Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 3000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В позові покликається на те, що 16 листопада 2007 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що виконкомом Олієво-Королівської сільської ради зроблено актовий запис за № 12. Шлюб не розірваний, позивачка звернулася до Городенківського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем. За час спільного проживання в сторін 9 червня 2013 року народився син [PERSON]. Фактично шлюбно-сімейні відносини між позивачем та відповідачем припинилися влітку 2017 року, з цього часу відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини. В листопаді 2017 р. син захворів, позивачка звернулася до [PERSON] з приводу допомоги у придбанні лікарства, але отримала відмову. Відповідач фізично здоровий, працевлаштований за кордоном, в Чехії, на доказ чого надано копію трудового договору та розрахунок заробітної плати із перекладом. Відповідно до п. 1 трудового договору тижневий робочий час становить 40 годин. Розрахунком заробітної плати встановлена погодинна оплата в чеських кронах 73,00. Станом на 30.01.2018 року офіційний курс гривні відносно іноземної валюти (крони) становить: за 1 (CZK) = 1,38 грн. Дохід відповідача в годину становить: 73 CZK х 1,38 грн. = 100,74 грн., тижневий дохід 40 годин х 100,74 грн. = 4029,60 грн., а приблизний місячний дохід складає 16118,40 грн. (4029,60 х 4 тижні). За таких обставин відповідач має матеріальну можливість сплачувати кошти на утримання своєї дитини, однак добровільно цього не робить. Враховуючи матеріальні потреби для забезпечення належних умов синові та беручи до уваги передбачений законом обовязок батька покривати ці витрати нарівні з матірю, позивачка вважає, що має всі підстави, відповідно до вимог ст.ст. 182, 184 СК України, просити суд встановити розмір аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі по 3000 грн. щомісяця. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Надіслав на адресу суду заяву-заперечення на позов, в якій просить трудовий договір на невизначений строк з тримісячним випробувальним терміном до уваги не брати, ухвалити судове рішення про стягнення з нього аліментів згідно українського законодавства. Зазначає, що з позовними вимогами [PERSON] не згідний, так як фірма, де він працював, збанкрутіла і його було звільнено з роботи. В даний час він шукає роботу і якщо не знайде, то буде вимушений повернутися додому та працювати на мінімальну заробітну плату. Можливості сплачувати по 3000 грн. аліментів щомісячно він не має. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, згідно гл.10 ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії 1-НМ № 044657, виданого 16 листопада 2007 р. Олієво-Королівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, шлюб між [PERSON], [INFO], та Мазур (дошлюбне прізвище Веренько) [PERSON], [INFO], зареєстрований 16.11.2007 року виконкомом Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12. Те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], місце народження - с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області, доводиться копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 233704, виданого 18.06.2013 р. виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 від 18 червня 2013 р. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що відповідач, який проживає окремо від сімї, коштів на утримання дитини не надає. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 згаданого Кодексу передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII визначено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, який становить з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років не може бути менший, ніж 746 грн. з 1 січня 2018 р. Даних про те, що на час розгляду даної справи є чинним трудовий договір укладений 27.03.2017 року, між компанією ТОВ «[PERSON] Еу» та [PERSON] на невизначений строк з тримісячним випробувальним терміном, за яким працівник мав працювати на посаді автонавантажувача ТОВ «F.X. MEILLER Слані» на території Чеської республіки з тижневим робочим часом 40 годин суду не надано. Представлений позивачкою розрахунок заробітної плати від 27.03.2017 року також не підтверджує факт роботи відповідача згідно трудового договору з ТОВ «[PERSON] Еу» після закінчення тримісячного випробувального терміну. В судовому засіданні не підтверджено, що за своїм матеріальним становищем відповідач здатний сплачувати аліменти щомісячно на утримання дитини у розмірі, визначеному позивачкою. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дитини, суд враховує обставини, визначені ст.ст. 182, 184 СК України, матеріальне становище сторін, відсутність у відповідача інших дітей та утриманців, відсутність доказів про розмір отримуваного відповідачем доходу (заробітку). Тому суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 31.01.2018 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити стягнення до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial