Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. У позовній заяві позивач посилається на те, що 30.07.2005 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрували у виконкомі Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області України, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 17. [INFO] у них народився син [PERSON] . Зазначає, що з початку шлюбних відносин їх сімейне життя складалося добре, але з часом відносини між ними поступово почали погіршуватися і вони все більше віддалятися та холонути один до одного, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Причиною розірвання офіційних шлюбних відносин є те, що вони з чоловіком не зійшлися характерами та кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Вони не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Через сварки, місцями непорозуміння між ними як вона, так і він морально знесилилися. Також важливою причиною є те, що в цьому середовищі росте їх син. Ці фактори привели до того, що вони не проживають як справжня сім`я. Ще одною з причин розірвання офіційних шлюбних відносин є відсутність довіри, підтримки та участі у спільному господарюванні. Їй не відоме ставлення відповідача до розірвання шлюбу, але своїми діями, тобто бездіяльністю у шлюбних відносинах, він мабуть вважає, що вони вже розлучені. Шлюбні відносини між ними закінчилися вже досить давно та й в минулому вона пробувала подавати на розірвання шлюбу, однак відповідач запевнив, що зміниться. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем давно закінчилися. Зауважує, що після розірвання шлюбу вона хоче, щоб її син [PERSON] , [INFO] , залишився проживати разом з ним. Син перебуває повністю на її утриманні. Умови, які необхідні для нормального фізичного та духовного розвитку дитини, створюю вона, без відповідача. Аліменти на утримання сина вважає непотрібними, оскільки вона спроможна матеріально його забезпечити. Звертаю увагу, що між ними відсутній будь-який майновий спір, а також будь-який інший спір, що може стосуватись інтересів подружжя та їхньої малолітньої дитини. На підставі викладеного, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишити сина [PERSON] , [INFO] , проживати разом з нею, після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне - [PERSON] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 25.10.2021 року поновлено провадження у даній справі після надання сторонам строку для примирення. Ухвалою суду від 25.10.2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини у частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду. Позивач у дане судове засідання не з`явилася, при цьому подала заяву, згідно з якою просить розглянути справу без її участі. Відповідач у дане судове засідання не з`явився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 30.07.2005 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 17, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.07.2005 року. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У пункті 10 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року роз`яснено, що передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного, їхня сім`я розпалася остаточно. Позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Наданий сторонам строк для примирення згідно з ухвалою суду від 23.09.2021 року позитивного результату не приніс. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо порядку виховання дитини, поділу спільного майна сторін не заявлено. Що стосується вимоги позивача про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Разом з тим, вирішення питання щодо прізвища особи, яка змінила своє прізвище внаслідок укладення шлюбу, яким вона буде іменуватися після розірвання шлюбу, виключно залежить від її бажання, а відтак, суд вважає позовну вимогу про відновлення позивачу дошлюбного прізвища підставною та такою, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1816 грн. (908 х 2 = 1816).

Outcome: approved