Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] базового державного медичного коледжу про скасування наказів № 270 від 17.12.2014, № 18 від 23.01.2015 року, № 75 від 31.03.2015р. про звільнення її з посади заступника директора з гуманітарної освіти і виховання ЗБДМК та поновлення на роботі з виплатою втраченої заробітної плати, а також стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. Позов мотивовано тим, що 17.12.2014 року управлінням охорони здоровя в Закарпатській області видано наказ №647-0 «Про внесення змін до штатного розпису» внаслідок якого відбулося скорочення працівників коледжу. Дане скорочення відбулося за поданням директора ЗБДМК та було запропоновано скоротити дві штатні посади заступника директора, без зазначення прізвищ та у межах чинного законодавства. Підставою для винесення наказу став наказ Міністерства освіти і науки України від 23.01.2014 року №60 «Про затвердження типових штатних нормативів вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації». В той же день директором ЗБДМК винесено наказ №270 від 17.12.2014 року про скорочення двох заступників: заступника директора з питань гуманітарної освіти та виховання, а також заступника директора з науково - методичної роботи. Вважає, що скорочення штату було проведено фіктивно, своє звільнення неправомірним, оскільки не було проведено профспілкових зборів, зборів трудового колективу. Вважає, що при скороченні штату вона мала переважне право залишитись на роботі, оскільки є більш кваліфікованим працівником. Позивачка ствердила, що працювала в [PERSON] базовому державному медичному коледжі з 1985 року, в тому числі на посаді заступника директора з виховної роботи з 2003 року по 01.04.2015 року. Вважає, що скороченню підлягала посада заступника директора з практичного навчання, а не посада заступника директора з виховної роботи, оскільки діти потребують постійного нагляду за ними та виховного процесу. Вважає незаконним повідомлення № 1 від 27.01.2015 року та 63 від 27.02.2015 року про скорочення штату, оскільки в них не міститься посилання на наказ ЗБДМК про скорочення її посади та відсутні відомості про їх реєстрацію. Вважає, що наказ про її звільнення зі скороченням посади заступника директора з гуманітарної освіти і виховання є фіктивним та незаконним. Посилаючись на незаконність вказаних наказів, що призвели до погіршення її стану здоровя, погіршення самопочуття, зниження авторитету в очах підлеглих студентів та їх батьків, просила також стягнути спричинену їй моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позовної заяви підтримав, вважає що позивачем упродовж розгляду справи надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, зокрема неправомірність звільнення стверджується. : - довідкою «Про результати проведення моніторингу стану навчально-методичної роботи ЗБДМК» від 30.04.2015р., де внаслідок проведення перевірки, надано висновки та пропозиції щодо перереєстрації посади заступника директора з практичного навчання на посаду завідувача навчально-виробничої практики; - розяснювальним листом директора Департаменту кадрового менеджменту освіти і науки [PERSON], яким рекомендовано опрацювати питання щодо відновлення посади заступника директора з виховної роботи в медичних (фармацевтичних) коледжах; - відповіддю депутата [PERSON] № 04-25/15-29 від 12.01.2016 року; - листом МОЗ України, за підписом міністра МОЗ Павленка, щодо поновлення посад заступників директора з виховної роботи. Вважає, ці письмові докази органів виконавчої влади такими, що підтверджують неправомірність звільнення позивачки. Крім того вважає, що відповідачка була звільнена внаслідок її неприязних відносин з директором ЗБДМК [PERSON] Просив суд задовольнити позовні вимоги, скасувати накази №270 від 17.12.2014, №18 від 23.01.2015 року, №75 від 31.03.2015р. про звільнення позивачки з посади заступника директора з гуманітарної освіти і виховання ЗБДМК та поновити на роботі з виплатою втраченої заробітної плати, а також стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] державного медичного коледжу [PERSON], позовні вимоги не визнала, подала письмові заперечення проти позову, на підставі доводів, які викладені у запереченні, просила суд відмовити у задоволенні позову . Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказами, згідно ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] з 17.01.2003 року переведена на посаду заступника директора з виховної роботи (наказ №1 від 11.01.2003 р.) [PERSON] базового державного медичного коледжу. Наказом управління охорони здоровя [PERSON] ОДА №647-0 від 17 грудня 2014 року з метою упорядкування штатного розпису та приведення штатних одиниць закладу відповідно до вимог наказу Міністерства освіти і науки України від 23.01.2014 року №60 «Про затвердження Типових штатних нормативів вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації, директора [PERSON] базового державного медичного коледжу зобовязано з 01.04.2015 року внести зміни в штатний розпис закладу, скоротивши 2 посади заступників директора (т.1а.с.25). На виконання даного наказу директором [PERSON] базового державного медичного коледжу видано наказ від 17 грудня 2014 року за №270, яким внесено зміни в штатний розпис з 01 квітня 2015 року, скоротивши дві посади заступників директора: заступника директора з гуманітарної освіти та виховання і заступника директора з науково - методичної роботи (т.1а.с.10). Суд вважає безпідставними та необґрунтованими твердження позивачки про те, що повинно було відбутись скорочення заступника директора з практичного навчання, оскільки відповідно до типових штатних нормативів вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України 23.01.2014 №60, структура вищого навчального закладу формується керівником навчального закладу залежно від потреб навчально-виховного процесу та з метою раціонального й ефективного використання коштів та робочого часу працівників. Наказом №18 від 23.01.2015 року [PERSON] попереджено про наступне звільнення у звязку зі скороченням посади заступника директора з гуманітарної освіти та виховання. 27 січня 2015 року [PERSON] згідно з наказом № 647-0 від 17.12.2014 року та у звязку з скороченням її посади, попереджено про майбутнє звільнення 31 березня 2015 року та запропоновано посаду викладача (т.1,а.с.13). 27 лютого 2015 року [PERSON] запропоновано посаду викладача хімії із збереженням тарифікованих 360 годин на 2014/2015 навчальний рік з посадовим окладом 1692,90 грн. та розяснено, що у разі відмови продовжувати роботу на запропонованій посаді з нею буде припинено трудовий договір на підставі пункту 1 ст. 40 КЗпП України (т.1,а.с.14). Наказом директора ЗБДМК [PERSON] №132 від 02.06.2015року «Про внесення змін до наказів [PERSON] базового державного медичного коледжу» з метою приведення документів ЗБДМК у відповідність до штатного розпису, внесено зміни у наказах № 270 від 17.12.2014 року «Про внесення змін до штатного розпису»; №18 від 23 січня 2015 року «Про попередження про наступне звільнення»; № 75 від 31 березня 2015 року «Про переведення [PERSON]Ю.», «слова заступник директора з гуманітарної освіти та виховання» замінити словами «заступник директора з виховної роботи» Відповідно до п.1 ч.1 та ч.2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з даної підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно зі ч.ч.1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Дана норма закону відповідачем була дотримана. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обовязок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник є таким, що належно виконав вище зазначені вимоги закону щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Судом встановлено, що позивачу у звязку з скороченням її посади, запропоновано посаду викладача хімії із збереженням затарифікованих 360 годин на 2014/2015 навчальний рік, тобто посаду, яку вона може обіймати за її професією і спеціальністю. За згодою позивача наказом [PERSON] базового державного медичного коледжу за №75 від 31.03.2015 року, [PERSON] переведена на посаду викладача хімії (т.1а.с.11). Відповідно до даного наказу, запис щодо переведення на посаду викладача хімії внесено до трудової книжки позивачки. Тобто, позивачка погодилася із запропонованою їй посадою викладача хімії. Наказом директора ЗБДМК №97 від 24.04.2015 року, [PERSON] викладачу хімії з 01 квітня 2015 року до педагогічного навантаження на 2014/2015 роки добавлено 36 годин методичного керівництва з виробничої фармацевтичної практики студентів. Суд дає критичну оцінку посиланням представника позивача як на підтвердження позовних вимог, на наявні в матеріалах справи, листи органів виконавчої влади, оскільки останні не є доказами в розумінні ст.57 ЦПК, не є нормативно-правовими актами, носять рекомендаційний характер і не встановлюють правових норм. В позові [PERSON] посилається на неправомірність скорочення посади яку вона займала у звязку з відсутністю рішення профспілкового комітету. Стаття 43 КЗпП регулює розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації. З протоколу зборів профспілкової організації [PERSON] базового державного медичного коледжу від 11.03.2015 року, вбачається, що рішенням профспілкового комітету прийнято рішення, яким рекомендовано директору коледжу звільнити [PERSON] із займаної посади (т.1 а.с.125-126). Наказ про переведення [PERSON] за її згодою на посаду викладача хімії, датований 31.03.2015 року, тобто після прийняття рішення профспілковим органом щодо надання згоди на звільнення позивачки із займаної посади (т.1 а.с.11). В ході розгляду справи, судом встановлено, зокрема з письмових заперечень [PERSON] (т.2 а.с.21) і дану обставину в судовому засіданні не заперечили представники сторін, що на даний час позивачка не являється членом первинної профспілкової організації [PERSON] базового державного медичного коледжу. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів щодо неправомірності дій відповідача відносно [PERSON], не вчинено і не порушено її трудових прав, відповідач у звязку з скороченням штату працівників, діяв у відповідності до вимог передбачених ч.1 та ч.2 ст. 40 КЗпП України, а також ч.1 та ч.3 ст. 49-2 КЗпП України. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed