Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], яким просить стягнути з відповідача 40 пляшок продукту дієтичного харчування «ALVEO» або їх вартість в сумі 12000 гривень. Позов обґрунтовує наступним. 06.10.2010 року вона надала відповідачу під реалізацію 40 пляшок продукту дієтичного харчування «ALVEO». На підтвердження зазначеного факту було складено розписку від 06.10.2010 року. В розписці не було оговорено строків повернення продукту, тому що відповідач завірила позивача в тому, що вона швидко реалізує товар. Через місяць відповідач передзвонила позивачу і повідомила про те, що вона вже переказала грошові кошти через банківську установу і попросила надати їй додатково товар. Грошові кошти позивачу так і не надійшли. Через деякий час відповідач перестала відповідати на телефонні дзвінки позивача, її мати повідомила позивача, що вона перебуває в скрутному матеріальному становищу, але гроші обов'язково поверне. Весною 2012 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача з аналогічною вимогою, яка була залишена без розгляду за заявою позивача, в зв'язку з відсутністю доказі на підтвердження вартості товару. Позивач в судовому засіданні позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та заперечення наступного змісту. Позивачем до позовної заяви як доказ виникнення у відповідача перед нею зобов'язання надано розписку. На виконання вимог законодавства нею не було відповідачу направлено вимогу про повернення речей з зазначенням строку виконання зобов'язання. Отже, враховуючи зазначене можна стверджувати, що у відповідача на сьогоднішній день не виникло обов'язку повернення боргу (речей). Крім того, відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тобто, в даному випадку позивач звернулася за захистом прав, які не були порушені. Крім того, відповідно до ст. 257 ЦК України, загальний термін позовної давності встановлюється тривалістю в три роки, отже, розписка датована 06.10.2010 року, протягом трьох років позивач жодної вимоги про повернення речей не пред'являла, отже вважає, що вона пропустила термін пред'явлення вимоги. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до тексту розписки не можна встановити, що саме необхідно повернути, які речі (товар). У розписці зазначено: « 40 бут. ALVEO», але жодних родових ознак даного товару не описано. З накладними, які позивач надала у судове засідання відповідачка не згідна, так як опис товару, який вона надала у судове засідання відповідачу не відомий, ціна також не відповідає дійсності. Той товар, який описує позивач, [PERSON] у неї не отримувала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії розписки від 06.10.2010 року, [PERSON] взяла у [PERSON] 40 пляшок ALVEO. Відповідно видаткових накладних та рахунків фактур, вартість безалкогольного гармонізуючого тоніку Алвео Mint ємн. 950мл., гармонізуючого тоніку Алвео Grape ємн. 950мл. складає 1440 гривень без ПДВ. Згідно довідки КУ «Обласний клінічний ендокринологічний диспансер» Запорізької обласної ради від 03.12.2013 № 68, позивач з 22.11.2013 року до 03.12.2013 року перебувала на стаціонарному лікуванні. [PERSON] є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії АД № 180244. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 29.03.2012 року в справі № 0824/918/2012, позов [PERSON] до [PERSON] в частині повернення отриманого товару вартістю 11200 гривень залишений без розгляду на підставі заяви позивача. Ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України визначено, що договором позики позикодавець передає у власність другій позичальникові речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Ч. 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем не надано доказів на підтвердження факту пред'явлення вимоги відповідачу про повернення позики, що робить неможливим визначення початку строку перебігу позовної давності. Розпискою від 06.10.2010 року не визначені родові ознаки та якість переданого товару, що робить неможливим встановити відповідність предмету спору предмету договору позики. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed