overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], уточненим в ході розгляду справи, вказавши, що 02.03.2011 року між сторонами було укладено договір позики, за яким позивач передала відповідачеві 2400 доларів США та годинник вартістю 23000 гривень, які відповідач зобов'язався повернути до 02.04.2011 року. Оскільки відповідач позику у встановлений строк не повернув, просить стягнути 2400 доларів США та 23000 гривень в рахунок погашення заборгованості за договором позики, а також судовий збір. Позивач та представник позивача в судове засідання 12.09.2014 року не з'явились, представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності позивача на підставі наданих доказів. В судовому засіданні 01.09.2014 року позивач на позові наполягала, вказавши, що відповідач [PERSON] звернувся до неї з проханням позичити грошові кошти, пояснюючи, що потрапив у скрутне становище. Оскільки достатньої суми грошей в наявності у позивача не було, вона надала [PERSON] 2400 доларів США, а також золотий годинник фірми «Карт?є», який сторони на той час оцінили у 23000 гривень з метою закладу годинника відповідачем для отримання грошових коштів. У визначений сторонами час відповідач не повернув ані кошти, ані годинник, як стало відомо позивачеві годинник було здано до ломбарду, яким згодом продано, де він перебуває позивачеві невідомо, тому просить стягнути його вартість, а також 2400 доларів США. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлялась в установленому порядку судовою повісткою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], уточненим в ході розгляду справи, вказавши, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою Відповідач у свою чергу покинув межі України. Позивачка має намір виїхати з сином за межі України з метою здійснення туристичної подорожі, але за відсутністю відповідача в Україні, не має змоги отримати його дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон. По суті вимог позивач просить надати [PERSON], [INFO], дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Угорщини, Австрійської Республіки, Федеративної Республіки Німеччина та Французької Республіки в період часу з 15.09.2016 року по 20.10.2016 року без згоди та супроводу батька [PERSON] у супроводі матері [PERSON] У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, вказавши, що з метою загальною розвитку дитини та відпочинку має намір здійснити туристичну подорож до кількох країн Європи, однак, за відсутності нотаріальної згоди батька дитини не може вивезти сина за межі України. Натомість відповідач - батько дитини, за інформацією позивачки, на цей час перебуває у Криму, де саме позивачеві невідомо, тому надати нотаріальну згоду на виїзд сина за кордон не може. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся шляхом оголошення у пресі за відсутністю відомостей про фактичне місце проживання або перебування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], уточненим в ході розгляду справи, в якому вказала, що з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає постійно з позивачем. Оскільки позивач має намір виїхати з дитиною на відпочинок за кордон до Турції в період часу з 14.06.2014 по 27.06.2014 року, звернулась до відповідача за наданням згоди на виїзд, однак, відповідач відмовив у наданні такого дозволу без пояснення причин. Посилаючись, що виїзд за кордон для відпочинку відповідає інтересам дитини, має на меті її оздоровлення, розширення кругозору та підвищення загальної освіти, просить надати дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], для виїзду за кордон до Туреччини в період з 14.06.2014 року до 27.06.2014 року без згоди та супроводу батька. Позивач в судове засідання не з'явилась, направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності у зв'язку з постійним проживанням у м. Донецьк. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку судовою повісткою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] Фабіо про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з 06.06.2007 р. вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але з березня 2008 року шлюбні стосунки між сторонами припинені, та спільне господарство не ведеться. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що сімя розвалилась остаточно та відновленню не підлягає. Так як відповідач мешкає в Італійській Республіці,то 30.05.2016 року по справі було оформлено судове доручення про надання правової допомоги по справі. В судове засіданні позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце була повідомлена своєчасно та належним чином, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб. В судове засіданні відповідач [PERSON] Фабіо не з'явився, про час та місце був повідомлений своєчасно та належним чином. З документів надісланих з Італійської Республіки встановлено, що відповідач позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить розглянути справу за його відсутності. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2007 р., про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, зроблено актовий запис № 345. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З березня 2008 року стосунки між сторонами припинені, сторони мешкають окремо. Відновляти шлюбні відносини позивач не має наміру і подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами. Ст. 112 СК України встановлено, що шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що оскільки сторони припинили спільне життя, тривалий час мешкають окремо один від одного, позивач вважає неможливим збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] Фуад про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з 22.09.1983 р. вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але на даний час шлюбні стосунки між сторонами припинені, та спільне господарство не ведеться. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач вважає, що сімя розвалилась остаточно та відновленню не підлягає. В судове засіданні позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце була повідомлена своєчасно та належним чином, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб. В судове засіданні відповідач [PERSON] Фуад не з'явився, про час та місце був повідомлений своєчасно та належним чином, жодних доказів та заперечень суду не надав. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.09.1983 р., про що Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, зроблено актовий запис № 2293. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. На даний час стосунки між сторонами припинені, сторони мешкають окремо. Відновляти шлюбні відносини позивач не має наміру і подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Шлюб між сторонами є першим для кожного. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами. Ст. 112 СК України встановлено, що шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що оскільки сторони припинили спільне життя, тривалий час мешкають окремо один від одного, позивач вважає неможливим збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] який є її батьком, в якому просить стягнути на свою користь аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно на час її навчання в Скадовському технікумі Херсонського державного аграрного університету, тобто до 30 червня 2015 року. В судовому засіданні змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини від всіх доходів відповідача. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, спрямувавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згоден на стягнення з нього аліментів на утримання позивачки на час її навчання в розмірі 1/5 частини всіх видів його доходів. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як зазначено в ст. 201 СК України, до відносин між батьками і повнолітньою дочкою щодо надання їй утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197. Позивачка навчається в Скадовському технікумі Херсонського Державного аграрного університету, період навчання складає з 01.09.2011 року до 30.06.2015 року, що підтверджується довідкою навчального закладу. Згідно довідки Веселинівської центральної районної лікарні Веселинівського району Миколаївської області від 02.04.2014 року, [PERSON] з 15.10.2013 року працює на посаді оператора газової котельні, середня заробітна плата становить 1460,82грн. Як вбачається з свідоцтва про народження, відповідач має на утриманні малолітню дитину [PERSON], [INFO]. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/5 частини від усіх видів доходів, задовольнити позовні вимоги. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Бердянської міської ради про визначення часток у праві спільної часткової власності вказуючи, що власниками 4/5 частин житлового будинку по [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності є вона та [PERSON] на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 15.07.1996 року, яким визнано дійсним договір міни приватизованої ними квартири [ADDRESS] на 4/5 частини житлового будинку по [ADDRESS]. Оскільки вважала, що рівність часток у праві власності при здійсненні договору міни збереглася. [PERSON] помер [INFO] року. Вона бажає прийняти спадщину, але не може її оформити, так як не визначені частки кожного співвласника у праві власності на 4/5 частини спірного житлового будинку. Просила визнати, що частки у праві спільної сумісної власності на 4/5 частини житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] є рівними і складають по 4/10 частин за кожним. У судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився без поважних причин. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до довідки КПзТІ Бердянської міської ради від 24.12.2013 року власниками 4/5 часток будинку по [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Із свідоцтва про смерть від 10.09.2001 року видно, що [PERSON] помер [INFO] року (а.с.8). Постановою нотаріуса від 11.01.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку [ADDRESS], оскільки частка у праві власності кожного із співвласників не визначена (а.с.4). Із копії рішення Бердянського міськрайонного суду від 15.07.1996 року видно, що судом визнано дійсним договір міни квартири [ADDRESS], що належала [PERSON] та [PERSON] на 4/5 частини житлового будинку по [ADDRESS], що належали [PERSON] (а.с.7, 12). Відповідно до ст. 112 ЦК України (у редакції 1963 року, яка діяла на момент виникнення права власності на спірну квартиру) майно може належати на праві загальної|спільної| власності двом або декільком громадянам. Розрізняється загальна|спільна| власність з|із| визначенням часток (часткова|подовжня| власність) або без визначення часток (сумісна|спільна| власність) Оскільки ст. 112 ЦК України (у редакції 1963 року) не визначено умов, за яких один із співвласників матиме більшу або меншу частку в сумісній власності, то суд вважає, що частка кожного є рівною. Таким чином, виходячи з сенсу ст. 112 ЦК України (у редакції 1963 року) частки співвласників спірної 4/5 частки домоволодіння є рівними, тому слід визначити, що частки у праві спільної сумісної власності на 4/5 частини житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] є рівними і складають по 4/10 частин за кожним .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області до [PERSON] про визнання особи втартившою право користування житловою площею. Позивачка в судовому засіданні просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] з наступних підстав. Так, відповідач з вересня 2011 року в спірному житловому приміщенні не проживає, спірний будинок залишив добровільно, на користування спірною житловою площею не претендував, вселятися не намагався, перешкод в користуванні спірною житловою площею йому не лагодилося, оплату житла не проводить, речей його в квартирі немає, в добровільному порядку відповідач виписатись з будинку не бажає, а тому він згідно ст.405 ЦК України втратив право користування спірною житловою площею. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи судом неодноразово повідомлявся, причини неявки до суду не повідомив. У зв'язку з викладеним, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення позивачки, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 18 березня 1997 року та свідоцтва про право власності від 21.06.2007 року № 577 належить будинок [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], однак не мешкає там з вересня 2011 року по теперішній час. У відповідності до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Яких-небудь доказів в спростування позову матеріали справи не містять. Оскільки позивачка відсутня в спірному житловому приміщення понад один рік без поважних причин, згідно ст. 405 ЦК України вона втратила право користування спірною житловою площею. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що під час спільного проживання з відповідачем в шлюбі у них народився син. На даний час позивачка з відповідачем проживають окремо, син знаходиться на утриманні матері. Батько дитини ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому позивачка просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивачка не зявилась, надіслала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач являється батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 5). Дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні (а.с. 6). Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд виходить із заявленого позивачкою розміру аліментів на утримання дитини і визначає їх у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO], повноліття, починаючи з 13.03.2017 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 400,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивач просила про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності позивача, заочний розгляд справи. Обставини справи встановлені судом. Сторони перебувають у шлюбі з 19.12.2008 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. В сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Подружні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, а тому позов підлягає задоволенню.. Сина [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються з дня пред'явлення позову до суду. Враховуючи вимоги ст. ст. 182-184 СК України, суд вважає, що існують підстави для стягнення аліментів, та з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 400,00 грн. щомісяця до повноліття дитини. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними припинені, діти знаходиться на її утриманні. Батько дітей залишив сімю, проживає окремо, ігнорує фінансові потреби дітей, участі у їх вихованні не приймає. [PERSON] є інвалідом дитинства внаслідок серцевої хвороби, потребує постійного медичного нагляду, сторонньої уваги, має необхідність у проведенні вже третьої операції, в результаті чого вона не має можливості сама утримувати їх дітей. Тому просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частини доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилась, надіслала заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, справу просить розглядати без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей, суд виходить з заявленого позивачкою розміру аліментів та з визнання відповідачем позову і визначає їх у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] повноліття, починаючи з 12.01.2016 року.

Outcome: approved