Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що між нею та [PERSON] 17.10.2013 року укладено договір позики грошових коштів, згідно якого [PERSON] передала відповідачеві [PERSON] безвідсотково 1 850 000 грн. з кінцевим терміном повернення до 31.12.2014 року. Одночасно сторонами погоджено, що позика забезпечується порукою зі сторони [PERSON] у розмірі 1% від суми заборгованості, що становить 18 500 грн. Однак до цього часу відповідачі коштів не повернули. Посилаючись на викладені обставини просить стягнути з [PERSON] 1 831 500 грн. та солідарно з [PERSON] та [PERSON] 18 500 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився. Згідно поданої заяви позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Будучи належним чином повідомлені про розгляд справи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду повідомлялися належним чином, заяв про розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило . Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 17.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON],було укладено договір безвідсоткової позики між фізичними особами, під поруку [PERSON]. Згідно умов даного договору [PERSON], як позикодавець надала, а [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 1 850 000 грн. зі строком повернення до 31.12.2014 року (а.с.5-6). Факт отримання [PERSON] коштів підтверджується актом приймання-передачі грошей від 17.10.2014 року (а.с.7). За умовами вищевказаного договору (п. 3) позика є безвідсотковою. Позика забезпечується порукою зі [PERSON] у розмірі 1% від суми боргу, що становить 18 500 грн. П. 8 договору встановлено, що у випадку коли [PERSON] не поверне позичені гроші у встановлений договором термін, [PERSON] вправі пред'явити [PERSON] вимогу про сплату боргу у розмірі 1% від суми боргу, що становить 18 500 грн. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за договором позики підставний та підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що у даній справі становить 3654 грн. судового збору.

Outcome: approved