Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина та на її утримання, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них, 22.03.2013 року, народився син [PERSON]. На даний час відповідач із сімєю не проживає, син проживає з нею і знаходиться на її утриманні та вихованні. Вона не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, тому позивач звернулась до суду з позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, але не менше 1/3 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття та на своє утримання аліменти в розмірі 400,00 грн. щомісячно, а також стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, за обставин, викладених в позові, просила їх задовольнити (а.с.18). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю (а.с.19). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що кожен з них скористався своїми процесуальними правами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, судом встановлено, що у сторін, які перебувають у зареєстрованому шлюбі, 22.03.2013 року народився син [PERSON], батьком якого є відповідач [PERSON] (а.с.3-4). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Новоободіської сільської ради Тростянецького району Вінницької області №1043 від 26.06.2015 року неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.5). Відповідно до довідки Тростянецької РДА Вінницької області №1438 від 24.11.2015 року [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Тростянецької РДА по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Отримує відповідну допомогу від держави (а.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідач не проживає з позивачем однією сімєю, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та на її утримання. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязків утримувати дитину та дружину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є істотною обставиною. Згідно ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд також враховує, що дитина проживає з матір'ю, яка має обмежені можливості її утримувати, а забезпечення потреб дитини вимагає значних витрат. Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для дітей відповідного віку встановлений в розмірі 1 032,00 грн. починаючи з 01.01.2015 року 31.08.2015 року, в розмірі 1\~167,00 грн. починаючи з 01.09.2015 року 31.12.2015 року. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Позивачка просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 800,00 грн. щомісячно, але не менше 1/3 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття та на своє утримання аліменти в розмірі 400,00 грн. щомісячно і до досягнення сином трьох років. Разом з тим, зважаючи на норми ст. 184 СК України та з урахуванням положень частини 2 ст. 182 СК України, суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі. Разом з тим розмір твердої грошової суми аліментів не повинний бути менше розміру, встановленого ч.2 ст. 182 СК України. Тому, суд приходить до висновку, про те, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання дитини щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн., до досягнення дитиною повноліття. Вимога позивачки про встановлення мінімального розміру стягуваних аліментів, а саме не менше 1/3 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до задоволення не підлягає. В силу ст. ст. 75, 84 ч.2 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, який має нерегулярний, мінливий дохід. Згідно ст. 80 ч.1, 2 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. За таких обставин, виходячи із засад справедливості, враховуючи, що відповідач є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти як на утримання сина, так і на утримання дружини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти на утримання дружини у твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісячно до досягання сином трирічного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на правову допомогу адвоката в сумі, підтвердженій фінансовим документом в розмірі 250,00 грн. (а.с.9) та судовий збір на користь держави в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial