Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб між ними був зареєстрований у вересні 2017 року, а фактично проживали разом до жовтня 2017 року, після чого відносини між ними були припинені. [INFO] у подружжя народилась дитина, яка мешкає разом із матір`ю. Спільне життя сторін не склалось, оскільки відповідач не визнавав дитину за свою, після чого зникли відчуття любові та взаєморозуміння. Спору щодо поділу майна, утримання дитини не мають. Вказує, що шлюб існує лише формально, а примирення між ними неможливе та суперечить їхнім інтересам. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що стосунки з чоловіком погіршились, коли вона завагітніла. Просила позов задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки, яку отримав особисто, а також шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов\~ висновку про те, що\~ позов\~ підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 вересня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданим Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, акт. запис № 117. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 06 червня 2018 року Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, акт. запис № 173. Відповідно до\~ст. 24 СК України,\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 112 СК України,\~\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони не проживають разом з жовтня 2017 року, спільне господарство не ведуть, а також те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, мотивуючи це неможливістю налагодити з відповідачем стосунки, який не сприймає спільну дитину за свою, суд приходить до висновку, що сторони втратили відчуття любові і поваги один до одного, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому позов необхідно задовольнити, розірвавши шлюб сторін. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved