Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про вселення у якому зазначила, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS]. Вона зареєстрована і проживала в ньому до 2014 року. Разом з нею проживав її чоловік - [PERSON], який зареєстрований в [ADDRESS]. Крім неї в будинку зареєстрований їх син - [PERSON], який проживає за іншою адресою. На початку 2014 року в неї з чоловіком виникли тимчасові непорозуміння і вона змушена була проживати за іншою адресою. Скориставшись цією нагодою відповідач перешкоджає їй користуватися житловим будинком [ADDRESS]. Він перекрив їй доступ до житлового будинку: замінив замки на вхідних дверях у житловий будинок, на воротах та хвіртці в домоволодіння. Просила усунути їй перешкоди в користуванні житловим будинком [ADDRESS] шляхом її вселення. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала та просила їх задовольнити, вказуючи, що вона не може користуватися належним їй будинком, оскільки їй перешкоджають. Представники позивача позов підтримали і просили його задовольнити, оскільки [PERSON] роблять перешкоди в користуванні власністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Представник відповідача позов не визнав і пояснив суду, що відповідач користується будинком, оскільки він набутий подружжям у шлюбі. Позивач забезпечена житлом, оскільки в її власності є декілька квартир, тому її проживання у будинку не є обов'язковим. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору купівлі-продажу від 20.09.2001 року власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.4). Із копії паспорту громадянина України [PERSON] видно, що вона зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS] (а.с.3). Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Перешкоди зі сторони відповідача та інших осіб у користуванні [PERSON] житловим будинком [ADDRESS] підтверджується висновками про результати розгляду звернень громадян від 18.12.2014 року та від 18.02.2015 року. Із копії ухвали судді Бердянського міськрайонного суду від 29.09.2014 року, позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про встановлення фактів, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя, заяви [PERSON], яка представляє інтереси [PERSON] про збільшення вимог по зустрічному позову видно, що в провадженні суду знаходиться спір між [PERSON] та [PERSON] про поділ майна подружжя. Суд вважає, що ця обставина не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки [PERSON] є власником квартири, це право власності на час розгляду справи належним чином зареєстровано, а отже у відповідності до вимог ст. 321 ЦК України її право власності є непорушним і вона, як власник, не може бути обмежена у своїх правах щодо володіння, користування та розпорядження належною їй власністю незалежно від існування спору щодо нього. Приймаючи до уваги, що відповідач робить перешкоди [PERSON] у користуванні спірним будинком, який належить їй на праві власності, тому вимоги про вселення підлягають задоволенню.

Outcome: approved