Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), Генічеської міської ради, третя особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про звільнення майна з-під арешту. В обгрунтування позову зазначено: [INFO] внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка прийнята позивачем. 19 березня 2013 року спадкодавець [PERSON] зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно своє право власності на житловий будинок. Для цього державний реєстратор речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області відкрила в реєстрі прав розділ № 34428865221. Ухвалюючи рішення про реєстрацію права власності, одночасно з цим реєстратор помістила в згаданий розділ запис про обтяження № 552241, який перенесла з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна тим самим\~наклала арешт\~на конкретно\~визначене майно. Доказом цих обставин є довідка приватного нотаріуса Рябової І.Г. від 26 березня 2021 в сукупності з витягом з реєстру прав № 2004502, які додаються. 04 квітня 2013 року, тобто на час прийняття реєстратором рішення про перенесення запису до розділу, відкритого на майно [PERSON] , діяла редакція Порядку ведення реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 11), яка ідентифікатором пошуку фізичної особи визначала її «прізвище ім`я\~та (за\~наявності)\~по батькові\~(далі - ПІБ),\~податковий номер». Розглядаючи заяву спадкодавця щодо реєстрації його права власності, реєстратор на виконання п. 10 Порядку ведення реєстру речових прав на нерухоме майно - здійснила пошук відомостей про «обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта цих прав». Встановивши повне\~співпадання ПІБ\~спадкодавця позивача\~ з\~особою,\~на все\~нерухоме майно\~якої 16\~травня 2007\~накладався арешт\~постановою Ізюмського\~міськрай відділом\~ ДВС\~АА N°\~965360,\~про що\~в Єдиному\~реєстрі заборон\~відчуження нерухомого\~майна існує\~запис N°\~4964040\~-\~реєстратор перенесла\~відомості (запис)\~із зазначеного\~реєстру в\~розділ реєстру\~прав, який відкрито на майно [PERSON] , що підтверджується згаданою довідкою нотаріуса Рябової І.Г. Так, у відомостях (записі) про обтяження № 4964040 Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначено: 1)місцем проживання боржника зазначено « [ADDRESS] » в той час як з 29 квітня 1995 по 22 червня 2012 спадкодавець позивача був зареєстрований в [ADDRESS] ; 2)дата народження власника (боржника) майна вказана інша ніж у спадкодавця позивача, який народився [INFO] . [PERSON] зазначила, що обставини відмінності місць реєстрації проживання її спадкодавця та особи на чиє майно накладався арешт підтверджуються копією паспорта [PERSON] , свідоцтвом про смерть) та відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (в записі про обтяження № 4964040). Невідповідність персональних\~даних \~спадкодавця позивача\~-\~даті народження\~та місця\~проживання особи,\~на все\~майно якої\~накладено арешт,\~достатньо аби\~дійти вичерпного\~висновку:\~арешт про\~який йдеться\~в записі\~про обтяження\~N°\~4964040\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів\~нерухомого майна - стосується не спадкодавця позивача, а іншої особи. Відповідачем по даній справі позивач визначила Південне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Одеса), посилаючись на постанову КМУ № 17 від 21 січня 2015 року, відповідно до якої ліквідовано Державна реєстраційну службу з якою реєстратор перебувала у відносинах з проходження публічної служби. Міністерство юстиції визначено правонаступником служби в частині реалізації державної політики у сфері питань державної реєстрації... речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Постановою КМУ № 870 від 09 жовтня 2019 року ліквідовано як юридичну особу публічного права Головне територіальне управління юстиції в Херсонській області, а його правонаступником визначено Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Тому, позивач просила суд зняти арешт з нерухомого майна - житлового будинку по [ADDRESS] , скасувавши запис про обтяження № 552241 в розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно N° 34428865221. 20.05.2021 року від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначає, що Південне МРУЮ не є суб`єктом державної реєстрації прав та не наділене повноваженнями щодо здійснення державної реєстрації прав, а тому є неналежним відповідачем по даній справі. Оскільки, Положеннями пункту 5 частини третьої статті 10 Закону України № 1952-ІV визначено, що відкриття та/або закриття розділу в Державному реєстрі прав, внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження здійснюється державним реєстратором. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2016 року № 99 «Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги» - територіальні органи міністерства юстиції ліквідовано як юридичні особи публічного права, до вказаного переліку входить і Генічеське районне управління юстиції у Херсонській області. Погоджено пропозиції Міністерства юстиції щодо включення відділів\~державної виконавчої\~служби та\~відділів державної\~реєстрації актів\~цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції до структури відповідних головних територіальних управлінь юстиції (правонаступником яких, є зокрема Південне МРУЮ). Відповідачем зазначено, що згідно з вказаною постановою до структури головних територіальних управлінь юстиції не включались суб`єкти державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в тому числі реєстраційні служби районних, районних у містах, міських, міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції. Згідно з\~підпунктом 3\~пункту 2\~розділу II\~«Прикінцеві та\~перехідні положення»Закону України «Про внесення змін до Закону України № 834 VІІІ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про припинення надання адміністративних послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців деякими органами державної реєстрації, утвореними Міністерством юстиції» від 20 квітня 2016 року № 304-р органи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припинили надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01.05.2016. Абзацом другим пункту 2 частини першої статті 6 Закону України № 1952-ІV передбачено, що суб`єктами державної реєстрації прав є виконавчі органи\~сільських,\~селищних та\~міських рад,\~Київська,\~Севастопольська міські,\~районні,\~районні у\~містах Києві\~та Севастополі\~державні адміністрації\~ у разі прийняття відповідною радою такого рішення. Тому, просить суд відмовити в задоволенні позову оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача. Згідно ухвали суду від 01.06.2021 року за клопотанням позивача до участі в справі залучено в якості співвідповідача Виконавчий комітет Генічеської міської ради . В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позові. Вважає, що Південне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Одеса) та Генічеська міська рада є належними відповідачами по даній справі, тому просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Бугайов В.В. в судовому засіданні повністю підтримав обгрунтування зазначене у відзиві на позов, вважає, що Південне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Одеса) є неналежним відповідачем у справі, тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Представник відповідача виконавчого комітету Генічеської міської ради Волошин В.С. в судовому засіданні пояснив, що позивачем не зазначено, в чому полягає порушення, невизнання або оспорювання її прав з боку виконавчого комітету Генічеської міської ради, він також вважає, що позов пред`явлено до неналежних відповідачів, а тому задоволенню не підлягає. Представник третьої особи Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився про причини своєї не явки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Суд, приймаючи до уваги пояснення учасників справи, дослідивши надані докази і оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.\~\~ Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом якого є позивач [PERSON] . Під час перевірки документів до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] була виявлена наявність арешту нерухомого майна, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Генічеського районного управління юстиції Херсонської області Ладика О.М., яке було накладене на підставі постанови АА № 965360, виданої 15.05.2007 року Ізюмським міськрай ВДВС. За змістом п. 11 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від\~03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Згідно пункту 5 частини третьої статті 10 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - відкриття та/або закриття розділу в Державному реєстрі прав, внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження здійснюється державним реєстратором. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2016 року № 99 «Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги» - територіальні органи Міністерства юстиції ліквідовано як юридичні особи публічного права. До вказаного переліку входить і Генічеське районне управління юстиції у Херсонській області. Погоджено пропозиції Міністерства юстиції щодо включення відділів державної виконавчої служби та відділів державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції до структури відповідних головних територіальних управлінь юстиції (правонаступником яких, є зокрема Південне МРУЮ. Як встановлено в судовому засіданні до структури головних територіальних управлінь юстиції не включались суб`єкти державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в тому числі реєстраційні служби районних, районних у містах, міських, міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції. Виконавчий комітет Генічеської міської ради Херсонської області також не наділений повноваженнями щодо зняття арешту з нерухомого майна. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями\~ст. 48 ЦПК України\~сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. За приписами\~статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. У пункті 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов. Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача. Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідача. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов задоволенню не підлягає у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог до вказаних відповідачів.

Outcome: dismissed