Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

[PERSON]звернулась до суду з позовом до Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області, [PERSON] та [PERSON], з участю третіх осіб відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Сколівської районної державної адміністрації та відділу Держземагентства у Сколівському районі Львівської області про усунення перешкод у користуванні проїздом та визнання недійсними рішень та акту. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] біля яких проходить заїзд загального користування, який веде до церкви Зіслання Святого Духа та яким вона, на її думку, з вини відповідачів [PERSON] та [PERSON] позбавлена можливості користуватися, оскільки саме вони закривають металеві ворота, самовільно встановлені на початку заїзду Крушельницькою сільською радою, на колодку. Вказала, що даний заїзд є єдиним можливим заїздом до належних їй господарських будівель та споруд. Крім того, зазначила, що 10.12.2012 року Крушельницькою сільською радою Сколівського району Львівської області було прийнято рішення, яким було надано дозвіл на виготовлення детального плану території земельної ділянки для облаштування дороги до церкви Зіслання Святого Духа, а рішенням № 212 від 22.05.2013 року «Про затвердження детального плану території житлово-громадської забудови» даний план було затверджено. Вважає, таке рішення незаконним, таким, що порушує її права та інтереси як землекористувача, оскільки згідно детального плану території передбачається проведення реконструкції існуючого заїзду за рахунок, на її думку, частини земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні. При цьому заперечила факт самовільного захоплення нею частини заїзду загального користування, а тому відомості, вказані в акті комісії Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області № 2 від 29.05.2012 року, вважає такими, що не відповідають дійсності. Одночасно вказала на те, що будучи власником домоволодіння користується земельними ділянками, а тому звернулась до Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області з заявою про закріплення таких за її господарством, про що сесією Крушельницької сільської ради було винесено рішення про закріплення за нею земельних ділянок згідно абрису сільської ради за 01.01.1995 рік, який вона вважає незаконним, оскільки такий було складено сільським головою одноосібно та містить відомості щодо площ земельних ділянок, які не відповідають дійсності. За таких обставин просить суд зобов`язати Крушельницьку сільську раду Сколівського району Львівської області усунути перешкоди у користуванні заїздом загального користування та визнати недійсними рішення сесії Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області № 141 від 03.07.2012 року «Про затвердження акту земельної комісії № 2 від 29.05.2012 року», № 271 від 10.02.2014 року «Про розгляд заяви [PERSON]» та № 212 від 22.05.2013 року «Про затвердження детального плану території житлово-громадської забудови» та акт № 2 від 29.05.2012 року. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила та пояснила, що позивачкою захоплено частину заїзду загального користування, який проходить повз її господарські будівлі та споруди та є заїздом до церкви Зіслання Святого Духа, про що було складено оскаржуваний акт № 2 від 29.05.2012 року, який був затверджений оскаржуваним позивачкою рішенням сесії Крушельницької сільської ради. Окрім цього зазначила про те, що в інтересах громади було прийнято рішення про виготовлення детального плану території земельної ділянки для облаштування дороги до церкви Зіслання Святого Духа, який було затверджено рішенням сесії. З приводу оскаржуваного рішення сесії Крушельницької сільської ради, яким за господарством позивачки було закріплено земельні ділянки, вказала, що площа таких відповідає площам земельних ділянок, які перебували у користуванні власників господарства по [ADDRESS] згідно акту обміру земельної ділянки від 01.09.1995 року. При цьому зазначила, що оскаржувані позивачкою рішення були прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства, за відсутності порушення прав та інтересів позивачки, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи, зокрема державний акт, що посвідчує право власності на земельну ділянку, якою позивачка користується, а тому вважає позовні вимоги безпідставними, такими, що не відповідають дійсності, відтак у задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заперечення, в якому зазначила про те, що позивачкою на надано жодних доказів на підтвердження того, що ключі від металевих воріт, установлених на початку даного заїзду знаходяться саме у відповідачів [PERSON] та [PERSON], а тому саме ними чиняться перешкоди у користуванні заїздом загального користування. З приводу оскаржуваних рішень вказали проте, що такі були прийняті в інтересах територіальної громади села. У судовому засіданні [PERSON], [PERSON] та їх представник проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав, викладених вище, просили у їх задоволенні відмовити у повному обсязі. Представники третіх осіб відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Сколівської районної державної адміністрації та відділу Держземагентства у Сколівському районі Львівської області у судовому засіданні позовні вимоги підтримали частково, зокрема зазначили, що встановлення металевих воріт на початку заїзду загального користування створюють позивачці перешкоди у користуванні таким, оскільки даний заїзд є єдиним заїздом до її господарських будівель та споруд. З огляду на це вважають, що такі перешкоди підлягаю усуненню. В частині визнання оскаржуваних рішень недійсними просили відмовити. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача - Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області, відповідачів та їх представника, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що по [ADDRESS] наявним є заїзд загального користування, який веде до церкви Зіслання Святого Духа та є єдиним заїздом до господарських будівель та споруд позивачки, що також підтверджується наданими у судовому засіданні поясненнями представника Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області, представника відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Сколівської районної державної адміністрації та актом № 9 від 16.10.2014 року, складеного комісією за результатами огляду і проведених обмірів заїзду загального користування та присадибної ділянки [PERSON] З вказаного акту вбачається, що на початку заїзду встановлені ковані ворота, що як встановлено у судовому засіданні, створює перешкоди позивачці у заїзді до належних їй господарських будівель та споруд. Нормою ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а одним з засобів захисту прав громадян на земельні ділянки є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав. З огляду на викладене, враховуючи те, що існуючий спірний заїзд є заїздом загального користування та належить до земель комунальної власності, а також відсутність облаштування іншого альтернативного заїзду до господарських будівель та споруд позивачки, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні заїздом загального користування по [ADDRESS] ґрунтуються на вимогах закону, відтак підлягають до задоволення. З приводу позовної вимоги щодо визнання недійсними акту № 2 від 29.05.2012 року, рішень сесії Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області № 141 від 03.07.2012 року «Про затвердження акту земельної комісії № 2 від 29.05.2012 року», № 271 від 10.02.2014 року «Про розгляд заяви [PERSON]» та № 212 від 22.05.2013 року «Про затвердження детального плану території житлово-громадської забудови» суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З копії акту від 29.05.2012 року № 2 вбачається, що такий було складено комісією, створеною Крушельницькою сільською радою Сколівського району Львівської області за результатами розгляду та перевірки обставини, зазначених у заяві церковного комітету Зіслання Святого духу, було зафіксовано самовільне захоплення позивачкою частини заїзду загального користування. Згідно Постанови КМУ від 19.04.1993р. № 284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Ураховуючи те, що комісія була створена Крушельницькою сільською радою Сколівського району Львівської області і результати її роботи оформлені відповідним актом, останній підлягав затвердженню Крушельницькою сільською радою Сколівського району Львівської області. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської ради, а тому акт № 2 від 29.05.2012 року був затверджений рішенням сесії Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області № 141 від 03.07.2012 року, чим було дотримано вимоги чинного законодавства, що регулює земельні відносини. Із наявної в матеріалах справи копії оскаржуваного позивачкою рішення сесії Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області № 271 від 10.02.2014 року «Про розгляд заяви [PERSON]» вбачається, що таким за [PERSON] були закріплені земельні ділянки, які перебували та перебувають у її користуванні, згідно розмірів, вказаних у акті обміру земельних ділянок від 01.09.1995 року та який містить план-схему земельних ділянок, складеному комісією в присутності [PERSON] - матері позивачки, яка була власником домоволодіння, що спростовує твердження позивачки про те, що даний акт був складений одноособово. Суд також не бере до уваги твердження позивачки та її представника про те, що в акті № 2 від 29.05.2012 року вказані розміри земельних ділянок згідно акту обміру земельних ділянок від 01.09.1995 року, оскільки із змісту оскаржуваного акту вбачається, що при складанні такого розміри земельної ділянки вказані у абрисі 1995 року були співставленні з фактичними розмірами і лише після того було зроблено висновок про самовільне захоплення позивачкою частини заїзду загального користування. Суд не бере до уваги твердження у судовому засідання позивачки та її представника про відсутність самовільного захоплення [PERSON] частини заїзду загального користування, оскільки з приводу цього в провадженні Сколівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом прокурора Сколівського району в інтересах держави в особі Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області до [PERSON] про звільнення самовільно земельної ділянки. Суд не надає віри твердження позивачки та її представника про те, що вона є власником земельних ділянок на законних підставах, оскільки у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують надання земельних ділянок у власність чи користування, з наступним визначенням меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) і видачею державного акта, а фактичне землекористування без наявності правовстановлюючих документів на земельну ділянку не є тотожним правовому статусу належного землекористувача. У відповідності до ч.ч. 7, 8 ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» загальна доступність матеріалів детального плану території забезпечується шляхом його розміщення на веб-сайті органу місцевого самоврядування, у місцевих друкованих засобах масової інформації, а також у загальнодоступному місці у приміщенні такого органу, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради забезпечує оприлюднення детального плану території протягом 10 днів з дня його затвердження. Детальний план території розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання, а за відсутності затвердженого в установленому цим Законом порядку плану зонування території - відповідною сільською, селищною, міською радою. Рішення Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області № 212 від 22.05.2013 року «Про затвердження детального плану території житлово-громадської забудови» було прийняте в інтересах територіальної громади с. Крушельниця з урахуванням громадських інтересів, оскільки церква Зіслання Святого Духа є пам`яткою архітектури державного значення, та приватних інтересів, в тому числі і позивачки, так як в умовах реконструкції не буде створено жодних перешкод для обслуговування господарських будівель [PERSON], що вбачається з детального плану території житлово-громадської забудови с. Крушельниця, виготовленого ліцензійною організацією КП «Сколебудпроект», який був предметом громадських слухань та затверджений сесією Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області у визначені чинним законодавством строки. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, обов'язок органів державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ураховуючи наведене і те, що Крушельницька сільська рада Сколівського району Львівської області при прийнятті оскаржуваних рішень діяла виключно в межах повноважень та у спосіб, передбаченими Конституцією і чинним законодавством України, з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для їх скасування.

Outcome: partial