Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Виробничо-Комерційна компанія «Гадячсир» про стягнення невиплаченої заробітної плати. У позовній заяві позивачка вказує, що з 08.10.2019 по 24.06.2020 працювала на посаді машиніста з прання та ремонту спецодягу другого розряду у ТОВ «Виробничо-комерційна компанія «Гадячсир». 24.06.2020 звільнилась з цього підприємства за угодою сторін. У день її звільнення з нею не було проведено повного розрахунку по заробітній платі. З цієї причини за підприємством утворився борг по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з позовними вимогами, в яких просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 8 670,17 грн. Ухвалою Гадяцького районного суду від 09.06.2021 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач [PERSON] не надала заяву про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач ТОВ Виробничо-комерційна компанія «Гадячсир» ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримав 17.06.2021, у встановлений судом строк відзиву не надав, про дату призначення справи до розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про отримання судової повістки. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст. 279 ЦПК України, розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] з 08.10.2019 по 24.06.2020 працювала на посаді машиніста з прання та ремонту спецодягу другого розряду у ТОВ «Виробничо-комерційна компанія «Гадячсир»,що підтверджується записами у трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] . На день звільнення - 24.06.2020 відповідач не виплатив [PERSON] заробітну плату. Згідно повідомлення Управління Держпраці у Полтавській області №16-Б266/03/14-0/256 від 11.03.2021 заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачкою, станом на 16.02.2021, становить 8 670,17 грн. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до статей 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін. Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. [PERSON] у позовній заяві просить стягнути з ТОВ «ВКК «Гадячсир» заборгованість по заробітній платі у сумі 8 670,17 грн. Оскільки відповідачем не надано суду будь-яких доказів щодо часткової виплати боргу по заробітній платі позивачці чи повного його погашення, тому суд вважає, що позовні вимоги[PERSON] підлягають до задоволення, а саме з ТОВ «Виробничо-комерційна компанія «Гадячсир» підлягають до стягнення на користь позивачки заборгованість по заробітній платі у сумі 8 670,17 грн. Позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заробітної плати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved