Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи позов тим, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO]. Спільне життя не ведуть, проживають окремо, поновлювати шлюбні стосунки не збираються. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю і пояснила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, протягом останніх років відповідач не бере участі у веденні домашнього господарства, не надає належної матеріальної підтримки, не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, з квітня 2012 року вона разом з сином проживає окремо від відповідача та не підтримує шлюбно-сімейних відносин, вважає збереження шлюбу є неможливим. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує, зазначив, що збереження шлюбу є неможливим, оскільки проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. 19 грудня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER], видане 19 грудня 2003 року, актовий запис № 112 ( а.с. 3). Сторони у шлюбі мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області від 19 січня 2010 року, актовий запис № 6 (а.с. 4). У відповідності до довідки виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 29 липня 2014 року № 2963, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], в даному господарстві зареєстровані проживають син [PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO] ( а.с. 7). У судовому засіданні встановлено, що стосунки між сторонами не складаються у зв'язку з різними поглядами на життя, що негативно впливає на виховання дитини, яка проживає разом з відповідачкою. Крім того, сторони зазначили, що між ними припинені шлюбно-сімейні відносини з квітня 2012 року, вважають, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не підтримують подружніх відносин, на примирення не згодні, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Викладене приводить суд до переконання, що позовні вимоги позивачки підлягають повному задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги позивача - [PERSON] до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивачки слід стягти судові витрати по сплаті судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved