Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, факту неправильності (неповноти) запису про національність [PERSON] та [PERSON] в актовому записі № 45 від 05 грудня 1927 про народження [PERSON]. В обґрунтування поданої заяви заявник покликається на те, що народилася 28.01.1971 року, виховувався відповідно до польських традицій, сповідує римо-католицьку віру, підтримує стосунки зі своїми родичами поляками, які проживають на території Польщі, святкує польські свята та вважає себе поляком. Його бабця, [PERSON], а також його дід [PERSON], зі слів батька [PERSON] народився в с. Любша, Жидачівського району, Львівської області. 05 грудня 1927 року у с. Любша, Жидачівського району, Львівської області зареєстровано народження батька [PERSON], про що було видано свідоцтво про народження ІІ-СГ № 279365, та складено відповідний актовий запис №45 від 05 грудня 1927 року, де у графі національність батьків вказана не була. Таким чином, на даний час [PERSON] прагне відновити та зберегти етнічне походження свого роду, а також впорядкувати документи, які є необхідними для вирішення різних життєвих ситуацій, у зв'язку з чим звернулась до суду та просить встановити факт приналежності до польської національності та внести відповідні зміни до актового запису про народження, оскільки саме ці факти мають юридичне значення. Просить заяву задовольнити. У судове засідання заявник не зявився, подав до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд без його участі. Заяву підтримав в повному обсязі, просила таку задовольнити. Представники заінтересованих осіб Галицького відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, Жидачівського районного відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Дослідивши заяву з додатками, зясувавши дійсні обставини справи, перевіривши та оцінивши надані докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився 28.01.1971 року в с. Мазурівка, Жидачівського району, Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АВ № 305940 /актовий запис №5 від 10.02.1971 р./ Як убачається із свідоцтва про народження [PERSON] II-СГ №279365 /актовий запис №45 від 05.12.1927 року/ у графі національність батьків запис відсутній. Згідно із копії свідоцтва про шлюб /ІІ-СП №036246 від 21.11.1968 року/ [PERSON] [INFO] /у графі національність зазначено «поляк»/ та [PERSON] [INFO] /у графі національність зазначено «полька»/ уклали шлюб 20.11.1926 р.. Із свідоцтва та копії витягу від 30.09.1928 р./ також вбачається, що місцем реєстрації шлюбу костел у селі Любша, Жидачівського району, Львівської області /а.с. 10/. Відповідно до довідки №29/2014/6 від 10.08.2016 року, виданої Релігійною громадою римо-католицької церкви Костелу Успіння Пресв. [PERSON], 1621 - Жидачів, [PERSON] [INFO] католик, регулярно дотримується традицій і польських обрядів. На даний час у заявника виник намір визнати свою національність по лінії батька, так як бабця з дідом, були поляками, і жодного документу в підтвердження своє національності заявник також немає, що порушує його Конституційне право на індивідуальність, право на збереження своєї національної, культурної релігійної, мовної самобутності. Отже, суд приходить до переконання, що Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області в актовому записі № 45 від 05 грудня 1927 про народження [PERSON], допущено неповноту, а саме в записі не вказано національність батьків, що в подальшому призвело до неправильності актового запису №5 про народження [PERSON]. Кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при ньому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов'язки перед суспільством в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості. Відповідно до положень ст.ст. 1, 3 ЗУ «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невідємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. В статті 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995, ратифікованої\~ЗУ «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин», встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невідємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Стаття 3 Конвенції визначає, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у звязку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відповідно до абз.2 п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності в актах громадянського стану», суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану у випадках допущення органами реєстрації актів громадянського стану помилок при складанні актового запису (прізвища, імені, по батькові, національності і громадянства батьків тощо). Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України N 12 від 07.07.95 р. «Про практику розгляду\~ судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», при розгляді\~ справ\~ про\~ встановлення\~ неправильності\~ в актовому записі про народження\~ суди\~ мають\~ враховувати,\~ що\~ він,зокрема\~\~ повинен\~\~ містити\~\~ відомості\~\~ про\~\~ національність і громадянство батьків,\~ а якщо їх не було внесено - актовий\~ запис має бути доповнено.\~ Зі змісту пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема: рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. У відповідності до п. 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. При цьому, згідно ч. 2\~ ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Після набрання рішенням законної сили воно згідно\~ст. 18 ЦПК України\~стає обов'язковим для органів, які реєструють факти, що мають юридичне значення, або оформлюють права, які виникають в зв'язку з встановленням судом фактів. Статтею 300 ЦК України\~встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. При вирішенні\~ питання\~\~ щодо\~\~ неправильності\~\~ запису\~\~ про національність батьків\~ слід\~ враховувати,\~ що згідно з Указом Президента України від 31 грудня\~ 1991\~ року № 24/91 «Про\~ порядок зміни громадянами України національності» у паспорт громадянина вносяться відомості про\~національність відповідно до національності одного з батьків. Таким чином, суд вбачає достатньо підстав для задоволення заявлених вимог [PERSON], оскільки достатньо доказів для встановлення факту його належності\~до польської національності, що необхідно заявнику для відновлення національності, на підставі ст. 11, 12 ЗУ «Про національні меншини в Україні». \~ \~ \~ \~

Outcome: approved