Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Заявлені вимоги мотивує тим, що починаючи з 05.07.2002 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу вони за спільні кошти з урахуванням наданого кредиту придбали спірне нерухоме майно, проте правовстановлюючі документи на квартиру були оформлені на відповідача [PERSON] На даний час між сторонами склались неприязні відносини, відповідач відмовився надати дозвіл на реєстрацію позивача та їх спільного сина за вказаною адресою і погрожує самостійно відчужити спірну квартиру. У звязку із відсутністю можливості вирішити спір у добровільному порядку, виникла необхідність у зверненні до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] наполягали на задоволенні позову з викладених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] в суді не заперечуючи факту придбання спірної квартири за спільні з позивачем кошти, позов визнав повністю. Пояснив, що раніше вирішити це питання було неможливо, оскільки квартира була предметом договору іпотеки, строк дії якого закінчився лише у червні 2013 року. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача [PERSON], дослідивши представлені у справі письмові докази, судом встановлено, що 05 липня 2002 р. у відділі РАГС Комсомольського МУЮ зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 129 (а.с.4). Згідно з наданою копією договору купівлі-продажу (а.с.29) 27.06.2003 р. відповідач [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], а 28.07.2003 р. КП «Кременчуцьким МБТІ» було виготовлено технічний паспорт на вказане нерухоме майно з реєстровим номером 4/285, у якому єдиним власником квартири зазначений відповідач. Як убачається із змісту наданої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.02.2014 р. (а.с.15) одноосібним власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.2003 р. є відповідач [PERSON] Відповідно до положень ст.ст. 60,70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, і у разі поділу зазначеного майна, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог, з врахуванням позиції відповідача, який не заперечує проти задоволення позову та беручи до уваги положення ст. 369 ЦК України, відповідно до якої співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, суд вважає заявлені [PERSON] вимоги обґрунтованими. Виходячи із змісту ч.1 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, з огляду на що суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку спірного нерухомого майна. Згідно із ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного,

Outcome: approved