Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи свій позов тим, що з 2006 року по січень 2015 року проживала з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від сумісного проживання мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалося, з січня 2015 року проживають окремо. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, батько добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, тому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення старшим сином повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання двічі підряд 02.02.2015 року та 16.02.2015 року не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судової повістки/ а.с. 16-17/, причину неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 2006 року по січень 2015 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с.3-4/, де батьком зазначений відповідач, а матір'ю позивачка. Діти проживають з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Жовтянської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області № 55 від 23.01.2015 року /а.с.5/. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки обов'язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, а відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дітей, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є законними та обгрунтованим, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180 - 184, 191 СК України,

Outcome: approved