Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 30.10.2010 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстровано виконавчим комітетом Нижньоселищенської сільської ради Хустського району про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №26. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сім`ю, на ведення домашнього господарства, виховання дитини та взагалі на все життя. З часом вони втратили почуття любові та поваги один до одного, взаємодопомога та піклування між ними відсутні, як і відсутнє бажання надалі формально перебувати у шлюбі. Не дивлячи на те, що вони проживають в одній квартирі, тижнями не спілкуються, спільне домашнє господарство не ведуть, всі питання пов`язані з вихованням дитини вирішує сама, без будь- якої допомоги чоловіка. Донька проживає разом з нею та перебуває на її повному забезпеченні, окрім продуктів харчування, вона одягає доньку, забезпечує її повним необхідними для навчання канцелярськими приладдям, книгами, оплачує позашкільні заняття танцю та гри на скрипці, купує засоби догляду та при необхідності медикаменти тощо. Чоловік не цікавиться успішністю у навчанні та поведінкою доньки, не відвідує батьківські збори, не цікавиться шкільним життям. Вихованням доньки та забезпеченням всім необхідним для неї займається вона сама. Оскільки відповідач, який працює у Медичному коледжі «Монада» та за сумісництвом працює лікарем-психіатром в КП «Обласний госпіталь ветеранів війни», має можливість утримувати свою єдину дитину, добровільно не бажає. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 21.02.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 08.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за даною позовною заявою до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, при цьому подала до суду заяву, згідно з якою просить розгляд даної справи провести за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов до наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.10.2010 року між [PERSON] та [PERSON] , укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Нижньоселищенської сільської ради Хустського району, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №26, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 30.10.2010 року. Від даного шлюбу в сторін народилася донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06.04.2012 року де її батьком значиться [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що сторони сімейних стосунків не підтримують, не дивлячи на те, що вони проживають в одній квартирі спільне домашнє господарство не ведуть, тижнями можуть не спілкуватись, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони остаточно втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного, їхня сім`я розпалася остаточно. Умови для примирення позивача та відповідача відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження може суперечити інтересам позивача, а відтак, на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Спільна дитина сторін проживає разом з батьками, що підтверджується довідкою №101 від 21.01.2020 року виданої ТОВ «Правління житлом». Однак вихованням спільної дитини займається мати, що стверджується довідками з Ужгородської спеціалізованої шкоди І-ІІ ступенів №5 з поглибленим вивченням іноземних мов №29 від 23.01.2020 р., Ужгородської дитячої школи мистецтв №01-013 від 22.01.2020 року, довідкою «Студії сучасного танцю «Бліц»» від 29.01.2020 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, на утриманні якої перебуває донька, вік дитини, матеріальне становище платника аліментів (відповідача), який є особою працездатного віку, відсутність у матеріалах справи даних про наявність у нього аліментних зобов`язань та інших утриманців, а також вимоги норми ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на їх спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття. Беручи до уваги, що згідно зіст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» для дітей віком від 6 до 18 років - із 1 січня 2020 року установлено прожитковий мінімум - 2218 гривень; із 1 липня - 2318 гривень; із 1 грудня - 2395 гривень,така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. При цьому, оскільки позов пред`явлений 29.01.2020 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін у межах даного позову не заявлено. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуючи викладене, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений нею судовий збір у розмірі 840,80 грн. за вимогу про розірвання шлюбу та судовий збір в розмірі 840,80 грн. на користь держави за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved