Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на наступні обставини. Так сторони одружились 15.06.2018р .. та мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалось, а тому вони проживають окремо. За твердженням позивачки відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, а тому вона вимушена утримувати дитину самостійно. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу їй, а також дитині, оскільки тільки в період з 15.04.2019р. по 27.08.2019р. він отримав сукупний доход у розмірі 12100 доларів США, а тому його середній дохід складає суму у розмірі 62500 гривень на місяць. На підставі викладеного, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 20000 гривень щомісячно, а також на своє утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 7000 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснив, що відповідач, після фактичного припинення шлюбних відносин відмовився надавати їй будь-яку матеріальну допомогу. Він вважає, що відповідач має можливість матеріальну допомогу у розмірі, який визначених у позовних вимогах. Представник відповідача позовні вимоги визнала частково та пояснила, що відповідач згоден надавати матеріальну допомогу проте не більше 7000 гривень щомісячно на дитину та 2500 гривень на утримання дружини. Вона пояснила, що доходи відповідача зменшились, а тому він не має можливості надавати більше суму коштів. Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що позивачка спільно з дитиною мешкає окремо від відповідача. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини, оскільки доказів протилежного відповідач не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При ухваленні рішення суд враховує матеріальний стан платника та одержувача аліментів. Так в судовому засіданні встановлено, що позивачка не працює, оскільки доглядає за своїм малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що відповідач має спеціальну морську освіту, що дозволяють йому працювати моряком на суднах іноземних судновласників. З наданих сторонами доказів вбачається, що відповідач регулярно працює, при цьому його заробіток може досягнути суми у розмірі 2078 доларів США у місяць. Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, зазначено, що дитина, в наслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття. Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 18 Конвенції зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд вважає, що розмір аліментів визначений позивачкою є занадто великим, оскільки аліменти направлені по-перше на забезпечення дитини, а не на можливість постійно отримувати частку від заробітку позивача з метою покриття власних витрат. В зв`язку з чим, розмір аліментів повинний бути зменшений.

Outcome: partial