Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення авансу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначала, що 29 вересня 2019 року вона передала [PERSON] грошові кошти в сумі 27000 грн., а [PERSON] в свою чергу запевнила її, що ці кошти вона отримує як завдаток за будинок, який [PERSON] мала намір придбати, однак укладати договір купівлі-продажу житлового будинку [PERSON] відмовилася, грошові кошти не повернула. Позивач вважає, що договір купівлі-продажу між нею та [PERSON] не укладався, тому передані нею кошти згідно положень ч. 1 ст. 570 ЦК України є саме авансом, а не завдатком, а тому відповідач зобов`язана була повернути передані їй 27000 грн. Посилаючись на ці обставини, [PERSON] просила задовольнити позов. В судове засідання представник позивача надав заяву, якою просив суд розглядати справу за його відсутності, позов підтримує. Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав та про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 27000 грн. за будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується розпискою. Вказані кошти були надані [PERSON] в рахунок майбутнього укладення договору купівлі-продажу вищевказаного будинку у якості авансу. (а.с. 2). Будь-яких заперечень від відповідача на адресу суду щодо протилежного не надходило. Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України завдаток є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу нерухомості. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, тому передані позивачем відповідачу гроші є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Частина 2 ст. 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, так як на відміну від завдатку аванс це лише спосіб платежу, він не виконує забезпечувальної функції за правилами ч. 1 ст. 546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати. З цього випливає, що коли сторони хочуть визначити, що сплачена сума є завдатком, вони мають здійснити наступне. По-перше, між сторонами має бути укладений договір, яким передбачаються зобов`язання сторін (сплата коштів боржником, та передання майна, надання послуг, тощо кредитором). Тобто це не може бути попередній договір, про укладення у майбутньому основного договору. Це має бути саме основний договір. В інакшому випадку сплачена сума коштів вважатиметься авансом. По-друге, форма домовленості про сплату завдатку має бути письмова. Сторони можуть укласти окремо договір завдатку або передбачити його умови в основному договорі. По-третє, сторони мають прямо зазначити, що сума грошей, що сплачується боржником у рахунок майбутніх платежів є завдатком. Таким чином, за умови відсутності хоча б одного з трьох вищенаведених критеріїв відмінності передані однією стороною другій стороні грошові суми у рахунок належних за договором платежів є не завдатком, а авансом. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той хто отримав аванс, повинен його повернути. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладених в ухвалах Судової палати з цивільних справ від 26.02.2004 року, від 13.10.2005 року, а також від 21.06.2006 року вбачається, що залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. Якщо ж сторони домовились укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались. Суд вважає, що позивачем було передано відповідачу грошові кошти у сумі 27000 грн. саме в якості авансу за продаж майнових прав на будинок. Оскільки договір між сторонами не укладався, продаж майнових прав на будинок не відбувся, відтак сума отриманого відповідачем авансу підлягає поверненню. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, належні докази виконання відповідачем свого зобов`язання перед позивачем відсутні, а відтак позивачу необхідно повернути суму авансу у розмірі 27000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved