Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 02.07.2015 року вона уклала з ПАТ «Ідея Банк» кредитний договір №Z06.185.72389, відповідно до якого банк надав кредит у розмірі 61 000,00 грн. строком на 60 місяців. В березні 2019 року [PERSON] дізналась, що 18.07.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис №425 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Ідея Банк» невиплачену в строк на підставі кредитного договору №Z06.185.72389 від 02.07.2015 року заборгованість у розмірі 101 338,58 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. №425 від 18.07.2016 року є безпідставним, незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки його було вчинено з порушенням статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». 13.02.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 21.05.2020 року представником відповідача відповідно до вимог ст.178 ЦПК України подано відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи відзив тим, що між позивачем та відповідачем 02.07.2015 року укладено кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 61 000,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його згідно з умовами договору. В зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 25.05.2016 року у останньої виникла заборгованість у розмірі 100 038,58 грн., а тому банк направив вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Оскільки [PERSON] не виконала вимогу щодо погашення кредитної заборгованості банк звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. із заявою про вчинення виконавчого напису. Окрім заяви про вчинення виконавчого напису, банк надав нотаріусу кредитний договорі №Z06.185.72389 від 02.07.2015 року; довідку про ненадходження платежів; вимогу АТ «Ідея Банк» до [PERSON] про усунення порушення кредитних зобов`язань від 25.05.2016 року; довідку - розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z06.185.72389 від 02.07.2015 року, станом на 25.05.2016 року; список №3 ф.№103 згрупованих поштових відправлень АТ «Ідея Банк» (з відміткою поштового відділення зв`язку), опис вкладення в цінний лист (з відміткою поштового відділення зв`язку), що підтверджує направлення на адресу позивача документів, визначених пунктами 4-5 даного переліку, а також фіскальний чек про оплату вказаних послуг поштового зв`язку; виписку по рахунку [PERSON] за кредитним договором на закрите 29.06.2016 року; розрахунок заборгованості за кредитним договором №Z06.185.72389 від 02.07.2015 року. Тобто, банком надано усі необхідні документи, які підтверджують наявність та безспірність заборгованості [PERSON] 15.07.2021 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача АТ «Ідея Банк» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М.в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. 02.07.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» (банк) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір №Z06.185.72389 згідно якого, банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 61 000,00 грн., а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами( процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) і комісіями згідно з умовами цього договору (п.1.1.). Як вбачається з п.6 кредитного договору №Z06.185.72389 [PERSON] мала сплачувати щомісячні внески по кредиту з 02.08.2015 року по 02.07.2020 року. 18.07.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №425, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Ідея Банк» невиплачену в строк на підставі кредитного договору №Z06.185.72389 від 02.07.2015 року заборгованість у розмірі 101 338,58 грн., що складається з: 55 780,40 грн. - основного боргу; 4 332,12 грн. - простроченого боргу; 22 671,06 грн. - прострочених процентів; 71,91 - строкових процентів; 2 666,62 грн. - нарахованої комісії; 14 514,47 грн. - пені; 1 300,00 грн. - плати за вчинення виконавчого напису. Постановою головного державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Мовчун Т.С., 12.02.2019 року відкрито виконавче провадження №58346051, про примусове виконання виконавчого напису №425 виданого 18.07.2016 року. Відповідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Відповідно до п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п.2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2016 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» (фактор) та ПАТ «Ідея Банк» (клієнт) укладено договір факторингу №30/09-1 згідно якого, на умовах цього договору клієнт (первісний кредитор) відступає (передає у власність) факторові (новому кредитору) з 30.09.2016 року права вимоги під фінансування від фактора, а фактор набуває (приймає у власність) від клієнта з 30.09.2016 року права вимоги та здійснює їх оплату (фінансування) клієнту заплату. Крім того, як вбачається з додатку №1, 2 до договору факторингу №30/09-1 від 30.09.2016 року до ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» перейшло право вимоги з [PERSON] за кредитним договором №Z06.185.72389 від 02.07.2015 року, загальна сума заборгованості станом на 30.09.2016 року складає 93 833,81 грн. Однак, відповідно до листа ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» на ім`я [PERSON] вбачається, що за умови оплати заборгованості одним платежем в сумі 42 200,00 грн. до 03.12.2020 року включно та підписання додаткової угоди, заборгованість за кредитним договором №Z06.185.72389 від 02.07.2015 року буде погашено в повному обсязі та кредит закрито. Таким чином, суд приходить до висновку, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався щодо існування безспірної заборгованості, чим порушив норми ст.87 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки, у суму заборгованості входить тіло кредиту, відсотки, комісія, пеня та штрафи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин та враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання, є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки виконавчий напис вчинено з порушенням ст.87 Закону України «Про нотаріат». Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені у вигляді судового збору.

Outcome: approved