Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та матері дитини, обґрунтовуючи свій позов тим, що з 23 серпня 2014 року з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між ними не склалися, 22 липня 2016 року шлюб між ними розірвано. Дочка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, батько добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з відповідача на її утримання 1/4 частину його заробітку щомісячно до досягнення донькою [PERSON], [INFO] трирічного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст. 74-76, 77 ЦПК України. Виклики відповідачу було надіслано за останнім місцем його реєстрації, проте судова повістка повернулась на адресу суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». За приписами ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 23 серпня 2014 року по 22 липня 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області про розірвання шлюбу від 22 липня 2016 року/а.с.6,7/. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження/а.с.3/. Дитина знаходиться на утриманні позивача, матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач не надає. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки обов'язок по утриманню дітей є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, а відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню доньки, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є законними та обгрунтованим, тому підлягають задоволенню. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, суд приходить до наступного. Згідно з ст. 75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трирічного віку. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює і незалежно від її матеріального стану, при умові, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. З аналізу вказаних норм вбачається, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких фактів, а саме: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (усиновлення), а також можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Зважаючи на те, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачем, остання не працює, доглядає за дитиною, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини його заробітку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved