Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання частково недійсним реєстраційного посвідчення про право власності посилаючись на те, що з 1994 року по 2013 рік перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей 1995 та [INFO]. У жовтні 2001 року вона та чоловік придбали за договором купівлі-продажу оформленому на відповідача житловий будинок № 13 по вул. Польовій в с. Долобів Самбірського району, який був зареєстрований 13 листопада 2001 року Самбірським МБТІ на праві особистої власності за [PERSON] Так, як з 2002 по 2010 рік сімя перебувала в Іспанії, то прописка в житловому будинку була проведена лише 9 вересня 2010 року. Відповідно до рішення Самбірського міськрайонного суду від 16 квітня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано і спорів щодо спільного майна подружжя не виникало. В червні 2016 року, після приїзду з Іспанії, позивачка дізналася про те, що відповідач вчиняє дії, які можуть порушувати її право власності, а тому звернулася до суду з позовом та просить ухвалити рішення про рівний поділ в частках спільно-придбаного житлового будинку № 13 по вул. Польовій в с. Долобів Самбірського району та визнання частково недійсним реєстраційного посвідчення про право власності на цей будинок. [PERSON] предявив зустрічний позов до [PERSON] про поділ квартири № 70 по вул. Кульпарківській, 130б в м. Львові покликаючись на те, що вказана квартира, яка була придбана [PERSON] 19 вересня 2013 року, є спільним майном подружжя, оскільки куплена за спільно зароблені в Іспанії гроші, а відтак підлягає поділу в рівних частках. В судовому засіданні представник [PERSON] адвокат [PERSON] підтримав заявлені вимоги, заперечивши проти зустрічного позову та в порядку уточнення позовних вимог просив визнати реєстраційне посвідчення Самбірського МБТІ про право власності на житловий будинок № 13 по вул. Польовій в с. Долобів Самбірського району недійсним. Відповідач за первісним позовом [PERSON] даний позов не визнав, підтримав зустрічний позов, та пояснив, що з 1994 року по 2013 рік перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] За час спільного подружнього життя, за свої особисті кошти, придбав житловий будинок № 13 по вул. Польовій в с. Долобів Самбірського району. [PERSON] зазначив, що приїхав в Іспанію на роботу у 2005 році, через рік приїхала дружина. Зароблені кошти перераховували в м. Дрогобич гр. [PERSON] З 2011 року дружина почала заробляти окремо. Приїхавши в Україну він продовжував за свої кошти проводити ремонтні роботи будинку, а також робити ремонт квартири у м. Львові, яку купила позивачка. Всі витрати повязані з утриманням будинку, здійсненням ремонту проводив за власні кошти, а тому вважає, що даний житловий будинок є його особистою власністю і не підлягає поділу. На переконання [PERSON] квартира [ADDRESS], хоча і оформлена на колишню дружину, придбана за спільні кошти, зароблені в Іспанії, і йому належить ? частина цієї квартири. Представник [PERSON] [PERSON] дала аналогічні пояснення в підтримання зустрічного позову та заперечила проти задоволення первісного позову. Третя особа Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації подало клопотання про розгляд справи у відсутності його представника. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, дослідивши наявні докази, суд проходить до висновку про те, що первісний позов підлягає до задоволення, а в зустрічному позові слід відмовити виходячи з наступного. Згідно з ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 18 листопада 1994 року по 16 квітня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилося двоє синів 1995 та [INFO]. 25 жовтня 2001 року [PERSON] купив житловий будинок № 13 по вул. Польовій в с. Долобів Самбірського району, який складався з двох кімнат та кухні, жилою площею 30,6 м2, і який зареєстрований за ним в Самбірському МБТІ на праві особистої власності. Після купівлі будинку, у ньому, без відповідного дозволу виконавчого органу влади, проводились ремонтні та будівельні роботи з суттєвим збільшенням загальної та житлової площі. Станом на 2004 рік будинок складався з трьох кімнат жилою площею 42,4 м2, загальною площею 71,2 м2. 9 вересня 2010 року була здійснена прописка всієї сімї у складі чотирьох осіб в даний житловий будинок. 16 квітня 2013 року, за рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області, шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] 19 вересня 2013 року за договором купівлі-продажу придбала квартиру № 70 по вул. Кульпарківській, 130б в м. Львові, яка складалася з однієї кімнати та кухні, загальною площею 37,3 м2. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON], копіями свідоцтв про народження їхніх дітей, рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 квітня 2013 року про розірвання шлюбу, копією договору купівлі-продажу житлового будинку № 13 по вул. Польовій в с. Долобів Самбірського району, копією реєстраційного посвідчення Самбірського МБТІ від 13 листопада 2001 року (а.с.10), копією технічного паспорта на житловий будинок по вул Польовій, 13 (а.с. 13-15). Копією будинком книги (а.с. 11), копією договору купівлі-продажу квартири № 70 по вул. Кульпарківській, 130б в м. Львові. Із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 квітня 2013 року у цивільній справі про розірвання шлюбу між сторонами, позовної заяви [PERSON] та матеріалів даної справи вбачається, що на протязі шести років [PERSON] та [PERSON] не підтримували подружніх відносин, вона з 2007 року проживає в Іспанії, де легально працює. Спірний будинок в с. Долобів куплявся у 2001 році ними разом. Спільно набуте майно сторони вирішили поділити добровільно. [PERSON], під час розгляду цивільної справи, вказані обставини не заперечував, визнав позов повністю. Суд дійшов висновку про те, що житловий будинок № 13 по вул. Польовій в с. Долобів Самбірського району, придбаний на сьомому році подружнього життя [PERSON] та [PERSON] для потреб сімї за спільні кошти є обєктом спільного майна подружжя та підлягає поділу в рівних частках. Доказів, які б свідчили, що будинок придбаний [PERSON] виключно за особисті кошти, суду не надано. Із розписки з перекладом (а.с. 98-99) вбачається, що [PERSON] 18 червня 2013 року позичила у гр. [PERSON] Бранамонте 30 000 євро. Із оглянутих та досліджених документів про працевлаштування, оплату праці, перерахунок грошових коштів (а.с. 100-160) вбачається, що [PERSON], проживаючи в Іспанії, була трудовлаштована, отримувала заробітну плату, значні кошти пересилала батькам та сину. Із показань свідка [PERSON] вбачається, що у 2004 році та 2005 році були відкриті в банках на території України два рахунки на [PERSON] та [PERSON] на які ними з Іспанії до 2009 року перераховувались грошові кошти. У 2012 році [PERSON] зняла із рахунку [PERSON] 16\~000 євро та передала ці кошти позивачці, а пізніше, приблизно в 2014 році, 5\~000 доларів США і 2\~000 євро [PERSON] зняла із рахунку [PERSON] та передала їх останньому. Більше грошей на вказаних рахунках не було. Жодних претензій чи спорів щодо отриманих кожною стороною грошей не було так, як свідок перед зняттям коштів з рахунків погоджувала це з [PERSON] та [PERSON] Із показань свідка [PERSON] вбачається, що у серпні 2011 року, він поїхав до батьків в Іспанію, де знаходився до року часу, після чого повернувся в Україну. 3 2013 року проживає у [INFO], яку купила мати, особисто він був присутнім при купівлі і вартість житла на той час становила близько 42\~000 доларів США. Після придбання квартири, він, з допомогою батька та родичів, проводив її ремонт. [PERSON] зазначив, що вважає, що квартира куплена за спільні кошти батька та матері зароблені в Іспанії, мати мала намір придбати житло ще у 2012 році до розірвання шлюбу. На даний час, як ствердив свідок, його стосунки з матірю погіршились, і вона заявила вимогу про звільнення ним квартири. Із показань свідка [PERSON] вбачається, що квартира № 70 по вул. Кульпарківській, 130б в м. Львові придбана в 2013 році його дочкою [PERSON] за особисті кошти, які вона заробила в Іспанії, частину з яких переказувала батькам. У 2012 році дочка їздила в м. Дрогобич та зі свого рахунку забрала свої гроші в [PERSON] Суд не приймає до уваги показання свідка [PERSON] в частині того, що спірна квартира придбана за спільні кошти батьків, оскільки це є припущення свідка, який тривалий період часу знаходився в Іспанії, і йому достовірно невідомо про розмір зароблених сторонами коштів в період шлюбу та після його розірвання. Крім того, свідчення щодо цього не є обєктивними так, як на даний час, як пояснив [PERSON], його стосунки з матірю погіршились через вимогу останньої звільнити квартиру. Показання свідка [PERSON] про те, що [PERSON] проводив ремонтні роботи в своєму будинку в с. Долобів і у квартирі в м. Львові з допомогою сина, родичів та самого [PERSON], а також показання свідка [PERSON] про те, що він та [PERSON] з 2005 року до 2009 року працювали разом в Іспанії, де [PERSON] заробляв 1300-1500 євро щомісячно, не спростовують зібраних доказів та не вказують на те, що квартира у м. Львові придбана [PERSON] за спільні із [PERSON] кошти. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] задовго до придбання квартири припинили подружні відносини, проживали окремо ведучи самостійно свої бюджети, після чого розірвали шлюб, а пізніше вказана квартира була куплена позивачкою за первісним позовом за особисті кошти, то дане житлове приміщення не належить до спільної сумісної власності і не підлягає поділу.

Outcome: approved