Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] ([PERSON]) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивачка та її представник в суді, підтримуючи та обгрунтовуючи позовні вимоги, вказують, що 01 липня 2015 року близько 21 години 10 хв. в м. Кам'янці-Подільському, на перехресті вулиць Л. Українки та Пушкінської, водій автомобіля «Fiatdoblo» [PERSON], порушивши вимоги правил дорожнього руху України, а саме, виїхавши на червоний сигнал світлофора , допустила зіткнення з автомобілем NissanQashgai під керуванням [PERSON]., в результаті чого її автомобіль отримав механічні пошкодження. Згідно звіту про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля [NUMBER], виготовленого ТзОВ «Подільська незалежна оцінка» від 10.07.2015 року, вартість матеріального збитку заподіяного її автомобілю становить 148 768.34 грн. Відповідно до Постанови Хотинського районного суду Чернівецької області про притягнення до адміністративної відповідальності від 03 серпня 2015 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненого 01.07.2015 року у м.Кам»янець-Подільский, передбаченого ст.124 КУпАП. [PERSON] зверталась до відповідачки про добровільне відшкодування матеріальної шкоди, але та до цього часу не розпочала відшкодовувати шкоду. Крім того, вона зверталася до Страхової компанії - ПАТ СК « Україна», в якій була застрахована відповідальність відповідачки, однак, страхове відшкодування не було виплачено, оскільки на цей час вказана страхова компанія ліквідована. Тому, вважає, що відповідачка [PERSON] повинна відшкодувати їй заподіяну шкоду, завданої її автомобілю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки вона є винною особою. Крім того, відповідачка дане зобов'язання про відшкодування взяла на себе після дорожньо-транспортної пригоди, написавши відповідну розписку, однак дане зобов»язання не виконала і ухиляється від його виконання. Крім того, своїми діями відповідачка [PERSON] завдала їй також і моральну шкоду, оскільки через протиправні дії [PERSON] вона не може користуватись та експлуатувати свій автомобіль, що створює для неї додаткові незручності у повсякденному житті та виконанні нею своєї підприємницької діяльності щодо обробітку та вирощуванню на орендованих земельних ділянках, призводить до того що вона змушена докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Заподіяну відповідачкою моральну шкоду вона оцінює в розмірі 30 000,00 грн. Відповідачка у суді позов про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 148 768,34 грн. та моральної шкоди в розмірі 30 000,00 грн. визнала, але посилається на відсутність коштів. Заслухав позивачку, її представника, відповідачку , вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 липня 2015 року близько 21 години 10 хв. в м. Кам'янці-Подільському, на перехресті вулиць Л. Українки та Пушкінської, водій автомобіля «Fiatdoblo» [PERSON], порушивши п.8.7. Правил дорожнього руху України, виїхала на червоний сигнал світлофора та допустила зіткнення з автомобілем NissanQashgai під керуванням [PERSON]., в результаті чого автомобіль останньої отримав механічні пошкодження. Згідно звіту про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля [NUMBER], виготовленого ТзОВ «Подільська незалежна оцінка» від 10.07.2015 року, вартість матеріального збитку, заподіяного автомобілю [PERSON] становить 148 768.34 грн. Відповідно до Постанови Хотинського районного суду Чернівецької області про притягнення до адміністративної відповідальності від 03 серпня 2015 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до рішення Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 26.02.2016 року позов [PERSON] до ПАТ СК «Україна», третя особа - [PERSON], про стягнення суми страхового відшкодування позов задоволено частково та стягнуто з ПАТ СК «Україна» на користь [PERSON] 49 000,00 грн.відшкодування заподіяної шкоди та 4 075,73 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування. Відповідно до Постанови державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС міста Київа Головного територіального управління юстиції про повернення виконавчого документа стягувачеві ([PERSON].) від 20.12.2016 року - відповідно до інформації Нацкомфінпослуг з 08.05.2015 року було анульовано ліцензію Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на провадження страхової діяльності у формі обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст. 1187 ЦК України - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до Правового висновку Верховного Суду України (у справі №6-954 цс16), який висловлений у Постанові від 20 січня 2016 року - з огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання, згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком, відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Недодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, право вимоги [PERSON] , потерпілої від ДТП, шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала їй шкоди, [PERSON], про відшкодування цієї шкоди; є правомірною, а позов підлягає задоволенню. Згідно ч 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України - моральна шкода , завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями,чи бездіяльністю , відшкодовується особою , яка її завдала , за наявності її вини , крім випадків , встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «... моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, ... у порушенні інших цивільних прав, ...у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків». Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану». Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Науменко проти України» Суд вважає , що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн. з відповідачки , при цьому суд враховує характер та обсяг страждань , їх тривалість , отриманих позивачкою під час ДТП та враховує стан здоров»я потерпілої , тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках та зусиль , необхідних для відновлення попереднього стану, оскільки через протиправні дії [PERSON] позивачка не може користуватись та експлуатувати свій автомобіль, що створює для неї додаткові незручності у повсякденному житті при виконанні нею своєї підприємницької діяльності щодо обробітку та вирощуванню врожаю на орендованих земельних ділянках. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому , підлягає стягненню із відповідачки на користь позивачки понесений нею судовий збір, що підтверджується квитанцією № ПН935033 від 25.10.2017 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved