Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона є матірю малолітньої [PERSON], [INFO] На протязі тривалого часу її донька зазнає сексуального насильства з боку [PERSON], яке проявилося у вигляді домагань, неодноразових торкань та рухів у бік інтимних місць її дитини, а також у її розбещенні. Про даний факт повідомлено правоохоронний орган. Відомості її заявою внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12018220540001275 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 156 КК України. В матеріалах кримінального провадження міститься Висновок доцента, професора кафедри педагогіки та психології Харківського національного університету внутрішніх справ - [PERSON], у якому по пунктах чітко зазначено, що [PERSON] вчиняє незаконні, аморальні дії, спрямовані на розбещення неповнолітньої дитини - [PERSON]. У звязку з тим, що минув великий проміжок часу з дня вчинення (та продовження) даного кримінального правопорушення наслідки його вчинення, ще не минули безслідно для її доньки, з часу у час її донька зазнає психічних страждань через згадку та ймовірне настання жахливої події, яка асоціюється для неї з [PERSON]. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.10.2018 року було прийнято до провадження заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: [PERSON], [PERSON], [PERSON], Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради та призначив судове засідання . Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.10.2018 року було залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. Заявник [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в період перебування у шлюбі з [PERSON], останній проявляв зацікавленість у піклуванні за їх донькою [PERSON], яка проявлялась у спільному купанні дитини, зміні підгузків, крім того вказує, що батько при обробці дитини засобами по догляду за дитиною торкався руками статевих органів дитини та засовував пальці у піхву глибше ніж для цього потрібно, однак зазначає, що не звертала на це увагу, оскільки вважала це проявом любові та турботи з його боку. Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 21 червня 2016 року (справа № 641/4251/16-ц, провадження № 2/641/1844/2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON], укладений 12 жовтня 2012 року у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 353, розірвано. А також рішеннями Комінтернівського районного суду м. Харкова були встановлені час та місце зустрічей дитини з батьком, бабусею та дідусем. Приблизно півтора року тому вона звернулась до консультативної поліклініки ГУ ІОЗДП АМНО для визначення психологічного стану доньки [PERSON], згідно якого встановлено, що [PERSON] має синдром порушення психологічного розвитку, енурез, синдром ликворної гіпертензії.. Після чого вона звернулась до психолога [PERSON] для отримання консультації, щодо психологічного стану її доньки. Зустрічі доньки з психологом протягом останнього року проводились кожної пятниці тривалістю по дві години. Однак не зважаючи на заняття доньки з психологом поведінка та її емоційний стан не поліпшився. У дитини виникло непереборне бажання торкатися своїх статевих органів, задовольняти себе природнім та не природнім шляхом, а саме займатися мастурбацією по декілька разів на день засовувати різні предмети у піхву: ляльки, іграшки тощо. .. На її запитання в дитини з цього приводу відповідала, що так вчить її тато. Вказує, що на її думку [PERSON] вчиняє розбещуючі дії в проміжок часу з 16.00 год. До 17.15 год. , оскільки вона не присутня у цей проміжок часу так як працює. При зустрічах батька з дитиною він продовжуючи свої розбещуючи дії торкався до статевих органів дитини через одяг , а саме він підсаджував доньку під сідниці на дробинку дитячого майданчика. На її зауваження , що так робити не потрібно [PERSON] відповів, що дитині так подобається. Крім того знімав відео на телефон коли вона підтягувала штани дівчинки. Зазначила, що торкання статевих органів дитини її батьком призвели до вульвовагініту [PERSON] Дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] приховують дії свого сина [PERSON] спрямовані на розбещення її доньки [PERSON], у звязку з чим заявниця просить задовольнити її вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник заявника [PERSON], діючий на підставі довіреності, заяву підтримав та просив її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви, надали до суду заперечення в яких зазначили, що заявниця [PERSON] не бажаючи виконувати судові рішення про участь тата, бабусі й дідуся у спілкуванні з дитиною, не погоджуючись з їх участю у вихованні дитини створює різні перепони у зустрічах з дитиною. Зазначив, що він зустрічається з дитиною в людних місцях, таких як «Караван» та «Даффі» заявниця та її мати спостерігають за їхніми зустрічами та знімають їх на мобільний телефон. У його присутності, коли відбувається його спілкування з дитиною, ті дії на які посилається заявниця, а саме непереборне бажання торкатися своїх статевих органів, задовольняти себе природнім та не природнім шляхом, у дитини не виникає. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви та пояснив, що він виконує рішення суду, зявляється до онуки в зазначений в рішенні час. Будь-яких дій на які посилається заявниця з боку онуки не помічав, зазначив, що він любить онуку та піклується про неї. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви та пояснила, що за станом здоровя вона не завжди буває присутня у місцях розважального центру «Даффі» та «Караван» де дідусь проводить час з онукою. Вважає, що заявниця оговорює дитину, оскільки жодного разу за онукою не помічала дій спрямованих на непереборне бажання задоволення потреб сексуального характеру природнім та неприроднім шляхом в її присутності. Представник заінтересованої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що після ухвалення рішень про встановлення часу та місця зустрічей з дитиною батьком бабусею та дідусем до їх служби поступило безліч заяв з боку всіх сторін по зазначених справах про не виконання судових рішень як з боку матері так і з боку батька, бабусі та дідуся. Після отримання заяви матері про розбещення дитини батьком було направлено комісію та обстежено житлові умови дитини, про що складено відповідний акт. При вирішенні справи покладається на розсуд суду, просила ухвалити судове рішення яке б відповідало інтересам дитини.. Вислухавши пояснення заявника , представника заявника, заінтересованих осіб їх доводи та заперечення, свідків дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, обєктивно оцінивши докази, які мають суттєве значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду (ч.2 ст. 350-5 ЦПК України). Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 41) Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 21 червня 2016 року (справа № 641/4251/16-ц, провадження № 2/641/1844/2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON], укладений 12 жовтня 2012 року у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 353, розірвано. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 29 липня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01 липня 2016 року і до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.11.2016 року було зобовязано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON], [INFO]. Визначено [PERSON] наступний спосіб його участі у вихованні доньки , визначивши час: 1 (перша), 3 (третя) суботи та 2 (друга), 4 (четверта) неділя місяця з 10.00 до 18.00 у присутності матері, [PERSON]. (а.с.79-80) Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова 14.08.2017 року було зобовязано [PERSON] не перешкоджати дідусю [PERSON], бабусі [PERSON] брати участь у вихованні онуки та вільному спілкуванні з онукою [PERSON], [INFO]. Визначено дідусю [PERSON] , бабусі [PERSON] наступний спосіб їх участі у вихованні онуки [PERSON], [INFO], визначивши час: щочетверга кожного тижня з 16:00 год до 20:00 год. у присутності матері, [PERSON]. (171-172) Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2018 року були внесені відомості за заявою [PERSON] за № 12018220540001275 за ознаками кримінального правопорушення передбаченими ч.1 ст. 156 КК України. (а.с.38) Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.07.2018 року були внесені відомості за заявою [PERSON] за №12018220540001604 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України. (а.с.39) Відповідно до висновку за результатами опитування , наданого у відношенні [PERSON], проведеного кандидатом психологічних наук, доцентом професором кафедри педагогіки та психології [PERSON], - 1 гр.. [PERSON] не одноразово переглядав разом з малолітньою дочкою [PERSON], фільми, зміст яких не відповідав віку дитини , містив сцени за участю «оголених людей на ліжку» з впевненістю можно стверджувати, що ці фільми не були спрямовані на психосексуальний розвиток дитини. 2. Гр. [PERSON] припускав дії сексуального характеру щодо малолітньої дочки [PERSON], а саме поглажування статевих органів , які викликали в дівчинки приємні відчуття. Поведінка гр.. [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON] має ознаки розбещення. 3 Поведінка гр.. [PERSON], щодо його малолітньої доньки [PERSON] має ознаки розбещення. (а.с. 36-37) В судовому засіданні було встановлено обставину, щодо звернення заявниці [PERSON], до Комунального закладу охорони злоров»я «Харківська міська дитяча поліклініка №1» відбулось півтора роки тому з приводу психологічного розвитку дитини, [PERSON] на підтвердження чого заявниця [PERSON] надала для огляду медичну картку хворого. Дана обставина визнана всіма учасниками справи та не підлягає доказуванню, що відповідає положенням ч.1 ст. 82 ЦПК України. Відповідно висновку консультативної поліклініки від 11.01.2018 року [PERSON] має ряд захворювань, а саме синдром порушення психологічного розвитку, енурез. синдром ликворної гіпертензії. (а.с.42) В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є психологом. [PERSON] звернулась до неї зі скаргами на психологічний стан дитини [PERSON], які виражались у замкнутості дитини після розлучення батьків. Зустрічі [PERSON] з нею відбувались на протязі останнього року кожної пятниці тривалістю по дві години. Під час яких вона проводила з дитиною відповідне спілкування щодо замкнутості дитини її психологічного розвитку, проводила різні тестування за встановленими МОЗ України стандартами. В процесі спілкування з дитиною психологом було встановлено, що , дитина любить та сприймає обох батьків однаково. Будь якої вираженої агресії до батьків не проявляє. В процесі спілкування будь-яких відомостей неповнолітня дитина [PERSON] що вона зазнає психологічних страждань через згадку та імовірне настання жахливих подій, які асоціюються для неї з її батьком жодного разу не повідомляла. Приблизно пів року тому [PERSON] звернулась до неї особисто за порадою стосовно її поведінки під час неодноразової щоденної мастурбації її дитини. Вона надала поради матері як себе вести в таких випадках, але з дівчинкою з цього приводу не спілкувалась. Крім того як спеціаліст вона зазначила, що така поведінка дівчинки в даному віці може бути викликана різними обставинами, наприклад психологічною травмою дитини після розлучення батьків, а також копіюванням відповідної поведінки однолітків в дитячому садку, психологічними розладами гіперсексуальності дитини так і розбещенням її з боку батьків. Зазначила, що стверджувати, що саме призвело до такою поведінки дитини вона не може. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є кандидатом психологічних наук, доцент, професор кафедри педагогіки та психології Харківського національного університету внутрішніх справ до неї надійшов лист від 5.05.2018 року №62/1976 від начальника Слобідського відділу поліції ГУНП в Харківській області полковника поліції Торопова С.М. , яким було поставлено питання Чи мав місце факт розпусних дій гр.. [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON], [INFO] . Попереджена про кримінальну відповідальність за ст.. ст.. 384 385 КК України вона ніким не була, це була її особиста ініціатива, оскільки відповідний лист надійшов поза рамками кримінального провадження, а тому вона за аналогією проведення відповідних опитувань в рамках кримінальних проваджень , зазначила це у висновку. Спілкувалась вона у зеленій кімнаті, яка розташована у Слобідському відділі поліції ГУНП в Харківській області. Відеозапис спілкування з дитиною не здійснювався з технічних причини, про які їй не було відомо. Оскільки дане опитування проводилось поза рамками кримінального провадження дотримання норм передбачених ст.. ст.. 226-227 КПК України вона не дотримувалась. За стеклом знаходилась мати дитини та підполковник поліції Торопов С.М., батько нею про проведення даного опитування не повідомлявся та не викликався. Пояснила, що [PERSON] на контакт з психодогом в присутності матері не йшла, обіймала матір за шию, притискалась до неї, не відповідала на запитання. Коли матір дівчинки, [PERSON] перейшла з працівником поліції з частини «зеленої кімнати», де проводилось опитування [PERSON] до частини приміщення за дзеркалом, контакт з дівчинкою вдалося встановити легко: вона зацікавилась ляльками, почала їх розглядати та бесіда почалася без перешкод. Опитування проводилось російською мовою, оскільки дитина розмовляю російською. Питання [PERSON] ставились про поведінку та ставлення обох батьків. На думку дівчинки батьки її люблять, не кривдять. Впливу з боку матері на дитину щодо відповідей про батька та його поведінку виявлено не було. [PERSON] на всі питання які стосувались матері, садочка тощо відповідала невимушено, досить розгорнуто для свого віку, на вимогу уточнювала окремі деталі. При запитаннях щодо батька дівчина замикалась в собі, напружувалась, відмовчувалась, часто відповідала «не знаю» або «я хочу поиграть» та зверталась до іграшок. З метою встановлення контакту з дівчиною були використані картинки дитячого апперцептивного тесту, який містить картинки за участі тварин дорослих та дітей. Використання картинок тесту дозволило отримати додаткові дані про те, що батьки дівчину фізично не карають. Під час обговорення однієї з картинок мова зайшла про те, що доросла тварина гладить дитинча виник такий діалог між психологом та [PERSON]: «А тебя папа гладит?; -Да; -А где? ; - Везде.». Після цього дівчині було вказано в довільному порядку на різні частини тіла, зокрема й статеві органи, та кожного разу ставилось запитання : «А тут?», дівчина відповідала «Да». Свої відчуття при цьому дівчина посміхалась та була радісна. Зазначила, що за віком дівчинка не розуміє характеру та значення дій батька. У процесі бесіди дівчині були поставлені запитання про те, як вона проводить час з батьками, як грають та які мультики передивляються. Було зясовано, що батько дівчини [PERSON], неодноразово переглядав з нею фільми зі сценами з «голими людьми». На питання , що ці люди робили, дівчина відповіла, що «они спали на кровати,вот так» та показала це на ляльках, яких до цього роздягла. Зазначила, що усвідомленна статева ідентичність дівчини відповідає віку 3-3,5 року, вона не каже, чим відрізняються хлопчики від дівчаток або чоловіки від жінок, свою стать ідентифікує посилаючись на слова матері, на питання «ти дівчинка?» вона відповіла «да», на питання «Чому?», вона відповіла «Так мама сказала». Отже ідентифікувати фільми які [PERSON] передивляється з батьком, як звичайні фільми для дорослих, еротичні або порнографічні було не можливо. Але із впевненістю можна стверджувати, що ці фільми не були навчальними для дітей щодо статевих стосунків. Також додатково зазначила, що відповідні питання стосовно дій матері щодо поглажування або торкання статевих органів по відношенню до дитини нею не ставились, оскільки не було такої цілі. Крім того використання картинок тесту які були б направлені саме на виявлення насильства сексуального характеру з боку батька, батьків нею при проведенні опитування не застосовувались, так як дитина була вже втомлена та не бажала подальшого спілкування. З довідки «Харківської міської дитячої поліклініки №1 » №01-10/561 від 29.03.2018р. адміністрація КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №1» вбачається, що дитина [PERSON], [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS], перебуває під наглядом фахівців КЗОЗ «ХМДП №1» з 19.04.2016 року. У квітні 2016р. був проведений диспансерний огляд дитини для оформлення в дитячий дошкільний заклад № 112. Мати з дитиною зверталась за медичною допомогою: з 10.05.16р. по 13.05.16 р. - ринофарингіт, видана довідка в дитячий дошкільний заклад; з 03.06.16 р. по 16.06.16 р. - лакунарна ангина; 30.06.16 р. консультована неврологом, 09.07.16р.обстежена в КЗОЗ «ХМДЛ №5». Діагноз: мінімально мозкова дисфункція, 29.07.16 р. видана довідка в дитячий дошкільний заклад; з 04.08.16 р. по 13.08.16 р. - назофарингіт, видана довідка в дитячий дошкільний заклад; з 12.09.16 р. по 24.09.16 р. - тонзилофарингіт, видана довідка в дитячий дошкільний заклад; з 05.10.16р. по 17.10.16 р. - трахеіт, видана довідка в дитячий дошкільний заклад; з 18.11.16 р. по 25.11.16р.- трахеіт, видана довідка в дитячий дошкільний заклад; з 20.12.16р. по 27.12.16 р.- назофаринготрахіїт, видана довідка в дитячий дошкільний заклад; з 10.04.17р. по 21.04.17р. - трахіїт, видана довідка в дитячий дошкільний заклад; 08.08.17р.- проведена КПК, видана довідка в дитячий заклад; 29.05.17р.-оглянута ЛОР лікарем, діагноз: євстахеіт; 21.09.17р. - консультована неврологом, рекомендована консультація дитячого психолога, психіатра; 21.09.2017, 23.09.2017, 25.10.17р.- вульвовагініт, лікування у дитячого гінеколога; 23.10.17р. по 01.11.17 р.-трахеіт, видана довідка в дитячий дошкільний заклад; 15.12.17р.-проведена р.Манту , 18.12.17р.- видана довідка в дитячий дошкільний заклад; 16.02.18р.- 23.02.18р., діагноз: ацетонемічний сіндром; 10.03.18р. по 16.03.18 р.- фарингіт, видана довідка в дитячий дошкільний заклад; 26.03.18р.- дитина оглянута вдома, діагноз - трахеіт; 27.03.18 р.- дитина консультована гастроентерологом, діагноз - функціональний кетоз; 30.03.18р. - видана довідка в дитячий дошкільний заклад. З довідки наданої КНП «Міська дитяча поліклініка №1» Харківської міської ради від 17.09.2018 р. №1718 адміністрація КНП «Міська дитяча поліклініка №1» Харківської міської ради вбачається, що, [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в закладі охорони здоровя. За період з 30.03.2018р. по теперішній час зареєстровані наступні звернення за медичною допомогою: 24.04.2018р. проведено лабораторне дослідження крові та сечі, встановлено діагноз: анемія легкого ступеню. 21.06.2018р. звернення до лікаря-педіатра, діагноз: диспепсія. 29.08.2018р. звернення до лікаря-педіатра, діагноз: гострий фарингіт. 07.09.2018р. звернення до лікаря-педіатра, діагноз: гостра респіраторна вірусна інфекція. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року Держави забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За приписами п.2, ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства (постраждала дитина) - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. Як наголошує п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Як регламентовано ст.16 зазначеного закону, передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі. До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі. Згідно розділу IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. У відповідності до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Частиною другою статті 3 Закону України«Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до пункту 2 частини 1статті 24цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно частини 2статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків:1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до частини 3статті 26 наведеного Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Згідно пункту 9 частини 1статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру. (Рішення у справі Серавін та інші проти України № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до роз'яснень, наведених в пунктах 10, 11постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, зявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд критично ставиться до висновку за результатами опитування , наданого у відношенні [PERSON], проведеного кандидатом психологічних наук, доцентом професором кафедри педагогіки та психології [PERSON], оскільки при наданні вищевказаного висновку [PERSON] не була попереджена про кримінальну відповідальність за ст.. 384, 385 КК України відповідно до чинного законодавства, дане опитування проводилось поза рамками кримінального провадження. Використання картинок тесту які були б направлені саме на виявлення насильства сексуального характеру з боку батька, батьків нею при проведенні опитування не застосовувались. Картинка- малюнок, оглянутий в судовому засіданні, який сприяв наданню висновку за результатами опитування [PERSON] носила характер виявлення покарання за не послухання щодо привчання до туалету. Відомості внесені до ЄРДР від 06.06.2018 року за заявою [PERSON] за № 12018220540001275 за ознаками кримінального правопорушення передбаченими ч.1 ст. 156 КК України , суд не може прийняти як належний та допустимий доказ вчинення насильства заінтересованою особою відносно дитини, у порозумінні ст.. 77-78 ЦПК України, оскільки дані відомості внесені до не встановленої особи. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фотокопії процесуальних документів кримінального провадження № 12018220540001275 від 06.06.2018 року, щодо не встановленої особи, суд не може прийняти до уваги. Ствердження заявниці, що встановлений діагноз КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №1» вульвовагініт,у [PERSON] викликаний незаконними , аморальними діями спрямованими на розбезення дитини [PERSON] , суд не може прийняти до уваги, оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підтвердження данної обставини , щодо ітіалогією виникнення даного діагнозу ані заявницею ані її представником до суду не надано. Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, рівень безпеки [PERSON] був визначений, як безпечний. Таким чином, враховуючи, що суду не надано належних, достатніх та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно дитини, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд приходить про відсутність підстав для видачі обмежувального припису. Відповідно до ч.3 ст. 350-5 Судові витрати, повязані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed