Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить скасувати арешт з квартири [ADDRESS] накладений постановою державного виконавця Відділу ДВС Дніпровського РУЮ м. Києва серії № 32411692 від 04.05.2012 року, заборона № 12680932. Позовні вимоги мотивує тим, що вона являється власником квартири [ADDRESS], згідно договору дарування посвідченого приватним нотаріусом КМНО Прокудіною В.В. 16.09.2002 року за № 3363. 13 квітня 2018 року їй стало відомо, що вказана квартира знаходиться під забороною відчуження - під арештом. Відповідно до інформаційної довідки від 13.04.2018 року № [NUMBER] убачається, що обтяження зареєстровано на підставі постанови державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Буянова І.В. згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 25.04.2012 року. 25 квітня 2018 року до Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві було направлено адвокатський запит № 2504/18 про надання інформації. 11 травня 2018 року від Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві отримано відповідь № 33652 на адвокатський запит з повідомленням про те, що у період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року примусове виконання рішення стосовно боржника [PERSON] не здійснювалося. Також було повідомлено, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 32411692 з примусового виконання ухвали суду № 2/2604/2327/2012 виданої 25.04.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно належне [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] в межах суми 44 353 345,29 грн. Накладення арешту на квартиру [ADDRESS] є незаконним, оскільки вказана квартира в 2012 році не належала на праві власності [PERSON] Позивач вказує, що наявність заборони відчуження вказаної квартири обмежує її, як власника, у правах вільного розпорядження своїм майном. В судове засідання позивач не з'явилась, від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, в заяві просила провести розгляд справи на підставі наявних у справі матеріалів. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд повідомлено не було. Відзив на позов відповідач не подав. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 25 вересня 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, відповідно до договору дарування квартири від 16.09.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3363, [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] (а.с. 37-37 зв.). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.04.2012 року постановленою у цивільній справі № 2604/5399/2012 (провадження № 2/2604/2327/2012) за позовом ПАТ КБ «Правекс Банк» до [PERSON] про стягнення боргу, в порядку забезпечення позову накладено арешт на майно належне [PERSON], мешкаючого за адресою [ADDRESS] в межах заявленої суми позовних вимог у розмірі 44 353 345,29 грн. (а.с. 70). 20 червня 2012 року Апеляційним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25.04.2012 року скасовано, а питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 71-73). Відповідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 13.04.2018 року № [NUMBER], на квартиру [ADDRESS], власником якої зазначено [PERSON], накладено обтяження - арешт на підставі постанови Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві № 32411692 від 04.05.2012 року, згідно ухвали № 2/2604/2327/2012 від 25.04.2012 року Дніпровського районного суду м. Києва (а.с. 36-36 зв.). 25 квітня 2018 року представником [PERSON] [PERSON] до Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві подано запит про надання інформації (а.с. 39, 40). Листом від 11.05.2018 року № 33652 Дніпровський РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві повідомив, що згідно бази даних ВП-спецрозділ Автоматизованої системи виконавчого провадження, на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП № 32411692 щодо виконання ухвали № 2/2604/2327/2012 виданої 25.04.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно належне [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], який мешкає за адресою: [ADDRESS] в межах заявленої суми позовних вимог в розмірі 44 353 345,29 грн. Державним виконавцем 04 травня 2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження. 04 травня 2012 року державним виконавцем також винесена постанова про арешт майна боржника та оголошена заборона його відчуження, копії якої направлено сторонам до відома. Також в листі вказано, що 27.06.2012 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Згідно бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження примусове виконання рішення стосовно боржника [PERSON] у період з 01.01.12012 року по 31.12.2012 р. відділом не здійснювались (а.с. 41). Відповідно інформаційної довідки КВ-2017 № 31917 від 18.08.2017 року виданої КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на запит [PERSON] від 16.08.2017 року, за даними реєстрових книг Бюро, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 16.09.2002 року приватним нотаріусом КМНО Прокудіною В.В. за реєстровим № 3363 (а.с. 38). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4 ст. 41 Конституції України). Відповідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За нормою ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, судом встановлено, що арешт на квартиру позивача накладений у зв'язку з виконанням ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 25.04.2012 року, яка в подальшому скасована ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.06.2012 року. При цьому на час накладення арешту на квартиру [PERSON] не являвся її власником, що також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. До того ж, ухвалою суду в порядку забезпечення позову було накладено арешт саме на майно, належне [PERSON] Отже, державний виконавець, накладаючи арешт на вищевказану квартиру, не перевірив фактичного її власника, чим порушено права позивача. У відповідності до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. З урахуванням вищевикладеного, існування заборони відчуження квартири чинить позивачу перешкоди у здійсненні її прав власника щодо розпорядження своїм майном, при цьому наявність зазначеного арешту є неправомірним, а обмеження прав позивача є безпідставним, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений останньою судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved