Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23.05.2014 року. Мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. З 23 червня 2019 року з відповідачем фактично не проживають однією сім`єю в розумінні цього поняття і спільного господарства не ведуть, відповідач фактично проживає в м.Кременчуку Полтавської області. Підставою розпаду сім`ї стало те, що відповідач під час сумісного проживання мало приділяв їй уваги як дружині, усі сімейні питання вирішував не згідно сумісною думкою, а виключно на свій розсуд, при цьому не цікавлячись її думкою. Внаслідок такої поведінки відповідача систематично виникали сварки, під час яких відповідач ображав її різними словами, що негативно впливало на психічний стан дитини та на її психічний стан. Також відповідач не допомагав їй у веденні домашнього господарства та у вихованні дитини. Тобто відповідач не поважав її як свою дружину. На підставі стосунків які склалися, втратила до відповідача почуття любові та поваги, яке було у неї на час укладення шлюбу. Вважає, що шлюб з відповідачем фактично розпався та формальне збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини, оскільки вона не має наміру бути в зареєстрованому шлюбі з особою, з якою не має наміру проживати спільно у подальшому. Збереження шлюбу не можливе. Доказом фактичного припинення шлюбно-сімейних стосунків, є позовна заява та визнання цього факту самим відповідачем або у відзиву на цей позов або у судовому засіданні. Заходів забезпечення цього позову нею не здійснювалося, як не здійснювалося і заходів забезпечення доказів за цім позовом. Після розірвання шлюбу не буде перешкоджати відповідачу виховувати дитину та спілкуватися з дитиною. В цей час нею поданий позов до Вільногірського міського суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, до досягнення останньою віку повноліття. Тобто, питання утримання сина після розірвання шлюбу буде вирішено в окремій судовій справі. Спору про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю з відповідачем, на цей час не існує. Вона фізично здорова та не потребує майнову допомогу від відповідача на її утримання після розірвання шлюбу. Фізично відповідач здоровий та майнової допомоги з її боку після розірвання шлюбу не потребує. Понесені нею витрати становлять 768 грн. 40 коп. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просить задовольнити, після розірвання шлюбу залишити прізвище Бугера, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився вдруге, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав. Відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 23.05.2014 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4), згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.05.2014 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] . Факт наявності у сторін неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.5 ). Згідно з копією довідкоі № 3055 від 05.07.2019 р., виданої відділом реєстрації фізичних осіб виконкомому Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно з листом Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області № 349 від 25.07.2019 р., [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] (а.с. 19). Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Відповідно до п.126 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року, що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні ». Згідно зі ст.24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.05.2014 року, мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , однак шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з 23 червня 2019 року, спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна на даний час немає, питання місця проживання неповнолітньої дитини вирішено, питання утримання неповнолітньої дитини буде вирішуватися позивачкою окремо, шляхом звернення до суду у встановленому законом порядку, відповідачем доказів на спростування зазначених обставин не надано, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити шлюбне прізвище Бугера, згідно її заяви. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі ст. ст.104, 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved