Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

\~ [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2015 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.03.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні в Білоцерківському районному відділі ДВС ГТУЮ в\~ Київській області. Однак відповідач належним чином не виконує свої обовязки по утриманню дітей. Тому позивачка просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів у розмірі 10 963 грн. 27 коп. Ухвалою суду від 22.03.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк. Відзив мотивований тим, що у 2015 році ним через поштове відділення було відправлено двічі кошти, влітку 2015 року він возив дітей на оздоровлення на море, одягнув повністю до школи та купував канцтовари. Протягом всього навчального року давав кошти на шкільні потреби (книжки, зошити), взимку купив дітям планшети, в шкільну столову відвозив продукти харчування. Зазначає, що неодноразово давались кошти позивачці на руки ним та його матірю, він купував синам мобільні телефони, велосипед, забезпечував дітей продуктами харчування, одягом, взуттям, оплачував поїздки на екскурсії, регулярно надавав дітям кишенькові кошти. На підтвердження покупок надав суду копії квитанцій. Посилаючись на вказані обставини, відповідач просив суд лояльно відреагувати на звернення\~ позивачки та вказав, що в подальшому буде проводити сплату аліментів\~ лише\~ через поштове відділення. Позивачка не скористалась своїм правом подати\~ відповідь на відзив на позовну заяву. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON]та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ОК №058651 та серії І-ОК №136237. Відповідач, відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2015 року, повинен сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.03.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. У звязку із несплатою аліментів у повному обсязі у відповідача станом на 31.12.2017 року виникла заборгованість в сумі 35 111 грн. 17 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості по аліментах №59 від 05.02.2018 року, наданою старшим державним виконавцем Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Наведені вище докази підтверджують також, що починаючи з 04.03.2015 року по 31.12.2017 року відповідач аліменти на утримання дітей у повному обсязі не сплачував. При вирішення спору суд виходить з наступного. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів. Згідно розяснень, викладених в п. 22\~ постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів , передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обовязку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення\~ аліментних зобовязань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Саме до цього зводяться правові висновки ВСУ викладені у справі № 6-300цс16. Ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Як вже зазначалось,\~ відповідач стверджує, що від регулярно сплачував позивачці кошти на утримання дітей, однак подані ним копії квитанції про покупку смартфона, гірського велосипеда та планшета не є підтвердженням сплати ним аліментів, а по суті є додатковими витратами на дитину. Суд також не бере до уваги надані відповідачем квитанції про переказ коштів, призначення платежу яких - сплата аліментів, адже вказані суми відображені в довідці-розрахунку заборгованості по аліментах №59 від 05.02.2018 року, наданій старшим державним виконавцем Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та не оспорюється сторонами. Крім того, відповідачем не надано докази на підтвердження того, що влітку 2015 року він возив дітей на оздоровлення, одягнув повністю до школи та купував канцтовари, протягом всього навчального року давав кошти на шкільні потреби (книжки, зошити), забезпечував дітей продуктами харчування, одягом, взуттям, оплачував поїздки на екскурсії, регулярно надавав дітям кишенькові кошти. Тоді як відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість та прострочення по сплаті аліментів виникли з вини відповідача, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved