Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], треті особи: реєстраційний відділ виконавчого комітету Бердянської міської ради, [PERSON], виконавчий комітет Бердянської міської ради про надання дозволу на здійснення реєстрації в якому зазначила, що вона та [PERSON] уклали шлюб 12.08.2015 року. Від шлюбу в них народився [INFO] року [PERSON], який на теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але проживає разом з нею по [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. 03.04.2018 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. На даний час виникла необхідність у перереєстрації дитини за місцем проживання та реєстрації матері, а саме за адресою: [ADDRESS], оскільки це необхідно для відвідування дитиною дитячого садку, лікарні, гуртків та отримання допомоги на дитину. Її мати - [PERSON] не заперечує проти того, щоби її онук був зареєстрований за місцем фактичного проживання по [ADDRESS], оскільки вона є власником будинку і має право вільно розпоряджатися своєю власністю. 01.06.2018 року вона письмово звернулася до відповідача в якому просила надати дозвіл на перереєстрацію [PERSON] з [ADDRESS] до будинку по [ADDRESS], але лист залишився без відповіді і реагування. Крім того, вона звернулася до реєстраційного відділу з метою перереєстрації дитини за місцем проживанням матері, однак їй було відмовлено з посиланням на те, що для реєстрації дитини за місцем проживання матері, необхідна згода батька та рекомендовано з вказаною проблемою звернутися до суду. Оскільки батько дитини не надає згоди на реєстрацію місця проживання дитини за фактичним постійним місцем проживання, тому це може бути дозволено на підставі рішення суду. Реєстрація місця проживання дитини за фактичним місцем проживання в будинку матері, ніяким чином не порушує житлові права дитини і є навпаки необхідним для нормального розвитку дитини. Просила надати дозвіл на здійснення реєстрації неповнолітнього [PERSON], [INFO] за місцем проживання матері [PERSON], а саме за адресою: [ADDRESS] без згоди батька дитини [PERSON] Позивач та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився без поважних причин. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутності. Представник виконавчого комітету Бердянської міської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились. [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали заяви про розгляд справи в їх відсутності. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Згідно ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Статтями 6,7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено обов'язок протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12.08.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №452 (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження від 24.11.2016 року у [PERSON] та [PERSON] народився [PERSON] [INFO] року (а.с.7). Із копії постанови державного виконавця вбачається, що рішенням Бердянського міськрайонного суду із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття [INFO] року (а.с.12-13). Із рішення суду від 03.04.2018 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8-9). У відповідності до копії паспорта [PERSON] її місце проживання зареєстровано в [ADDRESS], зазначене підтверджується і довідкою відділу реєстрації виконавчого комітету Бердянської міської ради від 12.06.2017 року (а.с.4,5,22). Із договору дарування від 20.11.2009 року вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с.26-28), а згідно копії паспорту місце проживання [PERSON] зареєстровано в цьому будинку (а.с.23-25). Позивач надала суду довідки ПАТ «Бердянськбуд» №32 та №31 від 31.05.2018 року в яких зазначено, що по [ADDRESS] прописаний [PERSON], [INFO] року, а [PERSON], [INFO] року за вказаною адресою не проживає (а.с.19), але вони не можуть підтверджувати проживання відповідача за вказаною адресою, оскільки за повідомленням відділу реєстрації виконавчого комітету Бердянської міської ради від 28.08.2018 року зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] є [ADDRESS], а не [ADDRESS] (а.с.35). Таким чином, судом встановлено, що позивач та відповідач проживають окремо. Позивач зазначала, що дитина не проживає з батьком, а проживає разом з нею, але жодного доказу, який підтверджує цю обставину суду не надала. 26.07.2018 року [PERSON] звернулась до відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради з заявою про зняття з реєстрації місця проживання по [ADDRESS] та реєстрацію місця проживання малолітньої дитини по [ADDRESS], але в зняття з реєстрації місця проживання та реєстрації місця проживання дитини за іншою адресою відмовлено, оскільки відсутня згода другого законного представника (батька) (а.с.29-30,31-32). [PERSON] також посилалась на перешкоди зі сторони відповідача в реєстрації дитини за місцем її проживання і на підтвердження цього надала суду лист від 01.06.2018 року в якому вона просила [PERSON] надати дозвіл на перереєстрацію дитини з [ADDRESS] до будинку [ADDRESS], але відповіді на який вона не отримала. Судом встановлено, що зазначений лист було направлено відповідачу за адресою за якою він не проживає, а саме: [ADDRESS]. Крім того, відсутні докази отримання листа [PERSON] (а.с.19-21). За таких обставин, позивачем не доведено існування спору між позивачем та відповідачем з приводу реєстрації місця проживання дитини та здійснення перешкод в цьому відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Оскільки судом встановлено, що батьки [PERSON] проживають окремо, тому за ч. 4 ст. 29 ЦК України проживання дитини можливе за місцем проживання матері або батька. Позивачем не надано суду доказів досягнення згоди між батьками або вирішення судом спору про місце проживання їх дитини - [PERSON] разом з позивачем. За таких обставин відсутні підстави вважати, що місцем проживання малолітнього [PERSON] є [ADDRESS], а відповідно і необхідність його реєстрації за вказаною адресою. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Виходячи зі змісту ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового інтересу. Способами захисту цивільних прав та їх інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним і припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим, або органу місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Право вибору способу захисту порушеного або оспорюваного права належить позивачеві відповідно до вимог ст.ст. 4,13,49 ЦПК України, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду у відповідності до ст. 5 ЦПК є обов'язком суду. При виборі способу захисту цивільного права необхідно виходити із суб'єктивного права та характеру його порушення. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Реєстрація неповнолітнього за місцем проживання матері не може створювати будь-яких цивільних прав та обов'язків і жодним чином не впливає на можливість дитини відвідувати дитячий садок, лікарню, гуртки, отримання допомоги, а є лише фіксацією місця проживання особи. Відсутність реєстрації малолітнього [PERSON] за місцем проживання матері не підтверджує порушення його прав. Таким чином, позивачем заявлено вимоги, які діючим законодавством не передбачені в якості способу захисту порушених прав. Суд вважає, що за викладених обстави підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed