Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В позові вказувала, що 05.05.2011 року зареєструвала шлюб з [PERSON] і прийняла його прізвище. Її дошлюбне прізвище [PERSON]. Шлюб зареєстрований у відділі реєстрації цивільного стану м. Вижниця, актовий запис №11. В шлюбі [INFO] народилася дочка [PERSON], яка проживає з нею, питання про стягнення аліментів не ставить. Посилалася на те, що між ними стали виникати непорозуміння по причині неповаги до неї як жінки, відповідач почав жити своїм життям не рахуючись з її думкою, бували випадки, його відсутності по місцю проживання. Негаразди в сім'ї проходили в присутності дитини, що негативно впливало на її виховання та стан здоров'я. Неодноразово просила чоловіка змінити свою поведінку і відношення до неї, але він ніяких висновків для себе не робив. Жити разом стало неможливо і з лютого 2015 року припинили сімейно-шлюбні відносини. Зазначала, що миритися не бажає, оскільки зрозуміла, що більше не зможе жити з відповідачем, так як втратила до нього почуття любові. Враховуючи вказані обставини прийшла до висновку, що надалі їх спільне життя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки сім'я існує формально. Невирішених майнових питань між ними немає, господарства разом не ведуть. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], що зареєстрований 05.05.2011 році у Вижницькому відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №11. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 05.05.2011 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №11, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 06.05.2012 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. У шлюбі [INFO] народилася дочка - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серія [NUMBER] від 02.01.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, останні проживають окремо з лютого 2015 року, спільного господарства не ведуть, сімейних стосунків не підтримують, позивач на примирення не згідна, вона довела, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Позивач після реєстрації шлюбу прийняла прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає надалі іменуватись шлюбним прізвищем. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved