Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітнії дітей. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 17.03.2006 року з відповідачем перебувала у шлюбі. Рішенням суду від 12.12.2016 року шлюб між сторонами розірвано. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач в добровільному порядку не надає. [PERSON] одній важко утримувати дітей, оскільки вона не працює та не отримує доходів.\~ Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, просила визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 гривень щомісячно. Також просила з відповідача стягнути на її користь 500,00 гривень за надання правової допомоги. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з наведеним позовом.\~ [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, за обставин, викладених в позові, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, погодився сплачувати на утримання дітей у розмірі 1000,00 грн., тобто по 500 грн. на кожну дитину щомісяця, оскільки він не працює та має поганий стан здоровя.\~ Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до\~ задоволення частково. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 10 травня 2006 року, [PERSON] народилася 14 липня 2007 року, їх батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей серії 1-АМ №076845, серії 1-АМ №036889 (а.с.4,5). Діти проживають з матір'ю [PERSON], та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою №1248 від 16.09.2016 року, виданою виконкомом Летківської сільської ради\~ (а.с.7). Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 12.12.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6). Згідно довідки №158 від 02.03.2017 року, виданої Тростянецькою центральною районною лікарнею, [PERSON], [INFO], знаходиться на обліку в очному кабінеті з діагнозом атрофія зорового нерва лівого ока. Згідно довідки №159 від 02.03.2017 року, виданої Тростянецькою центральною районною лікарнею, [PERSON], [INFO], знаходиться на обліку в лікаря травматолога з діагнозом: Ампутаційна кукса І пальця правої кисті на рівні основи основної фаланги І пальця правої кисті. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідач не проживає з позивачем однією сімєю, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязку утримувати спільних дітей, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України. Згідно\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. \~\~\~\~ \~ \~Згідно\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно\~ст. 184 Сімейного кодексу України\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий заробіток, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання доньок [PERSON] та [PERSON], а оскільки він офіційно не працює, аліменти підлягають стягненню в твердій грошовій сумі. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 01 січня 2017 року становить 1689 грн. Протягом року прожиткові мінімуми збільшуються. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що діти станом на день звернення до суду мають повних 9 та 10 років, стягнення аліментів з відповідача на кожну дитину повинно бути не менше ніж 506,70 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 року «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3, п.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зважаючи на норми\~ст. 184 СК України\~та з урахуванням положень частини 2\~ст. 182 СК України, суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі. Разом з тим розмір твердої грошової суми аліментів не повинен бути менше розміру, встановленого ч.2\~ст. 182 СК України. Суд також враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців. Також суд приймає до уваги можливості відповідача і потреби його неповнолітніх дітей, що обов'язок утримувати дитину є обов'язком обох їх батьків, тому суд приходить до висновку, що сума аліментів в розмірі 1200 грн., тобто по 600,00грн. на кожну дитину буде обґрунтованою та законною. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 гривень та на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial