Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до ПАТ «КБ «Надра», треті особи відділення ПАТ КБ «Надра» Запорізьке регіональне управління, [PERSON], про визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 6 вересня 2007 р. між [PERSON] та відповідачем був укладений кредитний договір № 16/2007/2112 Фжк на суму 60 300,00 доларів США зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 12,49 % річних з кінцевим погашенням заборгованості до 3 вересня 2027 р. включно. 6 вересня 2007 р. в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між відповідачем та позивачем був укладений договір поруки № 16/2007/2112 Фжк, який не містить конкретного строку виконання зобов'язань поручителем. Позивач наполягає, що відповідач допустив суттєве порушення вимог ч. 4 ст. 599 ЦК України, оскільки свої вимоги до неї, як до поручителя не заявив у встановлений законом строк, після виникнення порушення зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим порука припинилась, а договір поруки закінчився та є припиненим. Просить суд визнати припиненим договір поруки № 16/2007/2112 ФЖК від 6 вересня 2007 р. укладений між ПАТ КБ «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Запорізьке РУ та [PERSON] Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував. 18 січня 2016 р. через канцелярію до суду надійшли письмові заперечення проти позову, з яких вбачається, що останній платіж за кредитним договором [PERSON] було здійснено 31 січня 2013 р. Позовні вимоги до позичальника та поручителя банк пред'явив 27 лютого 2013 р. до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, однак, у звязку з тим, що місце проживання осіб було змінено без відома банку, ухвалою суду від 13 травня 2013 р. позов було повернуто у звязку з непідсудністю. Пізніше, 23 вересня 2013 р. було повторно подано позовну заяву до позичальника та поручителя про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області позов було залишено без розгляду. 28 лютого 2014 р. було знову подано позов до Запорізького районного суду Запорізької області та було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Звертає увагу на те, що з моменту першого подання позовної заяви до поручителя банк не порушив терміни, щодо предявлення вимог до поручителя у встановлений законодавством строк. Також зазначає, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу». З вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Суд, заслухавши сторін та третю особу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. 6 вересня 2007 р., шляхом заповнення анкети-заяви на отримання кредиту, між публічним акціонерним товариством комерційний Банк «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Запорізьке РУ та [PERSON] було укладено кредитний договір № 16/2007/2112/Фжк, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 60 300,00 доларів США з відсотковою ставкою у розмірі 12,49% річних та кінцевим строком повернення кредиту 3 вересня 2027 р. В даному випадку, справа розглядається за місцем знаходження філії відділення ПАТ КБ «Надра» Запорізьке РУ за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 27, відповідно до положень ст. 110 ЦПК України. Як вбачається з заяви на видачу готівки від 6 вересня 2007 р. [PERSON] фактично отримав грошові кошти у розмірі 60\~300,00 доларів США відповідно до вищевказаного кредитного договору. Згідно з п. 3.3.2. Кредитного договору Позичальник зобовязується щомісячно сплачувати мінімально необхідний платіж, сума якого складає 692,65 доларів США щомісячно до 7 числа поточного місяця. У разі прострочення Позичальником строку сплати мінімально необхідних платежів по погашенню Кредиту, визначених у п.п. 3.3.2. Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення . (п. 5.1. Договору). Згідно п. 5.2 кредитного договору Позичальник зобов'язаний в разі порушення вимог договору сплачувати штрафні санкції в розмірі 10 відсотків від суми кредиту, за кожний випадок. Додатковими угодами № 1 від 30 грудня 2009 р. № 2 від 30 квітня 2010 р та № 3 від цієї ж дати, сторони доповнили, уточнили чи узгодили важливі умови первинного кредитного договору. З метою забезпечення виконання зобовязань Позичальника за кредитним договором перед Банком, було укладено договір поруки № 16/2007/2112Фжк від 6 вересня 2007 р. за яким [PERSON] безвідривно та безспірно зобовязується відповідати перед Кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що виникають з Договору. Пунктом 1.2 договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обємі, що і позичальник. Позичальник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобовязань, вказаних у п.1.1 цього Договору повністю як від Позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо. Додатковою угодою № 1 від 30 квітня 2010 р. до вказаного договору поруки, сторони узгодили щомісячну суму мінімального платежу. У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Як встановлено у судовому засіданні, у звязку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору ПАТ «КБ «Надра» 27 лютого 2013 р. предявив позовні вимоги до позичальника та поручителя, шляхом звернення до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з відповідним позовом, однак, ухвалою суду від 13 травня 2013 р. позов було повернуто у звязку з непідсудністю. 23 вересня 2013 р. відповідачем було повторно подано позовну заяву до позичальника та поручителя про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості до Запорізького районного суду Запорізької області. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області позов було залишено без розгляду. 28 лютого 2014 р. відповідач втретє звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом про солідарне стягнення заборгованості. По даній справі провадження було відкрито. Суд звертає увагу, що документальне підтвердження факту звернення до суду, матеріали справи містять тільки щодо останнього звернення до Запорізького районного суду Запорізької області 28 лютого 2014 р. Як передбачено статтею 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до частин першої та другої статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як передбачено частиною четвертою статті 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до розяснень, наданих у пункті 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2015 р. № 5 при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідач наполягає, що з моменту подання первинного позову до поручителя банк не порушив термін щодо предявлення вимог до поручителя у встановлений законодавством строк. Однак, на підтвердження виникнення заборгованості, відповідач додав до позовної заяви, поданої до Запорізького районного суду Запорізької області, розрахунок заборгованості за кредитним договором № 16/2007/2112 Фжк від 6 вересня 2007 р., завірений підписами керівництва та печаткою банку. Проаналізувавши вказаний розрахунок, суд дійшов висновку, що цим розрахунком ПАТ КБ «Надра» підтвердив порушення Позичальником умов договору, оскільки станом на 1 листопада 2010 р. таке порушення вже існувало (через один місяць після останнього платежу, здійсненого у жовтні 2010 р.) Вказане доводить, що позичальником сплачувались щомісячні платежі не в повному обсязі, умови Кредитного договору не виконувались належним чином з 2010 року. Саме в даний період банк мав звернутись до Позичальника та Поручителя з претензією щодо неналежного виконання своїх обов'язків. Письмових повідомлень про необхідність виконання своїх обов'язків Поручителя щодо повернення суми кредитних коштів, відсотків, комісій, штрафів у встановлений законом позивач не отримувала, вимог до неї, як до Поручителя Кредитор не висував, претензій не направляв. При цьому, відповідач звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовною заявою від 27 лютого 2014 р. за вих. №43/3/4/2-370 про стягнення заборгованості за Кредитним договором солідарно до [PERSON] та до позивача, як до Поручителя, тобто після спливу шестимісячного строку для заявлення вимог кредитора, передбаченого ст. 599 ЦК України. Якщо прийняти до уваги дату первинного подання позовної заяви банком до Ленінського районного суду м. Запоріжжя 27 лютого 2013 р. то така позовна заява також була подана після спливу шестимісячного строку для заявлення вимог кредитора, передбаченого ст. 599 ЦК України. Якщо договір поруки припинився (у тому числі й на підставі непредявлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання), то інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обовязки сторін за цим договором слід вважати припиненими. Відповідно до ч. 1 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно з частиною 1 статті 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. В даному випадку суд констатує, що відповідач допустив суттєве порушення вимог ч. 4 ст. 599 Цивільного кодексу України, оскільки свої вимоги до позивач, як до Поручителя не заявив у встановлений законом строк протягом шести місяців після виникнення порушення зобов'язань за Кредитним договором, в зв'язку з чим порука припинилась, а договір поруки закінчився та є припиненим. Доказів, які б спростовували вказані обставини, відповідачем не надано. Зі збігом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. Підсумовуючи викладене, суд вважає, що відповідач допустив суттєве порушення вимог ч. 4 ст. 599 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим порука припинилась, а договір поруки закінчився та є припиненим, з огляду на що задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Оскільки суд задовольняє позов, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved