Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, який в наступному неодноразово уточнювала, в обґрунтування якого зазначила, що вона та відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS], в якій їй належить 52/100 її частин. Квартира складається з двох кімнат, з яких кімнату площею 17,2 кв.м. займає вона, а кімнату площею 15,9 кв.м. - відповідачі. Особовий рахунок на квартиру оформлено на [PERSON], через що всі рахунки за квартиру приходять на її ім'я, а відповідачі не бажають оформлювати окремі особові рахунки, для чого потрібно визначити порядок користування квартирою. Позивач за свій рахунок здійснила ремонт місць загального користування: переклала поли, змінила сантехніку, встановила вхідні двері. Половину вартості ремонту [PERSON] пообіцяла відшкодувати, про що дала відповідну розписку. [PERSON] просить визначити порядок користування спірною квартирою з подальшим оформленням особових рахунків на кожного співвласника, закріпивши за нею кімнату площею 17,2 кв.м., а за відповідачами - кімнату площею 15,9 кв.м., а також стягнути з відповідачів 30000 грн. майнової шкоди - витрати на проведення ремонту, та 20000 грн. - моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідачів. В суді представник позивача наполягла на задоволенні позовних вимог в повному обсязі та дала пояснення відповідно до викладених в позові обставин. Через неодноразову неявку відповідачів просила ухвалити заочне рішення. Відповідачі до суду не з'явились, про дату і час слухання справи сповіщались належним чином за місцем реєстрації, що, враховуючи заяву представника позивача, дає змогу розглянути справу за їх відсутності. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: 52/100 частини квартири [ADDRESS] на праві власності зареєстровано за [PERSON]; 48/100 її частин - на праві спільної сумісної власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 36, 37, 172). Відповідно до ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно технічного паспорту спірна квартира має загальну площу 46,9 кв.м., житлову - 33,1 кв.м., складається з двох кімнат площею 17,2 кв.м. та 15,9 кв.м., при цьому позивач фактично займає кімнату площею 17,2 кв.м., а кімнату площею 15,9 кв.м. займають відповідачі. З погляду на технічну характеристику квартири можна дійти висновку, що на 52/100 частини квартири належних позивачеві приходиться 17,21 кв.м. її житлової площі, а на 48/100 її частин - 15,88 кв.м., тобто фактично позивачка та відповідачі займають кімнати, які відповідають їх частці у праві власності на спірну квартиру. З погляду на вищевикладене суд вважає, що визначення порядку користування квартирою в межах, про які йдеться в позові ніяким чином не порушить житлових прав відповідачів, отже в цій частині та частині, що стосується оформлення сторонам окремих особових рахунків для сплати комунальних платежів позов має бути задоволений. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження матеріальних витрат на ремонт квартири позивачем надано акт дослідження квартири [ADDRESS] від 18.03.2008, в ході якого виявлені несправності та пошкодження сантехнічного обладнання, відсутність напільного покриття; письмову заяву [PERSON] щодо ремонтних робіт в квартирі [PERSON] в 2011 році на суму 600 грн., оплачених останньою, про обставини виконання яких [PERSON] дав показання в суді в якості свідка; письмову заяву [PERSON] щодо виконання останньою в 2008 році робіт з заміни сантехники в квартирі позивачки на загальну суму 3200,00 грн. (а.с. 7, 17, 18). Зазначені докази не можна вважати достовірними та достатніми, так як вони, за відсутності інших доказів, не підтверджують самого факту проведення будь-яких ремонтних робіт в квартирі позивачки, використання певних матеріалів, їх вартість тощо. Розписка [PERSON] про зобов'язання в разі продажу квартири оплатити вартість ремонтних робіт, проведених [PERSON] або почати їх оплату в разі виникнення конфліктних ситуацій не містить жодної конкретики щодо виду та об'єму ремонтних робіт, їх вартості та, відповідно, розміру грошового зобов'язання відповідача. Отже вимога про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в розмірі 30000,00 грн. не є обґрунтованою і не може бути задоволена. Вимога про стягнення з відповідачів 20000,00 грн. в якості компенсації за спричинену моральну шкоду також не може бути задоволена, так як частково обґрунтовується моральними стражданнями позивачки через необхідність витрачати кошти на ремонт квартири, тобто є похідною від вимоги про стягнення матеріальної шкоди, яка не підлягає задоволенню. Крім того, матеріали справи не містять жодного кінцевого рішення з приводу заяв на адресу правоохоронних органів про протиправну поведінку відповідачів (а.с. 8-16) та доказів, які б вказували, що зміни у стані здоров'я позивачки (а.с. 19-22) стали наслідком протиправної поведінки відповідачів. З погляду на вищевикладене суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, проте лише частково.

Outcome: partial