Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Міський Комерційний Банк» про стягнення грошових коштів (а.с.1-4;21-24), мотивуючи свої вимоги наступним. 01.07.2014 р. між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу, відповідно до якого банк відкриває вкладнику депозитний рахунок та приймає від вкладника грошові кошти за сплатою 0,1 % річних. 29.07.2014 р. вона внесла на відповідний рахунок кошти у сумі 145000 грн. та 6442,37 грн.. 01.08.2014 р. вона звернулась до відповідача з письмовою вимогою про повернення їй всієї суми вкладу та нарахованих процентів за першою вимогою та про закриття відповідного рахунку, але кошти їй не повернули. Посилаючись на ст. 41 Конституції України, ст.ст. 22, 526, 633, 1958, 1060, 1074 ЦК України, ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» просить: стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 151445, 68 грн., з яких: 151442, 37 грн. - розмір вкладу; 3,31 грн. - сума нарахованих процентів; стягнути з відповідача на користь держави 1514,44 грн. судового збору. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує. Причини неявки представника відповідача не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд визнає причини неявки представника відповідача неповажними, вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.07.2014 р. між [PERSON] та ПАТ «Міський Комерційний Банк» було укладено договір банківського вкладу № 2620/11/205354, відповідно до якого банк відкриває вкладнику депозитний рахунок та приймає від вкладника грошові кошти на рахунок зі сплатою 0,1 % річних (а.с.5-9). Відповідно до меморіальних ордерів № 3912 та № 3911 від 29.07.2014 позивачка внесла на депозитний рахунок кошти у сумі 6442,37 грн. та 145000 грн. відповідно(а.с.10-11). 01.08.2014 р. позивачка звернулась до відповідача з письмовою заявою про повернення їй всієї суми вкладу та нарахованих процентів за першою вимогою та про закриття відповідного рахунку (а.с.12). Заборгованість відповідача перед позивачем, що не оспорюється відповідачем становить 151445,68 грн., з яких: 151442,37 грн. - розмір вкладу; 3,31 грн. - сума нарахованих процентів. Питання повернення вкладів регулюється зазначеним договором та ЦК України. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується прийняти і зарахувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Отже, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки грошові кошти в розмірі 151445,68 грн.; стягнути з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України відповідно до задоволених позовних вимог судовий збір (від сплати якого позивачка звільнена) у розмірі 1514,45 грн..

Outcome: approved