Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач по справі є її колишнім чоловіком, шлюб з яким було розірвано рішенням Генічеського районного суду від 09 вересня 2016 року. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що на підставі її позову до відповідача про стягнення аліментів, рішенням Генічеського районного суду від 20 вересня 2017 року її позовні вимоги задоволено частково та з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень. Вважає, що розмір аліментів у розмірі 1000 гривень є занадто маленьким. Вказує, що на даний час матеріальне становище відповідача змінилось, він працює у ДП «Альфа-Фарм» та може сплачувати аліменти у більшому розмірі. У зв`язку з викладеним просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] до 3200 гривень на місяць. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Пояснив, що має на утриманні молодшого сина, який потребує постійного лікування, крім того він на даний час не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості. Згоден сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законодавством. Суд, вислухавши позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Генічеського районного суду від 09 вересня 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] . [PERSON] народилася [INFO] , батьком дитини зазначено [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Рішенням Генічеського районного суду від 20 вересня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. Згідно довідки Криворізького державного комерційно-економічного технікуму від 04 листопада 2019 року, [PERSON] є студенткою студенткою Криворізького державного комерційно-економічного технікуму, денної форми навчання. Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення від 13 травня 2015 року, [PERSON] має злоякісне новоутворення молочної залози межа верхніх квадрантів, аденокарцинома тубулярна. [PERSON] , відповідно до довідки Генічеської районної філії Херсонського обласного центру зайнятості, перебуває на обліку у Генічеській районній філії Херсонського ОЦЗ з 10 грудня 2019 року та має статус безробітного. З виписки з історії розвитку дитини від 16 грудня 2019 року наданої амбулаторією загальної практики сімейної медицини с. Петрівки, [PERSON] 2016 року народження, проживаючий у [ADDRESS] , з моменту народження знаходиться на диспансерному обліку, часто хворіє респіраторними захворюваннями з проявами судомного синдрому, практично постійно потребує лікування. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. В судовому засіданні позивач посилалася на те, що вона хворіє, донька навчається (що підтверджується наявними у справі доказами), а матеріальне становище відповідача покращилося, він працює та може сплачувати аліменти в більшому розмірі. Відповідач заперечував проти задоволення вимог позивача, оскільки його матеріальне становище не покращилось. У матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про зміну матеріального стану відповідача. Натомість з наданих суду доказів вбачається, що він має на утриманні малолітнього сина, який хворіє та на даний момент відповідач є безробітним, перебуває на обліку у центрі зайнятості. Тобто, позивачем не надано доказів таких зміни матеріального становища відповідача, які можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів до 3200 гривень на місяць. Крім того, докази хвороби, надані позивачем, підтверджують виключно наявність у неї захворювання з 2015 року, однак не підтверджують, що з дати винесення рішення Генічеського районного суду від 20 вересня 2017 року, яким на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини, стан її здоров`я погіршився. Разом з цим, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлений: з 1 січня 2019 року - 2 027, 00 грн., з 1 липня -2 118,00 грн., з 1 грудня - 2 218,00 грн. Відповідно до частини 2 статті 182 ЦПК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше (ч. 2 ст. 184 СК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню та розмір аліментів повинен бути збільшений до 1109 грн, що відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів для дитини від 6 до 18 років.

Outcome: partial