Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини. У поданому позові позивач просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що позивач подала заяву про реєстрацію місця проживання спільних з відповідачем малолітніх дітей. Мала намір зареєструвати дітей за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS] . Проте отримала відмову, оскільки не подала необхідного документа, а саме згоди батька на реєстрацію дітей. Звернення з вказаним питанням до батька дітей не дали результату, що порушує права позивач та її дітей, за захистом яких вона вимушена звернутись до суду. Позивач надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач також надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Як встановлено у ході розгляду справи, з 2016 року позивач та відповідач проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач (а.с.№ 6-7). З травня 2019 року спільне проживання між сторонами припинено. 27 травня 2021 року позивач подала заяву про реєстрацію місця проживання спільних з відповідачем малолітніх дітей з метою зареєструвати їх за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS] . Проте отримала відмову на підставі п. 11 Постанови КМУ № 207 від 02.03.2016, оскільки не подала необхідного документа, а саме згоди батька на реєстрацію дітей. Частиною 4 статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Згідно з ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст. 161 СК України). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Згідно п.18 розділу «Реєстрація місця проживання Правил реєстрації місця проживання затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 №207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.89 із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.91 №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи, що доводи позивачів знайшли підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму сплаченого при пред`явленні позову судового збору в розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved