Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності. В позові зазначила, що вона дала [PERSON] 10 000 гривень в рахунок купівлі його будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] Крім того, позивачка [PERSON] уклала договір поруки з відповідачкою [PERSON], яка зобов'язалась повернути 10 000 гривень у разі відмови [PERSON] укласти договір купівлі-продажу його будинку та земельної ділянки. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що він уклав договір купівлі-продажу з відповідачем, відповідно до якого, він у відповідача придбав земельну ділянку та житловий будинок. Відповідно до умов угоди позивач передав відповідачу гроші у розмірі 10 000 гривень, оскільки саме за таку ціну вони домовилися щодо вартості земельної ділянки та житлового будинку. Позивач не має можливості посвідчити договір купівлі-продажу зазначеного майна, оскільки відповідач ухиляється від переоформлення. Просить суд визнати договір купівлі-продажу укладений між позивачем та відповідачем дійсним, та визнати за ним право власності на житловий будинок та земельну ділянку відповідача. Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 06 грудня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності - задоволено. Визнано договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] дійсним. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку [ADDRESS] Визнано за [PERSON] право власності на жилий будинок [ADDRESS] В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та закрити провадження по справі. Зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що він є інвалідом першої групи, паралізований, заяву про розгляд справи у його відсутність не писав, крім того про розгляд судом першої інстанції зазначеного позову він не повідомлявся. Договір купівлі-продажу не підписував. Зазначає, що йому взагалі важко писати та говорити, оскільки він прикований до інвалідного візка. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення Мар'їнського районного суду Донецької області скасувати та закрити провадження по справі, зазначає, що вона як спадкоємець є власником частини вищезазначеного домоволодіння. Суд в порушення вимог 130 ЦПК України не встановив склад осіб, які повинні брати участь у справі. Щодо рішення суду першої інстанції зазначає, що суд ухвалив рішення за відсутністю відповідача, який є інвалідом першої групи, крім того він не може усвідомлювати свої дії, оскільки прикований до інвалідного візка. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та не обґрунтованим, та таким що підлягає скасуванню. В судовому засіданні Апеляційного суду представник відповідача [PERSON] - [PERSON] доводи апеляційної скарги підтримала, просила рішення суду скасувати, у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] доводи апеляційної скарги не підтримала, просив рішення суду залишити без змін. Позивач [PERSON] проти скарги заперечував, просив залишити у силі рішення суду. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що скарги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове, якщо останнім неповне з'ясовано обставини, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. З матеріалів справи встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16 січня 1991 року [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] Відповідно до договору купівлі-продажу від 1 вересня 2012 року [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] за десять тисяч гривень. Згідно вказаного договору грошові кошти за продаж зазначеного майна одержані [PERSON] ще до підписання договору. Відповідно до договору поруки від 1 вересня 2012 року [PERSON] поручається перед [PERSON], за виконання грошового зобов'язання у сумі 10 000 грн., а саме за повернення ним грошових коштів, у разі відмови від укладання договору купівлі-продажу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] що є його власністю. Відповідно до договору відступлення права вимоги від 27 листопада 2013 року [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони, уклали договір відступлення права вимоги: новий кредитор стає кредитором Боржника за договором купівлі-продажу будинку разом з земельною ділянкою від 01 вересня 2012 року між первісним кредитором та [PERSON] на суму 10 000 грн. В подальшому [PERSON] приєднався до позову [PERSON], і відповідно до договору відступлення права вимоги просив визнати договір купівлі-продажу будинку між ним та [PERSON] дійсним та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку згідно акту І-ДН №076060, площею ОД 146 гектарів для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться за адресою: земельна ділянка [ADDRESS] Визнати за [PERSON] право власності на жилий будинок «А-1» загальною площею: 56,8 кв.м., у тому числі житловою площею 25,6 кв.м., вспоміжною 56,8 кв.м. та неопалювальною пристрой кою 72,7 кв.м., з прибудовою «А-1», сарай-гараж «Б-1», літня кухня «В-1», сарай «Г-1», сарай «Д-1», погреб «ап.-1», ворота «№1», паркан «№2», розташований будинок [ADDRESS] Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] суд першої інстанції виходив з того, що відповідач фактично отримав грошові кошти по вказаному договору купівлі-продажу та відповідно до вимог ст. 220 ЦК України суд першої інстанції прийшов до висновку, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення, суд визнав такий договір дійсним. Проте з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодиться, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. З матеріалів справи вбачається, що договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] від 01 вересня 2012 року ( а.с. 4), укладений між [PERSON] та [PERSON], за своєю формою не відповідає вимогам. [PERSON] звертаючись до суду першої інстанції з позовом, зазначає, що відповідач [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення вказаного договору, хоча будь яких доказів на підтвердження своїх вимог суду першої інстанції надано не було. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, належних доказів на підтвердження того, що [PERSON] отримав грошові кошти у сумі 10 000 гривень за продаж спірного домоволодіння також суду надано не було. В матеріалах цивільної справи не має письмової розписки або іншого документу, який би підтвердив, що [PERSON] дійсно отримав вказані гроші. Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Виходячи з того, що вищезазначений договір за своєю формою і змістом не відповідає вимог чинного законодавства, крім того позивачем не надано доказів на підтвердження того, що грошові кошти були отримані відповідачем та у чому полягає ухилення або відмова від нотаріального посвідчення вказаного договору, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог. Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Враховуючи, що по справі є грубі порушення як матеріального так й процесуального права колегія суддів Апеляційного суду Донецької області вважає необхідним рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення.

Outcome: dismissed