Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання дій товариства з обмеженою відповідальністю «Укрреставрація» в частині відчуження товариству з обмеженою відповідальністю «ТОС» приміщення літери А, група приміщень [NUMBER], загальною площею 14,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнання недійсною угоди № 50 від 15.11.2005 року, укладену між ТОВ «ФК « Укрреставрація» та ТОВ «ТОС» про управління коштами майном, додаткової угоди від 25.02.2009 року, акту приймання передачі ВТ ПБК «Схід» та ТОВ «ТОС» спірного приміщення від 30.06.2007 року; визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію та свідоцтва про право власності на спірне приміщення. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що спірне приміщення є допоміжним приміщенням будинку, який знаходиться на балансі «Просперіті Хоум», а тому відповідно до вимог закону позивач є співвласником спірного приміщенням, однак не може користуватися останнім, оскільки таке приміщення належить на праві власності ТОВ «ТОС» згідно вище вказаних документів, які отримані з порушенням вимог закону. Таким чином, укладення вище вказаних договір та видані правовствнолюючи документи на спірне приміщення порушують право [PERSON], як члена ОСББ та співвласника спірного приміщення, у зв'язку з чим остання вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити. Представник ТОВ «ФК « Укрреставрація», позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість та пояснив, що 15.11.2005 року між ВТ ПБК «Схід» та ТОВ «ТОС» була укладена угода відповідно до якої останнє інвестувало кошти у будівництво своєї частини нежитлової площі розміщення адміністративно - офісного призначення з подальшим отриманням її у власність. ТОВ «ТОС» було внесено 100% інвестиції, отже отримало майнові права на об'єкті інвестування та в подальшому зареєструвало своє право власності відповідно до вимог законодавства. Спірне приміщення не є допоміжним, а є нежитловим про що йдеться у технічних паспортах КМБТІ. Доводи представника [PERSON] проте, що вказане приміщення є допоміжним є неспроможними і ґрунтуються на робочій документації, яка мала місце при будівництві будинку вцілому. Крім того, на час коли ТОВ «ТОС» отримала майнові права на спірне приміщення, шляхом внесення 100% інвестицій [PERSON] ще не мала, а ні майнових прав на квартиру у будинку, де знаходиться спірне приміщення, ні права власності, не було створено ОСББ, а також спірне приміщення не було введено в експлуатацію. Таким чином, права [PERSON] під час укладення оспорюваних нею правочинів не могли порушити будь які права позивача. Крім того, представник просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності, посилаючись на те, що [PERSON] стала власником квартири у 2006 році, ОСББ було утворено у 2007 році, яке знало про наявність оспорюваних угод і зважаючи, що ОСББ є представником позивача у відносинах, що стосується майна будинку, користування ним тощо, це свідчить про те, що і [PERSON] була і мала бути обізнана про наявність оспорюваних угод, проте у передбачений законом трирічний строк до суду не зверталась. Представник ТОВ «ТОС» та адвокатського об'єднання «Міжнародне об'єднання адвокатів» підтримав доводи представника ТОВ «Укрреставрація», просив відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов ТОВ «ТОС» до [PERSON], про стягнення витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що з метою захисту прав ТОС «ТОС» вимушено було звернутися за правовою допомогою та витратило 10000 грн. Представник ОСББ «Просперіті Хоум» підтримала первісний позов. Представник [PERSON] заперечувала проти задоволення зустрічного позову, посилаючись на необґрунтованість останнього. Вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири [NUMBER] в будинку [ADDRESS] з 30.10.2006 року /а.с. 12/. Представник [PERSON] зазначає, що [PERSON] була власником майнових прав при внесенні 100% інвестиційних коштів у будівництво квартири, проте доказів коли саме [PERSON] набула такі права представник останньої доказів не надала. Таким чином, доводи представника [PERSON], що успорюваними угодами були порушено права [PERSON] на час їх укладення, як власника майнових прав є неспроможними. Згідно довідки з ЄДРПОУ в будинку [ADDRESS] 06.02.2007 року утворено ОСББ «Просперіті Хоум» /а.с. 14/. Згідно рішення господарського суду м. Києва, яке набрало законної сили /а.с. 44-45/ встановлено наступні обставини, які не підлягають доказуванню згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України. 25 січня 2005 між ТОВ «ФК «Укрреставрація» (фінансовою компанією) та ВАТ «Проектно-будівельний комплекс «СХІД» (забудовником) був укладений Генеральний договір № 1 на виконання якого ТОВ «ФК «Укрреставрація» створено Фонд фінансування будівництва за програмою ВАТ ПБК «Схід» виду А (далі - ФФБ) для управління залученими у фізичних та юридичних осіб (довірителів) коштами на підставі угод про участь у ФФБ з метою будівництва об'єктів нерухомосте отримання довірителями у власність об'єктів фінансування. Згідно умов генерального договору № 1 та угоди на об'єкт будівництва від 25 січня 2005 року фінансова компанія зобов'язалась здійснити своєчасне фінансування, а забудовник зобов'язався організувати спорудження об'єкту будівництва - житлового будинку по [ADDRESS] у встановлені строки та належної якості, ввести об'єкти будівництва в експлуатацію та оформити право власності довірителів на закріплені за ними об'єкти інвестування. Взаємовідносини, що склалися між вказаними юридичними особами (система фінансово-кредитних механізмів) регулюються договорами між учасниками (суб'єктами системи) та Законом України «Про фінансово - кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», в якому визначені загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами. Порядок взаємодії фінансової компанії, забудовника та довірителів визначений Правилами ФФБ, зареєстрованими Наказом ТОВ ФК «Укрреставрація» від 25.01.2005 р № 7, якими зокрема, передбачено, що фінансова компанія укладає угоди (договори) з фізичними та юридичними особами про участь в ФФБ. 15.11.2005, між ТОВ «ТОС» як довірителем та ТОВ «ФК «Укрреставрація», як управителем був укладений договір доручення № 50, згідно якого ТОВ «ТОС» бере участь у ФФБ та будівництві житлового будинку по [ADDRESS] м. Києва шляхом внесення грошових коштів (інвестування частки нежитлової площі) з метою отримання у власність 1 кімнати (кімнати персоналу + підсобні приміщення), адміністративно-офісного призначення № 10, розміщеного на першому поверсі, загальною площею 14,34 кв. м. (п.2.1.) Згідно умов договору доручення № 50 від 15.11.2005 управитель зобов'язався здійснити ведення всіх заходів по будівництву вищеназваного об'єкта у відповідності з існуючим проектом, положенням договору доручення № 50 від 15.11.2005, забезпечити виконання генеральної угоди, підписаної в межах залучених коштів на будівництво житлового будинку, а також відповідно до п. 4.2.3. договору контролювати на протязі 3-х місяців після прийняття будинку державною комісією в експлуатацію виконання забудовником зобов'язань щодо надання довірителю даних по нежитловому приміщенню з визначенням його номера та дійсної загальної площі; передачі довірителю нежитлового приміщення по акту приймання-передачі та оформлення права власності Довірителя. Відповідно до п. 1.6., 1.7. договору доручення № 50 від 15.11.2005 після вводу об'єкта у експлуатацію, проведення довірителем всіх розрахунків, зокрема, здійснення інвестування в розмірі 100 відсотків загальної площі приміщення, довіритель набуває право на отримання своєї частки - відповідного приміщення у власність. 18.11.2005 року ТОВ «ТОС» були перераховані ТОВ «ФК «Укрреставрація», грошові кошти в розмірі 71700 грн. згідно платіжного доручення № 569, на підставі чого ТОВ «ФК «Укрреставрація», було видане свідоцтво про участь позивача у ФФБ, підтвердження про внесення ним у довірче управління 71 700 грн. та закріплення за ним.14,34 кв.м. (100 % загальної площі) об'єкта інвестування: нежитлового приміщення адміністративно-офісного призначення № 10, розміщеного на І (першому) поверсі в [ADDRESS]. 30 червня 2007 року між ВАТ «Проектно-будівельний комплекс «СХІД» та ТОВ «ТОС» був підписаний акт приймання-передачі вбудованого приміщення [NUMBER], загальною площею 15,2 кв. м., розміщеного на першому поверсі літера А за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту Державної приймальної комісії від 29.02.2008 року затвердженого розпорядженням Дарницької райдержадміністрації м. Києва та зареєстрованого в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва вбудовані приміщення, підземний паркінг житлового будинку, що розміщені по [ADDRESS] прийняті в експлуатацію. 13.05.2009 року Київським міським бюро технічної інвентаризації складено технічний паспорт, за даними якого загальна площа нежитлових (вбудованих приміщень) [NUMBER], розміщених на першому поверсі в [ADDRESS] складає 14,7 кв.м. 25.02.2009 року ТОВ «ФК «Укрреставрація» та ТОВ «ТОС» сторонами договору доручення № 50 від 15.11.2005 було укладено додаткову угоду № 1. якою викладено в новій редакції п.2.1. договору доручення щодо характеристики частки інвестора: [ADDRESS]; тип: нежитлове вбудоване приміщення [NUMBER] поверху І літера «А»; загальна площа 15,2 кв.м. Крім того, п.2. даної угоди визначено зобов'язання позивача оплатити до 04.03.2009 різницю в 0,86 квадратних метрів, що виникла в зв'язку зі збільшенням загальної площі об'єкту інвестування за даними КМБТІ. Згідно платіжного доручення № 1274 від 27.02.2009 позивачем здійснено доплату коштів в розмірі 4300 грн. за нежитлове вбудоване приміщення [NUMBER] по [ADDRESS]. Стаття 41 Конституції України визначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майн яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України майнові права суб'єктів господарювання виникають внаслідок створення та придбання майна з підстав, не заборонених законом. Згідно вимог статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вимогами ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 9 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» в редакції від 19.06.2003, який набрав чинності з 01.01.2004 управитель укладає із забудовником угоду, за якою замовляє забудовнику збудувати об'єкт будівник ввести його в експлуатацію та передати об'єкти інвестування установникам цього фонду у встановлені в угоді строки та на умовах, визначених цим Законом та Правилами фонду. Забудовник зобов'язаний виконати свої зобов'язання за угодою щодо організації спорудження об'єкта будівництва та своєчасного введення його в експлуатацію незалежно від обсягу фінансування. Враховуючи наведене вбачається, що оспорювані угоди укладені відповідно до умов закону, і як на час укладення так і на даний час не порушували прав [PERSON], оскільки остання не була власником об'єкту інвестування, де знаходиться спірне приміщення. Також, на час укладення оспорюваних угод не було утворено ОСББ, а отже і [PERSON], не була його членом. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що на час укладення оспорюваних угод [PERSON], була власником майнових прав, оскільки даних коли саме [PERSON], сплатила 100% інвестиційних коштів позивачем не надано. Згідно ч. 2. п.3.1.9. договору доручення № 50 від 35.31.2005 та п. 5.5.6. правил ФФБ виду А за програмою ВАТ ПБК «Схід», затверджених наказом по ТОВ ФК «Укреставрація» № 7 від 25.01.2005 року оформленні права власності не нежитлові приміщення здійснюється довірителем самостійно та за власний рахунок на підставі наданих забудовником документів. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка встановлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом; право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). 21.05.2013 року ТОВ «ТОС» отримало свідоцтво про право власності на спірне нежитлове приміщення /а.с. 41, 42/. Враховуючи вище наведене, судом не вбачаються підстави для визнання не дійсним та скасування рішення про державну реєстрацію за ТОВ «ТОС» спірного об'єкта нерухомості та свідоцтва про права власності, оскільки таке право за останнім було зареєстровано на підставі чинних договорів, після сплати 100% інвестицій та вимог вказаних законів. Також, з цих підстав, суд не вбачає підстав для визнання дій ТОВ ФК «Укреставрація», в частині відчуження спірного приміщення ТОВ «ТОС» неправомірними, адже останнє набуло право власності на майно відповідно до вимог договір та чинного законодавства наведеного вище. Крім того, [PERSON], просить визнати недійсним та скасувати акт прийому - передачі спірного приміщення від 30.06.2007 року, посилаючись на те, що ВАТ ПБК «Схід» не мало право на перебачу приміщення ТОВ «ТОС», оскільки після укладення договору про уступку майнових прав між ВАТ ПБК «Схід» та ТОВ ФК «Укреставрація» усі права перейшли до останнього. Проте, суд вважає такі вимоги необґрунтованими оскільки акт приймання - передачі спірного приміщення не є правочином, який може бути скасований або визнаний не дійсним, крім того, реєстрація приміщення за ТОВ «ТОС» мала місце не на підставі вказаного акту і його підписання також ніяким чином не вливають на права та обов'язки [PERSON], тим більш не порушують останні. Також, [PERSON], зазначає, що спірне приміщення є допоміжним приміщенням будинку і є власність членів ОСББ на балансі якого знаходиться будинок [ADDRESS] і тому спірне приміщення не могло бути передано у власність ТОВ «ТОС» і зокрема не могли бути укладені договори щодо цього приміщення. Отже, за таких обставин [PERSON], не має можливості користуватися спірним приміщенням, що порушує її права як члена ОСББ та співвласника приміщень у будинку. Згідно ст. 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», об'єднання співвласників багатоквартирного будинку є юридичною особою, яке створене власниками для використання їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна. Представник позивача зазначає, що позивач є членом ОСББ і права останньої, як члена ОСББ порушені, проте докази на підтвердження членства в ОСББ відповідно до ст. 9 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» [PERSON], суду не надані. Згідно з п. 2 ст. 382 ЦК України, власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Згідно ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Загальне майно - частина допоміжних приміщень житлового комплексу, що можуть використовуватися згідно з їх призначенням на умовах, визначених у статуті об'єднання (кладові, гаражі, в тому числі підземні, майстерні тощо). Згідно вище вказаного рішення Господарського суду м. Києва визначено, що спірне приміщення є нежитловим. Крім того те, що вказане приміщення є окремим нежитловим приміщенням і не підпадає під визначення зазначені вище визначені ст. 1 Закону підтверджується технічним паспортом КМБТІ від 30.11.2012 року /а.с. 69-71/. Позивач посилається на те, що спірне приміщення є допоміжним посилаючись на робочі плани цегляної кладки стін та першого поверху будинку /а.с. 27-30/. Проте, вище вказаним рішенням встановлено, що згідно акту Державної приймальної комісії затвердженого розпорядженням Дарницької райдержадміністрації м. Києва та зареєстрованого в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва вбудовані приміщення, підземний паркінг житлового будинку, що розміщені по [ADDRESS] прийняті в експлуатацію 29.02.2008 року і не зазначено, що спірне приміщення є допоміжним. Крім того, зазначений акт в матеріалах справи відсутній. Також, згідно пояснень представника [PERSON], [PERSON], спірним приміщенням ніколи не користувалась. Також, представник ОСББ пояснила, що спірне приміщення, як допоміжне або як загальне майно не використовувалось. На даний час ОСББ здає спірне приміщення в оренду під перукарню на підставі угоди, що не оспорювалось учасниками процесу. Таким чином, судом і у даному випадку не вбачається порушення прав [PERSON] Враховуючи вище наведене суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим у задоволенні останніх слід відмовити. Представник ТОВ ФК «Укреставрація» просив застосувати строк позовної давності до вимог первісного позову, проте суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог не з цієї підстави, а по суті спору згідно мотивів наведених вище. Крім того, суд вважає, що вимоги зустрічного позову про стягнення витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем за зустрічним позовом згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження того скільки годин було витрачено на правову допомогу, у зв'язку з чи не можливо вирахувати суму витрат на правову допомогу відповідно до вимог вище вказаного закону. Крім того, такі витрати згідно ст. 84 ЦПК України відносяться до судових і підлягають стягненню згідно вказаної норми за умови надання відповідних доказів і окремо може бути заявлена у позові згідно ст. 22 ЦК України, на яку позивач за зустрічним позовом не посилався. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed