Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа- виконавчий орган Торецької міської ради, про визначення місця проживання дитини. В позовній заяві зазначила, що вона та відповідач є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина проживає з відповідачем за адресою: м.Торецьк, с.Новгородське, вул. Воїнів-Інтернаціоналістів, 9/37. Батько дитини не працює, самостійного прибутку не має. Позивачка вважає, що дитина повинна проживати разом з нею, вона хоче займатись її вихованням, слідкувати за її здоров'ям, розвитком, матеріально утримувати. Тому позивачка просить у судовому порядку визначити місце проживання дитини з нею. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач не заперечує проти позовних вимог. Представник третьої особи - служба у справах дітей Дзержинської міської ради, не заперечує проти позовних вимог. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с.4). На теперішній час дитина проживає з відповідачем за адресою: м.Торецьк, с.Новгородське, вул. Воїнів-Інтернаціоналістів, 9/37. Батько дитини не працює, самостійного прибутку не має. Позивачка характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, на обліку у нарколога не перебуває, отримує постійний дохід, а саме середньомісячну заробітну плату в розмірі 1791, 18 грн., що підтверджено довідкою про заробітку плату (а.с.8) . Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов, позивачка проживає за адресою: [INFO] та має належні умови для проживання дитини (а.с.7). Рішенням виконавчого органу Дзержинської міської ради від 20.08.2015 року № 951 встановлено місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] разом з її матірю - [PERSON], [INFO] (а.с11). Відповідно до ч.1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати з ким із батьків вона бажає проживати. Також, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 6 Декларації з прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, що мають виключні обставини, розлучати з матір'ю. У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, так як це відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved