Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просить: -- визнати недійсним Державний акт серії ЯЛ № 717554 від 05.03.2010 року на право власності на земельну ділянку № 20, площею 1,7441 га, кадастровий номер № 6820655100:09:002:0189, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Віньковецької селищної ради Хмельницької області «за межами населеного пункту», виданий на підставі розпорядження Віньковецької районної державної адміністрації № 33/2009-р від 10.02.2009 року на ім`я [PERSON], яка померла 14.02.2017 року; -- визнати недійсним розпорядження Віньковецької районної державної адміністрації від 10.02.2009 року № 33/2009-р на підставі якого виданий Державний акт серії ЯЛ № 717554 від 05.03.2010 року на право власності на земельну ділянку № 20, площею 1,7441 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Віньковецької селищної ради Хмельницької області «за межами населеного пункту», виданий на ім`я [PERSON], яка померла 14.02.2017 року; -- визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,3682 га за № 213, що розташована на території Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 14.02.2017 року. В обґрунтування позову вказувала, що 14.02.2017 року померла її мати [PERSON], після смерті якої спадщину прийняла її дочка [PERSON] ,тобто позивач по справі. Інший спадкоємець чоловік померлої [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. Однак реалізувати своє право на спадкове майно позивач немає змоги, оскільки в процесі оформлення спадщини з`ясувалось, що правовстановлюючий документ, який підтверджує право спадкодавця, містить ряд помилок. Так, в Державному акті серії ЯЛ № 717554 від 05.03.2010 року виданому на ім`я [PERSON], неправильно вказано номер земельної ділянки та її площа, а саме, замість № 213 вказано № 20, замість 1,3682 га - 1,7441 га. У судове засідання 09.01.2018 року учасники справи, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились. Позивач [PERSON] при подачі позову до суду у позовній заяві заявила клопотання, у якому просила справу розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача -- Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області за довіреністю, юрисконсульт [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій позов [PERSON] визнав, просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача -- Віньковецкої районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового засідання, в суд не з`явився. Представник третьої особи -- Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, за довіреністю [PERSON] надала суду письмові пояснення, та при вирішенні позовних вимог по суті покладалась на думку суду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 14.02.2017 року в смт. Віньківці Хмельницької області померла мати позивача -- [PERSON], яка була власником земельної ділянки згідно Державного акта на право приватної власності серії Р1 № 838513. Відповідно до записів у Державному акті номер земельної ділянки зазначено № 20 та площа -- 1,74 га. Крім того, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] житловий будинок із надвірними спорудами, що в смт. Віньківці по вул. Тополівська, 4, Віньковецького району Хмельницької області та право на земельну частку (пай) розміром 2,49 умовних кадастрових гектари із земель агрофірми «Маяк». Після проведення державної реєстрації спадкових прав на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Віньковецької районної державної адміністрації № 33/2009-р від 10.02.2009 року видано Державний акт серії ЯЛ № 717554 від 05.03.2010 року на право власності на земельну ділянку, у якому також значено номер земельної ділянки -- № 20, площа -- 1,7441 га. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка [PERSON] спадкоємець за заповітом, звернувшись протягом шестимісячного строку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та оформивши частину спадкового майна на своє ім`я. Інший спадкоємець чоловік померлої [PERSON], протягом шестимісячного строку від прийняття спадщини відмовився. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-БВ № 297988; свідоцтвом про одруження ЯФ № 096751, згідно якого [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], і прізвище дружини «Приступа»; ксерокопією паспорта позивача; свідоцтвом про народження ЯЛ № 547472, згідно якого матір`ю [PERSON] записана [PERSON], а батьком [PERSON]; свідоцтвом про укладення шлюбу І-БВ № 315841, згідно якого [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], і прізвище дружини «Цісар»; заповітом від 24.11.2016 року, згідно якого [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]; Державним актом серії Р1 № 838513 від 01.11.2001 року на ім`я [PERSON]; свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ААВ № 101714; свідоцтвом про право на спадщину за законом АВР № 300821; Державним актом серії ЯЛ № 717554 від 05.03.2010 року на ім`я [PERSON]; матеріалами спадкової справи № 126-2017, заведеної після за заявою [PERSON] після смерті [PERSON] 22.11.2017 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса по питанню отримання свідоцтва про право на спадщину, однак приватним нотаріусом [PERSON] письмово відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 1,7441 га та 1,74 га, у звязку з відсутністю витягу із Державного земельного кадастру. Із відповіді відділу у Віньковецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.11.2017 року № Ц-437/0-0.20-42/134-17за підписом в.о. начальника відділу [PERSON] слідує, що в Державному акті серії ЯЛ № 717554 від 05.03.2010 року на ім`я [PERSON] неправильно вказано номер земельної ділянки та її площа, а саме замість № 20 площею 1,74 га має бути зазначено -- № 213 площею 1,3682 га. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оцінивши досліджені докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на земельну ділянку відповідно до закону та провела її державну реєстрацію, позивач як спадкоємець за заповітом має право на вказане спадкове майно в порядку спадкування, але у звязку з допущеними у правовстановлюючому документі на земельну ділянку помилками, вона позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно. Вирішення виниклого спору можливе лише в судовому порядку. Таким чином, позивач прийнявши спадщину після смерті матері [PERSON] у встановленому законом порядку та не відмовившись від неї, успадкувала також належну спадкодавцю [PERSON] земельну ділянку площею 1,7441 га. Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. З наведених підстав Державний акт на право приватної власності на земельну ділянки № 20 площею 1,7441 га з кадастровим номером 6820655100:09:002:0189, виданий 05.03.2010 року на ім'я [PERSON] Віньковецьким районним відділом земельних ресурсів та розпорядження Віньковецької РДА № 33/2009 від 10.02.2009 року в частині, що стосується дозволу на виготовлення землевпорядної документації на імя [PERSON], на підставі якого був виданий державний акт, слід визнати недійсними. Визнання права власності за [PERSON] на земельну ділянку не порушує прав чи інтересів інших осіб. Враховуючи, що позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, він підлягає задоволенню.

Outcome: approved