Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ПРАЙМ АЛЬЯНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець Олена Олександрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О.вчинено виконавчий напис № 2267 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія ПРАЙМ АЛЬЯНС» заборгованості за кредитним договором № 2008888007 від 18.06.2014р. в розмірі 38 341,30 грн. та витрат нотаріуса за вчинення виконавчого напису у розмірі 400,00грн. 10.07.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Бурмагою Є.А. на підставі заяви стягувача ТОВ «Фінансова компанія ПРАЙМ АЛЬЯНС» відкрито виконавче провадження № 62543562 щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. від 13.03.2020 р. № 2267 про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 38 341,30 грн. та витрат нотаріуса за вчинення виконавчого напису у розмірі 400,00грн. Вважає, що ТОВ «Фінансова компанія ПРАЙМ АЛЬЯНС» при зверненні до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. з заявою про вчинення виконавчого напису не надано передбачених законом документів, що підтверджували б безспірність вимоги про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором. А нотаріусом, при вчиненні виконавчого напису від 13.03.2020 р. № 2267 щодо неї, поверхнево перевірено безспірність заборгованості та факт строку пред`явлення вимоги на підставі наданих стягувачем документів, що призвело до вчинення незаконного виконавчого напису. Адже нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов?язки учасників правовідносин, а лише перевіряє безспірність заборгованості на підставі наявних документів. Жодних невиконаних зобов`язань перед ТОВ «Фінансова компанія «ПРАЙМ АЛЬЯНС» [PERSON] не має, жодних документів, які б свідчили щодо визнання нею не тільки суми боргу, а й невиконаних зобов`язань взагалі немає. Отже, існує спір безспосередньо щодо заборгованості як такої. Крім того, при вчиненні виконавчого напису, нотаріусом належним чином не перевірено обов?язкову умову, що необхідна для його вчинення та визначена ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а саме умову про те, що з дня виникнення права вимоги має минути не більше трьох років. Навіть при існуванні боргу, після першого несвоєчасного платежу позичальника у банку мало виникнути право вимагати від позичальника сплати кредиту у повному обсязі, а також сплати відповідних процентів - відповідно до ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України. Кошти, які позивач отримувала за кредитним договором з ПАТ «ОТП Банк» в 2014 були повернуті до початку 2016 року. З цього часу жодних претензій банк до неї не пред`являв. Навіть припускаючи, що станом на 2016 рік існувала якась несплачена заборгованість по договору споживчого кредитування, строк позовної давності за вимогами про стягнення такої заборгованості минув щонайменше до 31.12.2019. Звернула увагу суду на те, що встановлений ст.88 України «Про нотаріат» трирічний строк не є строком позовної давності, а отже на нього не поширюються правила щодо його переривання чи поновлення. Таким чином, вважає, що вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. виконавчого напису від 13.03.2020 р. за № 2267 за заявою відповідача ТОВ «Фінансова компанія ПРАЙМ АЛЬЯНС» відбулося без наявності на те встановлених законом підстав. Отже, виконавчий напис вчинено нотаріусом поза межами строку, визначеного ст.88 Закону України «Про нотаріат», та не враховано, що розмір заборгованості кредитним договором не є безспірним. За таких обставин підстав для вчинення виконавчого напису не було, виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 03.08.2020 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від ТОВ «Фінансова компанія ПРАЙМ АЛЬЯНС» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що 18 червня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2008888007, у відповідності до якого остання отримала кошти у розмірі 32 210,51 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% і річних. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору утворилася кредитна заборгованість. 13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 року, відповідно з якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до позивача за Кредитним договором № 2008888007 від 18.06.2014 року. В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до позивача за кредитним договором № 2008888007 від 18.06.2014 року. На підставі зазначеного договору, 01 березня 2019 року позивачу було направлено цінним листом з описом вкладення повідомлення про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань та вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №20088886 від 18.06.2014 року. Отже, з вищезазначеного слідує висновок, що ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2008888007 від 18.06.2014 року. Щодо аргументів позивача на вчинення виконавчого напису поза межами трирічного строку зазначає, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягненая боргу (п. 3.3 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України), тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов`язання боржником порушено. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору строк виконання всіх грошових зобов`язань по кредиту настав 18.06.2019 року. Оскільки позивачем не виконувалися умови кредитного договору, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» 01.03.2019 року надіслало вимогу, якою повідомляло [PERSON] про наявну заборгованість, відповідно до кредитного договору і про необхідність у її погашенні протягом 30-ти календарних днів. Також даною вимогою було проінформовано позивача про наміри ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернутися до нотаріуса з метою стягнення безспірної заборгованості у позасудовому порядку, шляхом вчинення виконавчого напису, якщо протягом встановленого строку вимога залишиться без задоволення. Зазначений факт свідчить про припинення умов Кредитного договору. Таким чином вважає, що момент з якого у ТОВ «ФК «Прайм Альянс» виникло право примусового стягнення, обчислюється з дня направлення вимоги про погашення кредиту, яка як уже зазначалося, була відправлена позивачу 01.03.2019 року. Щодо доводів позивача на безспірність суми заборгованості та погашення нею кредиту в повному обсязі, зазначає, що ПАТ «ОТП Банк» відступив право грошової вимоги до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за Договором факторингу №13/06/2016 від 13.06.2016 року, що складається з строкової заборгованості за кредитом в сумі 19861,55грн., строкових нарахованих % за даними балансу в сумі 553,65грн., простроченого тіла кредиту за даними балансу в сумі 9125,50грн., нарахованих прострочених % по кредиту за даними балансу в сумі 8800,60грн., на загальну суму 38341,30грн. Також зазначає, що після відступлення банком права грошової вимоги, ні ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», ні ТОВ «ФК «Прайм Альянс» не нараховувало ніяких відсотків та комісії за Кредитним договором. Вважає, що позивач необгрунтовано заперечує розмір заборгованості за кредитним договором та не надає жодного доказу, що підтверджував протилежне. У судовому засіданні представник позивача адвокат Колісник Л.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Крім того, пояснила, що з матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення 13.03.2020р. спірного виконавчого напису неможливо встановити розмір заборгованості [PERSON] перед відповідачем і чи передавалось право вимоги саме відповідачу, оскільки в документах містяться бланки, у яких пусті графи. У Акті приймання-передачі № 1 Реєстру Боржників № 1 від 13.06.2016р. та Акті приймання-передачі № 2 Реєстру Боржників № 2 від 13.06.2016р. також відсутні дані про передачу її боргу при укладанні першого договору відступлення. Реєстр боржників при укладенні другого договору відступлення взагалі відсутній. Також наполягала, що сплив трирічний строк, в межах якого стягувач має право звернутись з вимогою. З відзиву вбачається, що [PERSON] перестала сплачувати кредит у 2016 році. Оскільки 3-х річний строк підлягає обчисленню новому кредиторові як і первісному, то він сплив. Крім того, зазначила, що єдиною підставою для вчинення виконавчого напису є нотаріально посвідчені угоди, тому посилання відповідача на законність вчиненого напису є необґрунтованим. У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, зазначила, що станом на 13.01.2016р. у [PERSON] була наявна заборгованість за кредитним договором, яка була відступлена, а потім переуступлена. Позивачу було направлене повідомлення, де встановлено кінцевий строк виконання договору, таким чином строк виконання договору було змінено. Протягом 30 днів [PERSON] не спростувала наявну у неї заборгованість. У задоволенні позову просила відмовити, оскільки нотаріусу були надані всі необхідні документи. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. у судове засідання не прибула, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення. Суд, заслухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаютьсясудом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право на оскарження дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спори між боржниками і стягувачами, а також спори інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису є нотаріальною дією. Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правове регулювання вчинення нотаріальних написів нотаріусами визначено статтями 87-91 глави 14 Закону України «Про нотаріат», правилами глави 16 розділу 2 Порядку вчинення дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», розділом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» законодавчо визначено дві умови вчинення виконавчого напису, а саме нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3 глави 16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року визначено умови вчинення виконавчого напису. А саме, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягучана виникло право примусового стягнення боргу. Судом встановлено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріусом належним чином не перевірено обов?язкову умову, що необхідна для його вчинення та визначена ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а саме умову про те, що з дня виникнення права вимоги має минути не більше трьох років. Заміна сторін у зобов`язанні, відповідно до статті 262 ЦК України, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, тобто після укладення 13 червня 2016 року первісним і новим кредитором договору факторингу за кредитними договорами, а в послідуючому договору факторингу від 29 січня 2019 року, для ТОВ «ФК «ПРАЙМ АЛЬЯНС» строки звернення підлягають обчисленню так само, як і для ПАТ «ОТП Банк». За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права викладена в постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 553/3288/15-ц (провадження № 61-45324св18). Крім того, з матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення 13.03.2020р. спірного виконавчого напису неможливо встановити розмір заборгованості [PERSON] перед відповідачем і чи передавалось право вимоги саме відповідачу, оскільки в документах містяться бланки, у яких пусті графи. У Акті приймання-передачі № 1 Реєстру Боржників № 1 від 13.06.2016р. та Акті приймання-передачі № 2 Реєстру Боржників № 2 від 13.06.2016р. також відсутні дані про передачу її боргу при укладанні першого договору відступлення. Реєстр боржників при укладенні другого договору факторингу взагалі відсутній. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «ФК «ПРАЙМ АЛЬЯНС» зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив розмір боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved