Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що зазначена квартира належить їй на праві приватної власності. Її син [PERSON]. зареєстрований в квартирі, проте більше року не проживає без поважних причин. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзив не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі, крім неї, зареєстрований її син -- відповідач у справі. В квартирі він не проживає з 2008 року та місце його проживання їй невідоме. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка позивача. Давно там проживає та знає відповідача. В квартирі він давно не проживає, спочатку був відсутній у період з 2001 року по 2008 рік, а потім у 2008 році відповідач виїхав та з того часу вона його не бачила. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачем декілька років. Відповідача знає, так як в квартирі, в якій вона зараз проживає, раніше жила її мати та вона часто її відвідувала. Приблизно з 2008 року вона жодного разу відповідача не бачила. Заслухавши вступне слово позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Позивач є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 серпня 2007 року [NUMBER] (а. с. 7). В зазначеному будинку, як член сім'ї позивача, зареєстрований її син [PERSON], [INFO] року народження (а. с. 6, 11). Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16. Відповідно до акту, складеного за участю сусідів та затвердженого ПП «Побутсервіспром» від 24 вересня 2018 року встановлено, що відповідач не проживає в квартирі з 2001 року (а. с. 8). Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні також підтвердили факт не проживання відповідача у зазначеній квартирі з 2008 року. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а відповідач визнанню таким, що втратив право користування житлом - квартирою [ADDRESS]. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягала та просила не стягувати судовий збір з відповідача. На підставі ст. ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved