Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ГО «Братерство Київської Русі», в якому просить: визнати секретний заповіт [PERSON] від 16.02.2018 недійсним. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько. Після його смерті залишалась спадщина і вона звернулась у встановлений законом строк до Другої чернігівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Там їй стало відомо, що за життя її батько залишив секретний заповіт, яким заповів усе майно, що йому належить і буде належати на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось ГО «Братерство Київської Русі». Вважає, що заповіт не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, оскільки складений з порушенням вимог щодо його форми (відсутність часу складання заповіту) і не був підписаний саме батьком та не відповідає волі спадкодавця, що є порушенням ст.ст. 1234, 1247, 1248 ЦПК України та є підставою недійсності правочину. Ухвалою судді від 15.03.2019 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27.05.2019 призначено судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 06.11.2019 провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.01.2020 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник позивача у судовому засіданні просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Доповнив, що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми, а саме відсутній час складання заповіту, оскільки останній заповіт є дійсним. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що знав [PERSON] більше 50-ти років. Останній прийшов до них в організацію у 2016 році. Йому потрібно було спілкування, члени організації йому надавали і моральну і матеріальну допомогу, яку він не міг отримати в сім`ї. Загальний розмір матеріальної допомоги ГО «Братерство Київської Русі» [PERSON] склав близько 5000 грн. Зі слів померлого, йому відомо, що він хотів скласти заповіт на користь організації. Смерть [PERSON] була раптовістю. Йому не відомо де і коли [PERSON] складав заповіт, вони не були присутні при подачі заповіту до нотаріуса. Просив суд прийняти рішення і виконати волю заповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи установа повідомлена належним чином, на адресу суду від завідувача Другої чернігівської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали даної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав : Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с. 9) [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). 16.02.2018 [PERSON] склав заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті все своє майно, що йому належить і буде належати на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що він за законом має право і буде мати право, заповів громадській організації «Братерство Київської Русі» (код ЄДРПОУ 39320779). Заповіт прийнято на зберігання 23.02.2018. Конверт із секретним заповітом (без опису) [PERSON] поміщено державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори Кравченко А.Г. у присутності заповідача в інший конверт, який нею опечатано та прийнято на зберігання; засвідчено підпис заповідача, який зроблено в її присутності, на поданому заповідачем конверті, у якому за його письмовою заявою, міститься підписаний ним секретний заповіт; особу заповідача встановлено. Секретний заповіт зареєстровано в реєстрі за № 1-115 (а.с. на зв. 55, 56) 23.02.2018 державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори, [PERSON] , на підставі ст.. 96 Закону України «Про нотаріат» та заяви [PERSON] (а.с. 142), видано Свідоцтво, яким посвідчено, що [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , 23.02.2018 здав на зберігання Другій чернігівській державній нотаріальній конторі заклеєний конверт, у якому міститься секретний заповіт, без опису. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 1-116 (а.с. 10) 19.09.2018 ГО «Братерство Київської Русі» в особі керівника Зотова І.О. звернулась до Другої чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк щодо майна померлого [PERSON] , на підставі якої було заведено спадкову справу № 764/2018 (а.с. 45) 15.01.2019 державний нотаріус Другої чернігівської державної нотаріальної контори, [PERSON] , на підставі ст. 1250 ЦК України, склала протокол відкриття та про оголошення секретного заповіту у зв`язку зі смертю заповідача [PERSON] , 1946 року народження, який помер [INFO] , у приміщенні Другої чернігівської державної нотаріальної контори, в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] , дієздатність яких нотаріус перевірила, про що міститься відмітка в протоколі, в присутності зацікавленої особи: ГО «Братерство Київської Русі» в особі керівника Зотова І.О., ( [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані на день смерті зі спадкодавцем, були належним чином повідомлені про відкриття спадщини рекомендованим листом, але не з`явились до поштового відділення за його одержанням), було відкрито конверт, у якому зберігався секретний заповіт, присутнім при відкритті секретного заповіту та зазначеним у цьому протоколі особам оголошено текст секретного заповіту. В протоколі викладено зміст заповіту, зазначено, що текст документа оголошено нотаріусом вголос. Протокол містить підписи свідків. Протокол складено та підписано у трьох примірниках, один з яких видано ГО «Братерство Київської Русі» в особі керівника Зотова І.О., а інший примірник протоколу разом з оригіналом секретного заповіту зберігається у справах Другої чернігівської державної нотаріальної контори. Даний протокол зареєстровано в реєстрі за № 1-21 (а.с. 11). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) [PERSON] за життя склав один заповіт, у реєстрі оспорюваний заповіт значиться чиним (а.с. на зв. 45). Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із положеннями статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною першою та другою статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до частин першої-третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Стаття 1249 ЦК України встановлює, що секретним є заповіт, який посвідчується нотаріусом без ознайомлення з його змістом. Особа, яка склала секретний заповіт, подає його в заклеєному конверті нотаріусові. На конверті має бути підпис заповідача. Нотаріус ставить на конверті свій посвідчувальний напис, скріплює печаткою і в присутності заповідача поміщає його в інший конверт та опечатує. Згідно ст. 1250 ЦК України одержавши інформацію про відкриття спадщини, нотаріус призначає день оголошення змісту заповіту. Про день оголошення заповіту він повідомляє членів сім`ї та родичів спадкодавця, якщо їхнє місце проживання йому відоме, або робить про це повідомлення в друкованих засобах масової інформації. У присутності заінтересованих осіб та двох свідків нотаріус відкриває конверт, у якому зберігався заповіт, та оголошує його зміст. Про оголошення заповіту складається протокол, який підписують нотаріус та свідки. У протоколі записується весь зміст заповіту. Отже, як було встановлено судом, оспорюваний заповіт посвідчено особою, яка мала на це повноваження, так само й оголошено секретний заповіт нотаріусом в приміщенні Другої чернігівської державної нотаріальної контори Кравченко А .Г. з дотриманням вищенаведеної правової норми та згідно «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012р. за № 296/5. Щодо доводів сторони позивача про несправжність підпису на заповіті від 16.02.2018, суд вважає за необхідне вказати на таке. Висновком експерта Чернігівського відділення КНДІСЕ № 2494/2495/19-24 від 18.10.2019 встановлено, що досліджуваний підпис в графі «Підпис заповідача ______/ [PERSON] /» в оригіналі секретного заповіту від 16.02.2018 виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів. Досліджуваний підпис в графі «Підпис заповідача ______/ [PERSON] /» в оригіналі секретного заповіту від 16.02.2018 виконаний [PERSON] . (а.с. 138-144) Тобто, посилання сторони позивача на те, що спірний заповіт посвідчений не спадкодавцем, а іншою особою, на даний час на доказах не ґрунтується. Відносно доводів про незазначення в оспорюваному заповіті часу його складання, суд вважає за необхідне вказати на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом. Загальними вимогами, встановленими до форми заповіту, зокрема ч.3 ст. 1247 ЦК України встановлено, заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України. Аналіз наведених норм вказує на те, що моментом вчинення правочину, у даному випадку секретного заповіту, є момент його нотаріального посвідчення. Отже, оскільки державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори, [PERSON] посвідчено 23 лютого 2018 року, що [PERSON] , здав на зберігання Другій чернігівській державній нотаріальній конторі заклеєний конверт, у якому міститься секретний заповіт, без опису, про що видане Свідоцтво № 1-116, реєстрація секретного заповіту у спадковому реєстрі відбулася 23.02.2018 року о 10 годині 13 хвилин за № 1-115 (а.с. 51- зворот), то саме цей час необхідно вважати моментом вчинення спадкодавцем [PERSON] правочину - секретного заповіту. Оцінюючи надані докази, які не містять суперечностей між собою та підстав для визнання їх недостовірними, у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що волевиявлення [PERSON] при складанні заповіту було вільним і відповідало його внутрішній волі. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed