Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] та ВМР про припинення права на частку у спільному майні. Позовні вимоги мотивовано тим, що 25.08.2004 року рішенням Третейського суду, визнано дійсним Договір купівлі-продажу від 20.08.2004 року, 63/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за [ADDRESS] . Визнано за позивачем право власності на 63/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за [ADDRESS] . Відповідно до Реєстраційного посвідчення, виданого КП ВООБТІ від 25.08.2004 року на підставі вищевказаного рішення право власності позивача записано в реєстрову книгу №143 за реєстровим №8919. 11/50 часток житлового цегляного будинку з прибудовами по [ADDRESS] належить [PERSON] , її право власності було зареєстровано у ВООБТІ за реєстровим №8319. Позивач зазначає, що згідно даних технічного паспорта, станом на 15.06.1998 року співвласниками будинковолодіння рахуються: [PERSON] на 63/100 часток будинковолодіння, [PERSON] на 11/50 часток будинковолодіння, [PERSON] , за яким рахується 3/20 часток будинковолодіння. [PERSON] помер і питанням спадщини став займатися його син - [PERSON] , який 19.09.2012 року уклав із позивачем договір про наміри, за яким мав намір відчужити позивачу належну йому частку в будинку за 40 500 грн. Позивач сплатила [PERSON] аванс в розмірі 2 000 доларів США, що було еквівалентно на час укладення договору 16 200 грн. Його частку тоді обопільно було оцінено в сумі 40 500 грн. В будинку [PERSON] не проживав і не проживає. Рішенням Вінницького міського суду від 20.08.2020 року, що набуло законної сили встановлено порядок користування земельною ділянкою [ADDRESS] між співвласниками згідно кадастрового плану, виготовленого станом на липень 2020 року, а саме: - Ділянка 1, що зафарбована жовтим кольором, землі, якими користується [PERSON] загальною площею 0,0194 га, з них в межах ПЗС - 0,0028 га. - Ділянка 2, що зафарбована блакитним кольором, землі, для користування [PERSON] , [PERSON] , загальною площею 0,0356 га, з них в межах ПЗС - 0,0151 га. -Ділянка 3, що зафарбована рожевим кольором, землі Вінницької міської ради загальною площею 0,0008 га. Однак, фактично з часу набуття права власності на частку у спільному майні, позивач та її сім`я проживають за адресою: [ADDRESS] , і весь тягар по утриманню будинку лягає на неї та вона за все оплачує. Речей [PERSON] в будинку немає. Будинком він не цікавиться і взагалі не приїжджає до нього. Жодної участі у його утриманні не приймає. Оскільки [PERSON] взагалі не цікавиться своєю часткою, що є незначною та проживає в м. Біла Церква, позивач звернулась до суду із позовом про припинення права власності на 3/20 частким будинковолодіння [ADDRESS] , що рахується за [PERSON] та визнання права власності на зазначену частку за позивачем. Ухвалою суду від 08.12.2020 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено до підготовчого розгляду. Ухвалою суду від 05.02.2021 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги за обставин, викладених в позовній заяві, просили суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечив щодо задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо задоволення позовних вимог не заперечила. Представник третьої особи ВМР Сторчак Т.В. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необгрунтованість. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Так, судом встановлено, що рішенням Третейського суду від 25.08.2004 року, визнано дійсним Договір купівлі-продажу від 20.08.2004 року, 63/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за [ADDRESS] (а.с.10-11). Відповідно до договору купівлі-продажу від 21.08.1997 року за №402, та реєстраційного посвідчення від 25.08.2004 року - [PERSON] належить 11/50 частини житлового будинку з добудовами по [ADDRESS] (а.с.12, 14-18). Як вбачається із копії технічного паспорта, складеного 15.06.1995 року, на житловий будинок [ADDRESS] , [PERSON] належить 11/50 частини будинку, [PERSON] , - 3/20 частини будинку та [PERSON] належить 63/100 частини відповідного будинку (а.с.19-25). Із копії технічного паспорта, складеного 31.10.2018 року вбачається, що [PERSON] належить 11/50 частини будинку, [PERSON] , - 3/20 частини будинку та [PERSON] належить 63/100 частини відповідного будинку (а.с. 26-32). 19.09.2012 року [PERSON] уклав з позивачем договір про наміри, за яким мав намір відчужити позивачу належну йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, частку в будинку за 40 500 грн. Позивач сплатила [PERSON] аванс в розмірі 2 000 доларів США, що було еквівалентно на той час укладення договору 16 200 грн. (а.с.33-34). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.08.2020 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками будинковолодіння відповідно до часток в будинковолодінні - задоволено. Встановлено порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , між сторонами відповідно до кадастрового плану, виготовленого в липні 2020 року ДП «УкрДАГП», згідно якого: - [PERSON] користується земельною ділянкою 1, що зафарбована жовтим кольором, загальною площею 0,0194 га, з них в межах ПЗС 0,028 га.; - [PERSON] та [PERSON] користуються земельною ділянкою 2, що зафарбована блакитним кольором, загальною площею 0,0356 га., з них в межах ПЗС 0,0151 га.; - ділянка 3 , що зафарбована рожевим кольором, площею 0,0008 га - землі Вінницької міської ради. (а.с.35-38). Із копії домової книги на будинок [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] в даному будинку не зареєстрований (а.с.39-52). Як вбачається із відповіді Виконавчого комітету Вінницької міської ради на адвокатський запит, вулицю Димитрова в м. Вінниці, перейменували на вулицю Дмитра Марковича (а.с.53). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до положень ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, де визначено, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких, суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні, а саме: частка є незначною і не може бути виділена у натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливе за наявності хоча б однієї з чотирьох передбачених частиною першою статті 365 ЦК України підстав, проте таке припинення в усякому випадку не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, і за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] в якості підстав для припинення права власності на 3/20 частки будинковолодіння [ADDRESS] , що рахується за [PERSON] , посилається на Договір про наміри від 19.09.2012 року, укладений між нею та [PERSON] , в якому зазначено, що вказане майно належить останньому на праві свідоцтва про право на спадщину за законом і на те, що вона сплатила [PERSON] за його частку кошти в сумі 2 000 доларів США. Однак, ні стороною позивача, ні стороною відповідача в підтвердження зазначеного не надано копії Свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] , крім того не надано жодних належних та допустимих доказів про те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститись позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Однак як встановлено судом, позивач не надала суду доказів того, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] та має право на частку будинковолодіння по [ADDRESS] . Встановивши, що відповідач [PERSON] не є співвласником будинковолодіння по [ADDRESS] , суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

Outcome: dismissed