Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. Вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матірю. Відповідач [PERSON] ніякої допомоги на утримання дитини не надає, інших дітей немає, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. Тому звернулась до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю та просили про його задоволення. Представник відповідача та відповідач (котрий зявлявся у попередні засідання) позов визнали частково, зазначивши, що відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування зазначеного, відповідач надав суду письмові пояснення, де зазначив, що має на утриманні хвору матір, яка проходить дороге лікування, має кредитні зобовязання та зобовязання по сплаті комунальних послуг. Також зазначив, що постійно надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази наявні у матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах (а.с.1) від яких мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка проживає разом із матірю. Як вбачається зі змісту позовної заяви відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає (а.с.1). З довідки з місця роботи відповідача вбачається, що останній працевлаштований на ВАТ «Полтавський ГЗК» майстром гірничим у карєрі і отримує постійний дохід, середній дохід за період з травня 2016р. по грудень 2016р. склав 11\~183 грн. 69 коп. (а.с.17, 115). З матеріалів справи вбачається, що відповідач має на утриманні хвору матір [PERSON], що підтверджується випискою з медичної картки амбулаторного хворого (а.с.61, 113) та надає їй матеріальну допомогу на лікування, що підтверджується розписками щодо отримання від відповідача грошових коштів (а.с.57) та квитанціями на придбання ліків (а.с.58). Судом встановлено, що згідно квитанцій про сплату комунальних послуг нарахована позивачу сума за отримані комунальні послуги покриває призначена субсидія (а.с.62, 114) та з урахуванням даної субсидії частково нараховується сума за спожиту електроенергію. Щодо відповідача, то суд наголошує, що останній субсидію для оплати комунальних послуг не отримує, дана обставина підтверджується квитанцією про отримані комунальні послуги у листопаді 2016 року (а.с.63). З довідки від 08.12.2016 вбачається, що відповідач [PERSON] станом на 08.12.2016 має перед ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за грошовим зобовязанням в сумі 19\~094 грн. 32 коп. (а.с.64). Суд вказує, що позивач станом на 10.02.2017 також має заборгованість за грошовим зобовязанням перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 15\~193 грн. 14 коп. (а.с.136). Також судом встановлено, що згідно довідки виданої АБ «Укргазбанк», відповідач станом на 08.12.2016 має заборгованість за кредитним договором №19/2011-ф від 24.03.2011 в сумі 32\~776 грн. 91 коп. (а.с.69, 66-67, 70-71). Кредит останньому надавався на придбання квартири строком на 240 місяців на суму 110\~000 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 24.03.2011 (а.с.65). Згідно графіку погашення, відповідач, станом на день розгляду справи сплачує щомісячно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 1\~613 грн. 59 коп. (зворотній бік а.с.71). Суд вказує на те, що в матеріалах справи наявні докази щодо наявності у позивача на утриманні хворої матері [PERSON], що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного хворого (а.с.116), яка є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком (а.с.122). Судом встановлено, що з 01.11.2016 по 13.06.2018 [PERSON] надавалась відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а з 21.12.2016 вищевказана відпустка була перервана достроково. Згідно довідок відділу культури, спорту та туризму Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області №07-63 від 09.02.2017 та №0764 від 09.02.2017 (а.с.133, 134) позивач [PERSON] працевлаштована на посаді головного спеціаліста сектору фізичної культури і спорту відділу культури, спорту і туризму та отримала заробітну плату з грудня 2016 року по січень 2017 року в сумі 10\~389 грн. 98 коп. Місячний розмір заробітної плати позивача за січень 2017 року становив 7\~573 грн. 42 коп. Суд також наголошує, що позивач отримує щомісячну державну допомогу при народжені дитини у сумі 860 грн. При частковому задоволенні позовних вимог суд виходив з наступного. З норми ст.141 СК України вбачається, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180СК України). За прямими приписами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд зобовязан враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У свою чергу позивач підтримуючи заявлені позовні вимоги та розпоряджаючись ними на власний розсуд не надала суду жодного доказу щодо стану здоров'я дитини. Відповідач у свою чергу обґрунтовуючи своє матеріальне становище матеріальне становище надав суду докази наявності у нього кредитних зобовязань. Суд також бере до уваги, що мати відповідача за даними довідки №30 Горішньоплавнівської міської лікарні направляється на госпіталізацію до відділення інтервенційної радіології Полтавської обласної клінічної лікарні з метою проведення аортокоронаровентрикулографії, що здійснення якої необхідні значні матеріальні затрати (а.с.135). Встановлена обставина у свою чергу консолідується з вимогами ч.1 ст.202 СК України, зокрема, щодо того, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У контексті зазначеного, судом встановлено, що таку допомогу відповідач надає. Суд також бере до уваги ту обставину, що позивач при оплаті отриманих комунальних послуг користується субсидією. У свою чергу відповідач такого права не має. Твердження позивача про те, що у майбутньому остання може втратити право на отримання субсидії суд не бере до уваги та зазначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду згодом може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Суд також наголошує, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6-ти років з 01.01.2017 становить 1355 грн. Одночасно при рівнозначних витратах, від свого доходу (1/5 частина), батьками на дитину, на утримання малолітньої дитини [PERSON] буде спрямовано близько 4\~000 грн., що майже у три рази перевищує прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Отже, з урахуванням наданих сторонами доказів, відсутні підстави для повного задоволення позову, але у будь-якому випадку дитина повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано нормами\~СК України. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: матеріальний стан сторін по справі, наявність на утриманні у сторін інших осіб та виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у\~ст.7 СК України, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу), що відповідає об'єктивним можливостям відповідача та задовольняє правомірні очікування позивача на отримання аліментів. У силу вимог ст.ст.58, 59 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial