Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому вказала, що з відповідачем проживала в шлюбі, зареєстрованому 10.08.2008 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] На даний час сімя розпалася і подальше спільне життя є неможливим. Сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем. На підставі наведеного, просила розірвати шлюб сторін, визначити місце проживання дитини разом з нею та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у виді судового збору. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив залишити дитину при ньому. Заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи на умовах змагальності та в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: -правовідносини сторін регулюються ст.ст.54, 104-105, 110-113, 161 СК України; -з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб, сімейні стосунки у них не склалися, що призвело до фактичного розпаду сімї; -подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін; Окрім того, що зазначені обставини сторонами не оспорюються, вони підтверджуються письмовими доказами: свідоцтвом про одруження сторін та свідоцтвом про народження дитини (а.с.6,7). На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що сімя сторін фактично розпалася, зберегти її немає ні можливості, ні бажання у сторін, а тому подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам подружжя. Вирішуючи питання про визначення місця проживання малолітньої дитини, суд виходить з положень ст.161 СК України, яка вказує на те, що якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, вік дитини, а також те, що малолітній [PERSON] з народження проживає разом з матірю, у дитини склався відповідний ритм та розпорядок життєдіяльності зміна якого негативно позначиться на його емоційному та психологічному розвитку. [PERSON] матеріально забезпечена, нею створені належні умови для проживання та виховання сина [PERSON], що підтверджується висновком служби в справах дітей Черняхівської РДА та актом обстеження умов проживання (а.с.10-11) Статтями 3, 18, 19 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, яка визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Задовольняючи позов, суд має на меті забезпечити такий захист і піклування, які необхідні для благополуччя дитини сторін, беручи до уваги їх взаємні права й обовязки. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність залишити малолітнього [PERSON], [INFO], на вихованні матері [PERSON], визначивши його місцем проживання [INFO]. На думку суду малолітню дитину може бути позбавлено можливості проживати з матірю лише у виключних випадках, чого у цій справі не встановлено. У звязку із задоволенням позову суд стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати у виді судового збору (а.с.1). Виходячи зі змісту положень ст.113, ч.3 ст.115 СК України, ч.8 ст.235 та ч.8 ст.8 ЦПК України, суд зазначає в рішенні про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved