Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з листопада 1985 року. Шлюб був зареєстрований Рафалівською селищною Радою народних депутатів Володимирецького району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбів зроблено запис за № 30. Перебуваючи у шлюбі з відповідачем у 2000 році побудували і ввели в експлуатацію нежиле приміщення - гараж , що по вул. Тиха №3. Приміщення гаража було зареєстровано за [PERSON] Згідно даних технічного паспорта приміщення гаража має площу 19.9 кв. м. Земельна ділянка під гаражем має площу 0.0024 га. Також в період шлюбу було побудовано дачний будинок, що знаходиться в с. Лісопіль, вул. Земельна, 57. Дачний будинок має площу 50,2 кв. м, мансарда площею 43.0 кв.м., погріб, прибудова, сарай, вбиральня, огорожа, ворота, скважина. Вказаний дачний будинок було зареєстровано за [PERSON] Іншого майна , що є спільною сумісною власністю подружжя, немає. Крім того, позивач вказала, що їй як частку у спільному сумісному майні було виділено гараж і земельну ділянку під гаражем, площею 0,0024 га, а відповідачу дачний будинок. Незважаючи на те, що на даний час приміщення гаражу та дачний будинок зареєстровано на праві власності за відповідачем, вказані обєкти нерухомого майна становлять спільну сумісну власність, в звязку з чим [PERSON] просила суд визнати за нею як частку у праві спільної сумісної власності право власності на гараж, що розташований по вул. Тиха, 3 в м. Костопіль та земельну ділянку, кадастровий номер 5623410100:02:002:0885, площею 0,0024 га , що за адресою вул. Тиха, 3 м. Костопіль. Ухвалою Костопільського районного суду від 26.02.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. До початку судового розгляду справи, а саме 26.03.2018 року, позивачем [PERSON] та представником відповідача адвокатом [PERSON] на адресу суду було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності в спрощеному порядку. Представник відповідача адвокат [PERSON] позовні вимоги [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності визнала в повному обсязі. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд рахує за вірне прийняти визнання відповідачем предявленого позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони з 22.11.1985 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ГЮ №419504, видане 22.11.1985 року Рафалівською селищною Радою народних депутатів Володимирецького району, Рівненської області. Перебуваючи у шлюбі у 2000 році сторони побудували і ввели в експлуатацію нежиле приміщення - гараж, що по вул. Тиха №3 в м. Костопіль. Дане приміщення гаража було зареєстроване за відповідачем, що підтверджується технічним паспортом на гараж №221 від 29.01.2018 року, виданим ФОП [PERSON] Згідно даних технічного паспорта приміщення гаража має площу 19.9 кв. м. Згідно довідки №55 від 12.02.2018 року, виданої ФОП [PERSON] вартість гаража становить - 44 256 грн. Земельна ділянка під гаражем має площу 0.0024 га. Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки №AS18-180213-037, вартість земельної ділянки під гаражем становить 12 142, 42 грн. Крім того, в період шлюбу сторонами було побудовано дачний будинок, що знаходиться за адресою С. Лісопіль вул. Земельна, 57. Дачний будинок має площу 50,2 кв. м, мансарда площею 43.0 кв.м., погріб, прибудова, сарай, вбиральня, огорожа, ворота, скважина. Вказаний дачний будинок було зареєстровано за [PERSON], що підтверджується технічним паспортом на дачний будинок №222 від 29.01.2018 року, виданим ФОП [PERSON] Іншого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, немає. Згідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. Суд приходить до висновку, що спірні гараж та земельна ділянка, що розташовані за адресою м. Костопіль, вул. Тиха, 3, були набуті в період шлюбу і являються спільною сумісною власністю, відповідно ст.60 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи, що відповідачем було визнано позовні вимоги позивача про поділ майна подружжя, то суд рахує, що сторонами за домовленістю поділено спільне майно. У відповідності до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Оскільки позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн.(квитанція №96430657.1 від 15.02.2018), то поверненню підлягає 352,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved