Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, неодноразово уточнюючи його, до Прокуратури Березівського району Одеської області, Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, та кінцевому варіанті просить стягнути з Прокуратури Одеської області на її користь завдану їй матеріальну шкоду у розмірі 111, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., та суму транспортних витрат, понесених нею у звязку з розглядом справи. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що неправомірними діями та бездіяльністю працівників прокуратури Березівського району Одеської області, яка на її заяву від 11 липня 2012 року не направила постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно неї, їй завдана матеріальна шкода, яка складається з витрат, повязаних з прибуттям до суду, придбанням канцелярських товарів, ксерокопіюванням документів та інших витрат. Крім того, позивачка вказує, що незаконними діями працівників органів прокуратури Березівського району Одеської області їй завдана моральна шкода, яка виражається у стражданнях, які вона понесла у звязку з постійним оскарженням дій посадових осіб даної прокуратури, участь в судових засіданнях, на що витрачала свій особистий час, призначений для відпочинку, роботи чи виховання доньки, що значно порушувало її життєво важливі звязки. [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник Прокуратури Одеської області у судовому засіданні заперечувала проти задоволення вищевказаного позову та вказала, що вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача матеріальних витрат, повязаних з придбанням канцелярських товарів і ксерокопіюванням документів, та транспортних витрат, є необґрунтованими, оскільки такі витрати належать до власних витрат позивачки. До того ж, необґрунтованими є вимоги позивачки щодо стягнення моральної шкоди, оскільки з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відсутній причинний зв'язок між заподіяною, на думку [PERSON], шкодою та ненаданням прокуратурою рішення про відмову в порушенні кримінальної справи. Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області у судовому засіданні також заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та вказав, що позивачкою не надані докази того, що неправомірними діями працівників органів прокуратури Березівського району Одеської області їй завдана моральна шкода, та нічим не обґрунтовується сума такої шкоди у розмірі 50 000 грн. Також зазначив, що матеріальна шкода у вигляді придбання паперу, ручок, копірки та інших канцелярських товарів, а також ксерокопіювання не може бути визнано матеріальною шкодою за нормами цивільного законодавства, та є процесуальними витратами відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, розподіл яких передбачено нормами вищевказаного кодексу. Представник Прокуратури Березівського району Одеської області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомляв. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 лютого 2012 року суддею Березівського районного суду Одеської області Дєтковим O.A. подано заяву про порушення кримінальної справи відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого статтею 383 КК України (а. с. 78). Постановою помічника прокурора Березівського району Одеської області від 27 лютого 2012 року в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (а. с. 79). Не погодившись з вказаним рішенням, вищевказану постанову прокурора оскаржено [PERSON] до суду. Постановою Комінтернівського районного суду від 15 червня 2012 року (а. с. 81) скаргу [PERSON] задоволено, постанову прокуратури від 27 лютого 2012 року скасовано та матеріали справи направлено прокурору Березівського району Одеської області для проведення додаткової перевірки. За результатами додаткової перевірки прокуратурою Березівського району Одеської області 06 липня 2012 року прийнято постанову про відмову у порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого статтею 383 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (а. с. 83). Крім того, до прокуратури Березівського району Одеської області 24 квітня 2012 року вдруге надійшла заява судді Березівського районного суду Одеської області Дєткова O.A. від 17 квітня 2012 року щодо неправомірних дій [PERSON] (а. с. 85). За результатами розгляду заяви в порядку статті 97 КПК України, слідчим прокуратури 04 травня 2012 року прийнято постанову про відмову у порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~статтею 383 КК України, яку скасовано 17 травня 2012 року прокурором району. 25 травня 2012 року за результатами додаткової перевірки слідчим прокуратури Березівського району Одеської області винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого статтею 383 КК України (а. с. 86). Також судом встановлено, що 09 липня 2012 року [PERSON] звернулась до прокуратури Березівського району Одеської області з заявою про видачу їй постанови по відмовному матеріалу справи №1-7пр11 від 11 лютого 2012 року за скаргою [PERSON] від 01 березня 2010 року, яка була направлена Прокуратурою Одеської області, а також постанови від 25 травня 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно неї за заявою [PERSON] (а. с. 89). Однак листом прокуратури Березівського району Одеської області від 17 липня 2012 року №16-1434 вих-12 (а. с. 90) [PERSON] було відмовлено у видачі вищевказаних постанов та розяснено, що з тексту заяви не зрозуміло, які саме рішення заявниця бажає отримати. У звязку з вищевикладеним позивачка звернулась до Березівського районного суду Одеської області зі скаргою на дії прокуратури Березівського району Одеської області, однак постановою суду від 08 жовтня 2012 року їй було відмовлено у відкриття провадження по скарзі. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01 листопада 2012 року (а. с. 7) за апеляційною скаргою [PERSON] вищевказана постанова суду скасована, а справа направлена на новий розгляд в іншому складі суду. Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 січня 2013 року (а. с. 5), залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17 червня 2013 року (а. с. 33) скарга [PERSON] задоволена, визнано дії прокурора прокуратури Березівського району Одеської області щодо не направлення [PERSON] копії постанови про відмову в порушенні відносно неї кримінальної справи за заявою судді Березівського районного суду Одеської області Дєткова О.Я. неправомірними, а також зобов'язано прокурора Березівського району Одеської області видати [PERSON] копію вищевказаної постанови. Таким чином, вищевказана постанова, якою визнано неправомірними дії працівників прокуратури Березівського району Одеської області відносно [PERSON], набрала законної сили. При розгляді дійсного позову суд враховує той факт, що позивачка не є фахівцем у галузі права, а тому предявляючи вимоги щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди, помилково посилається у позовній заяві на ст. ст. 22, 1166 ЦК України. В свою чергу, задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], суд керується вимогами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до п. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, у особи виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Згідно п.1 ст. 1 даного Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян За ст. 4 вказаного Закону відшкодування шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Право на відшкодування шкоди в повному обсязі гарантоване й ч.5 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, норми якої згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом національного права. Так, суд вважає обґрунтованими твердження позивачки про те, що незаконними діями працівників прокуратури Березівського району Одеської області їй завдана матеріальна шкода. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про прокуратуру» повноваження прокурорів, організація, засади та порядок діяльності прокуратури визначаються Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами. За ст. 6 вищевказаного Закону Органи прокуратури України становлять єдину централізовану систему, яку очолює Генеральний прокурор України, з підпорядкуванням нижчестоящих прокурорів вищестоящим. Згідно п. 4.1 Наказу Генеральної прокуратури України №1гн від 26 грудня 2011 року «Про організацію роботи і управління в органах прокуратури України» на апарати прокуратур обласного рівня покладається також загальне керівництво підпорядкованими прокуратурами та контроль за їх діяльністю. Прокуратури обласного рівня несуть відповідальність за порушення норм законодавства прокуратурами нижчого рівня. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки щодо стягнення матеріальної шкоди з Прокуратури Одеської області. У судовому засіданні доведено, що [PERSON] у звязку з вищевикладеними неправомірними діями працівників прокуратури Березівського району Одеської області зазнала матеріальної шкоди, яка полягає у понесенні нею витрат, повязаних з придбанням канцелярських товарів і ксерокопіюванням документів. Проте позивачка надала до суду докази лише щодо витрат на послуги ксерокопії у розмірі 22, 25 грн. Тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування матеріальної шкоди частково, лише у вищевказаному розмірі. Однак необґрунтованою є вимога позивачки щодо стягнення з Прокуратури Одеської області на її користь транспортних витрат, що здійснені для прибуття до суду, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 85 ЦПК України витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників несуть сторони, через що вказана вимога не підлягає задоволення. Щодо стягнення моральної шкоди, то за п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Судом встановлено, що незаконними діями працівників органів прокуратури позивачці завдана моральна шкода, яка виражається у стражданнях, які вона понесла у звязку з постійним оскарженням дій посадових осіб прокуратури Березівського району Одеської області, участь в судових засіданнях, на що витрачала свій особистий час, призначений для відпочинку, роботи чи виховання доньки, що значно порушувало її життєво важливі звязки. Тому, що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то суд вважає за можливе задовольнити їх частково, виходячи із принципу розумності та справедливості, та стягнути з Прокуратури Одеської області на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 1 000, 00 грн. Відповідно до вимог п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична і особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв'язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Як передбачено ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial