Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позові зазначено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку. Шлюбні відносини між сторонами припинені, проживають окремо і спільне господарство не ведуть. При цьому дитина знаходиться на повному утриманні позивача, відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Позивач просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу не відновляти дошлюбне прізвище та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач подала до суду заяву, в якій просить задовольнити її позовні вимоги та розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позов . Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 квітня 2018 року Олешківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 32, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про наявність законних підстав для задоволення позову оскільки шлюбні відносини сторін припинено, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 і ч.1 ст.183 зазначеного Кодексу за рішенням суду аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд має врахувати стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, наявність у платника аліментів інших дітей. Положеннями ст. 183 СК України визначено, що розмір аліментів на одну дитину може бути стягнуто у розмірі однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на двох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, суд вважає, що сторони мають рівні права і мають нести однакові обов`язки по відношенню до дітей, тому зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, суд визначає розмір аліментів, що підлягає стягненню на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у частковому співвідношенні до заробітку (доходу) відповідача, зокрема у розмірі 1/4 частки щомісячно з урахуванням встановленого законом мінімуму. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати у справі по сплаті судового збору за пред`явлення позивачем позову про розірвання шлюбу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а витрати у справі по сплаті судового збору за пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів слід віднести на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved