Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Запорізької міської ради, третя особа Перша Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, який в подальшому було уточнено. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 22.08.2017 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 1а по провулку Барнаульському у м. Запоріжжі. Спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом є позивач. Позивач після смерті [PERSON] звернулася до Першої Запорізької державної нотаріальної контори стосовно прийняття спадщини, однак державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У звязку із зазначеним, позивач просить у судовому порядку визнати за нею право власності на житловий будинок № 1а по провулку Барнаульському у м. Запоріжжі з відповідними надвірними будівлями та спорудами, зазначеного в плані літерою А, розташованого на земельній ділянці площею 563 кв.м., житловою площею 45,2 кв.м., загальною площею 80,6 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], просила розглянути справу на розсуд суду. Від представника третьої особи [PERSON], надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідно до\~ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 30.01.1963 року, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 28.02.1963 року за реєстровим №1344; акту приймання індивідуального будинку від 12.02.1970 року; висновку про реєстрацію домоволодіння від 11.03.1970 року, [PERSON] належить право власності на житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 563 кв.м., який знаходиться в м. Запоріжжі по провул. Барнаульському, буд. 1а (а.с.18-21). [PERSON] помер 22.08.2017 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖС № 397406 (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок № 1а по провулку Барнаульському у м. Запоріжжі, розташованого на земельній ділянці площею 563 кв.м. Відповідно до заповіту, посвідченого 18.02.2013 року [PERSON], державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори за реєстровим № 3-21, [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] (а.с.12). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50563789 від 16.01.2018 року, наданого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 280/2017 (а.с.15). Згідно матеріалів даної спадкової справи, із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] зверталась [PERSON] (а.с.42). Постановою від 31.03.2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на майно (а.с.16). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Стаття 1235 ЦК України передбачає, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин. Згідно ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємицею померлого [PERSON] за заповітом, у звязку із чим позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved