Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Універсальна товарна біржа «Інкопмарк-Контракт», по якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який укладений 20.02.1998 року, зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт», реєстраційний номер 464. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20.02.1998 р. вона придбала квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт», реєстраційний номер 464. Наразі позивачу стало відомо, що договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, проте на час укладення вказаного договору останній ця обставина відома не була. Через недотримання обов'язкової нотаріальної форми посвідчення договору [PERSON] не може в повному обсязі здійснювати свої права власника зазначеної квартири, в зв'язку з чим звернулася до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Універсальної товарної біржі «Інкопмарк-Контракт» в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу квартири від 20 лютого 1998 року, зареєстрованого в Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» реєстраційний номер № 464 [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру під [ADDRESS] (а.с. 3). Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Вказана вимога закону була передбачена і ст. 227 ЦК (в ред. 1963 року). Як роз'яснив у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених ст.218 та 220 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. З'ясовано, що при укладенні договору були дотримані всі істотні умови, які пред'являються до цього виду правочинів. Спорів у сторін стосовно виконання договору, на момент розгляду справи в суді, не існує. Судом не з'ясовано підстав, по яким можливо визнати зазначений правочин недійсним. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судові витрати вважати по фактично понесеним стороною позивача. На підставі ст.ст. 41, 47, 227 ЦК (в редак. 1963 року), ст.ст. 220, 392, 655 ЦК України та

Outcome: approved