Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком № [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що їй на праві власності належить житловий будинок № [ADDRESS]. Відповідач є сином позивачки, його проживання зареєстроване в будинку матері, але протягом двох років без поважної причини в даному будинку не проживає. Позивачка тривалий час працювала за межами України і перешкод для проживання відповідача в будинку не було. Відповідач будинок залишив, забравши особисті речі перейшов проживати до спів жительки в м. Городенка. [PERSON] повернулася додому, проживає в будинку одна, виникла потреба в призначенні субсидії. На призначення належного позивачці розміру субсидії впливає те, що місце проживання відповідача зареєстроване в її будинку, хоча фактично в цьому будинку він не проживає, добровільно знятись з реєстрації не бажає. При цьому зазначає, що позивачка повинна сплатити йому компенсацію і тоді він вирішить питання про зняття з реєстрації. Відповідач порушує права позивачки. Покликаючись на ч.2 ст. 405 ЦК України, позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування належним їй житлом. 14.11.2018 року представник позивачки подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив ухвалити рішення про усунення перешкод у користуванні належним позивачці на праві приватної власності житловим будинком, який знаходиться по [ADDRESS] шляхом визнання відповідача [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування житлом за вказаною адресою. Позивачка в судове засідання не з'явилася. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що її інтереси в суді буде представляти її представник [PERSON] В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Зазначив, що відповідач проживав в будинку позивачки по [ADDRESS] з бабою [PERSON] Після її смерті відповідач там не проживає більше двох років, забрав свої речі та перейшов проживати в будинок дружини по [ADDRESS]. Позивачка зареєстрована в будинку своєї дочки в [ADDRESS] Відповідач в судовому засіданні 14.08.2018 року позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову. Вказав, що не хоче виписуватися із будинку № [ADDRESS], так як від народження проживав у бабки по вищезгаданій адресі. В 2006 році з будинку по вул. Чупринки виписався і приписався по [ADDRESS]. Коли бабка померла, відповідач перебував у розводі. В 2016 році він одружився, про це його мама знала. Після смерті бабки він декілька раз приходив до хати. Думає, що ця хата буде продаватися, газ, світло відключено, вода є. Відповідач хотів би там проживати. В кінці травня йому сусід Романко давав ключі від цієї хати. Бабка йому казала, що хата буде його. Але після смерті бабки хата перейшла його матері. З позивачкою він не спілкується. З 28.04.2016 року живе по [ADDRESS] В судовому засіданні була оголошена перерва для виклику свідків. Однак, в судові засідання відповідач неодноразово не прибував, хоча на адресу, яку він повідомив у судовому засіданні йому направлялись судові повістки про дату, час і місце судових засідань, тому про призначене на 27.12.2018 року судове засідання відповідач був повідомлений відповідно до вимог ч.11 ст. 128, ст. 130 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивачки, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння. користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 23.03.2017 р. приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 438 (спадкова справа № 04/2016), посвідчено, що [PERSON] після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] р., успадкувала житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] Івано-Франківської області. Свідоцтво про право на спадщину зареєстроване а Спадковому реєстрі за № 60426493, що стверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47197367 від 23.03.2017 року. Витягом № 83281206 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 23.03.2017 р. приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу [PERSON], стверджено, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] Городенківський район, Івано-Франківська область, є [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1205048826216, номер запису про право власності: 19607179). Довідкою № 499, виданою 21.03.2018 р. виконкомом Городенківської міської ради ради, відміткою про місце проживання в паспорті відповідача та витягом з будинкової книги стверджується, що [PERSON], [INFO] зареєстрований [ADDRESS]. За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Допитаний судом свідок [PERSON], суду пояснив, що його дім знаходиться через город від будинку [PERSON], якому він часто косив люцерну. Після смерті матері позивачки - [PERSON] він не бачив, щоб хтось там проживав. Допитаний судом свідок [PERSON], суду пояснив, що він проживає [ADDRESS], є колишнім сусідом позивачки, яка після одруження в 1967 році, там не проживає. Вказав, що відповідач до смерті бабки доглядав за нею. Ствердив, що до бабки приходив її син [PERSON]. [PERSON] померла на Різдво [INFO] р. Йому відомо, що борги за воду, газ, світло оплатила позивачка. Після смерті [PERSON] в цій хаті ніхто не проживає. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1, 5 ч.ч.3, 4 ст.71 цього Кодексу. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Судом встановлено, що відповідач договору найму жилого приміщення з позивачкою не укладав, не проживає в будинку позивачки на протязі 2-х років, хоча зареєстрований в ньому.Позивачка обмежена у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном - житловим будинком по [ADDRESS]. Відповідач, фактично не проживаючи в будинку позивачки, хоча зареєстрований в ньому, перешкоджає позивачці належним чином реалізовувати свої права власника об'єкта нерухомості, тому є підстави для захисту майнового права. При вищенаведених доказах і обставинах справи суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування житловим будинком, який знаходиться по [ADDRESS], власником якого є позивачка [PERSON] На підставі ст. ст. 71, 72, 150, 156, 163 Житлового кодексу України, ст.ст. 29, 310, 317, 319, 321, 383 ЦК України,

Outcome: approved