Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Стодулецькоїї сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що 12.10.2011 р. в м. Жмеринка Вінницької області померла її мати [PERSON], яка постійно проживала в [INFO]. Спадщину після смерті матері прийняла позивачка шляхом подачі письмової заяви про прийняття спадщини до Жмеринської районної державної нотаріальної контори. 10.02.2015 р. в нотконторі вона отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із земельної ділянки №221 площею 1,7886 га та земельної ділянки №222 площею 2,1731 га розташованих на території Стодулецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області для ведення товарного сількогосподарського виробництва. Окрім цього після смерті матері відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку із господарськими будівлями по вул. Шевченка, 5 с. Стодульці Жмеринського району Вінницької області, який рахується за матірю. При зверненні до нотконтори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок отримала відмову, оскільки на вказане нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи. За життя мати не оформила на вказаний будинок відповідні правовстановлюючі документи. Отже, через відсутність правовстановлюючих документів вона не може оформити своїх спадкових прав, а тому просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON], яка померла 12.10.2011 р., а саме житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в с. Стодульці Жмеринського району Вінницької області по вул. Шевченка, 5. В судове засідання позивачка [PERSON], будучи повідомленою належним чином (а.с.103, 104) не з»явилась, про причини неявки не повідомила, її інтереси представляє [PERSON] (а.с. 65, 75) В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просить його задовольнити. Додатково та на запитання пояснила, що позивачка- її рідна мати, а спадкодавиця рідна баба. Крім матері у [PERSON] була ще інша дочка - [PERSON], яка спадщину не прийняла, написала нотаріальну заяву. [PERSON] у шестимісячний строк звернулась із заявою до нотаріальної контори за місцем знаходження спадкового майна та отримала свідоцтва про право на спадщину на майно, на яке були наявні право встановлювальні документи, а на будинок такі документи відсутні, тому вона змушена звернутись до суду із позовом. [PERSON] на час смерті перебувала в м.Жмеринка у позивачка, оскільки хворіла та потребувала стороннього догляду. У спадковому будинку по вул.. Шевченка, 5 в с.Стодульці, окрім [PERSON] на час її смерті ніхто ніхто не проживав та не був зареєстрований. Представник відповідача Стодулецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області сільський голова [PERSON] в судове засідання не зявився, але через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій не заперечує щодо задоволення позову та згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України покладається на розсуд суду, просить справу розглядати без його участі (а.с. 74). Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить розгляд справи за відсутності представника відповідача та позивачки, оскільки інтереси останньої представляє представник. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, оглянувши позовну заяву, заяву представника відповідача, матеріали інвентаризаційної справи № 240 домоволодіння в по вул. Шевченка, 5 в с. Стодульці Жмеринського району Вінницької області, матеріали спадкової №38/2012 відкритої до майна померлої 12.10.2011 р. [PERSON], дослідивши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів, а позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 12.10.2011 року померла мати позивачки [PERSON] (а.с. 6, 7, 8), після смерті якої відкрилась спадщина. Згідно виписки з погосподарської книги № 665 від 04.08.2015 р. в с. Стодульці Жмеринського району Вінницької області по вул. Шевченка, 5, за даними погосподарської книги за 1955-1957 роки том3, особового рахунку №209, голова двору [PERSON], [INFO], склад його сімї: [PERSON], [INFO] дружина; [PERSON], 1933 р.н - син; [PERSON], [INFO] син. За даними погосподарської книги том4 за 1961-1963 роки, особового рахунку №232, після смерті [PERSON], 18.11.1961 року голова двору його син [PERSON], склад його сімї: [PERSON], [INFO] мати; [PERSON], [INFO] дружина. За даними погосподарської книги том2 за 1996-2000 роки, особового рахунку №249, після смерті [PERSON] голова двору його дружина [PERSON]. За даними погосподарської книги том3 на 2011-2015 роки, номер обєкта 0229-5 за [PERSON] рахується житловий будинок. (а.с. 20) Згідно довідок Стодулецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 13.03.2015 р. №259, №260, №262, №263, та №666 від 04.08.2015 р. [PERSON], яка померла 12.10.2011 р. постійно проживала та була зареєстрована в [INFO]. Разом із нею ніхто не проживав та не був зареєстрований. За час її життя рішення про видачу на імя [PERSON] свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок не виносилось. На даний час винести таке рішення неможливо у звязку зі смертю [PERSON] Житловий будинок із господарськими будівлями в с. Стодульці Жмеринського району Вінницької області по вул. Шевченка, 5 рахується за померлою 12.10.2011 р. [PERSON] Земельна ділянка розміром 0,75 га, в тому числі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,50 га для ведення особистого селянського господарства, що в с. Стодульці Жмеринського району Вінницької області по вул. Шевченка, 5 рахується за [PERSON] та приватизована 8 сесією 22 скликання Стодулецької сільської ради 05.03.1997 р. і 6 сесією 23 скликання від 21.05.1999 р. Державний акт на земельну ділянку не видавався. Після смерті [PERSON] земельною ділянкою користується її дочка [PERSON] (а.с. 17, 18, 19, 21) Представник позивача [PERSON] звернулась до Жмеринської районної державної нотаріальної контори для отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Стодульці Жмеринського району Вінницької області по вул. Шевченка, 5, належний спадкодавиці [PERSON], яка померла 12.10.2011 р. Однак постановою державного нотаріуса № 850/02-31 від 25.06.2015 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями виданих на імя померлої [PERSON] (а.с. 23) Відповідно до витягу зі спадкового реєстру № 41060613 від 28.07.2015 р. спадкодавець [PERSON] заповітів не залишала, спадкових договорів не укладала. (а.с. 16) Відповідно до копії спадкової справи № 38/2012 відкритої до майна померлої 12.10.2011 р. [PERSON] (а.с. 85-100) позивачка [PERSON] у строк передбачений ст. 1270 ЦК України звернулась до Жмеринської районної державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] Крім позивачки спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON], яка у строк визначений ст. 1270 ЦК України спадщини після смерті матері не прийняла. У матеріалах спадкової справи наявна нотаріально посвідчена заява від імені [PERSON], яка свідчить про відсутність намірів останньої приймати спадщину після смерті [PERSON], а відтак позивачкою [PERSON] в нотконторі отримані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку №221 площею 1,7886 га, розташованої на території Стодулецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, призначеної для ведення сільськогосподарського виробництва та на земельну ділянку №222площею 2,1731 га, розташованої на території Стодулецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, призначеної для ведення сільськогосподарського виробництва, які зареєстровані у встановленому законом порядку. Згідно висновку звіту про технічний стан обєкту нерухомого майна по вул. Шевченка, 5 в с. Стодульці Жмеринського району Вінницької області, встановлено вцілому його задовільний стан. При проведенні в подальшому поточних ремонтів не рідше одного разу на два роки існуючі приміщення житлового будинку з господарськими будівлями можуть експлуатуватись. Але в звязку з моральним та фізичним устарінням оздоблювальних матеріалів пропонується виконати капітальний ремонт або реконструкцію приміщень. Існуючі житловий будинок з господарськими будівлями придатні для експлуатації. Експлуатація приміщення лише за призначенням (а.с. 24-63). В судовому засіданні судом оглянуто матеріали інвентаризаційної справи № 240 на домоволодіння по вул. Шевченка, 5 с. Стодульці Жмеринського району Вінницької області. Згідно довідки № 58 від 29.04.2015 р. (а.інв. спр. 18), яка міститься в матеріалах інвентаризаційної справи спірного домоволодіння, реєстрація прав власності на житловий будинок № 5 по вул. Шевченка в с. Стодульці Жмеринського району Вінницької області не проводилась. Станом на 23.04.2015 р. на земельній ділянці площею 3560 кв.м розташовано: житловий будинок з черепашнику літ. «А» 1955 року побудови, загальною площею 65,5 кв.м, в тому числі житловою площею 25,7 кв.м; цегляна веранда літ. «а» 1985 року побудови; ганок бутобетонний 1985 року побудови; деревяновалькований сарай літ. «Б» 1955 року побудови; деревяновалькований сарай літ. «В» 1941 року побудови; сарай з черепашника літ. «Г» 1955 року побудови; погріб з шиєю з черепашника літ. «п/Г» 1955 року побудови; ворота з хвірткою металева № 1; огорожа з металева № 2, 1/2 криниці камяної №3. Згідно копії технічного паспорту, виготовленого 23.04.2015 р., на спірне домоволодіння (а.с. 56-63), довідки КП «ВООБТІ» №58 від 29.04.2015 р. (а.с. 22) та матеріалів інвентаризаційної справи самочинних споруд не встановлено та спірний будинок складається із: житлового будинку «А», 1955 року побудови, загальною площею 65,5 кв.м, житловою площею 25,7кв.м.; веранди «а» 1985 року побудови; ганку 1985 року побудови; сараю «Б» 1955 року побудови; сараю «В» 1941 року побудови; сараю «Г» 1955 року побудови; погріба з шиєю «п/Г» 1955 року побудови; воріт з хвірткою №1; огорожі №2, 1/2 криниці №3. В оглянутій у судовому засіданні технічній документації на спадкове нерухоме майно відомості про самочинні будівлі та споруди відсутні. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється в разі смерті власника; згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини; згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття; згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця; згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; у ст. 1273 ЦК України закріплене безумовне та беззастережне право спадкоємця на відмову від прийняття спадщини за заповітом чи за законом;згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Представник відповідача по справі позов визнав, не заперечував проти його задоволення і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. У 1955 році (на час завершення будівництва) питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно з абзацом 2 пункту 6 цієї Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Таким чином судом встановлено, що [PERSON], яка померла 12.10.2011 р., відповідно до запису у погосподарській книзі належав будинок №5 по вул. Шевченка в с. Стодульці Жмеринського району Вінницької області, який був успадкований позивачкою [PERSON] шляхом подачі письмової заяви до Жмеринської районної державної нотаріальної контори. Спадковий будинок відповідає вимогам можливості експлуатації за призначенням. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вказаний будинок спадкоємцеві за законом позивачці у справі, наявності осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині не встановлено. Таким чином, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст.ст. 25, п.11 ч.1 346, 1216, 1217, 1218, ч.1 ст. 1222, 1261, ч.1 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України,

Outcome: approved