Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалась на те, що 15 січня 2002 року в с.Миколаївка Буринського району Сумської області помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі, на земельну частку (пай), розміром 4,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Буринського району Сумської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії CM № 0085436, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 436. Спадкоємцем його майна другої черги за законом став його брат ( чоловік позивачки) [PERSON], який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном. 26.06.2014 року помер чоловік позивачки. Остання прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки постійно проживала разом з чоловіком на день його смерті. Нещодавно позивачка звернулася до нотаріуса з питанням оформлення спадщини на вищевказане майно, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через втрату правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме, сертифікату на право на земельну частку ( пай). Нотаріус видала позивачці свідоцтво про право на спадщину лише на частину спадкового майна. Оригінал сертифікату було втрачено при невідомих обставинах. Буринським відділом Держгеокадастру було видано довідку про те, що дійсно [PERSON] отримував сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0085436, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 436. У видачі дублікату сертифікату їй було відмовлено. Тому позивачка просить визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 4,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Дружба» та розташована на території Миколаївської сільської ради Буринського району Сумської області в порядку спадкування за законом після померлого 26 червня 2014 року в м. Буринь Сумської області чоловіка [PERSON]. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити ( а.с. 91). Представник відповідача - Миколаївської сільської ради Буринського району Сумської області у судове засідання не зявився, від відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнає повністю ( а.с. 93 ). Оскільки сторони у судове засідання не зявились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 січня 2002 року в с. Миколаївка Буринського району Сумської області помер [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Буринському районі від 25.05.2017 року № 42/146-17, [PERSON] отримував сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 4,23 га в умовних кадастрових гектарах, серії СМ № 008536, на території Миколаївської сільської ради, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 436 ( а.с. 12). З довідки Миколаївської сільської ради від 05.05.2017 року № 37 вбачається, що померлий 15.01.2002 року [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав у [INFO] ( а.с 7). З Додатку до Державного акту на право колективної власності на землю Серії СМ № 000016, виданого САПТЗТ «Дружба» 27.07.1995 року, вбачається, що [PERSON], який проживав у с.Миколаївка, внесений під № 436 до списку громадян - членів даного колгоспу ( а.с. 14-16). Згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95 від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], будучи членом КСП, був включений до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю серії Серії СМ № 000016, виданого САПТЗТ «Дружба» 27.07.1995 року, реалізував своє право на земельну частку (пай), площею 4,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Миколаївської сільської ради, отримавши сертифікат на земельну частку (пай) серії СМ № 0085436 ( а.с. 12, 14-16 ). Аналізуючи зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд доходить висновку, що право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 4,23 в умовних\~\~ кадастрових гектарах на території Миколаївської сільської ради було посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії СМ № 0085436. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно ч.1 ст. 549 ЦК Української PCP (1963 року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною 1 ст. 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 530 ЦК Української PCP (1963 року) брати і сестри померлого є спадкоємцями другої черги за законом. У довідці Миколаївської сільської ради Буринського району від 05.05.2017 року № 37 зазначено, що спадщину після смерті [PERSON], який помер 15.01.2002 року, прийняв його брат [PERSON], який помер 26.06.2014 року, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном ( а.с. 7). Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 12.01.2017 року підтверджується те, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами ( а.с. 8-11). Отже, чоловік позивачки - [PERSON], який помер 26.06.2014 року ( а.с. 18-19), прийняв спадщину після смерті 15.01.2002 року брата [PERSON], однак, юридично не оформив спадкових прав. Відповідно до ст.548 ЦК Української PCP (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. 26.06.2014 року помер чоловік позивачки - [PERSON] ( а.с. 18). Після смерті чоловіка позивачки відкрилася спадщина, до складу якої входить і право на земельну частку (пай). Спадщину після смерті чоловіка прийняла позивачка відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки, являючись спадкоємцем першої черги за законом, постійно проживала разом із спадкодавцем ( чоловіком) на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від неї ( а.с. 59 ). 13.01.2015 року позивачка подала заяву до приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна - на земельну ділянку, яка належала померлому чоловікові ( а.с. 52, 65). З копії спадкової справи №116/2014 щодо майна померлого [PERSON] вбачається, що діти померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька ( а.с. 40-41). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] та [PERSON] ні за законом, ні за заповітом не має, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 09.10.2017р., витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 09.10.2017 р., копією спадкової справи №116/2014 (а.с. 39-89). Стаття 1218 ЦК України\~передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття\~\~спадщини\~\~і\~\~не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. З листа\~\~приватного нотаріусу Буринського районного нотаріального округу\~\~\~\~№ 726/01-16 від 04.07.2017 року вбачається, що видати позивачці свідоцтво про право\~\~на спадщину на земельну частку (пай) розміром 4,23 в умовних кадастрових гектарах не має можливості, оскільки відсутній\~\~правовстановлюючий документ ( а.с. 22). Позивачка посилається на те, що оригінал сертифікату на земельну частку (пай) серії СМ № 0085436 був втрачений, про що вона дала оголошення в Буринській районній газеті «Рідний край» (а.с. 36). З листа Буринської районної державної адміністрації від 28.04.2017 року № 01-23/917 вбачається, що позивачці відмовлено у видачі нового сертифікату (дублікату сертифікату) на імя померлого (спадкодавця), оскільки така видача не передбачена законодавством та було рекомендовано звернутись до суду ( а.с. 13). Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка, яка прийняла спадщину, не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлена іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання її права на земельну частку ( пай) в судовому порядку. Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved