Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, у якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2318 грн щомісячно, починаючи з 10.09.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 22.11.2003 між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18.07.2013 року шлюб між сторонами розірвано, місце проживання дитини визначено разом із матір`ю. Позивач зазначає, що відповідач час від часу допомагав матеріально, однак з лютого 2020 року перестав надавати будь-які кошти на утримання сина, згоди щодо розміру аліментів між сторонами не досягнуто. Наголосила, що всі витрати несе самостійно. Розмір аліментів, який забезпечить гармонійний розвиток дитини, на думку позивача, становить 2318 гривень. Ухвалою від 25.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував. Вказував, що сплачувати зазначену позивачем суму аліментів не має можливості, оскільки хворіє, не має постійного джерела доходу та фактично проживає з іншою жінкою, утримуючи іншу дитину. Враховуючи вищевикладене, зазначив, що готовий щомісячно сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши повідомлені та доведені сторонами обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі з 22.11.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18.07.2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6 Встановлено, що дитина зареєстрована та проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи вих. № 10-14/14077 від 12.05.2020 (а.с.8). Сторонами визнано, що відповідач проживає окремо, та час від часу надавав матеріальну допомогу. Відповідачем в судовому засіданні повідомлено, що останній офіційно не працевлаштований та отримує не систематичний дохід шляхом таксування. З огляду на вказані обставини, а також враховуючи наявність гіпертонічної хвороби серця та факту проживання з іншою сім`єю, готовий сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн щомісячно. У частині третій статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням всіх встановлених обставин суд дійшов висновку про необхідність визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. Вказана сума відповідає доведеній можливості відповідача сплачувати їх, а також враховує рівність обов`язків батьків у забезпеченні гармонійного розвитку дітей. При цьому, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Із матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулась до суду із позовом про стягання аліментів 09.09.2020 року, отже саме з цього часу мають бути присуджені аліменти у визначеному вище розмірі. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. На підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 840, 80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial