Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Мотивуючи позовні вимоги [PERSON] зазначила, що відповідач є її сином. 22.11.1997р. між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб, під час якого [INFO] у них народилась донька [PERSON]. Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 25.06.2009р. [PERSON] був засуджений до 5 років 1 місяця позбавлення волі. [PERSON] з народження дитини не доглядала її, не приймала участь у її вихованні. Отже, з жовтня 2009р. дитина проживала разом з нею. Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 04.04.2012р. [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно доньки [PERSON]. 26.04.2014р. відповідач звільнився з місць позбавлення волі та оселився с.Зелені Кошари Первомайського району, однак з того часу він жодного разу не навідав доньку, не поцікавився станом її здоров'я або успіхами у розвитку. Отже, своїх батьківських обов'язків він не виконує та не бере участі у вихованні та утриманні дитини. [PERSON] негативно характеризується за місцем проживання, схильний до вживання алкогольних напоїв, підтримує стосунки з раніше судимими, не працює, перебуває на диспансерному обліку з приводу активного туберкульозу. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню доньки, [PERSON] просить позбавити його батьківських прав. В судовому засіданні позивачка та її представник за угодою [PERSON] повністю підтримали позов, просили його задовольнити. При цьому [PERSON] вказала, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав для того, щоб дитина отримала статус сироти та їй була надана соціальна допомога. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував, вказуючи, що дійсно він не працює та не має можливості утримувати свою доньку. Зазначив, що не може спілкуватися з дитиною через свою хворобу, оскільки не бажає її заразити, бажає, щоб його дитина отримувала соціальні виплати як сирота. Представник органу опіки та піклування Первомайської районної державної адміністрації Зарічна Л.Б. просила позов задовольнити. Сільський голова Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області надав суду лист, в кому просив позов задовольнити та розглядати справу без участі представника. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Мати дитини [PERSON] рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 04.04.2012р. позбавлена батьківських прав відносно неї (а.с. 9). На теперішній час [PERSON] з батьком не проживає. Вона проживає з матір'ю відповідача [PERSON] (а.с. 10), яка займається її вихованням та доглядає її. З 15.11.2010р. дитина відвідує Зеленокошарський дошкільний навчальний заклад «Ромашка» (а.с. 16). Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 18 вище вказаної Постанови визначено, що, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, які визначені ст.. 166 СК України. Отже, позбавлення батьківський прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. [PERSON] в період з 26.03.2009р. по 26.04.2014р. відбував покарання у вигляді позбавлення волі в установах Державної кримінально-виконавчої служби (а.с. 12), отже був позбавлений спілкування з дитиною. Згідно довідки-характеристики виданої Степківською сільською радою Первомайського району Миколаївської області 09.02.2015р. [PERSON] за період проживання в с.Зелені Кошари зарекомендував себе посередньо, схильний до вживання алкогольних напоїв (а.с. 13). З характеристики, наданої дільничним інспектором Первомайського МВ УМВС України, вбачається, що відповідач зарекомендував себе з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями, підтримує стосунки з особами, що були раніше засуджені, схильний до скоєння правопорушень (а.с.14). Відповідно до довідки, виданої лікарем фтизіатром Первомайської центральної районної лікарні 10.02.2015р., [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з приводу активного туберкульозу (а.с. 17). В судовому засіданні відповідач не заперечував того факту, що він не відвідує дитину та не приймає участь у її вихованні, через те, що хворіє на туберкульоз, отже може заразити дитину. Крім того, він зазначив, що не має змоги надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, оскільки через свою хворобу не може влаштуватись на роботу. Таким чином, відповідач в період з народження дитини та до 26.04.2014р. не брав участь у вихованні доньки та не спілкувався з нею з об'єктивних причин, оскільки відбував покарання в місцях позбавлення волі. Щодо матеріального утримання відповідачем своєї дитини, то воно не могло бути належним виходячи із його захворювання. На підставі вище вказаних характеристик Органом опіки та піклування Первомайської райдержадміністрації 23.03.2015р. був наданий висновок, за яким визначено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки. Таким чином, в основу зазначеного висновку фактично покладені лише дані, надані позивачем, отже, суд, в силу ч.6 ст. 19 СК України, вважає його недостатньо обґрунтованимта не погоджується з ним. Посилання представника органу опіки та піклування на те, що через хворобу батька дитина не може проживати з ним, та той факт, що за місцем проживання відповідача не створені належні умови для проживання та розвитку дитини, суд не приймає, оскільки дитина проживає з бабусею, відповідач проживає окремо та питання про відібрання дитини від позивача та передачі її батьку в судовому засідання не ставиться. Позивач та його представник вказували, що відповідач зловживає спиртними напоями, однак належних та допустимих доказів того, що він страждає хронічним алкоголізмом суду не надали. Сам факт притягнення батька до кримінальної відповідальності, наявність судимостей не є підставою для позбавлення батьківських прав. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жодних відомостей про таку поведінку відповідача, яка негативно впливала б на дитину, або інші обставини, які б свідчили про те, що наявність батьківських прав у [PERSON] дійсно суперечить інтересам дитини та зумовлювали б застосування такої виключної міри як позбавлення відповідача батьківських прав, позивачем не надано та судом не встановлено. На підставі вище викладеного, враховуючи думку прокурора, яка вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та такий захід може унеможливити в подальшому відновлення відносин батька та доньки, суд приходить до висновку про те, що позов не знайшов обґрунтування в судовому засідання, отже задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed