Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить стягнути з Державного підприємства «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені з 30.05.2017р. по дату винесення судом рішення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.05.2017р. Дніпровський районний суд м. Києва виніс рішення, яким стягнув на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені згідно ст. 117 КЗпП України за період до 29.05.2017р. Проте відповідач не виконав свого обов'язку щодо виплати заробітної плати до цього часу. Позивач в судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву у якій просить розглядати справу за її відсутності та зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 23 січня 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 29.05.2017р. позов [PERSON] до Державного підприємства «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 08 квітня 2016 року по 29 травня 2017 року в сумі 89224,80 грн. (а.с. 5-6). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 29.05.2017р. встановлено, що позивач наказом № 99-к від 29 серпня 2012 року була прийнята на посаду головного бухгалтера Державного підприємства «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» з випробувальним терміном 90 календарних днів. Наказом № 33-к від 31 березня 2015 року, [PERSON] було звільнено з посади за згодою сторін. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року стягнуто з Державного підприємства «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 76 858 гривень 19 копійок. Відповідачем не спростовано вимог позивача та не надано доказів виконання рішень суду та виплати розрахунку при звільненні. Згідно п.8 Порядку розрахунку середнього заробітку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як роз`яснено в п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до довідки про середню заробітну плату від 06 травня 2015 року № 35, виданої відповідачем, середньоденна заробітна плата обчислюється шляхом ділення заробітної плати, що враховується для розрахунку середньої заробітної плати на кількість календарних днів у розрахунковому періоді (за винятком календарних днів не відпрацьованих з поважних причин). При цьому, згідно даних вказаної довідки, у якій наявні відомості щомісячної заробітної плати [PERSON] з вересня 2014 року по лютий 2015 року, середньоденна заробітна плата позивача зазначена у розмірі 316 гривень 40 копійок (а.с. 7). З огляду на викладене, період за який розраховується середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати становить з 30 травня 2017 року по 23 січня 2018 року включно, тобто загалом 164 робочих днів. Таким чином, розрахунок виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку визначається шляхом множення середньоденного заробітку на кількість робочих днів протягом усього часу затримки, що становить: 316,40 гривень х 164 робочих дні = 51 889 грн. 60 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні за період з 30 травня 2017 року по 23 січня 2018 року включно у розмірі 51 889,60 гривень. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн., від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду.

Outcome: approved