Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені у них обставини, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не зявився подав до суду заяву в якій позов визнав повністю не заперечив проти його задоволення, справу просив слухати у відсутності представника [PERSON] селищної ради. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, зясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Із копії свідоцтва про смерть серія І-СГ № 209237 від 09.01.2002 року виданого Великоозиминською сільською радою Самбірського району Львівської області відомо, що [PERSON] помер 08.01.2002 року у с. Велика Озимина Самбірського району, Львівської області. Згідно копії заповіту від 14.03.2000 року, посвідченого секретарем Великоозиминської сільської ради Самбірського району Львівської області відомо, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, згідно якого усе майно, яке перераховане у даному заповіті заповів [PERSON]. [PERSON], будучи спадкоємцем майна [PERSON] по заповіту, звернулася до державного нотаріуса Самбірської державної нотаріальної контри з заявою про прийняття і оформлення спадщини. Нотаріус прийняв заяву про прийняття спадщини та розяснив, що перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, є відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а тому видати свідоцтво про право на спадщину він не може, що вбачається із листа №1545/02-14 від 03.12.2015 року. Із довідки №1202, виданої Самбірським МБТІ 25.11.2015 року відомо, що свідоцтво про право власності на будинок № 25 по вул. Дублянська в с. Велика Озимина Самбірського району Львівської області було видане [PERSON]. З довідки [PERSON] селищної ради №42 від 12.01.2016 року відомо, що будинковолодіння № 25 по вул. Дублянській в с. Велика Озимина являється колгоспним двором. Станом на 01.07.1990 року головою двору була [PERSON], членом двору був її син [PERSON]. Відповідно до розяснень, що викладені у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглосяпісля припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили правона частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Згідно п. 6 г даної постанови загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. Отже. станом на 01 липня 1990 року кожен із членів бувшого колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] мали право на майно - будинковолодіння в с. Велика Озимина по вул. Дублянська, 25 по ? частині. 03.05.1993 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину будинковолодіння вул. Дублянській, 25 в с. Велика Озимина Самбірського району Львівської області. Після її смерті [PERSON] спадщину прийняв, оскільки на день смерті матері постійно проживав у згаданому будинковолодінні, здійснював поточний ремонт будинку, а тому [PERSON] фактично вступив у володіння та управління спадковим майном і тим самим відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року)вважається таким, що прийняв спадщину. Отже [PERSON] успадкував іншу ? частину будинку, але не оформив своїх спадкових прав. А тому, [PERSON] на день смерті мав право на будинок № 25 по вул. Дублянська, 25 в с. Велика Озимина Самбірського районуЛьвівської області вцілому. Згідно ст. 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що нале\-жали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов є підставний та підлягає до задоволення, оскільки з незалежних від позивачки обставин вона не має можливості оформити у державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину так як втрачено свідоцтво про право власності на житловий будинок № 25 по вул. Дублянська в с. Велика Озимина Самбірського району Львівської області, видане на імя [PERSON].

Outcome: approved