Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю «Горлан», [PERSON] про визнання права власності під час розгляду справи представник позивача неодноразово уточнював позовні вимоги, згідно останнього уточнення від 18.01.2017 року просив визнати за [PERSON] право власності на майнове право на квартиру № 3, що розташовується за адресою: м. Ізмаїл, проспект Суворова, 59а, яка складається з однієї кімнати загальна площа якої складає: 64, 1 кв.м.; витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] 1/22 частини нежилих ізольованих підвальних приміщень, які складаються із літ. А, приміщення № VI, загальною площею 26,8 кв.м., що розташовується за адресою: м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 93б, приміщення № 30; припинити право власності за [PERSON] на 1/22 частку нежилих ізольованих підвальних приміщень, які складаються із літ. А, приміщення № VI, загальною площею 26,8 кв.м., що розташовується за адресою: м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 93б, приміщення № 30 (номер запису про право власності: 14614005); визнати за [PERSON] право власності на 1/22 частку нежилих ізольованих підвальних приміщень, які складаються із літ. А, приміщення № VI, загальною площею 26,8 кв.м., що розташовується за адресою: м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 93б, приміщення № 30 (номер запису про право власності: 14614005) та стягнути з відповідачів судові витрати, мотивуючи тим, що між [PERSON] та [PERSON] 03 листопада 2011 року був укладений договір № 3 В/6 про участь у спільному будівництві обєкта «Житловий будинок з 28 квартирами за адресою м. Ізмаїл, вул. Бесарабська №10\\1». За вказаним договором [PERSON] взяла на себе зобовязання здійснити фінансування будівництва, а [PERSON] зобовязався збудувати та здати в експлуатацію жилий дім, після чого передати обєкт нерухомості, а саме однокімнатну квартиру №3 загальною площею 59,8 метрів квадратних на першому поверсі. Згідно розписок: від 02.12.2011 року вона передала [PERSON] 10000 доларів США.; від 14.12.2011 року [PERSON] отримав 5000 доларів С'ША; від 03.11.2012 року [PERSON] отримав 20000 доларів США. Усього за договором було передано 35 000 доларів США. Після закінчення будівництва у 2013 році вона отримала технічний паспорт на вказану квартиру від [PERSON], але у звязку з помилками у технічній документації, нею була відкликана заява про реєстрацію права власності на квартиру у зв'язку, чим отримала рішення від Державної реєстраційної служби про відмову у державній реєстрації права власності на спірну квартиру, після чого нею було повернуто [PERSON] технічну документацію для виправлення помилок. Однак, перед подачею документів, до реєстраційної служби з метою реєстрації права власності на квартиру №3 яке не відбулася, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Горлан» та 36 фізичними особами в тому числі і [PERSON] (Сторона №3) був укладений договір про створення спільної власності від 11.01.2011 року, відповідно до якого Сторони та ТОВ «Горлан» домовились разом на земельній ділянці в м. Ізмаїлі по пр. Суворова, 59 збудувати багатоповерховий будинок, при цьому часткою [PERSON] є однокімнатна квартира на першому поверсі загальною площею 64,1 м.кв. вартістю 282000 грн. У відповідності до п. 4 договору ТОВ «Горлан» бере на себе зобовязання збудувати обєкт нерухомості та здати в експлуатацію до 25 травня 2014р. жилий багатоквартирний дім на імя осіб, що перелічені в преамбулі договору, а Сторони 1-36 зобовязані здійснити оплату вартості усіх будівельних матеріалів та робіт з урахуванням вартості земельної ділянки. На підставі п. 7 Договору про створення спільної сумісної власності в якому зазначено, що лише після повного фінансового розрахунку між Сторонами 1-36 та ТОВ «Горлан» і здачі в експлуатацію житлового будинку, кожна з Сторін зобовязується прийняти відповідні обєкти нерухомості за актом приймання-передачі та отримати у встановленому законом порядку право власності. Тобто, лише після розрахунку за квартиру, директор ТОВ «Горлан» [PERSON] в червні 2014 року підписав акт приймання - передачі квартири №3. З наведеного виходить, що фізична особа [PERSON] за першим договором отримав грошові кошти за квартиру №3, а за другим договором, як директор ТОВ «Горлан» передав їй за актом приймання передачі квартиру №3. Вказана ситуація склалася у звязку з тим, що саме ТОВ «Горлан» у відповідності до декларації про здачу в експлуатацію виступив замовником будівництва, а не фізична особа [PERSON] Після передачі [PERSON] оригіналу технічного паспорту, він запропонував продати квартиру іншій особі, вона відмовилась і після цього квартира була продана [PERSON] Відповідно до п. 2.1. договору від 03.11.2011 року фізична особа [PERSON] мав передати позивачу у власність об'єкт будівництва до 30 березня 2012 року, а за договором від 11.01.2011 року до 15 квітня 2014 року, до теперішнього часу угоди не виконані. З аналізу норм цивільного законодавства вбачається, що після підписання акту приймання передачі від 03.06.2014 року між [PERSON] та ТОВ «Горлан» про передачу квартири [ADDRESS] позивачка фактично набула права власності на майнові права на квартиру [ADDRESS] в [PERSON]. Крім цього, між нею та [PERSON] був укладений договір від 26.12.2009 року про участь у спільному будівництві обєкта підземний паркінг по вул. Кишинівська 93 б в м. Ізмаїлі. За вказаним договором [PERSON] бере на себе зобовязання здійснити фінансування будівництва, а [PERSON] зобовязується збудувати та здати в експлуатацію підземний паркінг, після чого передати обєкт нерухомості, замовнику - [PERSON] Відповідно до п. 3.1. договору, нею була сплачена сума в розмірі 80000 грн. еквівалент 10000 доларів США в якості повної оплати за місце для стоянки транспортного засобу №6 у підземному паркінгу за адресою: м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 93 Б відповідно до договору №6 14 від 26.12.09 року. Після особистого конфлікту з [PERSON] він відмовився їй надавати у власність будь-який обєкт нерухомості, в подальшому вона дізналася, що [PERSON] було зареєстровано право власності на обєкт нерухомості, а саме на нежилі ізольовані підвальні приміщення, [PERSON] відчужив 20.05.2016 року спірне місце для парковки [PERSON] На підставі ст. ст. 330, 388 ЦК України, які регулюють речовий спосіб захисту права на майно та є спеціальним по відношенню до інших способів захисту цивільних прав, позивач має право предявити віндикаційний позов добросовісному набувачеві про витребування з його незаконного володіння частини нежитлових ізольованих приміщень, яка вибула з володіння позивача не з його волі, не заявляючи при цьому будь-яких інших додаткових вимог, повязаних з визнанням недійсним договору дарування. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов. В судовому засіданні представник [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю «Горлан» заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що 03 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №3 В/6 про участь у спільному будівництві обєкту Житловий Будинок з 28-ю квартирами за адресою: м. Ізмаїл, вул. Бесарабська, №10/1, за цим договором [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти за квартиру у житловому будинку, однак житловий будинок за адресою: м. Ізмаїл, вул. Бесарабська, №10/1 не було побудовано і [PERSON] не заперечує проти повернення грошових коштів. Договір укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «Горлан» та 36 фізичними особами в тому числі і [PERSON] про створення спільної власності від 11.01.2011 року, не передбачає створення нерухомого майна, а є різновидністю договору підряду. Будь яких грошових коштів ТОВ «Горлан» від [PERSON] не отримувало. Крім цього, укладаючи договір від 26.12.2009 року про участь у спільному будівництві обєкта підземний паркінг по вул. Кишинівська 93 б в м. Ізмаїлі сторони домовились, що заплановий номер паркувального місця 6, при цьому праковочне місце 6 у плані складеному МБТІ було зазначено під літерою X, тому [PERSON] має право на паркувальне місце X. В судовому засіданні представник[PERSON] заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні мотивуючи тим, що 20.05.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування частини нежилих ізольованих підвальних приміщень за адресою: м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 93б, приміщення № 30, яке складається з літери А, приміщення № IV, загальною площею 26, 8 кв.м., тобто [PERSON] стала власником вищезазначеного майна, у [PERSON] не виникло права власності на вищезазначене приміщення, крім цього місце вказане в договорі відрізняється від місця вказаного у технічній документації. В судовому засіданні представник[PERSON] заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні з мотивів наведених представниками відповідачів. Вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №3 В/6 про участь у спільному будівництві обєкту Житловий Будинок з 28-ю квартирами за адресою: м. Ізмаїл, вул. Бесарабська, №10/1 (т.1., а.с. 7). Згідно п.2.1. Договору Замовник, яким є [PERSON], зобовязався здійснити фінансування будівництва Обєкта нерухомості в порядку, передбаченому в пункті 3.1. нижче, а Виконавець, яким є [PERSON], зобовязався збудувати та здати в експлуатацію житловий будинок, після чого передати обєкт нерухомості Замовнику в його власність до 30 березня 2012 року (далі по тексту Договір). Відповідно до п. 3.1. Договору Замовник зобовязався передати Виконавцю суму в розмірі українських гривень 282000 - еквівалент доларів США 35000, яка включає в себе оплату за будівництво квартири № 3 із однією кімнатою, загальною площею 59, 80 кв.м., на першому поверсі. Вищезазначена сума є вартістю квартири № 3, зазначеної вище. В судовому засіданні представник [PERSON] не заперечував той факт, що [PERSON] сплатила [PERSON] вищезазначену суму. Відповідно до договору купівлі продажу земельної ділянки від 11.11.2011 року [PERSON] купив у [PERSON] земельну ділянку розміром 0, 1870 га за адресою: м. Ізмаїл, вул. Бесарабська, 10 (т.2., а.с. 31). Згідно договору оренди земельної ділянки від 25.11.2004 року між Ізмаїльською міською радою та ТОВ «Горлан», ТОВ «Горлан» прийняло в строкове, платне користування земельну ділянку не сільськогосподарського призначення площею 0, 2091 га, яка знаходиться в м. Ізмаїлі, пр. Суворова, 59 (т.2., а.с. 29). Тобто існують дві земельні ділянки за різними адресами, користувачем однієї є ТОВ «Горлан», а власником іншої [PERSON]. Позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] було побудовано багатоквартирний житловий будинок саме за адресою: м. Ізмаїл, вул. Бесарабська, №10/1. Таким чином, предметом договору від 03 листопада 2011 року є квартира № 3 за адресою: м. Ізмаїл, вул. Бесарабська, №10/1, а предметом спору є інша квартира № 3, розташована за адресою: м. Ізмаїлі, пр. Суворова, 59а. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Горлан» та 36 фізичними особами в тому числі і [PERSON] (Сторона №3) був укладений договір про створення спільної власності від 11.01.2011 року (т. 2., а.с. 265), відповідно до якого Сторони та ТОВ «Горлан» домовились разом на земельній ділянці в м. Ізмаїлі по пр. Суворова, 59 збудувати багатоповерховий будинок, при цьому часткою [PERSON] є однокімнатна квартира на першому поверсі загальною площею 64,1 м.кв. вартістю 282000 грн. (далі по тексту Договір). У відповідності до п. 4 Договору ТОВ «Горлан» бере на себе зобовязання збудувати обєкт нерухомості та здати в експлуатацію до 25 травня 2014 року жилий багатоквартирний будинок на імя осіб, що перелічені в преамбулі договору, а Сторони 1-36 зобовязані здійснити оплату вартості усіх будівельних матеріалів та робіт з урахуванням вартості земельної ділянки. На підставі п. 7 Договору про створення спільної сумісної власності в якому зазначено, що лише після повного фінансового розрахунку між Сторонами 1-36 та ТОВ «Горлан» і здачі в експлуатацію житлового будинку, кожна з Сторін зобовязується прийняти відповідні обєкти нерухомості за актом приймання-передачі та отримати у встановленому законом порядку право власності. Згідно п. 10 Договору сторона 37 (ТОВ «Горлан») зобовязується після підписання Акту приймання-передачі робіт і після передачі Обєкту нерухомості в користування кожній стороні окремо та сплаті кожною із сторін залишкової вартості квартири передати на протязі двох місяців всі необхідні документи для оформлення ними права власності на відповідні квартири у відповідності до діючого законодавства України. 03.06.2014 року між [PERSON] та ТОВ «Горлан» був підписаний Акт приймання передачі квартири [ADDRESS] (т.1., а.с. 17). Відповідно до Декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої в інспекції ДАБК в Одеській області 27.05.2014 року (т.1., а.с. 225) замовником будинку за адресою: м. Ізмаїл, пр. Суворова, 59 є ТОВ «Горлан». Згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови № 454р від 07.11.2014 року житловому будинку літер «А», розташованому за адресою: пр. Суворова, 59 була привласнена самостійна юридична адреса пр. Суворова, 59-а. (т. 1, а.с. 45). З умов п.п. 7, 10 Договору вбачається, що право власності у [PERSON] на квартиру виникає не на підставі Договору, а після повного фінансового розрахунку між Сторонами та оформлення [PERSON] права власності у відповідності до діючого законодавства України. В матеріалах справи відсутні докази оплати [PERSON] вартості всіх будівельних матеріалів та виконаних робіт саме ТОВ «Горлан», при цьому суд зазначає, що передача коштів [PERSON] [PERSON] в сумі 282000 грн. відбулась в межах виконання іншого договору №3 В/6 про участь у спільному будівництві обєкту Житловий Будинок з 28-ю квартирами за адресою: м. Ізмаїл, вул. Бесарабська, №10/1 від 03 листопада 2011 року. Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Майнові права на нерухомість обєкт будівництва (інвестування) не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки обєктом цих прав є не «чуже майно», а також не відносяться до прав власності, оскільки обєкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього. Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу, це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права. Будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги, визнаються майновими. Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист цих прав здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на окремі обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу. Як було встановлено судом, [PERSON] не виконала свої грошові зобовязання по договору про створення спільної власності від 11.01.2011 року, тобто не вчинила дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для набуття права вимоги на перехід права власності на обєкт будівництва або для набуття майнових прав на цей обєкт. За таких обставин, в задоволенні позову [PERSON] про визнання за нею права власності на майнове право на квартиру № 3, що розташовується за адресою: м. Ізмаїл, проспект Суворова, 59а, яка складається з однієї кімнати загальна площа якої складає: 64, 1 кв.м. необхідно відмовити. Аналогічну правову позицію при вирішенні спорів цієї категорії неодноразово висловлено Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 16.03.2016 року\~\~ № 6-290цс16, постанові від 23.03.2016 року № 6-289цс16, постанові від 20.04.2016 року № 6-2994цс15. Судом встановлено, що між ТОВ «Горлан» та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу майнових прав на обєкт нерухомого майна від 16.08.2012 року (т.1, а.с. 220). Згідно п. 2 вищезазначеного договору він регулює відносини між сторонами з приводу купівлі продажу майнових прав на квартиру, що розташована в багатоквартирному житловому будинку з обєктами торгівлі, за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Суворова, 59. Відповідно до п. 2.3. вищезазначеного договору новозбудоване майно однокімнатна квартира будівельний номер 3, загальною проектною площею 64,10 кв.м., розташована на 1 поверсі обєкта будівництва. Згідно п. 6.1. договору купівлі продажу майнових прав на обєкт нерухомого майна від 16.08.2012 року після сплати 100% суми договору з дати надання продавцю документів, що відповідно до вимог законодавства засвідчують відповідність закінченого будівництва обєкту будування проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам, продавець зобовязується передати покупцю майнові права (за актом приймання передачі майнових прав) та інші документи, надання яких є в компетенції продавця, а покупець зобовязується прийняти документи та підписати акт приймання-передачі майнових прав відповідно до умов цього договору. Майнові права вважаються переданими покупцю у дату, зазначену в аті приймання-передачі майнових прав. Відповідно до акту від 23.01.2015 року приймання-передачі квартири в будинку за адресою: м. Ізмаїл, пр. Суворова, 59а, [PERSON] прийняла квартиру № 3, що складається із одної кімнати загальною площею 64,1 кв.м., в тому числі житловою площею 15, 7 кв.м., вартістю 400000 грн. (т.1., а.с. 262). Із виписки зі списку фізичних осіб і юридичних осіб, приймаючих участь у фінансуванні обєкта нерухомості м. Ізмаїл, пр. Суворова, 59а від 01.07.2016 року вбачається, що [PERSON] брала участь у фінансуванні обєкта нерухомості квартира № 3, пр. Суворова, 59-а, всі зобовязання виконала (т.1., ас. 263). Таким чином, [PERSON] виконала свої грошові зобовязання за договором купівлі-продажу майнових прав, повністю сплативши вартість обєкта будівництва, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для набуття майнових прав на цей обєкт. За змістом договору купівлі-продажу майнових прав [PERSON] отримала право на набуття права власності на квартиру [ADDRESS]. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір № 6Г/4 від 26.12.2009 року «Про участь у спільному будівництві обєкта підземний паркінг по вул. Кишинівська 93 б в м. Ізмаїлі» (т.1., а.с. 20). Згідно п. 1 вищезазначеного договору визначено поняття обєкту нерухомості місце для стоянки автомобілю № 6 розміром 6 м. на 4,5 м. За вказаним договором [PERSON] зобовязалась здійснити фінансування будівництва, а [PERSON] зобовязався збудувати та здати в експлуатацію підземний паркінг, після чого передати обєкт нерухомості замовнику - [PERSON] до 15.02.2010 року (п. 2.1. Договору). Відповідно до п. 3.1. вищезазначеного договору, [PERSON] була сплачена [PERSON] сума в розмірі 80000 грн., яка включає оплату за будівництво місця для стоянки автомобілю № 6. В судовому засіданні представник [PERSON] не заперечував той факт, що [PERSON] сплатила [PERSON] вищезазначену суму. Згідно до п. 3.2. договору № 6Г/4 від 26.12.2009 року [PERSON] зобовязалася після здачі до експлуатації житлового будинку за рішенням державної приймальної комісії та повного 100% фінансового розрахунку між сторонами, прийняти та оформити у власність обєкт нерухомості шляхом його реєстрації в МБТІ м. Ізмаїла. Відповідно до п. 4.7. договору № 6Г/4 від 26.12.2009 року [PERSON] зобовязався після підписання акту про приймання передачу робіт та після передачі обєкта нерухомості в користування [PERSON] передати протягом двох місяців всі необхідні документи для оформлення нею права власності на місце для стоянки автомашини у відповідності до діючого законодавства України. Тобто, згідно умов договору № 6Г/4 від 26.12.2009 року право власності у [PERSON] на місце для стоянки автомобілю № 6 виникає тільки після відповідної реєстрації такого права. Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 3.\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, які підлягають державні реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація права на місце для стоянки автомобілю № 6 розміром 6 м. на 4,5 м. по вул. Кишинівська 93 б в м. Ізмаїлі за [PERSON] не була проведена, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.10.2011 року № 799 [PERSON] є власником нежилих ізольованих підвальних приміщень, літ. «А», загальною площею 600, 8 кв.м. за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, будинок 93б, приміщення № 30 (т.1., а.с. 235). Таким чином, без подальшої державної реєстрації права на місце для стоянки автомобілю № 6 розміром 6 м. на 4,5 м. по вул. Кишинівська 93 б в м. Ізмаїлі за [PERSON] у неї не виникло право власності на місце для стоянки автомобілю № 6. В подальшому, 20.05.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування частини нежилих ізольованих підвальних приміщень за адресою: м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 936, приміщення №30, яке складається з літери -А, приміщення № IV, загальною площею 26,8 кв. м., посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 23 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,\~відповідно до\~статті 387 ЦК\~та\~частини третьої статті 10 ЦПК\~особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння. Нормами цивільного законодавства передбачені засади захисту права власності. Зокрема\~стаття 387 ЦК України\~надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Якщо є підстави, передбачені\~статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову. Виходячи з положень зазначених статей право витребувати майно із чужого незаконного володіння має лише власник цього майна. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі № 6-327цс15, яка відповідно до ч. 1\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою до застосування усіма судами. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] не заявлялись вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.10.2011 року № 799 та договору дарування частини нежилих ізольованих підвальних приміщень за адресою: м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 936, приміщення №30, яке складається з літери -А, приміщення № IV, загальною площею 26,8 кв. м. від 20.05.2016 року. Враховуючи, що у [PERSON] не виникло право власності на місце для стоянки автомобілю № 6, суд вважає, що її позовні вимоги про витребування у [PERSON] 1/22 частини нежилих ізольованих підвальних приміщень, які складаються із літ. А, приміщення № VI, загальною площею 26,8 кв.м., що розташовується за адресою: м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 93б, приміщення № 30, припинення права власності за [PERSON] на це майно та визнання за [PERSON] права власності на 1/22 частку нежилих ізольованих підвальних приміщень, які складаються із літ. А, приміщення № VI, загальною площею 26,8 кв.м., що розташовується за адресою: м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 93б, приміщення № 30 є передчасними та не підлягають задоволенню. В звязку з тим, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено, в силу статті 88 ЦПК України, не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідачів судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed