Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дитини та коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування вказаного позову зазначила, що між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано 01.11.213 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1652, та видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Чоловік не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповаги один до одного, постійно та безпідставно звинувачує позивачку у подружній невірності з обов'язковим застосуванням ненормативної лексики. З середини вересня 2014 року спільна дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, грошей на утримання дитини відповідач не надає. Також відповідач не виконує свої обов'язки по утриманню позивачки як дружини, не надає ніякої матеріальної допомоги, що ставить її у вкрай скрутне матеріальне становище, тому, що в даний час позивачка не може працювати, так як доглядає за дитиною. Відповідач є засновником ТОВ «АМС Логистик», де працює директором. Інформації щодо розміру його заробітної плати позивачка не має. Відповідач має трьох дітей від першого шлюбу, але аліменти на їх утримання не сплачує. У зв'язку з вищевикладеним позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частки від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини, та стягнути аліменти на своє особисте утримання в розмірі ? частки всіх видів заробітку відповідача до досягнення сином трирічного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилася про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові, наполягав на їх задоволенні й просив стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки від усіх видів заробітку відповідача до повноліття дитини та кошти на утримання позивачки у розмірі ? частки від усіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною трьох років. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погоджуючись сплачувати аліменти на утримання дитини у частці від його заробітку (доходу), оскільки він є працевлаштованою особою, щомісячно отримує заробітну плату, при цьому, не погоджуючись сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку щомісячно з підстав того, що на його утриманні знаходяться діти від першого шлюбу. Також заперечував щодо стягнення з нього аліментів саме з моменту пред'явлення позову до суду, оскільки станом на момент розгляду справи дружина та дитина проживають разом з ним та знаходяться на повному його утриманні. Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.11.2013 року по теперішній час (а.с.3). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідач не спростовує батьківство дитини. Як вказує позивачка в своєму позові після одруження чоловік не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповаги один до одного, постійно та безпідставно звинувачує позивачку у подружній невірності з обов'язковим застосуванням ненормативної лексики. Все це відбувається в присутності дитини, що пригнічує позивачку. В сім'ї виникла нервова та не стабільна психологічна обстановка із-за постійних сварок. Позивачка з дитиною проживає окремо від відповідача. З середини вересня 2014 року дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, грошей на утримання дитини відповідач не надає. Також відповідач не виконує свої обов'язки по утриманню позивачки як дружини, не надає ніякої матеріальної допомоги. Відповідач є засновиком ТОВ «АМС Логистик», де працює директором. Має регулярний дохід - щомісячну заробітну плату - не приймає участь у вихованні та матеріальному утриманні дитини, яка проживає разом з позивачкою. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 Сімейного Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли. У відповідності з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивачки, яка перебуває у декретній відпустці, та на утриманні якої знаходяться малолітня дитина, їх стан здоров'я, потреби, та відповідача, який наразі працює, й має достатні можливості сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, дійсної участі батька в її утриманні, підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання дитини у частці від заробітку/доходу відповідача, оскільки судом встановлено, що відповідач працює, щомісячно отримує заробітну плату, й має можливість сплачувати аліменти на її утримання у визначеному судом розмірі, що є достататніми й можливими як для стягувача, так й отримувача аліментів. Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. Відповідно до ч. 2 статті 84 Сімейного Кодексу України,дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд вважає частково доведеними вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь коштів, як дружини, на підставі наданих доказів, вимог закону, принципу співмірності та потреб, й вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, й до досягнення сином [PERSON], [INFO] - трьох років. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст.ст. 84, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, та

Outcome: partial