Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом про зняття арешту з майна, який мотивує тим, що 10.05.2015 року вона придбала квартиру [ADDRESS]. У вересні 2016 року вона вирішила подарувати зазначену квартиру своїм дітям та звернулась до Генічеської державної нотаріальної контори, проте здійснити відчуження своєї квартири не змогла, через те, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 69213134 від 28.09.2016р., на квартиру що перебуває в її приватній власності 15.11.2006 року накладено арешт на підставі постанови АА0040886 від 14.11.2006 року Генічеської ДВС. Виконавче провадження, на підставі якого винесена постанова про арешт її майна, відкрите через несплату нею штрафу по справі № 3744/06 в розмірі 255 грн. Зазначила, що на даний час штраф в сумі 255 грн. нею сплачений, але через те, що виконавче провадження на теперішній час вже закрито ДВС не може зняти арешт, у зв'язку із чим просить скасувати арешт з належного їй нерухомого майна, який накладений на підставі постанови державного виконавця, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборони відчуження нерухомого майна за № 4057360 від 15.11.2006р. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснила, що штраф в сумі 255 грн. нею на даний час повністю сплачений. Вказала, що за наявності арешту порушується її право приватної власності та оскільки виконавче провадження вже закрито, вона вимушена була звернутися до суду для зняття арешту зі свого майна. Представник відповідача до судового засідання не прибув, надав до суду письмові заперечення щодо позовних вимог, посилаючись на те, що Генічеська державна нотаріальна контора виступала лише реєстратором вказаного арешту майна, який накладався державним виконавцем під час примусового виконання рішення суду. Представник третьої особи до суду не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої повідомив, що надати до суду інформацію щодо виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] не має можливості в зв'язку з знищенням даного виконавчого провадження через закінчення термінів його зберігання. У відповідності до вимог ч. 5 ст. 154 ЦПК України,ухвалив за можливе розглянути питання про скасування заходів забезпечення позову у відсутності належним чином повідомлених сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із наданих доказів, а саме з інформаційної довідки - 15.11.2006 року на підставі постанови про арешт нерухомого майна, виданого Генічеською державною виконавчою службою - на все нерухоме майно [PERSON] (позивача) була накладена заборона. Номер запису про обтяження 4057360. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 328 ЦК України чітко прописує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 1 Постанови від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі Постанова Пленуму №5) у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Враховуючи, що штраф в розмірі 255 грн. позивачем сплачено, що підтверджується наданою квитанцією, виконавче провадження закінчено, обставини, передбачені статтею 50 Закону, які перешкоджають зняттю арешту по закінченому провадженню, відсутні, тому право позивача на вільне розпорядження належним їй майном може бути захищено шляхом зняття накладеного державним виконавцем арешту. Таким чином, суд вважає за необхідним зняти арешт , накладений постановою про арешт майна 14.11.2006 року ВДВС Генічеського РУЮ, з майна , яке на законних підставах належить позивачу [PERSON], оскільки наявність арешту позбавляє позивача права законно користуватися та розпоряджатися належним їй майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved