Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи вимоги тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину, дочку - [PERSON], [INFO]. З квітня 2017 року сторони проживають окремо, не підтримують сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 гривень щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання повторно не прибув, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причин неявки не повідомив. Як вбачається з довідок поштових відділень на конвертах із поштовими відправленням судових повісток, конверти були повернуті на адресу суду за закінченням терміну зберігання, що свідчить про відмову відповідача від отримання судових повісток на поштовому відділенні. Відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України суд ухвалив судове засідання провести у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 липня 2016 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Вознесенівським районним у м. Запоріжжя відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Дитина знаходиться на утриманні матері, позивача по даній справі, з нею мешкає, що, зокрема, вбачається зі змісту позовної заяви. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 150 СК України та ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що між сторонами немає домовленості відносно утримання неповнолітньої дитини, зокрема, стосовно першочергових витрат на неї. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інше. Як роз'яснено у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не надав доказів, що він не має можливості сплачувати аліменти на дитину. Відповідачу судом направлялися копія позовної заяви та додані до неї документи, роз'яснювалося право подати заперечення проти позову та право надати свої докази. Незважаючи на це, відповідач неодноразово до суду не з'явився, заперечень не надав. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Отже, з урахуванням обставин, встановлених у судовому засіданні, та на підставі положень діючого законодавства, враховуючи, що на даний час відповідач не має регулярного доходу, однак має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, суд вважає за доцільне встановити відповідачу розмір належних до сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 1 300 грн. 00 коп. щомісячно. Ухвалюючи рішення суд вважає за необхідне розяснити, що в порядку ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодою зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Таким чином, суд задовольняє позов [PERSON] у повному обсязі. На підставі ст. 133 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 640 гривень 00 копійок. На підставі ст.ст. 4, 10-12, 81, 83, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 288, 289, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved