Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту постійного проживання однієї сімєю із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В заяві вказує, що її тітка [PERSON] проживала разом із своїм чоловіком [PERSON] в с. Співакове Талалаївського району. Після смерті чоловіка в 1991 році заявник забрала тітку до себе в смт. Талалаївку, так як та була похилого віку і потребувала допомоги, своїх дітей у неї з чоловіком не було. Заявник доглядала тітку, вони вели спільне господарство, 07 березня 2002 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, але поскільки дітей у спадкодавця не було, то спадщина була не прийнята. Заявник зверталась до суду і рішенням Талалаївського районного суду від 9 серпня 2004 року [PERSON] була визнана спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] та надано додатковий термін для прийняття спадщини. Заявник із даним рішенням, яке набрало законної сили, зверталась до нотаріальної контори, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. На даний час заявник не може оформити своє право на спадщину після смерті тітки, і тому просить суд встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. В судове засідання заявник [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник заінтересованої особи чернецької сільської ради - в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечують. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України (2017 року) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України (2017 року) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 135923 від 08 березня 2002 року [PERSON] померла 07 березня 2002 року (а.с.24). Згідно рішення Талалаївського районного суду від 9.08.2004 року, яке набрало законної сили 10 вересня 2004 року, [PERSON] визнана спадкоємицею четвертої черги померлої [PERSON], визнано пропущений термін на спадщину поважним і надано додатковий термін 3 місяці для прийняття спадщини (а.с.8-8зв.). Постановою державного нотаріуса Талалаївської районної ДНК від 07 жовтня 2004 року відмовлено [PERSON] у видач свідоцтва про право на спадщину за законом згідно глави 86 ЦК України на майно померлої [PERSON] (а.с.9). згідно довідки Талалаївської селищної ради № 1802 від 20.09.2017 року, яка видана на імя заявника по справі [PERSON], [PERSON] до дня її смерті 07.03.2002 року проживала без реєстрації по вул. Перемоги, 70 в смт. Талалаївка (а.с.12). Положенням ст. 293 ЦПК України (2017 року) передбачено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, йдеться про те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянуто судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Частина 4 ст. 82 ЦПК України (2017 року) передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Поскільки рішенням Талалаївського районного суду від 9 серпня 2004 року, сторонами по справі у якому були [PERSON] та Чернецька сільська рада, встановлена та обставина, що [PERSON] являється спадкоємцем після смерті [PERSON], то дана обставина в силу положень ст. 82 ЦПК України не доказується при розгляді даної справи. В судовому засіданні встановлено і матеріалами справи підтверджується той факт, що померла [PERSON] дійсно проживала по день смерті разом із [PERSON], встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як надасть їй можливість оформити спадщину у передбаченому законом порядку, іншим шляхом це встановити неможливо, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved