Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цим позовом посилаючись на те, що з 11.08.2016 року перебуває у шлюбі з відповідачем, в якому у них [INFO] народився син [PERSON]. На думку позивачки, сімейне життя з відповідачем виявилось необдуманим і легковажним кроком. Причиною реєстрації шлюбу стала її вагітність. Різниця поглядів і характерів сторін призвела до непорозумінь між ними. Відповідач легковажно відносився до сімейного життя. Про сім'ю не дбав, працювати не хотів, постійно кудись відлучався по справах. На зауваження змінити свою поведінку не реагував. Після народження дитини з січня 2017 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують. У листопаді 2018 року позивачка дізналась, що відповідача, згідно вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області, засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі. Вичерпавши всі засоби до створення нормальних сімейних взаємовідносин та проаналізувавши сімейні відносини протягом спільного проживання з відповідачем, просить розірвати шлюб. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів сімейне життя вважає неможливим. Позивачка [PERSON] у підготовчому засіданні позов підтримала, в обґрунтування посилалась на викладені в ньому обставини, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з'явився, оскільки відбуває міру покарання, згідно вироку суду, в місцях позбавлення волі. Надіслав на адресу суду заяву, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони зареєстрували шлюб 11.08.2016 року у Самбірському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (актовий запис № 190). ( а.с. 3). В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. ( а.с. 4). Згідно пояснень позивачки у підготовчому засіданні відомо, що її намір розірвати шлюб є остаточним. Сторони припинили подружні відносини, проживають окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, аналізуючи всі обставини справи - судом встановлено, що дана заява про розірвання шлюбу є підставною, оскільки розлад в сім'ї носить тривалий характер. Причини, які спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, так як в даному випадку має місце не короткочасний розлад в сім'ї, викликаний випадковими причинами, а тверде переконання позивачки, що її відносини з чоловіком як подружжя, припинені остаточно без будь-якої можливості в подальшому їх поновити. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, їх сім'я розпалася остаточно. Після розірвання шлюбу позивачці, відповідно до ст. 113 СК України, залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved