Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Гуменецької сільської ради про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , яка проживала в с. Супрунківці, Кам`янець-Подільського району. Після її смерті відкрилась спадщина на будинок [ADDRESS] , земельну ділянку біля будинку площею 0,50 га та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5038 га, які успадкувала після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . У зв`язку з тим, що тітка [PERSON] не отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , нотаріус відмовила у видачі їй свідоцтва про право на спадкове майно, і роз`яснила порядок вирішення даного питання в суді. Позивач є єдиним спадкоємцем. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом немає. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON] , яка померла [INFO] право власності на будинок [ADDRESS] , який належав спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого Кам`янець-Подільською районного радою від 30.07.1991 року, присадибну земельну ділянку площею 0,50 га в с. Супрунківці, Кам`янець-Подільського району, яка належала спадкодавцеві на підставі рішення Супрунковецької сільської ради № 6 від 07.06.1993 року, та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5038 га відповідно до державного акту на земельну ділянку серія ІІІ-ХМ № 041446, розташовану на території Супрунковецької сільської ради, які за життя належали [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Супрунківці, Кам`янець-Подільського району. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 23.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги, і просить встановити юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживала по [ADDRESS] з [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 04.07.2019 року закрито підготовче судове засідання та справа призначена до розгляду. В суді представник позивача позов підтримав, просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, відзив на позов не подав, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] в с. Супрунківці, Кам`янець-Подільського району померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 22.08.2008 р. Після її смерті відкрилась спадщина на жилий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку площею 1.5038 га, яка розташована на території Супрунковецької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, присадибну земельну ділянку площею 0,50 га, яка розташована по [ADDRESS] . [PERSON] є рідною племінницею [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] від 09.08.1984 р., згідно якого її батьками записані [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] № [NUMBER] від 6 жовтня 1984 року; записом акта про народження № 37 від 1.11.1949 року про народження [PERSON] , згідно якого її батьками записані [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] від 23.03.1957 р., згідно якого його батьками записані [PERSON] та [PERSON] . До дня смерті і на день смерті [PERSON] постійно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею постійно проживала без реєстрації та вели спільне господарство [PERSON] , що підтверджується довідкою № 100 від 26.02.2019 р., виданої Гуменецькою сільською радою. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Саварчука В.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак отримала відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину, оскільки пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка згідно довідки Гуменецької сільської ради була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , а місце проживання позивача зареєстровано за адресою [ADDRESS] , а також у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно, яке належало померлій [PERSON] , що підтверджується листом № 131/01-16 від 12.06.2019 р. Спадкове майно, яке [PERSON] бажає успадкувати, саме: жилий будинок [ADDRESS] , належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності від 30.07.1991 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Кам`янець-Подільської районної ради; земельна ділянка площею 1.5038 га, яка розташована на території Супрунковецької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ХМ № 041446; присадибна земельна ділянка площею 0,50 га, яка розташована по [ADDRESS] , належала [PERSON] на підставі рішення Супрунковецької сільської ради № 6 від 07.06.1993 р. [PERSON] померла [INFO] в с. Супрунківці, Кам`янець-Подільського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 20.12.2006 р. Відповідно до довідки № 99 від 25.02.2019 р., № 189 від 04.06.2019 р., виданої Гуменецькою сільською радою, [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . До дня смерті і на день смерті разом з нею в господарстві проживала та була зареєстрована донька [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , яка постійно проживала в будинку [ADDRESS] без реєстрації. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 57206522 від 13.08.2019 р. спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 57222283 від 14.08.2019 р. спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не відкривалась. Згідно оголошення в газеті «Подолянин» від 12.07.2019 р. свідоцтво про право власності на будинковолодіння, розташоване за адресою [ADDRESS] , видане на ім`я [PERSON] та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ХМ № 041446 на ім`я [PERSON] визнано недійсними у зв`язку з їх втратою. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] показали, що дійсно у зв`язку з похилим віком [PERSON] та [PERSON] потребували сторонньої допомоги в зв`язку з чим [PERSON] в 2003 році переїхала проживати в с. Супрунківці до них, вели разом господарство, обробляли город, спільно харчувались, витрачали спільні кошти на домогосподарство. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ч.3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка б належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого Законом строку не заявив про відмову від неї. Статтею 1296 (ч.1 та ч.3) ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У ст. 3 (абз. 4, 5) Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зібраними у справі доказами підтверджується, що дійсно [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , інших спадкоємців майна [PERSON] немає, рідний брат спадкодавця [PERSON] не вчинив необхідних дій для прийняття спадщини. За відсутності правовстановлюючих документів на жилий будинок в [ADDRESS] та земельну ділянку ділянка площею 1.5038 га, яка розташована на території Супрунковецької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається із витягу з рішення п`ятнадцятої сесії Супрунковецької сільської ради ХХІ скликання від 07.06.1993 року №6 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», який надано архівним відділом Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації за №25/01-27 від 08.04.2019 року, сільська рада народних депутатів вирішила передати у приватну власність земельні ділянки громадянам, які проживають на території сільської ради згідно додатку (89. [PERSON] - 0,25 га та 0,25 га). Положеннями статей 6, 67 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на момент передачі земельної ділянки [PERSON] ) передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність земельні ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у сільських населених пунктах у розмірі не більше 0,25 га. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно (стаття 6 ЗК України 1990 року). Статтею 23 ЗК України 1990 року (у вказаній редакції) визначено, що право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Приватизація земельних ділянок передбачена постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року №2200-ХІІ «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» та Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (далі - Декрет). Декретом постановлено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених ЗК України. Установлено, що передача громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, провадиться один раз, про що обов`язково робиться місцевими Радами народних депутатів відмітка у паспорті або документі, який його замінює. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Порядок виготовлення та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку було визначено в Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року №43. Так, згідно п. 2.1 вказаної Інструкції роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою повинні були виконуватися в такій послідовності: підготовчі роботи (підготовку виписки з рішення відповідної ради або державної адміністрації про передачу у власність або надання у постійне користування земельної ділянки; аналіз матеріалів проекту відведення земельної ділянки); встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Законом України від 25 жовтня 2001 року №2768-ІІІ прийнято нову редакцію ЗК України, який набрав чинності 1 січня 2002 року. Відповідно до пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 2002 року рішення про надання в користування земельних ділянок, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до статті 12 ЗК України 2001 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, зокрема, організація землеустрою. За змістом п. 3 Порядку безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 року №844, у разі прийняття органом місцевого самоврядування до 15.08.2009 року рішення щодо приватизації земельних ділянок, які перебували у користуванні громадян до набрання чинності Земельним кодексом України, на підставі ст. 118 цього Кодексу без попереднього виготовлення технічної документації, такий орган місцевого самоврядування за відповідною заявою громадянина приймає рішення відповідно до абзацу другого цього пункту. У вказаному абзаці зазначено, що відповідний орган місцевого самоврядування чи районна держадміністрація невідкладно приймає рішення щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації (виготовляється для громадян безоплатно, за рахунок коштів державного бюджету) з наступним затвердженням зазначеної документації та наданням земельної ділянки у власність відповідно до вимог ч. 2 ст. 118 та в межах норм, визначених ст. 121 Земельного кодексу України. Відповідно до статті 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, у тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Після прийняття Супрунковецькою сільською радою рішення № 6 від 07.06.1993 р. «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» державний акт на право приватної власності не видавався, не приймалось рішення про надання дозволу [PERSON] , на розробку документації із землеустрою. Враховуючи, що право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право, однак, такий документ спадкодавцю не видавався, тому суд вважає, що зазначена земельна ділянка не належить до спадкового майна, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Зважаючи на наведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: partial