Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та просить виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS], мотивуючи тим, що вона згідно рішення виконавчого комітету Народицької селищної ради №15 від 11.02.2005 року та договору оренди від 09.10.2013 року є наймачем зазначеної квартири, а відповідач, її колишній співмешканець, без законних підстав вселився та проживає в орендованому житлі, у зв'язку з чим вона з сином була вимушена тимчасово залишити зазначене житло. [PERSON] звернувся із зустрічним позовом та просить позбавити [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS] та визнати за ним право на проживання та користування зазначеною квартирою. В судовому засіданні [PERSON] уточнив підставу позову, та просить позбавити [PERSON] права користування квартирою в силу ст.107 ЖК України, як таку, що вибула на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. Зустрічні позовні вимоги мотивує тим, що на підставі договору найму від 11.02.2005 року вселився до квартири [ADDRESS] як член сім'ї наймача, де проживає і по даний час. [PERSON] разом з сином з вересня 2010 року добровільно переїхала на постійне місце проживання в м.Овруч Житомирської області, а тому вважає, що остання втратила право користування зазначеною вище квартирою. Оскільки із членів сім'ї він один залишився проживати в квартирі, покращує житлово-побутові умови, оплачує послуги по електро- та газопостачанню, то набув права на проживання та користування квартирою. В судовому засіданні позивач (відповідач за зустрічним позовом) та її представник позовні вимоги підтримали, зустрічні вимоги не визнали. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, вимоги зустрічної позовної заяви підтримали. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, надали заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, в попередніх судових засіданнях заперечували проти задоволення первісного позову, просили задовольнити зустрічний позов [PERSON]., мотивуючи тим, що фактично в оспорюваній квартирі проживає [PERSON], який позитивно характеризується та приймає активну участі у громадському житті селища. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представників третіх осіб, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Квартира [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальної громади Народицької селищної ради Житомирської області. Рішенням виконавчого комітету Народицької селищної ради №15 від 11.02.2005 року (а.с. 3) за заявою [PERSON] зазначену квартиру для тимчасового проживання надано їй та сину [PERSON] Частиною 1 ст.61 ЖК України визначено, що користування жилим приміщенням у будинку державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. [PERSON] є наймачем зазначеної квартири згідно договору від 09.10.2013 року (а.с. 4), її сім'я складається з двох осіб: вона та син [PERSON], 2004 р.н., що підтверджується довідкою виконавчого комітету Народицької селищної ради №1411 від 29.05.2012 року. Зазначені обставини підтверджуються відповідно копіями рішення, договору оренди, не заперечуються сторонами та представниками третіх осіб. Згідно ч.1 ст.98 ЖК України наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача. З довідки виконавчого комітету Народицької селищної ради №1512 від 27.05.2014 року вбачається, що в квартирі без реєстрації проживає [PERSON] В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що вони раніше проживали разом у зазначеній вище квартирі та перебували у фактичних шлюбних відносинах, які припинились в грудні 2011 року. Позивач за первісним позовом пояснила, що після укладення договору оренди 09.10.2013 року не заперечувала щодо тимчасово проживання відповідача в квартирі. Починаючи з листопада 2013 року просила [PERSON] залишити квартиру, але той відмовлявся, що також підтверджується копіями заяв (а.с.6,7), листа КП «Народичікомунсервіс» №1 від 10.01.2014 року (а.с.8). Заперечуючи проти задоволення позову [PERSON] посилався на те, що вселився та продовжує проживати в квартирі [ADDRESS] на законних підставах, а саме як член сім'ї наймача на підставі іншого договору - договору найму від 11.02.2005 року (а.с.43). Однак суд не приймає до уваги такі доводи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 1 ст.821 ЦК України визначено, що договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. Зі змісту договору найму від 11.02.2005 року вбачається, що строк його дії не встановлений, отже він вважається таким, що укладений на п'ять років, а тому на час розгляду справи судом припинив свою дію й не може бути прийнятий судом в якості належного доказу. Представники третіх осіб в судовому засіданні також пояснили, що на даний час договір найму від 11.02.2005 року припинив свою дію, а чинним є договір оренди від 09.10.2013 року, який ніким не оспорювався. Таким чином, суд вважає, що не будучи на момент укладення договору оренди від 09.10.2013 року членом сім'ї наймача у розумінні ч.2 ст.64 ЖК України, [PERSON] набув статусу тимчасового мешканця. Згідно ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Частиною 3 ст. 98 ЖК України встановлено, що тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] в судовому засіданні не було спростовано доказів [PERSON] та не було надано доказів на підтвердження тих обставин, що після укладення договору оренди 09.10.2013 року він не втратив право користування квартирою, набуте ним у відповідності до договору найму від 11.02.2005 року. На підставі викладеного, суд дійшов переконання, що позовні вимоги [PERSON] за первісним позовом про виселення слід задовольнити, а в задоволенні зустрічної вимоги [PERSON] про визнання за ним права на проживання та користування квартирою слід відмовити за безпідставністю. За правилами ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи викладене, й зважаючи на те, що [PERSON] в судовому засіданні не було доведено, що він має законні права на користування квартирою [ADDRESS], суд дійшов висновку, що умови та порядок користування [PERSON] зазначеною квартирою не можуть порушувати особисті житлові права [PERSON], а тому в задоволенні зустрічного позову про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, слід відмовити за безпідставністю. З цих же підстав суд не враховує показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні підтвердили відсутність [PERSON] на час складання актів про відсутність особи за місцем проживання. Також при прийнятті рішення суд не враховує показання свідків [PERSON], [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], які в судовому надали пояснення щодо особистого життя сторін, та не повідомили про обставини, що мали значення для вирішення справи. [PERSON] сплатила судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., за правилами ст.88 ЦПК України судовий збір, сплачений [PERSON] при поданні позовної заяви слід стягнути з [PERSON] на користь останньої.

Outcome: approved