Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась я до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований 03.03.2001 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 93. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утримання. Тривалий час сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільного господарства та мають окремі бюджети. Збереження шлюбу не є можливим, позивач та відповідач мають різні погляди на життя, шлюб та сім`ю. За глибоким переконанням позивача подальше перебування у шлюбі є недоцільним, відсутній сенс підтримувати подружні стосунки. За таких обставин, [PERSON] просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Для виконання завдання підготовчого провадження у кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання, відповідно до ст. 196 ЦПК України. Позивач зазначила, що підтримує позов, просить задовольнити. Не заперечувала щодо покладення судових витрат на неї. Зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище чоловіка. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні вказав на те, що визнає позовні вимоги в повному обсязі, оскільки збереження шлюбу не є можливим. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем [PERSON] . заявлених вимог. Встановлено, що між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, зареєстрований 03 березня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 93 Після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про народження долучені до матеріалів справи. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як зазначили сторони в судовому засіданні остаточно шлюб розпався з червня 2018 року, з цього часу позивач та відповідач проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та мають різні бюджети. В судовому засіданні сторонами н заперечувалось, що збереження шлюбу не буде відповідати як її інтересам так і інтересам дітей. Доказів, які свідчили б про можливість примирення сторін в ході розгляду справи отримано не було. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін та дітей. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено в судовому засіданні, позивач після укладання шлюбу отримала прізвище чоловіка. В судовому засіданні [PERSON] виявила бажання і після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем - « [PERSON] ». Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти такі витрати на неїо. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved