Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні користування власністю шляхом визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням, вказавши, що є власником домоволодіння [ADDRESS] . На прохання знайомого [PERSON] (відповідача), зареєструвала його у своєму домоволодінні, щоб той мав можливість влаштуватися на роботу. Після працевлаштування відповідач не знявся з реєстраційного обліку у її домоволодінні. Фактично відповідач до будинку не заселявся, не мешкає та його особистих речей у будинку не має. Але факт реєстрації відповідача у домоволодінні не дає можливість їй оформити житлову субсидію, а також тягне за собою нарахування на відповідача комунальних платежів та експлуатаційних витрат, участі в сплаті яких він не приймає, у зв`язку із чим вона , як власник майна , змушена самостійно сплачувати усі нарахування за комунальні послуги. Просить усунути порушення її права власності на вказане домоволодіння з боку [PERSON] , шляхом визнання його таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі покладаючись на обставини викладені у позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про слухання справи повідомлявся відповідно до ст. 128 ЦПК України. Вислухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину ВМХ № 420533 від 02.07.2010 року виданим Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою, за реєстровим номером 2285 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6 - копія свідоцтва про право на спадщину від 02.07.2010 р., а.с. 8 - копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно). Згідно копії домової книги (а.с. 10-11) за вказаною адресою є зареєстрованим [PERSON] , [INFO] (відповідач по справі). В матеріалах справи міститься Акт складений сусідами по [ADDRESS] ( а.с. 12), із змісту якого випливає, що відповідач [PERSON] не мешкає у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , з 09.03.2018 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , підтвердила факт не проживання відповідача [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] , біля трьох років. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність реєстрації відповідача [PERSON] у вказаному домоволодінні позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 6, 8 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обовязковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням. Отже суд дійшов висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, які понесла позивач при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved