Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] в якому просила суд, розірвати між ними шлюб зареєстрований 14 жовтня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чугуївського міськвиконкому Харківської області, за актовим записом № 192. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалося в силу різних обставин, життєвих інтересів та цілей, кожний з них має різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого шлюбно-сімейні відносини припинені з березня 2015 року і з цього періоду часу вони фактично не проживають разом, спільне господарство не ведуть. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , та малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сторони до зали судових засідань не з`явились. Від позивача надійшла заява з проханням провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач подав заяву в якій просив здійснити «розірвання» без його присутності. З вказаної заяви відповідача суд приходить до висновку, що відповідач просить суд розглянути справу без його участі. Заперечень відносно розірвання шлюбу не зазначено, і це вказує на фактичне визнання відповідачем позову. Письмової незгоди відповідача з позовними вимогами позивача до суду не надано (а.с. 19,20). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи фактичне визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 14 жовтня 2000 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Чугуївського міськвиконкому Харківської області, за актовим записом № 192, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження: серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 7, 8). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя та з урахуванням того, що відповідачем не надано відзив на позовну заяву, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Майнового спору між сторонами не має.

Outcome: approved