Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.11.2010 року, є батьками неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], однак подружнє життя не склалося через різні погляди на життя, розбіжності в інтересах, у звязку з чим [PERSON] просить шлюб розірвати, а також залишити проживати з нею малолітню дитину та стягнути на її користь понесені судові витрати. \~ \~ \~ \~Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує повністю, примирення з відповідачем не бажає, а тому просить розглядати справу у її відсутності та розірвати шлюб у підготовчому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає повністю, примирення з позивачем не бажає, а тому просить розглядати справу у його відсутності та розірвати шлюб у підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Відповідно до положень ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серія І-ГЮ №062197 від 06.11.2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.11.2010 року. Відповідно до свідоцтва про народження серія І ГЮ №177563 від 28.09.2012 року, сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO]. Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом із позовної заяви встановлено, що між подружжям склались відносини, які унеможливлюють подальше збереження шлюбу, позивач у письмовій заяві наполягає на розірванні шлюбу, примиритись не бажає. Відповідач позовні вимоги визнав. Клопотання про надання строку для примирення жодною зі сторін не заявлено, звязку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Із квитанції до прибуткового касового ордеру від 19.11.2018 року, виданою адвокатом [PERSON] вбачається, що позивачем оплачено правничу допомогу у вигляді консультації та складання позовної заяви у розмірі 550 грн. На підставі наведеного, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору (квитанція від 19.11.2018 року у розмірі 704,80 грн.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 550 грн.

Outcome: approved