Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини в якому вказує, що із відповідачем по справі вони перебували в зареєстрованому шлюбі, розірвання якого зареєстровано 29.07.2009 року відділом РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, актовий запис №783. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає із позивачем та потребує матеріальних витрат. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, тому Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 24.09.2009 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 250 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі вказаного рішення суду, було видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні в відділі ДВС Калинівського РУЮ Вінницької області. Позивач зазначає, що з часу призначення аліментів 2009 рік та на сьогодні-2017 рік, в державі відбулися суттєві зміни щодо подорожчання всіх основних чинників забезпечення життєдіяльності людини. Крім того, внесено зміни до СК України, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач має доходи, які достатні щоб надавати допомогу дитині в більшому розмірі, він фізично здоровий, інших утриманців немає, а тому в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON], уточнила позовні вимоги та просила не змінити спосіб стягнення аліментів, а змінити розмір аліментів, які стягуються із відповідача. Підтримала заявлені вимоги за обставин, викладених в позовній заяві та просила їх задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], під час розгляду справи заявлені вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Зясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 223 ЦПК України в разі набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру платежів. Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3, п.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом беззаперечно встановлено, що [PERSON] та [PERSON], перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що 29.07.2009 року відділом РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, видано свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис №783 (а.с.4). За час спільного проживання у сторін 26.09.2004 року народився син [PERSON] (а.с.5). Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 24.09.2009 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 250 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про шлюб, [PERSON] 06.06.2017 року, зареєструвала шлюб із [PERSON], актовий запис №1134, та змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON] (а.с.6). Довідкою ЖЕК №5 від 12.07.2017 року підтверджується факт перебування неповнолітнього [PERSON], [INFO] на утриманні [PERSON] (а.с.7). Так, дійсно, на сьогодні сума стягуваних аліментів є недостатньою для належного матеріального утримання дитини. Окрім того з 2009 року значно збільшились ціни на усі товари та послуги, а відтак аліменти у розмірі 250 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є недостатніми, тому підлягають збільшенню. При визначенні суми стягнення аліментів, необхідних для належного утримання дитини, суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини, звичайні її потреби. Окрім того, суд враховує, що відповідач являється фізично здоровою людиною працездатного віку. З огляду на вищенаведене та враховуючи законодавчі зміни, внесені до частини другої статті 182 Кодексу, суд вважає за можливе позов задоволити, змінити розмір аліментів, визначений рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 24.09.2009 року та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.2017року. Квитанцією та розрахунком вартості послуг за надану правову допомогу (а.с.9), підтверджуються витрати позивача [PERSON] на правову допомогу в розмірі 300 грн. Згідно ст. ст. 84, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 640,00 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору та на користь позивача [PERSON], 300,00 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу. Слід допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України.

Outcome: approved