Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим будинком по вул. Лесі Українки, 43 в с. Прикмище Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивувала тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Лесі Українки, 43 в с.Прикмище Городенківського району Івано-Франківської області, належить їй на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 2440 від 30.11.2004 року. Дані про позивачку як про власника будинку внесено до реєстру власників Коломийським МБТІ 08 грудня 2004 року за № 5746481, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідач у справі - [PERSON] є сином позивачки та зареєстрований у належному їй житловому будинку з 2012 року, що стверджуються довідкою Росохацької сільської ради № 663 від 08.05.2015 року. Однак, фактично він за цією адресою не проживає протягом останніх 5 років. З будинку він вибув добровільно, про своє життя [PERSON] не повідомляє. Останнім відомим їй місцем його проживання була адреса: [ADDRESS]. Відповідач участі у витратах по утриманню будинку не приймає взагалі, всі витрати по сплаті комунальних платежів позивачка несе самостійно, що підтверджується відповідними платіжними квитанціями. Відповідач вже 5 років не проживає у цьому будинку і його реєстрація в ньому має суто формальний характер - лише згідно документів, а тому право на користування жилим приміщенням він втратив, проте добровільно вчинити необхідні дії для зняття з реєстраційного обліку відмовляється. Це порушує права та законні інтереси позивачки, так як вона позбавлена можливості оформити субсидію. В даний час вона пенсіонерка та після підняття цін на оплату газу та електричної енергії у неї виникла потреба в оформленні субсидії. Єдиним доходом їхньої сімї є пенсія її та чоловіка, з якої вони ще змушені проводити лікування чоловіка від онкозахворювання. Однак, через те, що в будинку зареєстровано багато людей, їй при визначенні субсидії будуть враховуватися і доходи її сина, яких вона не отримує. Якщо позивачці буде відмовлено в оформленні субсидії, то її сім»я просто не виживе. Крім того, останнім часом на її адресу почати надходити листи про повернення боргів за кредитними зобовязаннями її сина. Син є повнолітнім та фінансово самостійним, [PERSON] не одержує від нього жодної матеріальної допомоги, а тому і не повинна нести відповідальність за його фінансовими зобовязаннями. Така поведінка відповідача негативно впливає на самопочуття позивачки, вона нервується через постійні листи та телефонні дзвінки кредиторів сина. Вона є літня людина, і зайві стреси шкодять її здоровю. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Суду пояснила, що проживає одна, нещодавно поховала чоловіка, який довгий час хворів на онкозахворювання. Тривалий час знаходиться в скрутному матеріальному становищі, а син, який більше 5-ти років не проживає за даною адресою, не надає їй жодної матеріальної допомоги та не цікавиться її життям. Відповідач в судове засідання не зявився. До суду подав заяву, в якій просить судовий розгляд проводити без його участі, одночасно зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з приналежними господарськими прибудовами, розміщеного в селі Прикмище, вул. Л. Українки, № 43 Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.11.2004 р., зареєстрованим в реєстрі за № 2440 по спадковій справі № 741 від 17.07.2000 р. та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5746481 від 08.12.2004 р. З довідки № 663, виданої 08.05.2015 року виконавчим комітетом Росохацької сільської ради встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в господарстві по вул. Л.Українки, 43 в с. Прикмище Городенківського району з 09.07.2012 року, однак в даному господарстві не проживає на протязі 5-ти років, місце проживання його невідоме. Оплату комунальних послуг здійснює позивачка [PERSON], про що свідчать копії наданих квитанцій. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час, на протязі 5-ти років, не проживає в будинку по вул. Л.Українки, 43 в с. Прикмище Городенківського району Івано-Франківської області, хоча зареєстрований в ньому. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази в їх сукупності, перевіривши відповідність позову [PERSON] діючому законодавству України, суд дійшов висновку про задоволення вимог, оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що позивачка, як власник будинку, є позбавлена можливості у повній мірі використовувати своє право власності у звязку з тим, що за адресою зазначеного нерухомого майна зареєстровано відповідача [PERSON], який на протязі 5-ти років не проживає за вказаною адресою. Причини відсутності відповідача не є поважними, домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності між власником та відповідачем не було. Таким чином, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 43 в с. Прикмище Городенківського району Івано-Франківської області. На підставі ст. ст. 15, 29, 310, 316, ч. 1 ст. 319, ст. 391, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст. ст. 72, 150 Житлового кодексу України,

Outcome: approved