Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що вона проживала разом з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 20.08.1989 року по 27.04.2015 року, вели спільне господарство. 27.04.2015 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою смт.Тростянець, вул.Довженка, 30, (попередня назва Дзержинського, 28) Тростянецького району Вінницької області. Даний житловий будинок був власністю батька [PERSON] [PERSON]. Після смерті [PERSON]. який помер 10.08.1994 року право власності на весь будинок в порядку спадкування за законом отримав син [PERSON] Проте право на спадкування [PERSON] всього будинку було оспорено дружиною померлого [PERSON] [PERSON] та скасовано свідоцтво про право на спадщину на цілий будинок. Спадщину після смерті свого батька спадкодавець [PERSON] прийняв, вчасно подавши заяву у встановлені строки, однак не встиг звернутись до нотаріальної контори для видачі свідоцтва на 1/2 частину будинку в звязку з хворобою. Позивач являється спадкоємцем четвертої черги по закону до майна померлого [PERSON] Спадкоємці інших черг з заявами про прийняття спадщини не звертались. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину отримала відмову в оформлені спадщини, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. В зв`язку з цим позивач [PERSON] змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд в смт.Тростянець, вул.Довженка, 30, Тростянецького району Вінницької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та просить справу заслухати в його та позивача відсутності. Відповідач представник Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги визнає, просить справу заслухати в його відсутності, покладаючись на погляд суду при ухвалені рішення. Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АМ №312132 від 30.04.2015 року виданого відділом ДРАЦС РС по Тростянецькому району Тростянецького МРУЮ у Вінницькій області [PERSON] помер 27 квітня 2015 року(а.с.7). Після йогої смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцем до майна померлого являється позивач [PERSON], оскільки вона проживала разом з померлим однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що підтверджено рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 10.01.2018 року по справі №147/1051/17(а.с.13-15). Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АМ №368781 від 23.03.2017 року виданого Тростянецьким РВ ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області [PERSON] помер 09.08.1994 року(а.с.8). Спадкоємцем щодо Ѕ частини житлового будинку з господарськими спорудами по вул.Довжена , 30, смт.Тростянець являється [PERSON], який помер 27.04.2015 року, не встигнувши оформити свої спадкові права, родинний зв'язок котрого з померлим підтверджено відповіддю відділу ДРАЦС (а.с.24). Факт належності [PERSON], як спадкоємцю після смерті батька [PERSON] 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по вул.Довженка, 30, смт.Тростянець Тростянецького району Вінницької області підтверджено копією технічного паспорта на житловий будинок від 01.11.2000 року(а.с.9,10), випискою з рішення по справі №2-55 від 28.02.2000 року(а.с.16), довідкою №739 від 22.03.2013 року, якою визначено, що будинок під №30 по вул.Дзержинського в минулому знаходився по вул.Дзержинського, 28, смт.Тростянець Вінницької області(а.с.18). З відповіді завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON] випливає, що [PERSON] за відсутності правовстановлюючих документів, не має змоги оформити свої спадкові права на житловий будинок через нотаріальну контору. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов'язковою для врахування судами України. Згідно технічного паспорту будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в смт.Тростянець по вул.Довженка, 30, Тростянецького району Вінницької області, частина якого являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 98,1кв.м., житловою площею 43,9кв.м., допоміжною площею 54,2 кв.м. Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що за життя [PERSON] набув права на нерухоме майно згідно діючого на той час законодавства. Вказані обставини були визнані сторонами, отож доказуванню в силу ст.82 ЦПК України не підлягають. Ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є всі підстави визнати за нею право власності на спадкове майно, оскільки позивачем надано беззаперечні докази для визнання права власності за нею та позов визнаний відповідачем, а визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved