Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

[PERSON]звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, змінила позовні вимоги, та, з урахуванням чого, просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02.10.2004, який було розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 11.08.2016. Від даного шлюбу сторони по справі мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що діти проживають разом із нею. У 2016 році вона вже зверталась із позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача, після чого відповідач пообіцяв надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, тому [PERSON] подала до суду заяву про залишення позову без розгляду. Однак, на даний час відповідач кошти на утримання дітей надає нерегулярно, а останнім часом позивач не одержує від нього ніякої матеріальної допомоги. \~ \~ \~ \~Отже, [PERSON] була вимушена звернутись до суду. Позовна заява [PERSON] надійшла до Харківського районного суду Харківської області 03 липня 2018 року. На виконання вимог діючого законодавства було направлено запит про отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: смт. Васищеве, вул. Орєшкова, б. 83-Б[ADDRESS]. 17 жовтня 2018 року Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області була надана інформація, яка надійшла до Харківського районного суду Харківської області 30 жовтня 2018 року, щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, згідно якої відповідач зареєстрований за адресою, вказаною у позовній заяві. 01 листопада 2018 року було відкрито провадження у справі та призначено по справі судове засідання на 07 грудня 2018 року о 09год. 30хв., яке було перенесено на 21 січня 2019 року та 06 березня 2019 року, у звязку із неявкою відповідача [PERSON] Відповідачу направлено копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропоновано надати письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються. Заперечення на позовну заяву від відповідача у встановлений законом строк і порядок до Харківського районного суду Харківської області не надходили. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Тютікова) [PERSON] з 02 жовтня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 207358. Від даного шлюбу сторони по справі мають двох неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 035719, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 272160. Як вбачається із акту депутата Васищівської селищної ради Харківського району Харківської області від 01.07.2018, складеного в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Васищеве, вул. Орєшкова, б. 21, кв. 73, разом із доньками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що на даний час відповідач надає нерегулярну матеріальну допомогу на утримання доньок. Як вбачається із копії інформаційної довідки № 34 від 11.01.2019, наданої виконавчим комітетом Васищівської селищної ради Харківського району Харківської області, діти - [PERSON] та [PERSON] зареєстровані разом із батьком [PERSON] за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Васищеве, вул. Орєшкова, б. 83-Б, кв. 15. З копії довідки про доходи № 4 від 23.01.2019, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Пакерс», вбачається, що [PERSON] працює у ТОВ «Пакерс» з 22.05.2017 укладальником-пакувальником та за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 має загальну суму доходу 93909,46грн. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову,а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовязку утримувати дітей в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем також не надано. Враховуючи вищевикладене, та з огляду на те, що відповідачем [PERSON] визнано позов, та визнання позову не суперечить закону, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача судовий збір на користь держави.

Outcome: approved