Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]., в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] Позовні вимоги мотивувала тим, що за заповітом від 9 листопада 2015 року, посвідченим секретарем Поточищенської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 32, [PERSON] заповів їй належну йому частину житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами по [ADDRESS], земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, земельний пай та все інше рухоме й нерухоме майно. Заповіт ніким не скасований та не оскаржений. [PERSON], рідний дядько позивачки по татовій лінії, помер [INFO] року, актовий запис № 3. З метою реалізації права на спадщину за заповітом позивачка вчасно звернулася із відповідною заявою в нотаріальну контору, однак нотаріус відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, виданого на ім'я спадкодавця. Мама спадкодавця - [PERSON], яка померла [INFO] року, при житті склала заповіт, яким розділила в рівних частинах двом дітям [PERSON] і [PERSON] будинковолодіння [ADDRESS]. Згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012 право власності на вищевказане господарство зареєстровано в половині за [PERSON] та [PERSON]. Документ, що підтверджує право власності відповідачки на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами за вказаною адресою є, а правовстановлюючий документ щодо іншої 1/2 частини цього ж будинковолодіня, на ім'я спадкодавця, - не зберігся. [PERSON] був одиноким, його дружина [PERSON] померла ще в 1992 році, дітей в них не було. На день смерті спадкодавець проживав один за адресою: [ADDRESS], суспільна група спадкового господарства - колгоспний двір. На час припинення колгоспного двору (15.04.1991) в спадковому домогосподарстві проживали та були зареєстровані: голова двору [PERSON], [INFO] р.н., помер [INFO] його дружина [PERSON], [INFO] р.н., померла 1992 року. Позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Вона фактично вступила в управління спадщиною, виготовила технічну документацію на будинок за власні кошти, утримує будинок та прибудинкову територію в належному стані, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на частину житлового будинку, власником якого був спадкодавець. Тому звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд, заслухавши вступне слово позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копія довідки про об'єкт нерухомого майна № 30, видана 30.08.2019 ФОП [PERSON] згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012, свідчить, що право власності на житловий будинок в [ADDRESS] зареєстроване в половині за [PERSON] згідно свідоцтва на право власності, виданого Городенківським райвиконкомом 09.03.1990 на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 14.02.1990; в половині за [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 21.12.1999, реєстровий № 727, спадкова справа № 562. Станом на 15.04.1991 в домогосподарстві по [ADDRESS] проживали і були зареєстровані: голова двору [PERSON], [INFO] р.н., дружина [PERSON], 1948 р.н.; суспільна група господарства - колгоспний двір, що стверджується довідками № 636 від 01.08.2019 та № 356 від 28.11.2019, виданими виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району. Член колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] р., актовий запис № 35 від 10 листопада 1992 р., що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 06 грудня 2019 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON]. померла до [INFO], застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. [PERSON] на день смерті ([INFO]) проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]; разом з нею проживав і був зареєстрований чоловік [PERSON], [INFO] р.н., що підтверджується довідкою № 355, виданою 28.11.2019 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району. Те, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям, свідчить копія Витягу № 00024705511 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 26 листопада 2019 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 5 від 23 січня 1971 р., складений виконкомом Поточищенської сільської ради Городенківського району. Із копії спадкової справи № 400/2013, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, 26.06.2013 подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON]. Йому 26 червня 2013 р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 444, на грошові вклади з процентами та з усіма видами індексацій та компенсацій в ПАТ Державний ощадний банк України ТВБВ № 10008/079 в м. Городенка філії Івано-Франківського обласного управління, що належали померлій. За заповітом, посвідченим 09 листопада 2015 р. секретарем Поточищенської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 32, [PERSON], [INFO] року народження, уродженець та житель с. Поточище, на випадок своєї смерті належну йому частину житлового будинку з господарськими надвірними будівлями та присадибну земельну ділянку по [ADDRESS] всі земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, земельний пай, який знаходиться в оренді в ПФГ «Поточище», та все інше майно рухоме і нерухоме, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і на що він за законом матиме право, - заповів племінниці [PERSON] Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 58437152 (номер в реєстрі нотаріальних дій 32), що доводиться копією Інформаційної довідки № 55617399 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 26.03.2019 Городенківською районною державною нотаріальною конторою у зв'язку з відкриттям спадкової справи. [PERSON] помер [INFO] у віці 74 роки в с. Поточище Городенківського району, актовий запис № 3 від 14 січня 2019 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Поточищенської сільської ради. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На день смерті ([INFO]) [PERSON] проживав і був зареєстрований на постійне місце проживання один за адресою: [ADDRESS] що стверджується довідкою № 618, виданою 23.07.2019 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15 травня 1982 р. Чернятинською сільською радою Городенківського району, вбачається, що батьками [PERSON] [INFO] року народження, є [PERSON] та [PERSON], запис за № 19 від 15 травня 1982 р. в книзі реєстрації актів про народження. У зв'язку із одруженням [PERSON] змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON], запис за № 7 від 05 серпня 2000 р. в книзі реєстрації актів про одруження, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Поточищенською сільською радою Городенківського району. Копією свідоцтва про народження батька позивачки [PERSON], [INFO] року народження, серії [NUMBER] виданого 24 грудня 1953 р. міськбюро ЗАГС м. Сиктивкар Комі АРСР, стверджується, що його матір'ю є [PERSON], запис за № 1511 від 24 грудня 1953 р. в низі записів актів громадянського стану про народження. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25 травня 1961 р. РАйЗАГС м. Городенка, встановлено, що матір'ю [PERSON] [INFO] року народження, є [PERSON], запис за № 54 від 25 травня 1961 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження. Наведене свідчить про те, що спадкодавець [PERSON] є рідним братом батька позивачки [PERSON], отже, - дядьком позивачки [PERSON]. Копією спадкової справи № 81/2019, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, стверджується, що позивачка, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті дядька [PERSON] який помер [INFO] р., оскільки у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (26.03.2019). Копією Витягу № 55617456 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 26.03.2019 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 63960349 (номер у нотаріуса 81/2019), спадкодавець - [PERSON], дата смерті: [INFO]. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов'язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. До складу спадщини [PERSON] входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1801/02-31 від 28 вересня 2019 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] померлого [INFO] на належну йому частку житлового будинку [ADDRESS] з посиланням на те, що в спадкоємця відсутній документ, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] виготовленого 30.08.2019, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1964 р., господарські будівлі та споруди - в 1968,1971, 1986, 1990 р.р. Їх ринкова вартість станом на 01.09.2019 становить 108293 грн., що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку № 01092019_00585/С, складеного ФОП [PERSON] Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що спадкодавцю [PERSON] був виданий документ, який посвідчував його право власності, як голови колгоспного двору, на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], однак зазначений документ втрачено. Через відсутність у позивачки правовстановлюючого документу про власність спадкодавця на вищезгадану частку житлового будинку позивачка немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дане нерухоме майно. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON], фактично стала власником 1/2 частки вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON], права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, позов визнається відповідачко, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 525, 526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved