Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що шлюб між нею та відповідачем укладено 15 січня 2009 року. Від даного шлюбу в них народилось троє дітей, а саме: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Причиною розпаду їхньої сім'ї стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства. Також зазначила, що у них різні погляди на життя і часто виникають сварки. З вини обох сторін сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими. В даний час вони разом не проживають, фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. За таких обставин, вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливим і суперечить її інтересам. Просить позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 січня 2009 року і від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Позовних вимог щодо порядку виховання та утримання неповнолітніх дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved