Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування позовних вимог вказує те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Актом посмертного огляду по визначенню причинного зв`язку між смертю і профзахворюванням (отруєнням) від 09.04.2001 року, встановлено причинний зв`язок смерті її чоловіка з встановленим йому за життя хронічним професійним захворюванням, на яке він захворів під час роботи на підприємстві відповідача. Відповідно до Акту розслідування професійного захворювання від 10.06.1998 року професійне захворювання її чоловіка виникло під час його роботи слюсарем - ремонтником в період з 30.12.1982 року по 17.07.1996 року на КДГМК «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в доменному цеху № 2 на дільниці гідрозмиву в підбункерному приміщенні доменної печі. Висновком МСЕК від 24.06.1998 року її чоловіку за його життя було встановлено 100 % стійкої втрати професійної працездатності безстроково. Внаслідок смерті чоловіка, вона втратила рідну їй людину з яким прожила у шлюбі 18 років, його втрата призвела до того, що вона, перебуває у напруженому психічному стані, думки про його смерть не залишають її до теперішнього часу. Смерть чоловіка змусила її змінити свій звичайний ритм життя, заробляти самостійно кошти на життя, самостійно облаштовувати побут. Тому, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання 275000,00 грн. без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Ухвалою від 05.06.2019 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Тер-Товмасян Ю.Г. надала суду відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі з наступних підстав. Події, які стали підставою звернення до суду позивача мали місце до 01.09.2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, а тому до вказаних правовідносин не може бути застосовано вимоги діючого ЦК України. Відповідно до норм ЦК УРСР в редакції 1963 року, в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого, тобто дана норма не передбачала відшкодування моральної шкоди членам сім`ї потерпілого, в даному випадку дружині померлого. Крім того, зазначила, що в спірних правовідносинах не встановлено вчинення з боку відповідача будь-яких винних, неправомірних дій, отже відсутня одна з обов`язкових передумов для відшкодування моральної шкоди. Також, позивач не надала суду доказів, які б підтвердили факт спричинення їй моральної шкоди. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, відзив представника відповідача на позовну заяву вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] тривалий час працював на підприємстві відповідача. Даний факт визнано сторонами, а тому в силу ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10.06.1998 року професійне захворювання виникло за тих обставин, що [PERSON] з 30.12.1982 року по 17.07.1996 року працював на КДГМК «Криворіжсталь» в доменому цеху №2 слюсарем-ремонтником на дільниці гідрозмиву в підбункерному приміщенні доменної печі (а.с. 4-5). Згідно довідки МСЕК від 24.06.1998 року [PERSON] встановлено 100% первинно втрати професійної працездатності з 22.06.1998 року безстроково (а.с. 6). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть видано відділом РАЦС Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, актовий запис №72 (а.с. 3). Атом посмертного огляду по визначенню причинного зв`язку між смертю і профзахворюванням (отруєнням), а також трудовим каліцтвом від 09.04.2001 року встановлено зв`язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №374, позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] (а.с. 8). За загальним правилом про дію нормативно-правового акту в часі до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце (ст. 58 Конституції України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, відповідно в п. 5 Постанови «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Згідно зі ст.ст.440, 440-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), шкода, спричинена особі чи майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка завдала шкоди. Моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. При цьому, відповідно до ст.441 ЦК УРСР, організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно зі ст. 450 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), організації, діяльність яких пов`язана з підвищеною небезпекою для оточуючих, зобов`язані відшкодувати шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 456 ЦК УРСР в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з ч.1,3 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників в галузі охорони праці. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Також, у відповідності до вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності згідно ст.83 ЦК України УРСР 1963 року не застосовуються. Дана норма також регламентується п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Свої моральні страждання, пов`язані зі смертю чоловіка внаслідок отримання професійного захворювання позивач оцінює в розмірі 275000,00 гривень. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Відтак, суд, враховуючи конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, яка втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди має бути стягнута в розмірі 150000,00 грн. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд, стягує з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 1500,00 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial