Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову та під час судового розгляду, зазначила, що 21 травня 2005 року між нею та відповідачем в Польщі було зареєстровано шлюб. Відповідач є громадянином Польщі. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейні цінності. З осені 2013 року вони проживають окремо, спільно господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, шлюб їх носить формальний характер. Вважає, що сім'я їх розпалася та примирення між ними і подальше перебування у шлюбі є неможливим та суперечить її інтересам. За наданий судом термін на примирення нячого не змінив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 03.06.2014 року позову не визнав та пояснив, що їх сім'ю можливо зберегти заради малолітньої дитини, яка потребує опіки та турботи обох батьків. 01.07.2014 року відповідач в судове засідання не з'явився, подавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутності. Згідно ст.224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів Заслухавши пояснення сторін, оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.ст. 63,64 Закону України «Про міжнародне приватне право», справи про визнання шлюбу недійсним, про розірвання шлюбу між одним з подружжям громадянином України та другим з подружжям незалежно від його громадянства, які проживають за межами України, підсудні судам України. На підставі Договору між Україною та Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, підписаного в Києві 24.05.1993 року, у справах про розірвання шлюбу, компетентним є орган тієї Договірної Сторони, громадяном якої є подружжя в момент порушення справи. Як видно з короткої виписки з акту про одруження Відділу реєстрації актів цивільного стану в м. Гостинін Мазовецького воєводства Республіки Польща, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 травня 2005 року. Відповідно до Довідки Золочівського міського виробничого житлово-комунального підприємства № 1851 від 18.11.2013, позивачка проживає в [ADDRESS] разом з донькою [PERSON]. Згідно Паспорта [PERSON] виданого 16 серпня 2005 року Залізничним РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області позивачка являється громадянином України. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей ,що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі проживають окремо. Сім'я їх розпалась, шлюб їх існує лише формально. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, жодних стосунків як подружжя не підтримують. Поведінка сторін свідчить про неможливість подальшого їхнього проживання. Розірвання шлюбу відповідає інтересам обох сторін. За наданий судом строк на примирення сторони не примирилися. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подальше проживання сторін та збереження їхньої сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved