Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , яким просить визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09 червня 2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем. В період шлюбу 17 травня 2014 року подружжя придбало квартиру за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку було зареєстроване за відповідачем. Добровільно переоформити на позивача половину квартири відповідач відмовляється, прав позивача на квартиру не визнає, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом для захисту її права на частку у спільному майні подружжя. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частку у майні подружжя залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позову 10 днів з дня вручення копії ухвали. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 квітня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 липня 2020 року підготовче провадження у цивільній справі\~ за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частку у майні подружжя закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від представника позивача адвоката Скрябіна О.М. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 09 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області за актовим записом №135, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 09 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20 березня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 135, розірвано. Судом встановлено, що у період шлюбу 17 травня 2014 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малік О.В., [PERSON] придбано у власність квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №193511943 від 17 грудня 2019 року, власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. За загальним правилом ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно правової позиції, викладеної у\~Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», \~вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Тлумачення статті 60\~СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. При цьому, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Такі висновки повністю узгоджуються з висновками, зробленими Верховним Судом від 18 червня 2018 року у постанові №711/5108/17 та від 07 листопада 2018 року у постанові №405/2391/155-ц. Під час судового розгляду жодною із сторін не надано доказів на спростування презумпції спільності права власності подружжя на зазначену квартиру. Як встановлено судом під час судового розгляду, 17 травня 2014 року, тобто у період шлюбу, була придбана 3-кімнатна квартира загальною площею 55,4 кв.м., житловою площею 35,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Факт придбання зазначеної квартири у період шлюбу не заперечувався сторонами по справі. Отже, судом презюмується, що вище зазначена квартира придбана за спільні кошти подружжя. Враховуючи те, що в період придбання спірної квартири сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та несли спільні витрати, суд приходить до висновку, що сторони набули право спільної сумісної власності на придбана 3-кімнатна квартира загальною площею 55,4 кв.м., житловою площею 35,9 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згідно із частиною першою\~статті 61 СК України\~об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дружина й чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст.69 СК). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК). Якщо дружина\~\~та\~\~чоловік\~\~не\~\~домовилися\~\~про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси\~\~дружини,\~\~чоловіка,\~\~дітей\~\~та інші обставини,\~\~що мають істотне значення. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо розподілу спільного майна, виходячи з положень ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно квитанції № 66084 від 14 квітня 2020 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1567,09 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1567,09 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved