Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та стягнення додаткових витрат на дитину. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем 14 червня 2007 року було розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 14.06.2007 року. Від даного шлюбу у них народилася дочка: [PERSON] - [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. На підставі рішення Шацького районного суду Волинської області від 25 вересня 2007 року було вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки: [PERSON] - [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн., починаючи з 10 вересня 2007 року до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, розмір аліментів призначений за рішенням суду є менший ніж встановлений законом та не є достатнім для утримання дитини. Позивач постійно несе витрати на лікування, підручники, одяг, харчування та інші потреби дочки, тому одна не може в повному обсязі забезпечити її. Відповідач, офіційно не працює, але час від часу займається різними видами діяльності за кордоном, має нерегулярний мінливий дохід. Тому позивач просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки, та стягувати в подальшому з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1100 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, позивач вказує на те, що відповідач зобов`язаний нести додаткові витрати на утримання дитини, у зв`язку з її хворобою. Їхня дочка постійно хворіє, у неї вроджена вада товстого кишківника та міопія обох очей, а тому потребує постійних витрат на лікування, профілактику та реабілітацію. Відповідач жодної участі у додаткових витратах на лікування дитини, які несе позивач, не бере. Тому [PERSON] , вважає за можливе просити суд стягувати щомісячно з відповідача додаткові витрати у розмірі 400 (чотириста) грн. на лікування неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повіністю, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] , є батьками [PERSON] - [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Самійличівською сільською радою Шацького району Волинської області 28 грудня 2004 року (а.с. 7). Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 25 вересня 2007 року ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] - [INFO] , в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 10.09.2007 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-9). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень статей 182, 184 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає разом з дитиною, яка перебуває повністю на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 147 від 11.02.2019 року виданою Шацькою селищною радою Шацького району Волинської області (а.с. 12). При визначенні розміру стягуваних аліментів суд враховує, що згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік», з 01.01.2019 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2027 грн., меншим ніж 50 відстотків якого не може бути розмір аліментів. Також суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням того, що відповідач є працездатним, здоровим, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнітньої дитини у сумі 1100 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Судом встановлено, що [PERSON] , дочка позивача, має діагноз: вроджена вада товстого кишківника та міопія обох очей, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста від 14.01.2014 року та епікризом № 4823 (а.с. 13-14). За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Враховуючи те, що відповідач зобов`язаний утримувати неповнолітню дочку на рівні з позивачем, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на утримання [PERSON] в розмірі 400 (чотириста) грн. щомісячно. Суд вважає визначений розмір аліментів та додаткових витрат достатніми та справедливими. З відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі статей 141, 180, 181, 182, 184, 185 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved