Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] - про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач при зверненні до суду мотивує свої вимоги тим, що вона з 12. 07. 2008 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, в зв'язку з чим сторони тривалий час проживають окремо, ведення спільного господарства припинено, дитина проживає разом з позивачем та перебувають на її утриманні, відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. В зв'язку із зазначеним позивач просила суд позов задовольнити, розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача в якій також зазначила, що позові вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 12. 07. 2008 року між позивачем та відповідачем було зареєстрованому шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, що міститься в матеріалах справи. Позивач при зверненні до суду мотивувала свої вимоги тим, що сторони тривалий час проживають окремо, ведення спільного господарства припинено, любо та повага між ними відсутні, в зв'язку з чим просила суд шлюб з відповідачем розірвати. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час спільне господарство не ведуть, проживають окремо. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в частині розірвання шлюбу. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, слід зазначити наступне. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, що міститься в матеріалах справи. Вбачається, що донька [PERSON], [INFO] проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає добровільно допомогу на утримання спільної з позивачем доньки [PERSON], [INFO]. Також вбачається, що на утриманні позивача також перебуває син від попереднього шлюбу - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням задоволення позову, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір за вимогу не майнового характеру в сумі 243 грн. 60 коп. та за вимогу майнового характеру судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., в всього стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. За таких обставин,

Outcome: approved