Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зареєстрованим за вказаною адресою є її син - [PERSON] , який у квартирі не мешкає з 2012 року, жодних особистих речей, які належать йому, в будинку немає. Відповідач витрати по утриманню будинку ніякі не несе, комунальні платежі не сплачує, поточний та капітальний ремонт будинку не проводить. Реєстрація місця проживання відповідача у будинку обмежує права позивачки як власника майна. Враховуючи викладене, позивачка просила усунути перешкоди у здійсненні права користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, а саме - будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, позивачка надала телефонограму та її представник заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та просили задовольнити, представник позивача у разі неявки відповідача просила ухвалити заочне рішення.. Відповідач у судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Згідно до положення ч.3\~ст.131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору дарування від 11.07.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області Шевченко Л.М., зареєстрованого в реєстрі за №2-2271, копії витягу про державну реєстрації прав №30149116 від 31.05.2011 року, копії технічного паспорту, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.6,7,8-10). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25.02.2019 року, довідки відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області від 14.03.2019 року\~вбачається, що за адресою: [ADDRESS] 8 зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с.19,25). Відповідач в спірному будинку не проживає з 01.02.2012 року і по теперішній час, що підтверджується актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 26.02.2019 року (а.с.11). За змістом позовної заяви, відповідач не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житла та не приймає участі у спільному побуті. Позивачка не чинила ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачеві, особистих речей та майна, яке належить відповідачу, в зазначеному будинку немає. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до вимог ч.1\~ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Частиною першою\~статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною 1 ст. 319\~ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналогічні висновки викладені в правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-709цс16. Враховуючи зазначене, оскільки відповідач не є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , участі в оплаті комунальних платежів не приймає, самостійно дій щодо зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не здійснює, що порушує права власника житла, а доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку, що вимога позивача в частині позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням підлягає задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Що стосується позовної вимоги [PERSON] про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням та зняття відповідача з реєстраційного обліку, то суд вважає, що з урахуванням предмету спору та заявлених позовних вимог, суб`єктного складу учасників судового розгляду та виходячи з норм ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», [PERSON] однією з підстав для зняття з реєстраційного обліку особи є рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, - вказана позовна вимога підлягає задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та вимога щодо зняття його з реєстрації задоволенню не підлягає, враховуючи, що будь-які дії реєстраційного органу позивачем не оскаржуються.

Outcome: partial