Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), стягнення аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Свої вимоги мотивує тим, що 11 листопада 2015 року позивач уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 113. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося оскільки між сторонами постійно виникали суперечки, кожний з сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаємопорозуміння, у звязку з чим сторони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, мешкають в різних помешканнях. Після припинення шлюбних відносин позивач разом з сином мешкає в окремому приміщенні від колишнього чоловіка. Єдине джерело доходу є кошти які отримує від держави на утримання дитини. Відповідач має постійний дохід, систематично отримує грошові кошти, на його утриманні немає інших осіб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Вислухавши осіб, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 11.11.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 113 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Деснянської у м. Чернігові ради від 20.02.2017 року [PERSON] знаходиться на обліку в УПСЗ Деснянської у м. Чернігові ради і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини в розмірі 5160,00 грн. (а.с.7). Згідно довідки Деснянської районної у м. Чернігові ради від 22.02.2016 року № 394 [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою [INFO], її син [PERSON], [INFO] фактично проживає за вказаною адресою без реєстрації (а.с.8). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із врахуванням вищезазначених встановлених в судовому засіданні обставин та відсутності домовленості сторін про сплату аліментів на неповнолітню дитину останні повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття відповідно до ст.180 СК України, позивач вправі звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є працездатною особою і працює, що останнім не заперечується, і є підставою для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частці від його заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України, можливість надання утримання на неповнолітню дитину позивачем, і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Належні та допустимі докази на підтвердження визначення аліментів на неповнолітню дитину у розмірі 1/3 частки відсутні, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Положеннями ст.84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Домовленість сторін про сплату аліментів на утримання позивача, як дружини, відсутня, відповідно до ч.4 ст.75 СК України позивач, яка не працює і на утриманні якої перебуває малолітня дитина, є такою, що потребує матеріальної допомоги, відповідач, який працює, може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Посилання відповідача в судовому засіданні на неможливість надання утримання на дружину ґрунтуються на його припущеннях і не підтвердженні доказами. При визначенні розміру аліментів суд враховує неналежний рівень матеріального забезпечення позивача, на утриманні якої перебуває малолітня дитина, можливість відповідача, який працює, надавати матеріальну допомогу, його зобовязання сплати аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), відсутність інших аліментних зобовязань та непрацездатних утриманців, і вважає за необхідне стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), що узгоджується з положеннями ст.80 СК України. Даний розмір аліментів відповідає вимогам ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» і не порушує баланс інтересів сторін з огляду на утримання позивачем малолітньої дитини. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: partial