overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачем, так як останнім часом між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Майнового спору та спору про місце проживання дитини немає. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, на розірванні шлюбу наполягала, оскільки з липня місяця 2015 року вони з відповідачем спільно не мешкають і не підтримують відносин. Майнового спору і спору про місце проживання дитини немає (а.с.37). Відповідач також надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу погодився, примирення неможливо, претензій не має (а.с.25-28). Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 28 серпня 2009 року, який зареєстровано Куп'янськ-Вузловською селищною радою Харківської області, актовий запис за № 50, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.5), мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6), який мешкає з позивачкою. Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують і спільно не мешкають з липня місяця 2015 року, родина фактично розпалась. Причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір та спір про місце проживання дитини між сторонами відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, на протязі якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає доцільним позов задовольнити. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. У позові [PERSON] після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, з урахуванням уточнених вимог, про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу у них з відповідачем народився син [PERSON]. В грудні 2015 року шлюб між ними розірвано, дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомоги на утримання сина не надає, нікому аліменти не платить, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Позивач в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Судом проведено розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалено рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини №149 від 22.02.2008 року. (арк.с.5) У відповідності до\~ст. 180 СК України,\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2\~ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України,\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Згідно розяснень, наданих у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3\~«Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину\~той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідач в судові засідання не зявлявся, доказів на спростування тверджень позивача не надав. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утриманнясина, починаючи віддня предявлення позову до суду. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України. Судовий збір в дохід держави суд стягує з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за нею право власності на реконструйовану квартиру [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що у 1988 році вона придбала у власність 22/100 частин домоволодіння разом із ганком «літ. б» та гаражем літ. «З», яке розташоване по [ADDRESS]. Домоволодіння було у незадовільному технічному стані, непридатному для проживання. Тому вона змушена була проводити реконструкцію даної частини домоволодіння своїми силами та за власний кошт., в результаті якої її частина була переобладнана у квартиру [ADDRESS]. Оскільки проведення робіт з реконструкції квартири не порушують права третіх сторін просила позовні вимоги задовольнити. У судове засідання позивач та представник відповідача не з'явились, хоча повідомлялись про дату та час розгляду справи належним чином. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала, у зв'язку з чим, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, і вимоги якого уточнила в ході судового розгляду ( а.с.25), у якому просить стягувати з [PERSON] аліменти на своє утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина, який проживає з нею і знаходиться на її утримання. З вересня 2013р. відповідач матеріальної допомоги не надає, вона не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, отримує лише державну допомогу, додаткових доходів не має, тому в неї склалося тяжке матеріальне становище. Відповідач є працездатною особою, а тому може надавати матеріальну допомогу. У судове засідання позивач не з`явилась, просить розглядати справу у її відсутність, уточнені вимоги підтримує, про що повідомила суд письмово. Відповідач у судове засiдання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, у зв`язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, постановити заочне рішення в порядку ст. 169 ч.4 ЦПК України, на пiдставi даних що є у справi та доказiв. Дослідив матеріали справи, суд вважає за потрібне позов задовольнити, тому що відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач є працездатною особою, будь- яких доказів щодо неспроможності сплати аліментів на утримання дружини суду не надав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом і, після уточнення вимог, просить стягнути з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку з 15.05.2014 року по 24.06.2015 року у сумі 18837,62 гривень. При цьому позивач посилається на те, що вона з 10.05.2006 року по 14.01.2013 року працювала в ДСК «ЧМП» старшим приемоздаточником вантажу складу №2 комплексу №1 комерційної служби. Звільнена наказом від 14.01.2013 року № 08-Л у зв'язку зі скороченням штату працівників, при цьому належного розрахунку їй проведено не було. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.05.2014 року, яке набрало законної сили, з ДСК «ЧМП» на користь позивачки стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку з 14.01.2013 року по 14.05.2014 року. Однак до цих пір рішення суду не виконане, фактична заборгованість складає 18837,62 грн. за період з 15.05.2014 року по 24.06.2015 року. Представник позивача по довіреності в суд не з'явився, надав заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та слухати справу у його відсутності. Представник ДСК «ЧМП» в суд не з'явився, надав заяву, якою позов [PERSON] в сумі 18837,62 грн. визнав, не заперечував проти задоволення, підтримавши свої письмові заперечення на позов. Суд, проаналізувавши матеріали справи, доходить висновку про обґрунтованість та доведеність позову [PERSON], а тому задовольняє його повністю. При цьому суд виходить з наступного. [PERSON] з 10.05.2006 року по 14.01.2013 року працювала в ДСК «ЧМП» старшим приемоздаточником вантажу складу №2 комплексу №1 комерційної служби. Звільнена наказом від 14.01.2013 року № 08-Л у зв'язку зі скороченням штату працівників, при цьому належного розрахунку їй проведено не було. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.05.2014 року, яке набрало законної сили, з ДСК «ЧМП» на користь позивачки стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку з 14.01.2013 року по 14.05.2014 року. Однак до цих пір рішення суду не виконане, фактична заборгованість складає 18837,62 грн. за період з 15.05.2014 року по 24.06.2015 року, що підтверджено матеріалами справи та не заперечено відповідачем. Згідно ст. 117 КЗпП України, та п.20 Постанови Пленуму ВСУ «Про порядок застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року, суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому його вини. Таким чином, суд робить висновок про обґрунтованість вимог позивача і задовольняє їх.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

\~\~\~\~ [PERSON] звернулась до суду з позовом і, після уточнення вимог, просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Тур» (код 37170709) на користь [PERSON] ([INFO], ІПН [NUMBER]) 42043,95 гривень, з яких: 38620,00 гривень предоплати вартості туристичного продукту; 952,27 гривень 3% річних; 2471,68 гривень інфляційні втрати. \~\~\~\~ При цьому позивач посилається на те, що 16.12.2015 року між [PERSON] та ТОВ «Транс Тур» укладено договір на туристичне обслуговування за яким ТОВ «Транс Тур» взяло на себе зобовязання надати групі туристів, у складі якої була і позивач, «комплексний туристичний продукт» (туристичну поїздку в певний готель з 29.02.2016 року по 07.03.2016 року) встановленої характеристики, а [PERSON] взяла на себе зобовязання здійснити предоплату туристичної поїздки. На виконання умов договору [PERSON] 16.12.2015 року оплатила 21040,00 грн., а 14.01.2016 року 17580,00 грн. Однак, ТОВ «Транс Тур» свої зобовязання не виконало та не організувало туристичну поїздку, на претензії позивача не реагує. Дані факти змушують позивача звернутися в суд з даним позовом. Позивач в суд не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав, просив задовольнити повністю. Відповідач в суд не зявився, викликаний, про поважність причин не явки суд не повідомила. Суд на місці вирішив закінчити розгляд справи заочно. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. 16.12.2015 року між [PERSON] та ТОВ «Транс Тур» укладено договір на туристичне обслуговування за яким ТОВ «Транс Тур» взяло на себе зобовязання надати групі туристів, у складі якої була і позивач, «комплексний туристичний продукт» (туристичну поїздку в певний готель з 29.02.2016 року по 07.03.2016 року) встановленої характеристики, а [PERSON] взяла на себе зобовязання здійснити предоплату туристичної поїздки. На виконання умов договору [PERSON] 16.12.2015 року оплатила 21040,00 грн., а 14.01.2016 року 17580,00 грн. Однак, ТОВ «Транс Тур» свої зобовязання не виконало та не організувало туристичну поїздку, на претензії позивача не реагує. Відповідно до ст.ст. 629, 525, 526 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання має виконуватися належним чином. Одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідно до 530 ЦК України, зобовязання в якому встановлено строк його виконання, підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, передбачені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та сплата пені. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому задовольняє їх в повному обсязі. \~\~\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом і просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] надала заяву про слухання справи у попередньому судовому засіданні без її участі, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Підтверджує, що не проживає на спірній житловій площі вже з 2009 року та не має наміру там проживати. Враховуючи, що суперечка у відношенні визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відсутня, суд вважає можливим винести рішення у попередньому судовому засіданні, яким задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом і просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.2015 року. В належній позивачеві квартирі зареєстрований відповідач, який не мешкає в ній, щонайменше з моменту придбання позивачем даної квартири. Місце перебування відповідача позивачеві невідомо. За вказаний період часу відповідач вселитися в квартиру позивача не намагався, в чому йому ніхто не перешкоджав, кореспонденцію, соціальні виплати чи медичну допомогу за зазначеною адресою не отримує, особистих речей відповідача в квартирі не має. Однак реєстрація відповідача в квартирі позивача перешкоджає останньому повністю реалізувати своє право власності на квартиру, що змушує [PERSON] звернутися до суду. Представник позивача в суд не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив вимоги довірителя задовольнити повністю. Відповідач, викликався по місцю своєї реєстрації, однак за даними пошти, вручити повістку не вбачалось можливим через відсутність відповідача за місцем його реєстрації. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що відповідач сповіщений належним чином за місцем своєї офіційної реєстрації. Суд на місці вирішив розглянути справу заочно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.2015 року. В належній позивачеві квартирі зареєстрований відповідач, який не мешкає в ній, щонайменше з моменту придбання позивачем даної квартири. Місце перебування відповідача позивачеві невідомо. За вказаний період часу відповідач вселитися в квартиру позивача не намагався, в чому йому ніхто не перешкоджав, кореспонденцію, соціальні виплати чи медичну допомогу за зазначеною адресою не отримує, особистих речей відповідача в квартирі не має. Однак реєстрація відповідача в квартирі позивача перешкоджає останньому повністю реалізувати своє право власності на квартиру, що змушує [PERSON] звернутися до суду. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України, за тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Згідно зі ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки, здійснюється у судовому порядку. Таким чином, суд робить висновок, що відсутність відповідача за місцем його реєстрації протягом більше ніж року є підставою для визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом і просить визнати за нею право власності на автомобіль Daewoo, модель Matiz, 2003 року випуску, колір жовтий, шасі [NUMBER], тип легковий комбі, реєстраційний номер [NUMBER] та зобов'язати [PERSON] (ІПН [NUMBER]) зняти з реєстраційного обліку вказаний автомобіль. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що 19.08.2008 року між нею та відповідачем укладено договір купівлі-продажу вказаного автомобіля. На підтвердження правочину була складена розписка. Отримавши грошові кошти, відповідач зобов'язалась протягом 20 календарних днів з дня підписання договору зняти автомобіль з реєстрації, однак до цих пір не виконала, взяті на себе зобов'язання. Представник позивача по довіреності [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву, якою вимоги довірителя підтримав, просив їх задовольнити та закінчити розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала заяву, якою вимоги [PERSON] визнала, просила закінчити розгляд справи за своєї відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. 19.08.2008 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу вказаного автомобіля. На підтвердження правочину була складена розписка. Отримавши грошові кошти, відповідач зобов'язалась протягом 20 календарних днів з дня підписання договору зняти автомобіль з реєстрації, однак до цих пір не виконала, взяті на себе зобов'язання. Ці факти підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, в тому числі за угодами. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, суд робить висновок, що [PERSON] набула власності на спірний автомобіль правомірно, а відповідач має виконати, взяті на себе зобов'язання по договору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом і просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS], 1977 року побудови, мотивуючи тим, що домоволодіння належало її чоловіку [PERSON], який помер [INFO] року, спадщину після смерті якого вона прийняла, але оформити свідоцтво про право на спадщину не може, оскільки відсутні документи, які б посвідчували право власності померлого на вказане домоволодіння. Сторони про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, але в судове засідання не з'явились, в своїх заявах просять справу розглядати без їх участі, представник відповідача щодо задоволення позову не заперечує. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Болотницької сільської ради № 36 від 17.02.2014 року. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.01.2007 року. Позивач є дружиною померлого і в силу ст.1261 ЦК України спадкоємцем першої черги, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.02.1958 року. На час смерті [PERSON] позивач проживала в одному будинку разом з останнім, що підтверджується довідкою, виданою 17.02.2014 року за № 35 виконкомом Болотницької сільської ради. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Позивач у встановлений законом термін звернувся до Народицької ДНК, а інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до ДНК не звертались, що підтверджується довідкою Народицької ДНК №65/01-16 від 05.03.2014 року. Факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивачем, підтверджується і свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.10.2012 року. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] позивачу відмовлено, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №32/02-31 від 07.02.2014 року. Статтею 1299 ЦК України визначено, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. [PERSON] свідоцтво про право власності на домоволодіння при житті не виготовив, а тому позивач не може оформити спадщину, маючи на це право. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позивач сплатила судовий збір в сумі 253,37 грн., а тому враховуючи положення ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 253,37 грн.

Outcome: approved