Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про надання згоди на виїзд дітей за кордон без згоди батька. В суді зазначає, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірваний. Від шлюбу народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між нею та [PERSON] розірваний. Після розірвання шлюбу відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, у часті у утриманні та вихованні дітей не бере. Діти залишилися на повному її утриманні. Через відсутність роботи та коштів для існування виїхала на роботу до [PERSON]. На даний час вона має постійну роботу і місце проживання в Республіці Польща і має намір вивезти дітей на навчання в Республіку Польщу з метою розширення кругозору дітей, ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання до вивчення іноземних мов та підготовки до самостійного життя та надання кращої якості освіти, відпочинку на період шкільних канікул. Відповідач у передбаченому законодавством України порядку ухиляється від надання дозволу на виїзд неповнолітніх дітей за кордон. Просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], за межі України до [PERSON] у супроводі матері без згоди та супроводу батька [PERSON]. В суді позивач та її представник позов підтримали, просили задовольнити. В суді представник органу опіки та піклування Камянець-Подільської районної державної адміністрації не заперечила щодо надання згоди на виїзд неповнолітніх дітей до Польщі в супроводі матері баз згоди батька для оздоровлення на період шкільних канікул, оскільки позивачем не надано доказів, що неповнолітні діти влаштовані на навчання в Польщу за місцем проживання матері. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином судовою повісткою в порядку, визначеному ст. 128 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, її представника, представника 3 особи, вивчивши матеріали справи в повному обсязі суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 12 грудня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Від спільного проживання народилися сини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини [NUMBER] від 19.06.2018 року, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини [NUMBER] від 19.06.2018 року. Відповідач участі у вихованні та утриманні неповнолітніх дітей не приймає. Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 12 грудня 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO]. та сина [PERSON], [INFO], починаючи з 26.10.2018 року до повноліття дітей. Позивач проживає в [ADDRESS], що підтверджується договором найму житла, має дозвіл на працю на території Польської Республіки, що підтверджується дозволом форми А № 01542/18 на період з 01.09.2018 р. по 31.12.2019 р. На час перебування позивача на роботі за кордоном, діти перебувають в Орининській школі-інтернат. Позивач бажає для розширення світогляду дітей, надання освіти за кордоном, відпочинку та оздоровлення дітей в період шкільних канікул, ознайомлення з культурою інших народів, навчання та стимулювання до вивчення іноземних мов вивезти дітей до [PERSON]. Відповідач дозволу на виїзд дітей за кордон не надає. Рішенням № 7 комісії з питань захисту прав дитини органу опіки та піклування Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації «Про надання дозволу на виїзд малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до [PERSON]», вирішено надати одноразовий дозвіл на виїзд малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до [PERSON] у супроводі матері [PERSON], без згоди батька дітей [PERSON] на період літніх навчальних канікул з 01 червня 2019 року по 30 серпня 2019 року включно. Відповідно до статті 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 150 Сімейного Кодексу України, ч. 1, ч. 2 ст. 255 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані поважати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Питання виховання дитини за вимогами ст. 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. Як вбачається зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 313 Цивільного Кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до частини третьої, пунктів 1), 2) частини четвертої Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 виїзд з України громадян, які не досягли16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків, із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд громадянина України, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ст. 7 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п. 16, п. 18 «Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» самостійний виїзд за кордон дітей, які не досягли 18-річного віку, здійснюється за нотаріально засвідченою згодою батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим із батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання. Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює конкретний (одноразовий) виїзд дитини за кордон із визначенням його початку й закінчення. Виходячи з положень зазначених норм матеріального права дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Надання дозволу на необмежений виїзд дитини за кордон без дозволу одного з батьків за рішенням суду законодавством не передбачено та суперечить положенням цього Закону та статтей 141, 153, 157 СК України. Крім того, дозвіл на виїзд дитини за кордон без обмеження його відповідним часом чи періодом до досягнення дитиною 16-річного віку може стати підставою для перебування дитини за кордоном досить тривалий не обмежений час, і це може порушити батьківські права відповідача та позбавити його права на спілкування з дітьми та на участь у їх вихованні, а багаторазовий виїзд дитини за кордон без надання згоди батька чинним законодавством не передбачений. З урахуванням наведеного суд вважає, що позов слід задовольнити частково, надати [PERSON] дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за межі України до [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON], на період шкільних канікул з 01 червня 2019 р. по 30 серпня 2019 року, що відповідатиме інтересам дитини та сприятиме розвитку дитини. Такий виїзд дитини носить тимчасовий характер, має на меті відпочинок та оздоровлення, і не пов'язаний з зміною місця проживання дітей.

Outcome: partial