Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Калинівська сільська рада про усунення перешкод. В позовній заяві зазначила, що вона зареєстрована та проживає в [ADDRESS], в якому також мешкає ще сім сімей. На даний час будинок потребує капітального ремонту, для чого необхідні значні кошти. Вони роками збирали кошти, щоб зробити ремонт та привести у відповідність земельну ділянку. Знаючи їхні наміри, відповідач [PERSON] незаконно, без дозволу сільської ради та мешканців будинку встановив торговий вагончик, мотивуючи про наявність в нього такого дозволу, що не відповідає дійсності. В даному вагончику відповідач здійснює торгівлю овочів та каже, що навколо їх будинку зведе торгівельні палатки. Знаючи його наміри, вони чергують, щоб відповідач не перетворив подвір'я біля їх будинку на торговий майданчик. Позивачка зазначила, що встановлений вагончик перешкоджає їм у користуванні земельною ділянкою перед будинком. Через незаконно встановлений вагончик до будинку не має доступу, не можливо доїхати пожежній машині, завести будівельні матеріали та розпочати ремонтні роботи. Вони просили відповідача [PERSON] негайно забрати вагончик, який він незаконно встановив, однак відповідач почав їм погрожувати. В усній формі вони зверталися до керівництва Калинівської сільської ради з вимогою примусити відповідача демонтувати вагончик, однак отримали відповідь, що сільська рада не надавала дозвіл на встановлення вагончика та торгової точки. Вказаний вагончик відповідача створює їм перешкоди у здійсненні нормального володіння, користування майном. Також позивачка зазначила, що при плануванні та забудові сільських поселень повинна бути забезпечена відстань для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту, влаштування необхідних інженерно-технічних заходів не повинно чинити перешкод мешканцям, які живуть в будинку. Просить суд усунути перешкоди в здійсненні користання земельної ділянки, яка служить для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON] демонтувати торгівельний вагончик, який встановлений без дозвільних документів. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справи у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Калинівської сільської ради в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справи у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно паспорту громадянина України позивачка [PERSON] значиться зареєстрованою в [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно до наданої позивачкою фото таблиці перед будинком розміщений вагончик (а.с.6). Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може також бути визнання правочину недійсним. Згідно до частин 1 та 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної абокомунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування вмежах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ч.5 ст.116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Підстави припинення права власності на земельну ділянку, права користування земельною ділянкою та для примусового припинення прав на земельну ділянку передбачені ст..ст.140, 141, 143 ЗК України. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Відповідно до частин 1 та 3 ст.8 вказаного Закону планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування. Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації. В ч.1 ст.16 Закону зазначено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. \ Абзац перший частини. Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях. Статтею 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід'ємною частиною генерального плану. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради. Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада. Згідно до ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А згідно до ст. ст. 58, 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Доводи позивачки та її представника щодо порушення права позивачки на належне користування будинком та земельною ділянкою перед будинком в [ADDRESS], з боку відповідача [PERSON], суд вважає безпідставними, оскільки матеріалами справи не стверджено, що саме відповідачем [PERSON] було встановлено вагончик та з порушенням будівельних та архітектурних норм. Інших належних і допустимих доказів сторонами не наведено. Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що представником позивачки [PERSON] в судовому засіданні не доведено факту порушення права позивачки у здійсненні нею права користування будинком та земельною ділянкою в [ADDRESS], саме з боку відповідача [PERSON], а тому в задоволенні її позову до [PERSON], де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Калинівська сільська рада про усунення перешкод про усунення перешкодслід відмовити в повному обсязі. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивачку.

Outcome: dismissed