Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно а розмірі встановленому раніше судовим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.05.2012 року., на 3000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, В обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Фрунзенського районного суду від 14.05.2012 року було задоволено її позов до відповідача, яким стягнуто з останнього аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000,00 грн. щомісячно та досягнення ними повноліття. Як зазначає позивач, незважаючи на наявність рішення суду, [PERSON] не надавав грошової допомоги дітям у повній мірі. Крім того, з часом діти стали потребувати більшого матеріального забезпечення, аніж надавалось до цього. Крім того, посилалась на той факт, що відповідач перестав сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 500,00 грн., у зв`язку із чим у відповідача з`явилась змога сплачувати аліменти на утримання дітей в більшому розмірі. Ухвалою суду від 07.12.2020 року вищезазначену позовну заяву прийнято в провадження судді Фрунзенського районного суду м. Харкова, відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін у судове засідання. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення в повному обсязі. Відповідач у судове засідання з`явився, позовні вимоги визнав частково, а саме зазначив, що готовий сплачувати на утримання дітей аліменти в розмірі 1500,00 грн на кожного, оскільки на даний час не є працевлаштованим та не може сплачувати більше вказаної суми. Суд, заслухавши думку позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Рішеннями Фрунзенського районного суду м. Харкова суду від 14.05.2012 року по справі №2033/2962/2012 було задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 гривень щомісячно. починаючи з 17.04.2012 року та досягнення дітьми повноліття. Рішення набрало законної сили 25.05.2012 року. Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 02.07.2013 року у справі №645/4885/13-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 12.05.2010 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 270) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 11.01.2008 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 20). Крім того, судом встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач проживає разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] , що в свою чергу свідчить про той факт що діти знаходяться на утриманні [PERSON] . Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і одержувач аліментів має право змінити розмір аліментів. У таких випадках потрібно звертати увагу саме на доходи платника аліментів, їх розмір, форму (грошова, натуральна), періодичність надходження. Згідно з частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, судом встановлено, що [PERSON] є працездатною особою, на його утриманні не перебувають інші діти, непрацездатні батьки, або інші особи, відносно яких у відповідача існує обов`язок з їх матеріального забезпечення. Відповідачем до суду не надано жодних доказів, які б свідчили про зворотнє. Суд також бере до уваги, що попереднє рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей було ухвалено у 2012 році, тобто з моменту визначення попередньої суми аліментів пройшло більше восьми років. Так, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, а саме - дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішеням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Отже, розмір аліментів може бути збільшений за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. Судом встановлено, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження суттєвого покращення матеріального становища відповідача, у зв`язку із чим, враховуючи часткове визнання самим відповідачем позовним вимог в частини збільшення розміру аліментів до 1500,00 грн. на кожну дитину, а також збільшення розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з 2012 року по 2021 рік, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору, судові витрати в сумі 840 гривні 80 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial