Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 20.12.2016 року виконавчим органом Новгородської селищної ради міста Торецька Донецької області, актовий запис №43. В обґрунтування позову зазначає, що 20.12.2016 року між сторонами був укладений шлюб. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини з ведення спільного господарства. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини фактично припинені більш ніж два роки тому. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Позивач вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Суперечки про розподіл майна та проживання малолітньої дитини між позивачем та відповідачем відсутні. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 03.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, справа призначена до розгляду, який відкладався у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач до судового засідання 17.08.2021 року не з`явився, надав письмову заяву від 23.06.2021 року про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом направлення поштового повідомлення за офіційною адресою реєстрації: [ADDRESS] , яке повернулось з причини відсутності адресата за вказаною адресою, а також в порядку, визначеному ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом опублікування на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик (а.с. 21,24). Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: з матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.12.2016 року виконавчим органом Новгородської селищної ради міста Торецька Донецької області, актовий запис №43, що підтвердженого свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.12.2016 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.08.2019 року, видане виконавчим органом Новгородської селищної ради міста Торецька Донецької області, актовий запис №12 (а.с.5). Шлюбні відносини сторін припинені більш ніж два роки тому. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Позивач вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Суперечки про розподіл майна та визначення місця проживання дитини між позивачем та відповідачем відсутні (доказів зворотного суду не представлено). Відповідно до ст.ст.16,109,110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. При цьому, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, неповнолітні діти, спір про поділ майна - відсутні, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для їх задоволення. В свою чергу, ст.113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем не ставиться питання про відновлення дошлюбного прізвища. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат. За ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved