Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 22.09.1995 року Віньковецьким райвідділом РАЦС, актовий запис № 13, без надання строку для примирення. В обґрунтування позову зазначила, що 22.09.1995 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою. Сімейне життя з відповідачем не склалось. Відповідач влаштовує скандали, пред`являє необґрунтовані претензії, ганьбить її, принижуючи честь та гідність. Крім того, відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні сім`ї, зраджує з іншою жінкою. З жовтня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, проживають порізно, і їхній шлюб існує формально. Тому [PERSON], не вбачаючи підстав для збереження шлюбу, просила його розірвати. У судове засідання 21.02.2017 року сторони, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не зявились, у зв`язку з чим справа розглянута згідно з приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Представник позивача [PERSON] [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги, та просила розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи згідно з приписами ст. 76 ЦПК України через орган місцевого самоврядування Петрашівську сільську раду у звязку з його відсутністю за місцем проживання та реєстрації, у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, заяви про неможливість прибуття до суду чи відкладення розгляду справи не подавав, у звязку з чим суд вважає причини неявки відповідача безповажними, що згідно положень ст. 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов такого висновку. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 22.09.1995 року у Віньковецькому райвідділі реєстрації актів громадянського стану, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БВ № 024740. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO], яка на теперішній час повнолітня. Як випливає із змісту позовної заяви, в період шлюбного життя між сторонами виникали конфлікти та суперечки, відповідач вчиняв скандали та сварки, зраджував дружині, сторони подружніх стосунків не підтримують з жовтня 2016 року, проживають порізно, спільного господарства не ведуть та їхній шлюб існує формально. Позивач примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажає, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, оскільки позивач та відповідач протягом останніх місяців не повязані спільним побутом та проживанням, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно п. 5 ст. 191 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак, беручи до уваги, що сторони спільно не проживають, неповнолітніх дітей не мають, позивач наполягає на припиненні шлюбу, суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved