Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів. Позовні вимоги вмотивовані тим, що вони з відповідачем проживали в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано за рішенням Хустського районного суду від 27.04.2020 року. Під час проживання в шлюбі, у них народилася одна дитина - [PERSON] , [INFO] . Постановою Закарпатського апеляційного суду від 19.10.2020 року визначено розмір аліментів стягуваних на користь [PERSON] з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини по 1900 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повнолітнього віку. 24.11.2020 року позивачку звільнено з роботи, відповідно до штатного розпису на 0,5 ставки, внаслідок чого її матеріальне становище значно погіршилося. На сьогоднішній день її звільнено з роботи і відповідно вона не в змозі забезпечити належний рівень утримання їхньої з відповідачем неповнолітньої дитини. Просила суд винести рішення, яким збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] встановивши їх в розмірі по 3000 гривень, щомісячно і до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному розмірі. В судовому засіданні представник відповідача - Плешинець М.В. позовні вимоги не визнав. Просив суд відмовити в задоволенні позову з мотивів наведених у відзиві. У відзиві на позов сторона відповідача вважає, що позовні вимоги є безпідставними і позивачка має на меті покласти весь тягар утримання неповнолітньої дитини на відповідача не зважаючи на норми закону, які зобов`язують батьків у рівній мірі утримувати та виховувати дітей. Також представник відповідача зазначив, що при розгляді справи про стягнення аліментів, позивачка приховала від судів першої та апеляційної інстанції той факт, що вона офіційно працевлаштована та отримує заробітну плату. Вважає, що матеріальний стан позивачки залишився незмінним, натомість матеріальний стан відповідача погіршився, оскільки останній на даний час проживає з батьками які потребують його допомоги. Посилається на те, що його батько є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, внаслідок чого потребує постійного догляду та лікування. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, зокрема зазначаючи, що на даний час не працевлаштований та не в змозі забезпечити належний рівень життя не лише для їхньої доньки, а й власне для себе. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено та належними доказами доведено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано за рішенням Хустського районного суду від 27.04.2020 року ( а.с. 9). За період шлюбу у сторін народилася одна дитина - донька [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Постановою Закарпатського апеляційного суду від 19.10.2020 року, присуджено до стягнення аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] - [INFO] в розмірі по 1900 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повнолітнього віку ( а.с.36-38). Відповідач сплачує визначені за рішенням суду аліменти. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини». Згідно із статтею 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивачка звернулась до суду з даним позовом у зв`язку з погіршення матеріального стану, внаслідок втрати місця роботи.( а.с.13-15). Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що на його утриманні знаходиться батько - інвалід, ліквідатор аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки наявність у батька такого статусу не свідчить про те, що той перебуває на утриманні свого сина. Дана обставина повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Крім того, відзив містить суперечності, так відповідач стверджує що на його утриманні знаходиться батько - інвалід і в той же час запевняє суд, що у зв`язку з відсутністю роботи не має можливості належним чином утримувати себе, не те що свою неповнолітню дитину. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.Та обставина, що з віком потреби дітей зростають, а це в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказуванню. Внаслідок таких змін збільшуються витрати матері на утримання дітей, що в свою чергу також свідчить про погіршення її майнового стану. Крім того, втрата роботи позивачем, сама по собі свідчить про погіршення майнового стану позивача, що в свою чергу є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів. Відтак твердження відповідача про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів суд відхиляє. Суд враховує те, що позивачем не надано доказів про матеріальне становище відповідача та його дійсний дохід, разом з тим слід зазначити, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, інших утриманців не має, а отже не позбавлений можливості заробляти. З урахуванням наведеного та виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та має бути не меншим 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з огляду на інтереси дитини, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, суд приходить до висновку, що слід позов задовольнити частково та збільшити розмір аліментів, які стягуються, на підставі постанови Закарпатського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року до 2200 грн. але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 908 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: partial