Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 11.02.2006 року перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась одна дитина: дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що на момент подачі даного позову, в провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони проживають окремо на протязі двох років. Дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, дитиною не цікавиться. Домовитися про добровільну сплату аліменти не являється можливим. Позивачці відомо, що відповідач працює військовим (комісар батальйону). На її думку його матеріальне становище дозволяє щомісячно сплачувати аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку на утримання дитини. Інших осіб на утриманні у нього не має. З врахуванням наведеного, а також беручи до уваги, що для повноцінного виховання, вільного розвитку власної особистості дитини, її матеріального забезпечення, морального, психологічного, фізіологічного розвитку на належному рівні, а в подальшому забезпечення рівних можливостей у здобутті освіти, відвідуванні спортивних, культурних, мистецьких та інших просвітницьких закладів, забезпечення дитині умов належного відпочинку у спортивно-оздоровчих закладах, мінімальний розмір місячних аліментів з відповідача на користь позивача на утримання доньки просить встановити у розмірі відповідно до заявлених позовних вимог. У судовому засіданні позивачка [PERSON] змінила позовні вимоги та просила стягувати із відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 33% від всього виду його заробітку, а не ? частину всіх видів заробітку отриманого відповідачем, як зазначено у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, представив суду клопотання про розгляд справи у його відсутності у зв`язку із перебуванням у зоні АТО та заперечення, де зазначив, що просить частково\~ задовольнити\~ позов\~ та\~ стягувати\~ з\~ нього\~ аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає таку вимогу справедливою з міркувань, викладених у запереченні. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Із копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 11.02.2006 року відомо, що сторони, а саме: [PERSON] у подальшому [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11.02.2006 року (актовий запис № 2) у виконкомі Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області. (а.с. 3). Згідно копії свідоцтва серія [NUMBER] від 29.01.2007 року про народження [PERSON] , [INFO] , відомо, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 2). Із копії довідки від 12.01.2016 року № 66 виданої виконкомом Ралівської сільської ради Самбірського району, відомо, що на утриманні [PERSON] , жительки [ADDRESS] , знаходиться неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . ( а.с. 6). Як вбачається із довідки, представленої позивачкою, яка видана виконкомом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 24.02.2016 року № 665, позивачка [PERSON] проживає в будинку батьків, у власності житла та земельної ділянки не має. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.\~\~ У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При цьому, вказаний обов`язок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. На підставі ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Враховуючи, що сторони не домовилися про спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, а тому згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України є підстави присудити кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу відповідача.\~\~ При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, матеріальне становище дитини, вік та потреби на її утримання (з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік»), матеріальне становище платника аліментів, який являється військовослужбовцем, служить за контрактом, відсутність на його утриманні інших утриманців, часткове визнання ним позову та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial