Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.09.2018 року та 03.10.2018 року вона уклала договір на виготовлення та встановлення у ФОП [PERSON] металопластикової конструкції за які сплатила 28887грн. без урахування доставки. Підприємство виготовлювач згідно умов договору гарантує використання товару протягом 8 років. Після встановлення метало-пластикових конструкцій було виявлено відсутність кріплення на протимаскітних сітках. Однак, щодо заявки про усунення даного недоліку ФОП [PERSON] позитивної відповіді не надав. Також у позивача почались проблеми з відкриттям та закриттям металопластикових дверей. Працівники ФОП [PERSON] на телефонні дзвінки позивача не відповідали. На підставі викладеного позивач вважає за необхідне відмовитися від договору купівлі-продажу товару та вимагати від відповідача повернення частково сплаченої за товар послуги. Також вважає, що неправомірними діями відповідача їй було завдано моральної шкоди, оскільки замість отримання якісних послуг воно отримала безліч негативних емоцій, що негативно вплинуло на її здоров`я. Просить суд стягнути з відповідача на її користь 15000грн. у якості повернення сплаченої за товар неналежної якості грошової суми, 30000грн. у якості відшкодування завданої їй моральної шкоди. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, обґрунтовуючи свою позицію обставинами наведеними у позові. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що до задоволення не підлягають. Обґрунтовуючи свою позицію тим, що позивачем підписано акт прийому-передачі згідно якого було виявлено один недолік, а саме відсутність деталі на одному вікні, який відповідачем було усунуто. З будь-якими іншими претензіями позивач до відповідача не зверталась, згідно гарантійних умов сервісне обслуговування не проходила, а тому втратила право на гарантію від виробника. Відповідачем були виконані всі умови договору, була поставлена продукція та установлена відповідно до технічних умов, а тому просив суд відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи та наявні у ній докази вважає, що позовні вимоги позивача до задоволення не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.82 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Судом встановлено, що 20.09.2018 року між [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (підрядник) укладено угоду, згідно якого замовник доручає підряднику виготовити та встановити вироби ПВХ з профілю PrimePlast58, фурнітури Axor; транспортувати вироби до місця встановлення та виконати роботи по демонтажу та монтажу. Замовник зобов`язується прийняти вироби та в повному обсязі сплатити за нього за умовами цієї угоди. Виконання робіт 14-20 робочих днів. Вартість робіт - 10594 грн. Також 03.10.2018 року між [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (підрядник) укладено угоду, згідно якого замовник доручає підряднику виготовити та встановити вироби ПВХ з профілю PrimePlast58, фурнітури Axor та двокамерного енергозберігаючого склопакету; транспортувати вироби до місця встановлення та виконати роботи по демонтажу та монтажу. Замовник зобов`язується прийняти вироби та в повному обсязі сплатити за нього за умовами цієї угоди. Виконання робіт 14 робочих днів. Вартість робіт - 17190 грн. [PERSON] сплатила на рахунок [PERSON] згідно дублікату квитанції №P24A511599996A54124 від 14.11.2018 року - 493 грн., дублікату квитанції №0.0.1154779524.1 від 10.10.2018 року - 8200 грн., дублікату квитанції №0.0.1150211767.1 від 04.10.2018 року - 8600 грн., дублікату квитанції №0.0.1139010156.1 від 20.09.2018 року - 5500 грн. Та згідно розписок, наявних у матеріалах справи, [PERSON] сплатила необхідний залишок. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст. 676 ЦК України гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу. Згідно ч.1 ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Статтею 680 ЦК України визначено, що покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку. Якщо недоліки товару виявлені покупцем після спливу гарантійного строку або строку придатності, продавець несе відповідальність, якщо покупець доведе, що недоліки товару виникли до передання йому товару або з причин, які існували до цього моменту. Відповідно до ч.1 ст.688 ЦК України покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару. У разі невиконання покупцем цього обов`язку продавець має право частково або в повному обсязі відмовитися від задоволення відповідних вимог покупця, якщо продавець доведе, що невиконання покупцем обов`язку повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу спричинило неможливість задоволення його вимог або спричинить для продавця витрати, що перевищують його витрати у разі своєчасного повідомлення про порушення умов договору. Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Вимога позивача щодо розірвання угоди від 20.09.2018 року та угоди від 03.10.2018 року та стягнення з відповідача на її користь 15000 грн. у якості повернення сплаченої за товар неналежної якості грошової суми ґрунтується на таких основних обставинах: позивач вказує, що після встановлення метало пластикових конструкцій було виявлено відсутність кріплення на протимоскітних сітках, згодом почались проблеми з відкриттям та закриттям металопластикових дверей, а тому вважає надані послуги не якісними, в зв`язку з чим просить розірвати договір купівлі-продажу. Судом встановлено, що згідно акту прийому-передачі підрядник (ФОП [PERSON] ) передав, а [PERSON] (замовник) прийняла вироби. Сторони підтверджують, що всі роботи задекларовані в угоді №KL від 03.10.2018 року, виконані у повному обсязі та претензії до будь-якої з сторін відсутні. Згідно вказаного акту позивач претензій щодо виконання та якості наданих відповідачем робіт не мала. В даному акті прийому-передачі вказано про відсутність нижньої деталі на одному вікні про яку позивач була обізнана, що підтверджується її підписом. Також відповідач у судовому засіданні зазначив, що вказаний недолік було усунуто, що підтвердила сама позивачка. Як встановлено в судовому засіданні позивач не зверталась до ФОП [PERSON] з претензією про неналежну якість наданих послуг відповідачем, відсутність кріплення на протимоскітних сітках, проблемою з відкриттям та закриттям металопластикових дверей та вимогою виправити вказані недоліки, відповідно до умов договору. У підтвердження несправності металопластикових дверей позивачем надано копію акту виконаних робіт від 08 червня 2019 року ФОП [PERSON] щодо відновлення геометрії дверей та ремонту антимоскітних сіток, загальна вартість робіт - 650 грн. Суд критично оцінює наданий позивачем акт виконаних робіт від 08 червня 2019 року, в зв`язку з відсутністю у ньому належних реквізитів, а тому вказаний акт суд не може вважати належним доказом. Також в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що згідно угоди, укладеної між сторонами, підрядник надає гарантію на всі вироби згідно гарантійних зобов`язань заводу виробника на 8 років, строк дії гарантії не сплинув, а тому в зв`язку з неналежною якістю наданих послуг позивач просить повернути їй сплачені грошові кошти за товар неналежної якості. Суд зазначає, що згідно п.п. 6.1, 6.4, 6.5 угод від 03.10.2018 року та 20.09.2018 року гарантія починається з моменту підписання акту прийому передачі. При не проходженні сервісного обслуговування один раз в рік вироби знімаються з гарантії. Проходження сервісного обслуговування погоджується з замовником, проводиться один раз на рік з 1 грудня до 28 лютого наступного року за рахунок замовника. Згідно гарантійного талону на металопластикові вироби, виданого заводом виробником - ТОВ «ВІНТЕРА-ВІКНА», з яким ФОП [PERSON] заключив договір поставки на дилерських умовах №23/02-17 від 23.02.2017 року, встановлені гарантійні строки на металопластикові вироби: з профільних систем PRIMEPLAST (вікна, двері) - 8 років, на додаткову комплектацію (антимоскітні сітки) - 6 місяців. Гарантія розповсюджується при умові проходження щорічного технічного обслуговування уповноваженими спеціалістами заводу. Проте позивач звернулась до суду з вказаним позовом через 7 місяців з дня початку дії гарантії, що перевищує встановлений гарантійний строк заводом виробником на антимоскітні сітки. На підставі викладеного та враховуючи, що позивач не проходила щорічного технічного обслуговування, передбаченого умовами договору, на час прийому виконаних робіт претензій до відповідача щодо якості товару не мала, вказані недоліки відповідачем в акті прийому-передачі усунуто, безпосередньо до ФОП [PERSON] з вимогами щодо виправлення, вказаних у позові недоліків не зверталась, суд вважає вимоги позивача щодо розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошової суми за товар такими, що до задоволення не підлягають. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч.1, ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вказує, що позивач належним чином не довела, що дії відповідача завдали їй моральної шкоди, не надала суду належних доказів, які б підтверджували завдання їй страждань, передбачених ст.23 ЦК України, а тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 30000грн. до задоволення не підлягає. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати у справі покладаються на позивача. Враховуючи, що згідно п.9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, як особа з інвалідністю II групи, суд вважає за можливе віднести судові витрати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed