Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS]. Даний будинок був побудований у період її перебування в шлюбі з [PERSON], тому належав їм в рівних частках на праві спільної сумісної власності подружжя. Після смерті чоловіка вона вступила у фактичне володіння спадщиною шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, займається утриманням будинку та прибудинкової території у належному стані, обробляє присадибну земельну ділянку, сплачує комунальні послуги. Зареєстрованими у житловому будинку значаться вона - [PERSON] та її син [PERSON], який фактично не проживає у будинку близько 10-ти років і не бере участі в його утриманні, не цікавилась життям сім'ї, тому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим будинком в [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити без її участі та щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв про розгляд справи у його відсутності чи заперечень на позов до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно витягу з погосподарської книги № 2 за 2011-2015 роки Холоневичівскої сільської ради Ківерцівського району Волинської області власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, 1979 року побудови, в [ADDRESS] є [PERSON] /а.с. 11/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 2, виданого Холоневичівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області 02.02.2011 року, [PERSON] помер [INFO] /а.с. 6/. Заповіт від імені померлого [PERSON] не посвідчувався, що стверджується довідкою Холоневичівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 1001 від 10.11.2014 року /а.с. 10/. Відповідно до паспортних даних позивача [PERSON], остання перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 04.07.1974 року /а.с. 5/. Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, і як передбачає ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином майно, що рахується за померлим [PERSON] набуте під час шлюбу з [PERSON], тому належить їм на праві спільної сумісної власності. Статею 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) обов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Згідно довідки про склад сім'ї № 1028 від 20.11.2014 року, у житловому будинку в [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] та її син - відповідач [PERSON], 1973 року народження, який зареєстрований, але не проживає за даною адресою /а.с. 8/. Як вбачається з висновку ДІМ Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській області Водька І.С. від 06.11.2014 року, громадянин [PERSON] близько 10 років не проживає в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с. 12/. Разом з тим, згідно довідки Холоневичівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 1027 від 20.11.2014 року, [PERSON] фактично проживає у [ADDRESS] /а.с. 9/. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до змісту ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів вбачається, що [PERSON] понад шість місяців був відсутній за місцем реєстрації, а саме в житловому будинку по [ADDRESS], не приймає участі у забезпеченні належного утримання житлового приміщення, а також відсутні обставини визначені у ч. 3 ст. 71 ЖК України, які б давали підстави на те, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців, тому [PERSON] втратив право користування даним жилим приміщенням. На підставі ст.ст. 71, 72, 78 156 ЖК України, ст.ст. 16, 368, 370, 405 ЦК України,

Outcome: approved