Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, посилаючись на те, що на підставі виконавчого листа № 2-1089\\11, виданого 19.01.2012 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області, з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною 18-річного віку, починаючи стягнення з 21.09.2011 року. Їх донька [PERSON] поступила до Запорізького національного технічного університету на денну форму навчання на контрактній основі, початок навчання 01 вересня 2015 року. Загальна вартість навчання становить 30600 грн., термін навчання 4 роки. Вартість за перший 2015-2016 навчальний рік становить 7200 грн. 11 серпня 2015 року та 18 січня 2016 року нею сплачено за перший курс навчання 7200 грн. та за послуги банку 21,60 грн. В період навчання донька проживає у гуртожитку при ЗНТУ в [ADDRESS]. За проживання нею було сплачено 12 жовтня 2015 року - 2628 грн., 26,28 грн. за послуги банку; 18 січня 2016 року - 342 грн. та 3 грн. за послуги банку. Всього за гуртожиток сплачено 2970 грн. та 29,28 грн. на послуги банку. Всього за період з 11 серпня 2015 року по 18 січня 2016 року нею на утримання доньки сплачено додаткових витрат, пов'язаних з навчанням, у розмірі 10220,88 грн. Вважає, що відповідач повинен сплатити половину витрат, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь 5110,44 грн., що становить ? частину сплачених [PERSON]. додаткових витрат на дитину, [PERSON], [INFO], у зв'язку із навчанням, за період з 11 серпня 2015 року по 18 січня 2016 року включно. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач надав заперечення на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає його необґрунтованим. За весь 2015 рік і два місяці 2016 року ним було сплачено позивачці на утримання доньки 79297,94 грн., тоді як він за ці ж 14 місяців отримав пенсії в сумі 46595 грн. Крім того, він хворіє, багато коштів витрачає на лікування, зокрема, у січні 2016 року йому зроблено операцію, на яку витрачено 9000 грн. В судовому засіданні додатково пояснив, що в нього є своя сім'я, на яку теж потрібно здійснювати певні витрати. Також він допомагає своїй матері, яка є інвалідом ІІ групи, отримує мінімальну пенсію і не має інших джерел доходу. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1, ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] згідно копії свідоцтва про народження, [NUMBER] (а.с.3), є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно копії договору №13010201/201 про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищою освітою від 14 серпня 2015 року Запорізького національного технічного університету, донька відповідача [PERSON] навчається за спеціальністю «Соціальна робота» на денному відділенні першого курсу гуманітарно-правового факультету. Термін надання освітньої послуги складає 4 навчальних роки. Загальна вартість освітньої послуги складає 30600 грн., за перший рік навчання - 7200 грн. (а.с.4). Згідно наданих позивачкою [PERSON] копій квитанцій за навчання [PERSON] сплачено: 11.08.2015 року - 3600 грн., за послуги банку 10,80 грн.; 18.01.2016 року - 3600 грн., за послуги баку 10,80 грн. (а.с.5, 6). Згідно копій квитанцій за проживання [PERSON] у гуртожитку № 3 при ЗНТУ по [ADDRESS], сплачено 2628,00 грн.; за проживання у гуртожитку № 4 при ЗНТУ по [ADDRESS], сплачено 342,00 грн. та послуги банку 3,00 грн. (а.с.7). Отже, додаткові витрати на навчання [PERSON], підтверджені позивачкою, становлять 10220,88 грн. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно залежно від причини, що зумовила додаткові витрати. Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на гуртки, на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини, довідки медичних закладів, а також інші документи, які підтверджують те, що дитина страждає на тяжке захворювання і свідчать про необхідність у зв'язку з цим збільшення витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи, від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Отже, [PERSON] повинен брати участь у додаткових витратах на доньку [PERSON], яка навчається уЗапорізькому національному технічному університеті на денній формі навчання на контрактній основі. Разом з тим, суд бере до уваги доводи відповідача про те, що він не може брати участь у додаткових витратах на дитину, оскільки має хронічні захворювання, витрачає багато коштів на лікування, зокрема, у січні переніс операцію, потребує післяопераційного реабілітаційного лікування. Як докази на підтвердження вказаних обставин відповідачем надані: - свідоцтво про хворобу [PERSON] [NUMBER] від 15 грудня 2008 року (а.с.22); - виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, про те що [PERSON] знаходився на лікуванні з 12.01.2016 року по 22.01.2016 року (а.с.23); - довідка лікаря від 28 березня 2016 року про те, що [PERSON] з 23 березня 2016 року знаходиться на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Марганецької міської лікарні (а.с.31); - довідка з управління ПФУ в м.Марганець, відповідно до якої відповідачу у період з січня 2015 року по лютий 2016 року нараховано пенсію в розмірі 69228,66 грн., утримано аліменти в розмірі 22297,94 грн. виплачено пенсію в розмірі 46595,73 грн. (а.с.26). Оцінивши надані відповідачем докази в сукупності, суд вважає встановленим той факт, що відповідач має хронічні захворювання, зокрема: гіпертонічну хворобу 2-ї стадії, ішемічну хворобу серця, дифузний кардіосклероз, НК 1 ст., цукровий діабет 2 типу, хронічне обструктивне захворювання легенів, виразкову хворобу 12-палої кишки, хронічний гастрит, хронічний безкалькульозний холецистит, хронічний реактивний панкреатит в стадії ремісії, діабетичну мікроангіопатію судин обох нижніх кінцівок, остеохондроз шийного та поперекового відділу хребта, початкові прояви недостатності мозкового кровопостачання та інше, що потребує постійного лікування та значних фінансових витрат. Крім того, суд бере до уваги, що [PERSON] у січні 2016 року перебував на стаціонарному лікуванні у Запорізькій міській багатопрофільній клінічній лікарні № 9, де йому зроблено операцію, а також знаходиться на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Марганецької міської лікарніна час винесення рішення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів відповідача та вважає за необхідне зменшити розмір додаткових витрат, заявлених позивачем. Разом з тим, суд не приймає до уваги і відхиляє доводи [PERSON] про те, що у нього на утриманні знаходиться мати - інвалід 1 групи, оскільки відповідачем в обґрунтування вказаної обставини надано лише копію посвідчення інваліда ІІ групи, видане [PERSON] (а.с.32), та довідку про отриману нею пенсію (а.с.30). Але відповідачем не надано доказів того, що його мати потребує особливого догляду й не може обходитися без постійної фінансової допомоги з боку відповідача. Тобто, довідка про отриману пенсію свідчить лише про те, що [PERSON] має дохід, і не є належним і допустимим доказом того, що вона перебуває на утриманні свого сина [PERSON] Також, суд не приймає до уваги і відхиляє доводи відповідача про те, що ним за весь 2015 рік і два місяці 2016 року було сплачено позивачці на утримання доньки 79297,94 грн., тоді як він за ці ж 14 місяців отримав пенсії в сумі 46595 грн. Судом встановлено, що згідно довідки головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з пенсії відповідача в період з січня 2015 року по лютий 2016 року утримано 22297,94 грн. аліментів (а.с.26). Крім того, 22 червня 2015 року ним сплачено позивачці 57000 грн. в рахунок погашення заборгованості по аліментам (квитанція № 93380980, а.с.21). Тобто, відповідачем сплачено на утримання доньки [PERSON] аліментні платежі в сумі 79297,94 грн. З контексту ст.185 СК України вбачається, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат, на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Аліментні зобов'язання, присуджені судом, повинні виконуватися незалежно від наявності чи відсутності інших зобов'язань. Чинний Сімейний кодекс України встановлює обов'язок сплачувати як аліменти, так і додаткові витрати на дитину, і розмір сплачених аліментів не може впливати на розмір додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі статей 185 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial