Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Інвестагропром» про розірвання договору оренди землі. Даний позов [PERSON] під час судових засідань неодноразово уточнював. В останній позовній заяві з внесеними змінами та доповненнями [PERSON] просить суд розірвати договір оренди землі від 03 вересня 2009 року, що укладений між нею та ТОВ «Інвестагропром» на земельну ділянку за кадастровим номером 7121886500:02:000:0434. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона являється власником земельної ділянки з кадастровим номером 7121886500:02:000:0434 площею 3,03 га, що розташована в адміністративних межах Телепинської сільської ради Кам`янського району Черкаської області. 03 вересня 2009 року між ним та ТОВ «Інвестагропром» було укладено на 10 років договір оренди вказаної земельної ділянки. У відповідності до договору відповідач зобов`язався виплачувати позивачу оренду плату. Натомість, допускав неповноту сплати по цьому договору, а в 2016, 2017 та 2018 роках взагалі не перераховував жодних коштів. 01 березня 2017 року позивач подав відповідачу заяву про розірвання договору, проте останній жодних реальних дій по поверненню земельної ділянки не вчинив, а тому позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити. Представник відповідача Титаренко В.О. у судових засіданнях 19 жовтня 2018 року та 4 грудня 2018 року просила відмовити у задоволенні позову як безпідставного, посилаючись на те, що у позивача відсутні підстави для розірвання договору оренди землі, оскільки він сам не з`явився до ТОВ «Інвестагропром» для отримання орендної плати за землю. Також зазначив, що вказана земельна ділянку зареєстрована в Державному реєстрі прав речових прав на нерухоме майно за [PERSON] , а не за позивачем, а тому позов подано передчасно, оскільки позивачу необхідно першочергово захистити своє право власності, а вже потім вже вирішувати питання, пов`язані із наявними обтяженнями щодо цієї земельної ділянки. Після чого в подальші судові засідання представник відповідача в судові засідання не з`являлась, хоча про день,час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчать матеріали поштової кореспонденції. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився хоча належним чином був повідомлений про час та розгляду справи. Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.4) [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,03 га, що розташована в адміністративних межах Телепинської сільської ради Камянського району Черкаської області. 03 вересня 2009 року між [PERSON] та ТОВ «Інвестагропром» було укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 3,03 га, в тому числі ріллі 3,03 га на території Телепинської сільської ради Кам`янського району Черкаської області, зареєстрований у відділі Держкомзему у Кам`янському районі Черкаської області за №712188654000748 (а.с.5). Актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) належної на праві приватної власності [PERSON] , який є додатком № 3 до договору від 3 вересня 2009 року встановлено межі вище вказаної земельної ділянки (а.с.9,10). Факт передачі земельної ділянки належної [PERSON] в оренду ТОВ «Інвестагропром» підтверджується актом про передачу та прийом земельної ділянки в натурі (а.с.11). Факт укладення договору оренди земельної ділянки, загальною площею 3,03 га, в тому числі ріллі 3,03 га на території Телепинської сільської ради Кам`янського району Черкаської області, зареєстрований у відділі Держкомзему у Кам`янському районі Черкаської області за №712188654000748 належної позивачу сторонами не оспорюється та вказані обставини визнаються відповідачем, а тому в розумінні ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України вказано на те, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно п.9 договору оренди, укладеного між сторонами 3 вересня 2009 року, орендна плата вноситься орендарем в одній із визначених законом форм (чи поєднанні різних форм) та розмірах, за додатковим погодженням на момент здійснення виплат: - грошовою формою у розмірі 3 % від нормативної оцінки земельної ділянки, що складає 845 грн. 13 коп.; - натуральною формою, яка здійснюється шляхом передачі сільськогосподарської продукції (зерно, пшениці, ячменю, кукурудза, соняшник) чи товарів у кількості, пропорційній їх погодженій сторонами ціні до розміру орендної плати у грошовій формі. Погодженням цієї форми орендної плати (виду товарів чи продукції, кількості, ціни, тощо) є оформлення та підписання сторонами відповідних товарних накладних або відомостей; - відробітковою формою, яка здійснюється шляхом надання орендодавцеві послуг або робіт вартістю, погодженою сторонами, в рахунок сплати орендної плати у грошовій формі. При цьому види, обсяги, строки і місце надання послуг, види, обсяг, строки і місце виконання робіт визначається у відповідних накладних, підписання яких сторонами і є такими додатковими погодженням. В зв`язку з тим, що 2015 та 2016 роках орендар не виконував вимоги договору щодо сплати орендної плати, позивачем [PERSON] на його адресу було направлено лист про розірвання вказаного договору та повернення земельної ділянки. Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи заявою з відміткою про отримання орендарем (а.с.12). Згідно з п.11,14 договору оренди землі, орендна плата повинна бути сплачена повністю не пізніше 15 грудня поточного року. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня відповідно до ЗУ «Про плату за землю». Обставини щодо укладення вказаного договору, визначення між сторонами усіх прав та обов`язків, а також строки дії такого договору та строк сплати орендної плати сторонами не оспорювались та не заперечувались, відповідно до ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У ст.21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. За положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Водночас у пункті д) ч.1 ст.141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі ст.13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні копій видаткових ордерів та платіжних відомостей (а.с. 201 - 244 Т. 1) позивач отримав від відповідача оренду плату за договором оренди землі за 2012, 2013, 2014 та 2015 роки. Такі ж копії видаткових ордерів та платіжних відомостей були надані ТОВ «Інвестагропром» (а.с. 33-37 Т. 2) на запит суду, як на підтвердження сплати відповідачем орендної плати по 2015 рік включно. Посилання позивача на те, що відповідачем не було сплачено орендної плати за договором оренди за 2015 рік, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються наявними у справі платіжною відомістю № 84 за грудень 2015 року та видатковим касовим ордером від 4 грудня 2015 року, відповідно до якого [PERSON] отримала орендну плату за пай в сумі 1638 грн. 91 коп. (а.с. 213, 214 Т. 1). Що стосується посилання позивача на неналежне виконання умов договору оренди земельної ділянки ТОВ «Інвестагропром» у вигляді не сплати орендної плати у повному обсязі за 2016, 2017 та 2018 рік, суд зазначає наступне. У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вказаний правовий висновок висловлено Верховним Судом України у постанові від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12, у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17. Судом встановлено, що відповідач допустив систематичну не сплату орендної плати за договором оренди землі від 3 вересня 2009 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Інвестагропром», оскільки у 2016, 2017 та 2018 році не виконав умови договору та не сплатив орендну плату. Суд вважає, що не сплата відповідачем орендної плати [PERSON] за три роки є систематичною та є істотним порушенням умов договору внаслідок чого позивач значною мірою був позбавлений того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Посилання позивача, як на підставу для розірвання договору оренди про те, що відповідач без його згоди передав земельну ділянку у користування ТОВ «Олімп» в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, позивачем не було надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цього факту. Крім того з пункту 30 договору оренди землі від 3 вересня 2009 року вбачається, що орендар має право здавати земельну ділянку в суборенду. У вказаному пункті не йдеться про те, що для того щоб здавати земельну ділянку в суборенду орендар має отримати письмову згоду орендодавця, відповідно він самостійно має право прийняти таке рішення. Відповідно з цих підстав позов до задоволення не підлягає. Що стосується заперечень відповідача проти позову, в який він вказує, що позивач [PERSON] не є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7121886500:02:000:0434, оскільки вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за іншою особою - [PERSON] , тому відповідно і не має права просити про розірвання договору оренди земельної ділянки, яка їй не належить, суд зазначає наступне. Відповідно до вище досліджених в судовому засіданні договору оренди земельної ділянки від 3 вересня 2009 року, акту визначення меж земельної ділянки в натурі від цього ж дня, схеми розміщення земельної ділянки від цієї ж дати та акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі, вбачається, що під час укладення договору оренди ТОВ «Інвестагропром» вз`яв в оренду земельну ділянку, власником якої є [PERSON] та з кадастровим номером 7121886500:02:000:0434. Під час укладення вище вказаного договору сторони досягли всих істотних умов та з 2009 року по 2015 рік виконувались сторонами. Укладення даного договору не заперечувалось відповідачем ТОВ «Інвестагропром» і під час судових засідань так і в поданому до суду відзиві на позовну заяву. На час розгляду справи договір оренди земельної ділянки від 3 вересня 2009 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Інвестаропром» є дійсним, ніким не оспорювався та його державна реєстрація не скасована. У даному позові позивач не ставить питання про визнання права власності на земельну ділянку, а лише звернулась за захистом свого порушеного права в зв`язку з неотриманням нею орендної плати, що є істотним порушенням укладеного між нею та ТОВ «Інвестагропром» договору оренди. Тому, посилання відповідача на те, що позивач не має правових підстав для звернення до суду з даним позов є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Ч. 1 ст. 4 ЦПК України вказує на те, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). В даному випадку позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права на отримання орендної плати, що передбачена договором оренди землі, укладеного між нею та відповідачем, тому суд встановивши, що її права порушені здійснює відповідно їх захист. Що ж стосується заперечень відповідача, в яких вона вказує, що орендна плата не виплачувалась [PERSON] , оскільки вона не з`являлась за її отриманням до ТОВ «Інвестагропром», суд зазначає наступне. З пункту 36 договору оренди земельної ділянки від 3 вересня 2009 року вбачається, що договір припиняється шляхом його розірвання за несвоєчасну сплату орендної плати (крім випадку, якщо Орендодавець не з`явився для отримання орендної плати у визначені строки). Однак відповідач як до свого відзиву на позову заяву так і під час судових засідань не надав до суду жодних доказів на підтвердження того, що позивач [PERSON] не з`явилась до ТОВ «Інвестагропром» для отримання орендної плати в 2016, 2017 та 2018 році, оскільки до 2015 року вона її отримувала, що про що свідчать її підписи в досліджених судом, копіях платіжних відомостей. Суд зазначає, що такі аргументи відповідача не звільняють орендаря від обов`язку виконувати умови договору оренди землі в частині сплати погодженого розміру орендної плати. Скажімо, він має можливість сплатити орендну плату шляхом внесення грошових коштів у депозит нотаріуса (нотаріальної контори), якщо не знає, куди відправляти кошти на виконання договірного зобов`язання (ч.1 ст.537 ЦКУ). Враховуючи все вище викладнене, судом встановлено, неналежне виконання відповідачем умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сам факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо своєчасної сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що у 2016, 2017, 2018 та 2019 роках ТОВ «Інвестагропром» не виконувало істотної умови укладеного між сторонами договору оренди та систематично не сплачувало орендодавцю передбачену договором суму орендної плати, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі згідно вимог пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі». Згідно з квитанції №10 від 29 березня 2017 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: approved