Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання обґрунтовуючи тим, що з відповідачем мають спільного сина [PERSON], [INFO], який в даний час навчається в Березоворудському аграрному коледжі Полтавської державної аграрної академії за спеціальністю «Агрономія». Син перебуває на повному її утриманні, відповідач коштів не надає взагалі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що відповідач коштів на утримання сина, який продовжує навчання не надає взагалі. Власного житла немає, проживає у матері. Сину необхідні кошти на проїзд до місця навчання, харчування, одяг та лікування. Просила задовольнити в повному об'ємі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив суду, що на його утриманні знаходиться малолітня дочка а також батьки- пенсіонери. Згоден надавати кошти на утримання сина, який продовжує навчання у частці від його заробітку. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від спільного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який в даний час навчається на заочній формі в Березоворудському аграрному коледжі Полтавської державної аграрної академії за спеціальністю «Агрономія». Син проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, має доходи, а отже може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи викладене,

Outcome: partial