Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб між ними розірваний та відповідно до рішення суду відповідач сплачував аліменти на їх спільну та єдину дитину [PERSON] [INFO] в розмірі ј від усіх видів заробітку до досягнення нею повноліття. Вказує, що наразі дитина є повнолітньою та навчається на першому курсі Київського політехнічного інституту ім. І. Сікорського за контрактною формою навчання та мешкає у гуртожитку. Вказує, що на цей час донька потребує фінансової допомоги. У зв`язку із викладеним, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку до досягнення нею 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив до позову, в якому заперечував проти викладених у ньому обставин та зазначив, що обов`язок утримувати повнолітніх дітей може існувати лише за наявності у батьків можливості надавати таку допомогу. В той час, відповідач не має такої матеріальної можливості, оскільки на його утриманні знаходиться троє малолітніх дітей, на яких за судовим наказом суду з нього стягуються аліменти в розмірі Ѕ частини всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 21 березня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім того вказує, що на даний час він не має постійного заробітку та фінансової стабільності. Також вказує, що позивач не має право пред`являти позов про стягнення аліментів, оскільки донька мешкає у гуртожитку та проживає окремо. З огляду на необґрунтованість позовних вимог та відсутність можливості сплачувати аліменти на повнолітню доньку, просить відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та уточнила, що донька буде навчатись до 30 червня 2023 року та саме до цього часу потребує фінансової допомоги. Вказує, що матеріальне забезпечення доньки лежить лише на ній та саме вона сплачує її навчання, проживання у гуртожитку. Вказує, що відповідач як батько дитини має змогу надавати допомогу доньці на час її навчання, тому просить позов задовольнити. Також наголосила, що донька мешкає із нею та їздить на навчання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з підстав викладених у відзиві та наголосив, що в нього немає грошей допомагати доньці. Суд, вислухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 06 квітня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 06 квітня 2005 року, серії [NUMBER] , виданого управлінням юстиції Херсонської області, акт. запис № 73. Прізвище дружини після розірвання шлюбу [PERSON] . Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, акт. запис № 4. 16 березня 2011 року позивачем було здійснено зміну прізвища з [PERSON] на Наверська, про що свідчить копія відповідного свідоцтва про зміну імені, серії [NUMBER] , виданого 16 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, акт. запис № 5. 11 вересня 2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище на [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про шлюб, виданого 11 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, акт. запис № 155. Відповідно до дублікату виконавчого листа, виданого 11 січня 2005 року Генічеським районним судом у справі № 2-1957, з [PERSON] вирішено стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше одного неподаткового мінімуму доходів за місяць, починаючи з 17 листопада 2004 року і до повноліття дитини. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Стрілківської сільської ради № 329 від 15 червня 2020 року, [PERSON] мешкала на території Стілківської сільради в [ADDRESS] , з 14 березня 2020 року і по теперішній час. Як вбачається з довідок № 603, виданої 30 серпня 2019 року та № 57, виданої 05 лютого 2020 року Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» [PERSON] є студенткою 1 курсу, групи УП-91 факультету менеджменту та маркетингу денної форми навчання до 31 січня 2020 року, 30 червня 2020 року. Відповідно до договору № 3100/19д-32 про надання освітніх послуг від 01 серпня 2019 року, укладеного між деканом факультету менеджменту та маркетингу НТУУ «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» та [PERSON] , [PERSON] , строк навчання [PERSON] на денній формі навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року. Відповідно до п. 9 договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 122400 грн. Вартість першого року навчання (10 місяців) складає 30600 грн. вартість освітньої послуги за кожен наступний рік навчання складається із вартості попереднього року навчання, збільшеної на рівень інфляції за попередній календарний рік. З наданих позивачем копій платіжних документів вбачається, що нею було здійснено оплату за навчання доньки на першому курсі у сумі 30600 грн., за проживання у гуртожитку. З пояснень позивача вбачається, що вказані гроші збирались нею самостійно та відповідач взагалі не надав жодної допомоги в утриманні доньки. Позиція відповідача з приводу цього зводиться до неможливості надавати допомогу, оскільки в нього на утриманні є ще малолітні діти, за якими він сплачує аліменти, при цьому не маючи постійного доходу. Надаючи оцінку вказаного суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України,\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 199 Сімейного кодексу України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі\~статтею 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 СК України. У відповідності до ч. 1 ст. 182\~СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч.1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20\~Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається із наявних матеріалів справи та пояснень сторін, повнолітня дитина [PERSON] дійсно навчається на денній контрактній формі навчання, стипендію не отримує, ніде не працює і потребує надання матеріальної допомоги на своє утримання в період навчання. Суд враховує, що відповідач [PERSON] є батьком в родині, що визнана багатодітною з 20 листопада 2014 року до 01 березня 2025 [INFO] , що підтверджується відповідною довідкою та посвідченням. Так, відповідач є батьком [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. За судовим наказом, виданим Генічеським районним судом 26 березня 2018 року у справі № 653/821/19 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання вищевказаних неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 березня 2018 року та до досягнення дитиною повнолітнього віку. Також судом встановлено, що відповідач ухилявся від сплати аліментів на спільну із позивачем дитину, що були присуджені до її повноліття. Так, з 17 листопада 2009 року по січень 2018 року [PERSON] взагалі не сплачував аліменти. За період з січень 2018 року по грудень 2019 року ним сплачено 47758 грн. 46 коп. Заборгованість за аліментами станом на 01 січня 2020 року складає 55946 грн. 99 коп. Суд враховує, що на час розгляду справи сторони по справі є працевлаштованими, що підтверджується інформацією з їх трудових книжок, а саме позивач з 20 листопада 2015 року обрана секретарем Стрілківської сільської ради, а відповідач з 02 червня 2020 року прийнятий на тимчасову сезонну роботу робочим в ФХ «Сільхозпродукт». Аналізуючи зібрані у справі докази та встановлені судом обставини, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини підлягають до задоволення, з огляду на те, що фактично позивач самостійно здійснювала фінансову підтримку дитини з 2009 по 2018 роки, про що свідчить наявність у відповідача заборгованості за аліментами, наразі позивач самостійно здійснила оплату за навчання та проживання повнолітньої дитини за перший рік її навчання в університеті, строк закінчення навчання в якому становить 30 червня 2023 року та на цей час донька потребує фінансової допомоги. Наразі самостійно забезпечувати доньку позивач не має можливості. При цьому суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, не маючого протипоказань за станом здоров`я, працював монтером, підсобним робочим, а на цей час має тимчасову сезонну роботу. Суд вважає, що за відсутністю підстав, що унеможливлюють або ускладнюють працездатній особі надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині, що продовжує навчання, [PERSON] є фінансово спроможним сплачувати аліменти. Також слід зазначити, що наявність інших утриманців не позбавляє обов`язку відповідача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та не свідчить про неможливість надавати таку допомогу. Виходячи із обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги на період навчання, враховуючи можливість батьків надавати таку матеріальну допомогу, суд приходить до обґрунтованого висновку про можливість стягнення із відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання. Враховуючи викладене та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим визначити аліменти у розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно. При цьому на підставі ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 20 січня 2020 року і до завершення дитиною навчання, а саме до 30 червня 2023 року Такий розмір аліментів суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, що продовжує навчання. Докази неможливості сплачувати аліменти у вказаному розмірі суду не надані Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України. З огляду на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, відповідач сплачує судові витрати на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України у розмірі, що діяв на момент подачі позову, а саме за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру\~ прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В перерахунку до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01 січня 2020 року складав 2102 грн. судовий збір, що підлягає до стягнення становить 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved