Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом у якому вказала, що з відповідачем одружилася [INFO] року. Після реєстрації шлюбу проживали за місцем реєстрації відповідача разом з його батьками за адресою: [ADDRESS] . На момент спільного життя відповідач працював дальнобійником, часто був у відрядженнях, і більшу частину вона знаходилась разом з його батьками. Коли він повертався з відряджень, то надмірно зловживав алкогольними напоями. Від спільного життя з відповідачем народилася донька [PERSON] , [INFO] . Після народження доньки відповідач продовжував зловживати спиртними напоями, виникали постійні сварки, скандали у присутності маленької доньки. У червні 2016 року вона зібрала свої та речі дитини та переїхала до своїх батьків. Оскільки на той момент доньці не виповнилось одного року, то шлюб розірвати було неможливо. Одразу після того, як доньці виповнився рік, подала позов про розірвання шлюбу.Шлюб було розірвано 04.09.2017 року на підставі рішення Хортицького районного суд м. Запоріжжя.Починаючи з червня 2016 року і по теперішній час, донька проживає разом з нею, відповідач долею дочки не цікавився, вихованням дочки не займався, жодного разу не подзвонив, не намагався зустрітися з дочкою, якось поспілкуватися з нею, не цікавився її станом здоров`я, фізичним та морально-психічним розвитком, не приймав та не приймає участі в утриманні та фінансовому забезпеченню дочки, аліменти не сплачує. Заборгованість по аліментам станом на01.03.2018 року становить 13584,77 грн.на утримання доньки, та на утримання дружини 10613,36 грн.Фактично з самого народження дочки вона одноособово вирішує усі питання, які пов`язані з вихованням, навчанням, відпочинком, розвитком дитини як в частині забезпечення належного рівня життя та здоров`я доньки, так і в частині забезпечення отримання нею належної освіти.Вважаю, що наведені обставини стверджують явне нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , та стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 704,8 грн. Ухвалою від 31.05.2018 року відкрито загально позовне провадження у справі. 02.07.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що18.07.2015 року був укладений шлюб, [INFO] народилась дочка, [PERSON] , 04.09.2017 року шлюб розірвано. На теперішній час дочці виповнилося лише 2 роки і 5 місяців. Дочка дійсно проживає разом із своєю матір`ю. Ствердження позивачки про те, що не цікавиться дитиною і не приймає участь у вихованні дитини, є перебільшувані і такими, що навмисно в водять суд в оману стосовно відношень з дочкою. Всі свої намагання побачитись з дитиною після того, як позивачка пішла - є марними. Саме позивачка та її рідня навмисно перешкоджають в побаченнях з дитиною внаслідок чого не може бачитись з дитиною, спілкуватись з нею і, враховуючи вік дитини, приймати участь у її вихованні. Ствердження позивачки про самовідсторонення від виховання дитини, не підтверджуються доказами. Всі довідки з дошкільних навчальних закладів надані безпосередньо на підставі і тільки із пояснень самої позивачки, без заслуховування його думки і мотивів того, чому саме не забирає дочку з навчального закладу та інш. В матеріалах справи відсутні письмові докази, згідно з якими позивачка зверталась до служби у справах дітей районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району із заявами щодо його бездіяльності у вихованні дитини. Наявність заборгованості по аліментам на дитину ще ніколи не був тим доказом, що він не приймає і не бажає приймати участь у вихованні дитини. Незважаючи на те, що він любить дочку, поспіх позивачки щодо позбавлення батьківських прав на дочку надають підставу сумніватись в тому, що він дійсно є батьком [PERSON] [INFO] . Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 19.07.2018 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] у якому вказано що після народження дитини [PERSON] мешкала з його батьками, він працював дальнобійником та рідко бував вдома. За нечасті зустрічі [PERSON] влаштовувала скандали, обзивала та заявляла, що дитина не його, але він буде утримувати її у будь- якому випадку та закон на її боці. В листопаді 2016р. [PERSON] разом з дитиною покинула родину та подала позов про стягнення аліментів на її утримання та утримання дитини, який був задоволений. В грудні 2016 року він подав до Хортицького районного суду м. Запоріжжя позов про оспорювання батьківства за яким 12.01.2017р. відкрито провадження у справі № 337/4917/16-ц. За даною справою була призначена судова молекулярно-генетична експертиза, проведення якої доручено Запорізькому Науково-дослідному експертно- криміналістичному центру МВС України. віноплатив за послуги експертизи 06.02.2017р. о 15-20 год., десь о 17-00 год. було відібрано зразки для експертизи. 08.02.2017р. подзвонили із суду та повідомили, що до суду надійшли висновки експертизи. Він не довіряє даним висновкам, так як телефонував до інших експертних установ і повідомили, що даний вид досліджень не може триватименше 7 діб, тому подав до суду письмову заяву про залишення позову без розгляду та 21.02.2017р. була винесена відповідна ухвала. Просить суд виключити відомості про батька [PERSON] з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 21.09.2018 року, зустрічну позовну заяву об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 13.11.2018 року ухвалою суду закрите підготовче провадження, справа призначена до розгляду. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] підтримала свої позовні вимоги з мотивів викладених у позові, також пояснила, що [PERSON] не проявляє турботи до дитини, не забезпечує її. У зустрічному позові просить відмовити, вказавши, що експертиза вже проводилась, і є відповідний висновок. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом [PERSON] просить не позбавляти його батьківських прав до з`ясування питання про його батьківство. Також вказав, що якщо він є батьком дитини то буде приймати участь у вихованні дитини. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що відповідне питання розглядалось, та був наданий відповідний висновок. В подальшому в судове засідання не з`явилась Сторони не заперечували проти продовження розгляду справи за відсутності представника третьої особи. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] не приймає участі у вихованні [PERSON] з 18.06.2016 року, не цікавиться взагалі дитиною, не дзвонив, до дитсадка та до лікарні не приходив. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що батько [PERSON] не приймає участі у її вихованні, не бачиться з дитиною, фінансово не допомагає. Вказала, що вважає [PERSON] поганим батьком.Свідок не бачила відповідача, той не цікавиться дитиною, не дзвонить, не приходить, не поздоровляє зі святами. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що за час знайомства з позивачкою, він більше трьох років не бачив щоб відповідач приходив до дитини також і у дитячий садок, та на дні народження дитини, не дзвонив дитині, вона його не цікавить. Суд, розглянувши надані документи та матеріали, вислухавши пояснення, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що сторони з 18.07.2015 року перебували в шлюбі зареєстрованомуХортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 296. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якої батьком вказаний [PERSON] . Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2017 року, шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до тексту рішення, [PERSON] в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутність, позов визнає. Таким чином, визнаючи позов, відповідач у тому числі визнавав факт того, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , та те, що з червня 2016 року сторони припинили подружні відносини. Відповідно до довідки Дошкільного навчального закладу №291 «Витязь» від 07.05.2018 року за № 01-21/94, за час перебування [PERSON] в ДНЗ( з 01.09.2017 року по 02.03.2018 року), батько [PERSON] зовсім не брав ніякої участі в освітньому процесі дошкільного закладу та вихованні дитини. Відповідно до довідки Дошкільного навчального закладу №240 «Іволга» від 07.05.2018 року, батько участі у вихованні дитини не приймає, до дошкільного закладу не приходить, успіхами дитини не цікавиться. Відповідно до розрахунку заборгованості Хортицького ВДВС м. Запоріжжя від 27.03.2018 року за № 4813/11, заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 01.03.2018 року становить 13584,77 грн. Відповідно до заяви від 07.05.2018 року, вихователя ДНЗ № 291 [PERSON] , групу відвідувала [PERSON] , за весь період перебування дитини у дитсадку, батько жодного разу не з`явився, та не приймав участі у житті дитини. Сторонами не оспорюється та визнається, що дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] Судом не встановлено фактів перешкоджання, з боку будь яких осіб, [PERSON] у побаченнях з дитиною, спілкуванні, прийнятті участі у вихованні. Відповідно до висновку від 13.12.2018 року № 1374/01-22/01, Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Мотивом не визнання позову [PERSON] , відповідно до відзиву на позов, є те, що поспіх позивачки щодо позбавлення батьківських прав, надають йому підстави сумніватися в тому, що він є батьком дитини. Судом досліджено матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини(ЄУН № 337/4917/16-ц, провадження 2/337/235/2017). Відповідно до матеріалів справи, за клопотанням [PERSON] , ухвалою суду від 23.01.2017 року, була призначена судова молекулярна генетична експертиза для визначення чи є [PERSON] біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку експерта №8-24 від 09.02.2017 року, ймовірність того, що [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , складає 99,99%. В подальшому, за клопотанням [PERSON] ,ухвалою суду від 21.02.2017 року, його позов про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини, було залишено без розгляду. Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. [PERSON] заявляв клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, на вирішення якої просив поставити питання: чи є він біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Також зазначав, що експертиза по іншій справі була проведена дуже швидко і з процесуальними порушеннями, і він не довіряє не тільки висновку експерта [PERSON]. від 09.02.2017 року №8-24, але й взагалі експертам Запорізького науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України. Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Ухвалою суду від 05.08.2019 року в задоволенні клопотання про призначення судової молекулярногенетичної експертизи по даній цивільній справі було відмовлено так як суд вважав, що експерт [PERSON]. попереджався прокримінальну відповідальністьза завідомонеправдивий висновок, з наданихв судовомузасіданні поясненьвбачалось,що дорученасудомекспертиза була проведена з дотриманням вимог законодавства, порушень порядку проведення експертизи, на які посилався відповідач, не було підтверджено в судовому засіданні, та підстав для визнання висновку експерта необґрунтованим відсутні. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд вважає, що наданий позивачкою [PERSON] доказ у вигляді висновку експерта №8-24 від 09.02.2017 року, з огляду на обставини встановлені у судовому засіданні, поясненнями експерта [PERSON]. , дослідженими матеріалами цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини(ЄУН № 337/4917/16-ц, провадження 2/337/235/2017), є допустимим доказом по даній справі. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІв усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про підтвердження факту ухилення,та свідомого нехтування відповідачем, виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, які мотивуються відповідачем належним чином не підтвердженим сумнівом у своєму батьківстві. За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїх обов`язків відносно дитини, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] . Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Outcome: approved