Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказано, відповідач є матірю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2015 року відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей, а позивача [PERSON] призначено опікуном, що підтверджується розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 17.08.2015 року № 302. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач добровільно не надає, не бере участі у вихованні дітей, їх життям та здоровям не цікавляться, діти повністю знаходиться на утриманні позивача. Просить суд, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання до суду та до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заявою просять суд розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечують. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матірю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2015 року відповідач позбавлена батьківських прав на дітей, а [PERSON] призначено опікуном неповнолітніх [PERSON], [PERSON], які проживають з позивачем і находиться на її утриманні. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особи, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обовязку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із змісту ч. 3 ст. 181 СК України слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька і (або) у твердій грошовий сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з матеріального становища сторін та враховуючи стан їх здоровя, а також те, що відповідач в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання дитини, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, зазначених у статті 182 СК України та не надав суду інших доказів, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Згідно положень ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved