Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей - доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який у 2015 році було розірвано. В даний час з чоловіком проживають окремо, неповнолітня дитина проживає із нею та знаходиться повністю на її утриманні. Повнолітня ддонька навчається у Київському національному лінгвістичному університеті на платній основі. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина і доньки добровільно не надає, хоча має таку можливість, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісяця, та стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на період її навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісяця. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала; не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являвся. Відповідно до довідки УДМС Певромайського МВ УМВС України в Миколаївській області від 18.03.2016 року № 834 відповідач зареєстрований по [ADDRESS]. Судові повістки відповідно до вимог абз. 3 ч.5 ст. 74 ЦПК України надсилалися відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, а тому в силу абз. 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені йому належним чином. Відповідач причини своїх неявок суду не повідомляв, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, суму аліментів не оспорював. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст. 169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності та ухвалити по справі заочне рішення. Позивачка проти такого вирішення справи не заперечувала. Дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 29.05.1996 року відділом РАГС міста Первомайськ Миколаївської області, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14.11.2012 року відділом ДРАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Сторони розлучилися, що підтверджується рішенням Певромайського міськрайонного суду Миколаївської області №484/4351/15-ц від 24.11.2015 року, і проживають окремо, що підтверджується довідкою УДМС Певромайського МВ УМВС України в Миколаївській області від 18.03.2016 року № 834 та Довідко про склад сім'ї квартального комітету № 26 від 28.03.2016 року. Син проживає з матір′ю - позивачкою по справі, що підтверджується довідкою Квартального комітету №26 Згідно довідки № 71 від 02.02.2016 року [PERSON], навчається на ІІ курсі Київського національного лінгвістичного університету на платній основі, що також підтверджується Договором №63120-0691 від 15.08.2014 року. Плата за навчання складає 7 090,50 грн. за семестр, що підтверджується договором та квитанцією про сплату за навчання. Крім того, позивачка сплачує кошти за проживання доньку в гуртожитку в сумі 1 525 грн. за семестр, що підтверджується квитанцією. Також донька сторін потребує харчування, має витрати на одяг та приладдя для навчання. Такі витрати несе мати - позивачка. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає; іншого судом не встановлено. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття, тобто відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку. Згідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач - повнолітня, здорова, працездатна людина. Він не працює офіційно, хоча за станом здоров'я та за віком здатен працювати. Відповідач не стоїть на обліку в Центрі зайнятості, як безробітний не займається підприємницькою діяльністю. Він не являється інвалідом, не має інших дітей, крім спільних з позивачкою; має власну квартиру в якій проживає сам. Суд вважає, що відповідач здатен працювати і виконувати свій обов'язок по утриманню рідного неповнолітнього сина, а також надавати допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191, 199 СК України. Врахувавши стан здоров′я та матеріальне становище дітей, відповідача, відсутність у відповідача інших утриманців; з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] р.н. у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісяця, та на утримання їхньої повнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] р.н. на період її навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення [PERSON] до суду із зазначеним позовом до досягнення сином повноліття, а донькою до досягнення двадцяти трьох років, але в любому випадку не довше, чим до моменту закінчення нею навчання. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір за кожною позовною вимогою.

Outcome: approved