Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Макіївської міської ради, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованому [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON], яка постійно мешкала за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з жилого будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Вказаний жилий будинок належав чоловіку померлої, батькові позивачки - [PERSON], на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 20.04.1977р. Він помер [INFO], Спадщину після його смерті у вигляді вказаного жилого будинку прийняла померла дружина [PERSON], оскільки вона постійно мешкала у спадковому жилому будинку та була зареєстрована у ньому, що підтверджується записом про її реєстрацію в спадковому будинку та згідно з законодавством, діючим на час відкриття спадщини вважалось обставинами прийняття спадщини. Спадщину мати позивачки після смерті чоловіка прийняла, але документи на спадщину не отримала. Позивачка зазначає, що, як дочка померлої вона є спадкоємцем за законом першої черги. Інших спадкоємців після смерті батьків немає. Спадщина нею прийнята шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулась до нотаріальної контори. Нотаріусом П'ятої Макіївської державної нотаріальної контори було здійснено запит до Макіївського міського БТІ для складання технічного паспорту та отримання витягу для спадщини. Макіївським міським БТІ був виготовлений технічний паспорт. Витяг для отримання свідоцтва про спадщину їй видано не було, оскільки свідоцтво про право власності на ім'я її померлого батька, [PERSON], в Макіївському БТІ не зареєстровано. В технічному паспорті, складеному КП БТІ м. Макіївки від 27.06.2012р. в графі - особливі відмітки зазначене, що вказане свідоцтво про право власності від 20.07.1977 року, а померлий батько значиться власником. Тобто померлий здавав свідоцтво про право власності в БТІ, що підтверджується штампом БТІ та відомостями в технічному паспорті, але документ не було зареєстровано, У зв'язку з відсутністю реєстраційних даних на будинок, рішенням державного реєстратора від 15.11.2012р. відмовлено у державній реєстрації права власності на нерухоме майно, оскільки за діючим на цей час законодавством свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок не входить до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація. Рішенням Гірницького районного суду від 13.06.2013 року встановлений факт належності на праві власності померлому [INFO] [PERSON], жилий будинок з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивачка, посилаючись на норми ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», просить позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача - Макіївської міської ради в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій вказав, що вони не вважають себе належним відповідачем, однак клопотання про залучення належного, на їх думку, відповідача суду не надали. Тому суд вважає їх належними відповідачами. Зібраними доказами по справі судом встановлено наступне. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Рішенням Гірницького районного суду від 13.06.2013 року встановлений факт належності на праві власності померлому [INFO] [PERSON], жилий будинок з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. (а.с.16-19) Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 11.10.2010 року [PERSON], померла, [INFO]. (а.с.6) Згідно відповіді листа від 26.03.2014 року № 330/01-16 нотаріусом П'ятої Макіївської державної нотаріальної контори після померлої [INFO] [PERSON] була заведена спадкова справа за заявою [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину видане не було. Згідно свідоцтво про народження [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] від року, [PERSON], змінила прізвища на «[PERSON]» (а.с. 9). Згідно копію домової книги [PERSON], зареєстрована разом з [PERSON] за адресою : . [ADDRESS] з 15.07.1965 року.(а.с.13). Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно приписів ч. 2 ст. 331 ЦК України: якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, то право власності виникає з моменту реєстрації. Однак, до набрання чинності ЦК України, законом це не було передбачено. Згідно з Конституцією України закон не має зворотної сили. З матеріалів справи вбачається, що спадкове майно у вигляді житлового будинку та споруд здійснено в 1974 році, одже не підлягав державній реєстрації. Відповідно до ст. З ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Верховним Судом України в Постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 13 червня 2012 року роз'яснено, що нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачено правових наслідків недотримання цього порядку у вигляді втрати права власності. Оскільки будинок був побудований померлим батьком позивачки на виділеній йому на законних підставах земельній ділянці для будівництва жилого будинку, судом встановлений факт належності йому вказаного будинку, суд приходить до висновку, що матері позивачки, яка фактично прийняла спадщину від померлого чоловіка, належало на момент смерті домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у 2 та 3 абзацах пункту 23 постанови від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що позивачка є спадкоємицею першою чергою після смерті матері [PERSON], тому суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved