Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 07.03.2014 року між нею та [PERSON], від імені якого на підставі довіреності діяла [PERSON], було укладено договір позики. За умовами, в пункт 1 договору позики, відповідач отримав у позивача позику у сумі 824600 (вісімсот двадцять чотири тисячі шістсот) гривень, що на день укладення зазначеного договору було еквівалентно 86800 (вісімдесяти шести тисячам вісімсот) доларам США, які [PERSON] зобов'язувався повернути до 07.03.2016 року. У відповідності до пункту 3 договору позики позичальник отримав у позивача гроші до підписання договору. Згідно пункту 2 договору позики цей договір є безпроцентним. За умовами пункту 9 договору позики у разі неповернення відповідачем позики у визначений цьому договорі строк, позивач має право звернути договір до стягнення згідно діючого законодавства. 18.06.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] (від імені останнього на підставі довіреності діяла [PERSON]), було укладено додаток до договору позики, яким пункт 1 договору позики викладено в новій редакції. Згідно нової редакції вказаного пункту договору позики сума позики збільшилася до 1146200 (одного мільйона ста сорока шести тисяч двохсот) грн., що еквівалентно 113600 (ста тридцяти тисячам шістсот) доларам США. Зазначену суму позики [PERSON] зобов'язався повернути у визначений в договорі позики строк, тобто до 07.03.2016 року Позивач посилається на те, що оскільки у визначений в договорі позики строк грошові кошти позивачу повернуті не були, [PERSON] змушений звертатися до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором. Відповідно до умов договору позики (з урахуванням змін, які були внесені до нього додатковою угодою від 18.06.2014 року) позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі, яка еквівалентна 113600 (ста тринадцяти тисячам шістсот) доларам США, що за курсом Національного банку України станом дату звернення із цим позовом (20.04.2017 року) становить 3 943 012,52 (три мільйони сорок три тисячі дванадцять) грн. 52 коп. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судову засіданні позов визнав частково і просив стягнути з відповідача суму позики , яка була визначена у гривневому еквіваленті, а саме 1146200 грн. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. З Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних і оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені новими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, і за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк і термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Щодо валюти виконання грошового зобов'язання, то згідно ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. За приписами частини 2 цієї ж статті сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Судом встановлено, що 07.03.2014 року між [PERSON] та [PERSON], від імені якого на підставі довіреності діяла [PERSON], було укладено договір позики. За умовами, в пункт 1 договору позики, відповідач отримав у позивача позику у сумі 824600 (вісімсот двадцять чотири тисячі шістсот) грн., що на день укладення зазначеного договору було еквівалентно 86800 (вісімдесяти шести тисячам вісімсот) доларам США, які [PERSON] зобов'язувався повернути до 07.03.2016 року. У відповідності до пункту 3 договору позики [PERSON]В отримав у позивача гроші до підписання договору. Згідно пункту 2 договору позики цей договір є безпроцентним. За умовами пункту 9 договору позики у разі неповернення [PERSON], позики у визначений цьому договорі строк, позивач має право звернути договір до стягнення згідно діючого законодавства. 18.06.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] (від імені останнього на підставі довіреності діяла [PERSON]), було укладено додаток до договору позики, яким пункт 1 договору позики викладено в новій редакції. Згідно нової редакції умов договору позики сума позики збільшилася до 1146200 (одного мільйона ста сорока шести тисяч двохсот) грн., що еквівалентно 113600 (ста тридцяти тисячам шістсот) доларам США. Зазначену суму позики [PERSON] зобов'язався повернути у визначений в договорі позики строк, тобто до 07.03.2016 року. Відповідно до ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч.3 ст. 533 Цивільного кодексу України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його повернення є національна валюта України - гривня. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 16 вересня 2015 року № 6-190 цс15, яка, зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд приходить до висновку, що відповідно до умов договору позики (з урахуванням змін, які були внесені до нього додатковою угодою від 18.06.2014 року) слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі, яка еквівалентна 113600 (ста тринадцяти тисячам шістсот) доларам США, що за курсом Національного банку України станом дату звернення із цим позовом (20.04.2017 року) становить 3 943 012,52 (три мільйони сорок три тисячі дванадцять) грн. 52 коп.

Outcome: approved