Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В позові вказувала, що 05.11.2000 року зареєструвала шлюб із [PERSON] і прийняла його прізвище, її дошлюбне прізвище [PERSON]. Шлюб зареєстрований у виконавчому комітеті Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №28. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею. Посилалася на те, що з відповідачем не склалися нормальні подружні стосунки і причина полягає в тому, що у них різні характери та погляди на життя, у них немає спільних уподобань та інтересів, вони втратили почуття любові один до одного. В результаті цього сімейно-шлюбні відносини між ними припинилися, спільного господарства не ведуть, разом не проживають більше ніж півтора роки та не підтримують ніяких стосунків. Питання поділу спільно-нажитого майна та визначення місця проживання дітей на даний час немає. Вона прийшла до висновку, що їх спільне життя неможливе, а примирення між ними суперечить її інтересам, а тому їх шлюб необхідно розірвати. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], [INFO], що зареєстрований 05.11.2000 року у виконавчому комітеті Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №28 та після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. У разі неявки належним чином повідомленого відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 05.11.2000 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №28, що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 05.11.2000 року, виданого виконавчим комітетом Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серія [NUMBER] від 27.03.2001 року та серія [NUMBER] від 10.11.2011 року, виданих виконавчим комітетом Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Діти проживають з позивачем. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, протягом півтора року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних стосунків, позивач на примирення не згідна, вона довела, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Позивач після реєстрації шлюбу прийняла прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved