Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування своїх вимог, зазначила, що з 24 квітня 1999 року по 14 липня 2005 року перебувала у зареєстрованому із відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, який на підставі рішення суду було розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Вишгородського районного суду від 08.07.2003 року відповідач сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. На даний час [PERSON] є студентом 3 курсу Київського державного коледжу туризму та готельного господарства, денної форми навчання відділення «Туристичне та готельне обслуговування. Термін навчання з 01.09.2015 р. по 30.01.2019 рік. Відповідач на даний час працює, отримує достойну заробітну плату, а тому спроможній надавати матеріальну допомогу. У звязку із чим звернулася до суду та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення ним 23-х річного віку на період навчання. Крім того, просила допустити негайне виконання рішення суду. У судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, проти позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 25% від суми доходів не заперечує, пояснив що до звернення позивач до суду відповідач добровільно надав матеріальну допомогу на утримання сина та приймав участь у його вихованні. Зазначив, що єдиним джерелом доходів відповідача є пенсія за вислугу років, Третя особа в судове засідання не зявився, подав до суду також заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області від 14.07.2005 року серія 1-ОК № 002507 шлюб між [PERSON] та [PERSON] 14.07.2005 року було розірвано (а.с.3). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На теперішній час [PERSON] є повнолітнім та навчається на третьому курсі Київського державного коледжу туризму та готельного господарства, денної форми навчання відділення «Туристичне та готельне обслуговування. Термін навчання з 01.09.2015 р. по 30.01.2019 рік (а.с.5-6). Стаття 200 СК України регламентує, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) частці від заробітку платника аліментів призначається з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України та до уваги береться можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з довідкою Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, та [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в м. Києві і отримує пенсію за вислугу років (а.с. 32). Суд, враховує, що обовязок по утриманню повнолітньої дочки (сина) покладається на обох батьків, [PERSON] є повнолітнім, працездатною особою, однак, навчання на денній формі позбавляє його можливості матеріально забезпечувати себе, позивач також не в змозі у повному обсязі утримувати сина, у той же час відповідач є дієздатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків на має, та отримує стабільні доходи, у звязку із чим суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу позивачу, на утримання сина, який продовжує навчання у учбовому закладі. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття, виникає за обовязковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку із цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, враховуючи викладені обставини, надані сторонами докази, їх посилання на обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) на період навчання останнього, але не більше ніж до досягнення ним 23х річного віку, починаючи з часу звернення до суду із позовом, а саме 08.12.2017 року, щомісячно. Також з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 640 гривень. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved