Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

\~[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «АВТО ГЕО», [PERSON], [PERSON] про звільнення майна з-під арешту та визнання права власності.\~ Позовна заява мотивована тим, що позивачка являючись власником автомобіля Mitsubishi Colt номер кузова [NUMBER] комбі В2006 року випуску згідно технічного паспорту серії САТ 370906, уклала договір доручення № 8/10 від 20.10.2015 року з ТОВ «АВТО ГЕО», останнє зобовязалось за дорученням позивачки укласти договір купівлі продажу належного позивачці транспортного засобу. На виконання умов договору позивачкою було знято транспортний засіб з обліку в Державтоінспекції. Проте ТОВ «АВТО ГЕО» умов договору доручення № 8/10 від 20.10.2015 року та додаткової угоди № 1 не виконало. Згідно облікових карток вбачається, що було проведено реєстрацію вказаного транспортного засобу за [PERSON]В, від 22.10.2015 року знято з реєстрації [PERSON], 21.11.2015 року - автомобіль зареєстровано за [PERSON] З умов договору доручення № 8/10 від 20.10.2015 року витікає, що спірний транспортний засіб є приватною власністю позивачки до укладення договору купівлі продажу з третьою особою та підписання звіту про виконання доручення, а також передачі коштів виручених за продаж транспортного засобу. Оскільки, підписання звіту про виконання доручення, а також передачі коштів вилучених за продаж транспортного засобу не відбулось, відповідно право власності на транспортний засіб не припинилось. Крім того, за поданими позивачкою заявами про вчинення кримінального правопорушення та іншими ошуканими громадянами в даний час слідчими кримінальної поліції проводиться досудове розслідування №12015020010007889 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 ККУ. Так 26.11.2015 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області у звязку з перебуванням у провадженні слідчого матеріалів досудового розслідування №12015020010007889 від 21.11.2015 року було накладено арешт на транспортні засоби, в тому числі і на автомобіль позивачки. Просила суд визнати право власності за [PERSON] на автомобіль Mitsubishi Colt номер кузова [NUMBER] комбі В2006 року та звільнити з- під арешту вказаний автомобіль. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала за обставин викладених в позові, просила суд їх задовольнити. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначив, що транспортний засіб Mitsubishi Colt номер кузова [NUMBER] комбі В2006 року належить на праві власності позивачці. А тому підлягає звільненню з під арешту. Представник ТОВ «АВТО ГЕО» в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи ТОВ «АВТО ГЕО» повідомлялось вчасно та належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, оголошенням в газеті «Урядовий курєр». Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференцзвязку позовні вимоги не визнала, вказала, що батько подарував їй зазначений автомобіль, придбав його на законних підставах, просила суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференцзвязку позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи було встановлено, що позивачка являючись власником автомобіля Mitsubishi Colt номер кузова [NUMBER] комбі В2006 року випуску згідно технічного паспорту серії САТ 370906, уклала договір доручення № 8/10 від 20.10.2015 року з ТОВ «АВТО ГЕО», останнє зобовязалось за дорученням позивачки укласти договір купівлі продажу належного позивачці транспортного засобу (а.с.5-10). Згідно умов договору п.3.4. довіритель зобовязується протягом трьох днів після підписання договору зняти транспортний засіб з обліку в Державтоінспекції. Натомість згідно п.3.1. довіритель зобовязаний прийняти від повіреного грошові кошти, отриманні для нього повіреним за результатами виконання умов договору. Відповідно до п. 8.1. договору відповідний транспортний засіб є приватною власністю довірителя. Згідно умов п.7.2. договору сума отримана повіреним від реалізації транспортного засобу довірителя повинна бути виплачена в 3 денний строк з дня подання звіту довірителю про виконання доручення. Відповідно до п.9.1. повірений протягом 32 календарних днів для завершення умов договору зобовязується передати все отримане від третьої особи та наступні документи: рахунок фактуру, договір купівлі продажу, звіт про виконання доручення у двох примірниках. Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору доручення № 8/10 від 20.10.2015 року внесено зміни в п.8.1., зокрема визначено, що транспортний засіб є приватною власністю довірителя до укладення договору купівлі продажу з третьою особою та підписання звіту про виконання доручення, а також передачі коштів виручених за продаж транспортного засобу. В іншому випадку усі правочини, що стосуються відчуження транспортного засобу будуть вважатись недійсними (а.с.8-10). Згідно облікових карток від 22.10.2015 року вбачається, що було проведено реєстрацію вказаного транспортного засобу за [PERSON], від 22.10.2015 року знято з реєстрації з [PERSON], 21.11.2015 року зареєстровано за [PERSON] (а.с.11-12). Так відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК гарантує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до норм ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так 26.11.2015 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області у звязку з перебуванням у провадженні слідчого матеріалів досудового розслідування №12015020010007889 від 21.11.2015 року було накладено арешт на транспортні засоби, в тому числі і на автомобіль позивачки (а.с.13-14). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2015 року було надано слідчому дозвіл на тимчасовий доступ та вилучення автомобіля Mitsubishi Colt номер кузова [NUMBER] комбі В2006 року (а.с.15). 04.12.2015 року було складено акт № 3098 огляду тимчасово затриманого транспортного засобу Mitsubishi Colt номер кузова [NUMBER] комбі В2006 року, що передається на тимчасове зберігання (а.с.16). Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з під арешту. В порядку передбаченому кримінально процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються зави боржників на правильність арешту майна, саме до цього зводяться розяснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 року № 6 в редакції від 30.06.1978 року № 5. Відповідно до вимог п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 p. N 1388 (далі по тексту Порядок № 1388) державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі документів, шо підтверджують правомірність придбання транспортних засобів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів є копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Відповідно до вимог пункту 40 Порядку № 1388 визначено, що зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду. На даний час слідчими кримінальної поліції проводиться досудове розслідування №12015020010007889 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 ККУ відносно ТОВ «АВТО ГЕО», які в період з жовтня 2015 року по листопад 2015 року з метою продажу автомобілів, уклали договори доручення з громадянами України відповідно до умов яких взяли на себе зобовязання здійснити продаж отриманих транспортних засобів в тому числі і автомобіль позивачки. В подальшому отриманні від клієнтів автомобілі були реалізовані посадовими особами ТОВ «АВТО ГЕО», без участі власників транспортних засобів невідомим третім особам, на підставі наданих доручень, кошти від реалізації були привласненні посадовими особами ТОВ «АВТО ГЕО». Оскільки в матеріалах справи наявні докази які свідчать про те, що підписання звіту про виконання доручення, а також передачі коштів виручених за продаж транспортного засобу не відбулося, право власності на транспортний засіб за позивачкою [PERSON] не припинилось. На підставі викладеного та

Outcome: approved