Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Кіцманської районної ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок та про визнання права власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та господарськими спорудами. Вказує, що на підставі рішення Кіцманської районної ради народних депутатів № 36/2 від 08.02.1989 року на ім'я [PERSON] 10.01.1990 року видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] Спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами відноситься до колгоспного двору головою якого являється [PERSON], що підтверджується довідкою № 1629 від 04.12.2013 року виданою виконкомом Борівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області. Зазначає, що [PERSON] була членом колгоспу з 15.01.1976 року по 28.02.1987 року, однак не була зареєстрована в спірному господарстві, не проживала там, не приймала участь коштами та працею у створенні та утриманні колгоспного двору, власником якого вона являється. Посилається на те, що постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року №20 із змінами та доповненнями щодо роз'яснення ст. ст. 17,18 ЗУ «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, які 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Такими, що втратили право на частку в колгоспному дворі вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до 15.04.1991 року не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства. Про існування рішення виконкому Кіцманської районної ради від 08.02.1989 року та свідоцтва про право особистої власності на спірний будинок, який виданий на ім'я [PERSON], [PERSON] дізналась у вересні 2013 року. Відповідно до норм цивільного законодавства, судової практики [PERSON] вважає, що саме їй належить житловий будинок з належними до нього будівлями та господарськими спорудами, тому просить задовольнити її позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак звернулась з заявою про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явились, але звернулись до суду з відповідними заявами про визнання заявлених позивачкою вимог та просили справу розглянути за їх відсутності. Частиною 4 ст. 130 ЦПК України вказано, що ухвалення у попередньому судовому засідання судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв'язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Враховуючи наведене, ст.ст. 524-527, 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, ст. ст. 328, 392, 1258, 1261, 1268, 1270 , 1278 ЦК України,

Outcome: approved