Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 09 серпня 2003 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Шепетівського міськуправління юстиції Хмельницької області, актовий запис №227. Від спільного шлюбу мають двох дітей: доньку Анастасію, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, зловживання відповідачем алкогольними напоями, різницю поглядів на сімейні відносини, обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Постійні непорозуміння та нервове напруження в сімї викликає у позивача постійні переживання, що в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне господарство сторони не ведуть, проживають окремо, подружні відносини не підтримують, шлюб носить формальний характер. Подальше збереження сімї є неможливим, а тому, просила суд шлюб розірвати та стягнути судовий збір з відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні, просив строк для примирення не надавати. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час, місце та дату розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, що беруть участь справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч. 2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Шепетівського міськуправління юстиції Хмельницької області, актовий запис №227. Від спільного шлюбу мають двох дітей: доньку Анастасію, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, внаслідок чого почуття любові та поваги між ними зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюються судом, як таке, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Встановлено, що сім'я фактично розпалась, враховуючи особливий характер сімейних відносин подружжя, суд вважає примирення сторін неможливим, а тому шлюб укладений між [PERSON] до [PERSON] слід розірвати. На підставі ч. 1 ст. 110, ст. 112, ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved