Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним договір оренди землі б/н від 11.05.2012 року, укладений між нею та ПАСТ «Надія», скасувати державну реєстрацію вказаного договору та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона на підставі державного акта володіє земельною ділянкою, кадастровий номер 3522581200:02:000:0377, яка розташована на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району та області. 05.02.2004 року вона уклала договір оренди землі із ЗАСТ «Надія», правонаступником якого є ПрАТ «СГ НАДІЯ НОВА», згідно умов якого вищевказану земельну ділянку передала в користування орендарю строком на 5 років, починаючи з дня реєстрації договору. Після закінчення терміну дії договору, у 2012 році до неї звернувся орендар, з пропозицією поновлення договору та запропонував укласти договір оренди землі на новий термін. Із запропонованими умовами вона погодилась та надала документи, необхідні для оформлення договору, однак самого договору вона не підписувала і його примірника не отримувала. У 2018 році вона звернулась до відповідача для уточнення розміру орендної плати, після чого отримала екземпляр даного договору, з якого дізналась, що 11.05.2012 році між нею та ПАСТ «Надія», на вказану земельну ділянку укладено договір оренди землі, термін дії якого складає 20 років. Отримавши копію договору, вона пересвідчилась, що підписи в договорі виконані не нею, а іншою особою. У зв`язку з порушенням своїх прав позивач звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснила, що у 2004 році вона уклала з відповідачем договір оренди землі на п`ять років, строк дії цього договору в подальшому продовжувався. Протягом вказаного періоду і до 2018 року вона отримувала орендну плату за умовами вказаного договору. Вона продовжувала отримувати орендну плату, оскільки вважала, що отримує орендну плату на підставі умов договору 2004 року. У 2018 році, будучи впевненою, що строк дії договору завершується, вона вирішила повернути землю, але дізналась, що за умовами договору оренди землі від 2012 року строк дії договору становить 20 років. Позивач заперечує, що підписувала договір оренди земельної ділянки з відповідачем на 20 років та пояснила, що у 2012 році не узгоджувала з представниками відповідача продовження дії договору на такий тривалий строк. Представник позивача - адвокат Кривонос А.І. позов підтримав, просив його задовольнити, суду пояснив, що отримання позивачем орендної плати після 2012 року не свідчить про її обізнаність щодо наявності договору оренди землі та строку його дії, оскільки у відомостях щодо сплати орендної плати в натуральній формі відсутні зазначення на оплату яких саме договорів здійснюється така виплата. Позивач знала, що її земельна ділянка використовується відповідачем і вважала таке використання правомірним, а підставою такого користування вважала продовження строку дії договору від 2004 року. Після того, як позивач дізналась про існування договору від 2012 року і отримала його копію, їй стало відомо про договір, який нею не підписувався і не узгоджувалась так суттєва умова договору, як строк його дії на 20 років. Представник відповідача - директор приватного акціонерного товариства «СГ НАДІЯ НОВА» Салов С.В. у відзиві на позов зазначив, що права позивача не порушені, оскільки протягом 2012-2017 років вона отримує орендну плату і претензій щодо чинності договору оренди землі від 11.05.2012 року не заявляла, що свідчить про її обізнаність з умовами укладеного договору, з урахуванням того, що відповідач не є суб`єктом, який здійснює державну реєстрацію речових прав, вважає позов необґрунтованим, тому просив відмовити в його задоволенні. Представник відповідача - адвокат Салюк С.М. позов не визнав, суду пояснив, що позивач була обізнана про укладення договору з відповідачем у 2012 році, після укладання договору отримувала орендну плату. Укладення договору відповідає вимогам законодавства, що підтверджується його укладенням в письмовій формі з власником земельної ділянки, державною реєстрацією права оренди, нарахування відповідачем орендної плати та своєчасне її одержання позивачем. Про можливі порушення своїх прав позивач могла дізнатись після державної реєстрації права оренди її земельної ділянки, однак звернулась до суду по закінченню строку позовної давності. Звернення до суду з даним позовом вважає безпідставним, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Допитаний в судовому засіданні судовий експерт Кропивницького відділення Науково-дослідного інституту судових експертиз Петров С.В. пояснив, що під час проведення експертного дослідження належності підпису, надані зразки підпису порівнюються між собою, час їх проставляння при цьому не порівнюється. Під час дослідження всіх зразків, які йому надані, він порівняв їх між собою та встановив, що вільні та умовно-вільні експериментальні зразки виконані однією особою, тому їх достатньо. У випадку недостатності зразків для дослідження, або у випадку відмінності вільних зразків підписів, що досліджуються між собою, він би порушив клопотання для витребування додаткових об`єктів для проведення експертизи. За результатами проведеного дослідження наданих на експертизу зразків підпису [PERSON] він дійшов до переконання, що у примірниках договору від 2012 року та в актах до нього підписи виконані не самою [PERSON] , а іншою особою. Суд, заслухавши позивача, її представника, представника відповідача, допитавши експерта, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі державного акта про право приватної власності на землю серії КР № 099982 [PERSON] належить земельна ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер 3522581200:02:000:0377 площею 4,92 га, в межах згідно з планом на території Великосеверинівської сільської ради, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8). 05.02.2000 року між [PERSON] та ЗАСТ «Надія» укладено договір оренди землі, за умовами якого [PERSON] земельну ділянку, належну їй на підставі державного акта серії КР №099982, передала в користування ЗАСТ «Надія» строком на 5 років. Вказаний договір зареєстрований у Кіровоградському районному відділі земель, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 09.08.2004 року вчинено запис, реєстраційний номер 1156 (а.с.9-11). Згідно витягу зі статуту приватного акціонерного товариства «СГ НАДІЯ НОВА», зазначене товариство в зв`язку зі зміною типу акціонерного товариства з публічного на приватний змінило своє найменування з «Публічне акціонерне сільськогосподарське товариство «Надія» на «Приватне акціонерне товариство «СГ НАДІЯ НОВА», являється правонаступником прав та обов`язків публічного акціонерного сільськогосподарського товариства «Надія», яке в свою чергу є являється правонаступником прав та обов`язків ЗАСТ «Надія» (а.с.104). 11.05.2012 року між [PERSON] та Публічним сільськогосподарським товариством «Надія» укладено договір оренди землі строком на 20 років з правом пролонгації, згідно якого орендодавець передав в строкове платне користування земельну ділянку орендарю. Договір зареєстрований в управлінні Держкомзему у Кіровоградській області, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди 23.07.2012 року вчинено запис, реєстраційний номер 352250004003880 (а.с.12-15). Згідно висновку спеціаліста № 33 від 19.06.2018 року підписи від імені [PERSON] в графах «Орендодавець» в договорі оренди землі від 11.05.2012 року, укладеному між орендодавцем - [PERSON] та орендарем - Публічним акціонерним сільськогосподарським підприємством «Надія» щодо оренди земельної ділянки загальною площею 4,92 га, яка розташована на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, зареєстрованому в управління Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області за № 352250004003880, а також в акті приймання-передачі об`єкта оренди від 11.05.2012 року виконані не [PERSON] , а іншою, однією й тією ж особою (а.с.18-31). Протягом 2012-2017 років [PERSON] отримувала орендну плату за оренду земельної частки (паю), що підтверджується відповідними бухгалтерськими документами (а.с.33-103). 24.04.2018 року в.о. начальника відділу у Кіровоградському районі Головного територіального управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на звернення представника позивача - адвокату Кривонос А.І. надано лист вих. № 508/113-18 з додатками, в якому зазначено що відповідно до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі, 23.07.2012 року за № 352250004003880 зареєстровано договір оренди землі, укладений між [PERSON] та ПАСТ «Надія» терміном на 20 років стосовно земельної ділянки загальною площею 4,92 га, що розташована на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с.17). Згідно клопотання сторони позивача, проти якого не заперечувала сторона відповідача, судом було призначено судово-почеркознавчу експертизу проведення якої доручено Кропивницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 4822/4823/18-27 від 10.01.2019 року, підписи від імені [PERSON] в двох примірниках договору оренди землі від 11.05.2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАСТ «Надія», які містяться на 4-й сторінці в графі «Орендодавець ( [PERSON] )» та у двох примірниках акту приймання-передачі об`єкта оренди від 11.05.2012 року, Додаток № 2 до договору оренди землі від 11.05.2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАСТ « Надія », які містяться в графі «Орендодавець» виконані не самою [PERSON] , а іншою особою (а.с.133-138). Імперативними приписами ст.ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.319, ст.321 ЦК України). Згідно положень ст.1, ч.1 ст.4 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06.10.1998 року, зі змінами та доповненнями, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Відповідно ч.1 ст.15 Закону № 161-XIV істотними умовами договору оренди землі є, крім іншого, строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом п.2 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу, крім інших, може бути визнання правочину недійсним. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що звернення позивача [PERSON] до суду з позовом про захист свого порушеного права, як власника земельної ділянки, шляхом визнання недійсним договору оренди землі № б/н від 11.05.2012 року, здійснено у конкретний спосіб, визначений ЦК України, та обумовлене недотриманням відповідачем приватним акціонерним товариством «СГ НАДІЯ НОВА» при укладенні зазначеного договору оренди землі загальних вимог, додержання яких є необхідним для його правомірності. Відповідно до ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно положень ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч.2 ст.792 ЦК України). Відповідно до ст.13 Закону № 161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (ст.ст.14, 16 Закону № 161-XIV). Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.ч.2, 3 ст.215 ЦК України). Відповідно до роз`яснень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до вимоги, встановленої ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Виходячи з викладеного, правочин, як вольова дія, являє собою поєднання волі та волевиявлення, які повинні бути взаємними та двосторонніми. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Таким чином, підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підписів підтверджує наміри учасників правочину і є доказом їх волевиявлення. Крім того, волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливе вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, встановленою ст.627 ЦК України. В якості підстав для визнання недійсним договору оренди землі від 11.05.2012 року сторона позивача посилається на той факт, що позивач не підписувала вказаного договору. Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, оскільки підписи від імені [PERSON] в двох примірниках договору, укладеного між [PERSON] та ПАСТ «Надія», які містяться на 4-й сторінці в графі «Орендодавець ( [PERSON] )» та у двох примірниках акту приймання-передачі об`єкта оренди від 11.05.2012 року, Додаток № 2 до договору оренди землі від 11.05.2012 року, укладеного між [PERSON] . та ПАСТ « Надія », які містяться в графі «Орендодавець» виконані не самою [PERSON] , а іншою особою, як встановлено судово-почеркознавчою експертизою № 4822/4823/18-27. Зазначена експертиза у справі призначена та проведена з додержанням вимог ЦПК України, Закону України «Про судову експертизу», а тому суд оцінює висновок експерта за результатами її проведення таким, що відповідає вимогам закону, та є належним і допустимим доказом по справі. На підставі зазначеного, суд вважає доведеним позивачем, що підпис в договорі оренди б/н від 11.05.2012 року, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. У зв`язку з чим волевиявлення [PERSON] , як власниці земельної ділянки, при укладенні спірного договору не було вільним, не відповідало її внутрішній волі, правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків та суперечить вимогам ЦК України. Підписання договору особою, яка не мала на це повноважень та відсутність волевиявлення власника, є підставою визнання договору недійсним. Представник відповідача Салюк С.М. надав до суду клопотання, в якому зазначив, що позивач з 2012 року регулярно отримувала орендну плату, з урахуванням реєстрації договору оренди 23.07.2012 року, тому могла дізнатись про порушення своїх прав протягом трирічного строку для звернення до суду щодо їх захисту. З огляду на вказані обставини, представник відповідача просив суд застосувати до позовних вимог позивача позовну давність. Згідно ст.ст.256, 257, 261, 266, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання; зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо); сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частина 1 статті 261 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Крім того, позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ст.81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Суд, оцінюючи доводи сторони позивача, бере до уваги те, що позивач оспорюваний договір не підписувала та своєчасно не отримувала екземпляр договору після його державної реєстрації, тому була позбавлена можливості довідатися про підробку підпису в оскаржуваному договорі та про збільшення терміну оренди земельної ділянки. [PERSON] , своєчасно не отримавши власного екземпляру договору від ПрАТ «СГ НАДІЯ НОВА», отримала примірник спірного договору після направлення адвокатського запиту, чим використала можливість довідатися про порушення свого цивільного права. Викладені висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року по справі №575/476/18, які згідно ч.4 ст.263 ЦПК України враховуються судом при вирішення даного спору. Стороною відповідача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач отримала належну їй копію спірного договору після проведення державної реєстрації. З установлених судом обставин [PERSON] взагалі не знала про наявність договору оренди землі від 11.05.2012 року, адже його не підписувала, тому визначальним є саме момент, коли вона довідалась про порушення свого права. Із досліджених судом доказів встановлено, що у позивача право на звернення до суду із даним позовом виникло з моменту отримання копії спірного договору після звернення до відділу у Кіровоградському районі Головного територіального управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у 2018 році, тобто в межах строків позовної давності, оскільки до вказаного моменту позивачу не було відомо про порушення її прав. Отримання орендної плати протягом 2012-2017 років не свідчить про обізнаність позивача про порушення своїх прав, оскільки, як стверджує позивач та визнано відповідачем, протягом вказаного періоду часу [PERSON] отримувала орендну плату і претензій до відповідача не заявляла. Однак, отримуючи орендну плату, позивач вважала це виконанням орендарем умов попереднього договору оренди землі, строк якого позивач вважала продовженим. Після того, як вона отримала копію договору, то скористалась правом на захист своїх прав. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування позовної давності. Вирішуючи по суті позовну вимогу про скасування державної реєстрації договору оренди землі б/н від 11.05.2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАСТ «Надія», на земельну ділянку, площею 4,92 га, кадастровий номер 3522581200:02:000:0377, який було зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області, реєстраційний номер 352250004003880 , суд виходить з наступного. Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право оренди земельної ділянки, як вид речового права на нерухоме майно, підлягає обов`язковій державній реєстрації. Як встановлено судом, до на підставі спірного договору оренди землі вчинено державну реєстрацію за Публічним акціонерним сільськогосподарським товариством «Надія» права оренди земельної ділянки, належної [PERSON] , на 20 років з правом пролонгації. Однак, суд бере до уваги те, що державна реєстрація права оренди земельної ділянки та державна реєстрація договору оренди земельної ділянки не є тотожними поняттями, а інститут державної реєстрації договорів оренди землі у законодавстві України був скасований у зв`язку із системними законодавчими змінами, що відбулись у зв`язку з набранням з 01.01.2013 року нової редакції Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції Закону України від 11.02.2010 року. Крім того, відповідно до ч.2, ч.5 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у чинній редакцій, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. При цьому внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону). З наведеного випливає, що у разі набрання рішенням суду законної сили в частині визнання спірного договору недійсним, позивач буде мати право звернутись до державного реєстратора із заявою про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку, а у випадку отримання відмови у цьому - оскаржити це рішення державного реєстратора у встановленому законом порядку. Отже, вимога позивача про скасування державної реєстрації договору оренди землі б/н від 11.05.2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАСТ «Надія», на земельну ділянку, площею 4,92 га, кадастровий номер 3522581200:02:000:0377, який зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградській області, реєстраційний номер 352250004003880 , не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, тому задоволенню не підлягає. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з приписів глави 8 ЦПК України, ст.133, ч.6 ст.139, згідно яких судові витрати, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із залученням спеціалістів, та проведенням експертизи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати, пов`язані із залученням спеціаліста і проведенням експертизи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Склад та розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами п.3 ч.1 ст.141 ЦПК України, відповідно до якої у разі часткового задоволення позову - судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог: задоволенням першої позовної вимоги та відмовою у задоволенні другої вимоги, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню документально підтверджені судові витраті, понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи, а саме: судовий збір, в сумі 704,80 грн. сплачений за першу позовну вимогу та витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 4290,00 грн. (згідно акта № 4822/4823/18-27 здачі приймання висновку експерта), загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача становить 4994,80 грн. Інші судові витрати судом не стягуються за відсутності доказів їх понесення. На підставі ст.ст. 203, 207, 208, 215, 236, 638, 792 ЦК України, ст.ст. 1, 6, 13, 14 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: partial