overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 25 травня 2001 року Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції. В обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось у зв'язку з тим, що вони віддалились один від одного та втратили почуття взаємної любові і поваги. Від шлюбу мають одну дитину - малолітнього сина [PERSON], [INFO], який за домовленістю між ними залишиться проживати із нею. Шлюбні відносини припинили з грудня 2012 року. Спору про спільне майно на даний момент між ними не має. На примирення з відповідачем не згодна. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, з підстав, зазначених нею, у поданому позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав. Суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін і тому можливо ухвалити заочне рішення згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 25 травня 2001 року Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 408. Від шлюбу мають одну дитину - малолітнього сина [PERSON], [INFO], який за домовленістю між ними залишиться проживати із матір'ю. На ґрунті особистого ставлення між сторонами виникла нетерпимість одне одного. Шлюбні відносини припинені і збереження сім'ї неможливе, на примирення позивачка не згодна. Відповідно до ст.ст. 104, 110, 112-115 СК України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що оскільки сторони шлюбні відносин припинили, позивачка на подальше примирення з відповідачем не згодна, то збереження шлюбу суперечить її інтересам. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 27 вересня 2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Докучаєвського міського управління юстиції у Донецькій області. В обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось у зв'язку з тим, що вони віддалились один від одного та втратили почуття взаємної любові і поваги. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який за спільною домовленістю між ними залишається проживати із нею. Шлюбні відносини припинили з червня 2012 року. Спору про спільне майно між ними не має. На примирення з відповідачем не згодна. Позивачка - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення судового рішення у попередньому судовому засіданні та залишення за нею теперішнього прізвища. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за його відсутності, із позовними вимогами згоден у повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу та винесення судового рішення у попередньому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з винесенням судового рішення у попередньому судовому засіданні за наступних підстав: Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши про це усну або подавши письмову заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» передбачено, що визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами. Цим же пунктом визначено, що ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійсненні судом заходи з перевірки таких дій. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач визнавши позов розпорядився своїм процесуальним правом безумовно та усвідомлено, знаючи про наслідки своєї розпорядчої дії, яка не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом до [PERSON], стверджуючи, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2013 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 600,00 грн. щомісячно. На даний час на утримання дитини потрібно більше коштів, крім того, матеріальне становище відповідача поліпшилось. Позивачка просила збільшити розмір аліментів, які стягуються на її користь з відповідача, з 600,00 грн. щомісячно на грошову суму у розмірі 1200,00 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказував, що від іншого шлюбу має малолітню дитину, а тому не має змоги виплачувати на користь позивачки більшу суму аліментів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02 жовтня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Сторони від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]., який проживає з позивачкою. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 600,00 грн. щомісячно. Також рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 лютого 2013 року встановлено, що [PERSON] має місячний дохід у розмірі 1200,00 грн. Згідно довідки ТОВ «Сав-Дістрібьюшн» від 21 травня 2015 року [PERSON] має місячний дохід у розмірі 2100-2300 грн. [PERSON] від іншого шлюбу має малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. У відповідності зі ст.ст.180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі спору розмір аліментів визначається судом. У відповідності зі ч.3 ст.181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. У відповідності з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи матеріальне становище і стан здоров'я відповідача та дитини, те, що матеріальне становище відповідача поліпшилось, суд вважає, що слід збільшити розмір аліментів на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], з 600,00 грн. до 900,00 грн. щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 березня 2015 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний. Від шлюбу у сторін народилась донька: [PERSON], [INFO]. На даний час сторони разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач проживає окремо і не надає допомогу на утримання дитини. Тому позивачка вимушена була звернутись з вказаним позовом до суду. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 гривень, до досягнення нею повноліття. Відповідач у судовому засідання підтримав позовні вимоги та не заперечував щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.10.2003 року, який було розірвано 16 березня 2015 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області (а.с.2). За час проживання у зареєстрованому шлюбі, у сторін народилась дитина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №02 (а.с. 3). Дитина проживає та перебуває на утримані матері [PERSON] Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду (ч.3 ст. 181 СК України) аліменти присуджуються у частці від доходу матері чи батька або у твердій грошовій сумі. Згідно зі ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 174 ЦПК України визнання відповідачами позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з обставин справи суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень з усіх видів його заробітку (доходу)щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача судовий збір в сумі 487,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 07 березня 2014 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя. Сторони проживають окремо, зв'язки між ними припинено в середині лютого 2015 року, спільного господарства не ведуть. В позові зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу позивачка вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 07 березня 2014 року зареєстрували шлюб у відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 149 (а. с. 6). Дітей від шлюбу сторони не мають. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони бажають шлюб розірвати, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] половину суми сплаченого про подачі позову судового збору у розмірі 243,50 грн. (за заявою позивача). У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 08 червня 2004 року знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась дочка [PERSON] - [INFO]. На даний час сторони разом не проживають, дитина знаходяться на утриманні позивача, відповідач проживає окремо і не надає допомогу на утримання дитини. Тому позивач вимушена була звернутись з вказаним позовом до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просили суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 969 грн. 75 коп., до досягнення нею повноліття. Відповідач у судовому засідання заперечував щодо задоволення позовних вимог, пояснивши, що не має змоги сплачувати аліменти у розмірі 969 грн. 75 коп., тому що офіційно не працевлаштований, має мінливий заробіток. Згоден сплачувати 500 гривень, до повноліттядочки, відповідно до діючого законодавства. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 8 червня 2004 року, який розірваний рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17 червня 2016 року ( а.с.7). Від шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] - [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Мирненською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №42, (а.с. 6). Згідно довідок Мирненської сільської ради № 725 від 4.07.2014 року та №975 від 8.08.2016 року та копії трудової книжки позивачки серії [NUMBER], виданої 01 жовтня 2003 року вбачається, що сторони не працюють ( а.с. 4, 5, 17). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду (ч.3 ст. 181 СК України) аліменти присуджуються у частці від доходу матері чи батька або у твердій грошовій сумі. Згідно зі ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з обставин справи суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень щомісячно, що не є меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. При цьому суд виходить з того, що обов'язок по утриманню дітей покладено на обох батьків. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача судовий збір в сумі 551 грн.20 коп. на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 12 жовтня 2007 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, втрачено почуття любові та поваги. Сторони спільного господарства не ведуть. В позові зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу позивачка вважає неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що у справі є підтвердження, але до суду не зявився, заперечень на позов або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 12 жовтня 2007 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 2144, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, сторони не просили надати строк для примирення, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 30 квітня 2011 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, між ними часто виникають сварки. Сторони спільного господарства не ведуть. В позові зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу позивачка вважає неможливим, просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судове засідання позивач не зявився, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що у справі є підтвердження, але до суду не зявився, заперечень на позов або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 30 квітня 2011 року зареєстрували шлюб у Лебединському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 33, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, сторони не просили надати строк для примирення, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом обґрунтування якого здійснює в позовній заяві та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до їх повноліття; стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дочкою [PERSON] 3-х річного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилась надіславши до суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду даної справи , про що свідчить поштове повідомлення про вручення повістки, в судове засідання не прибув, про причину неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення , на підставі наявних у справі доказів, про що позивач в своїй заяві не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а при ухиленні від своїх обов'язків кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до ст. 84 ч.2 СК України дружина , з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3-х років. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження, сторони по справі є батьками двох дітей, [PERSON] та [PERSON]. Як видно із позовної заяви, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та позивачки, яка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. На спростування обставин викладених в позовній заяві відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів.

Outcome: approved