Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] в якому просить, ухвалити рішення, яким розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON], [INFO], який зареєстрований 27.07.1995 року виконкомом Торговицької сільської ради, Городенківського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 7, неповнолітню дочку залишити проживати з нею, після розлучення залишити прізвище «Мартинюк». В позовній заяві зазначила, що з відповідачем по справі вони одружилися 27.07.1995 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Торговицької сільської ради, Городенківського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 7. В шлюбі в них, народилося двоє дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що між нею та її чоловіком на протязі тривалого часу виникали суперечки скандали, що призводили до неможливості спільного проживання. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. Спільно з чоловіком вони не проживають близько 10 років, сімейні стосунки між ними припинено, спільного господарства вони не ведуть. Подальше життя і збереження сімї вважає неможливим і вважає, що для неї буде спокійніше якщо шлюб між ними буде розірвано. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Тому є підстави проводити розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що шлюб між гр. [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON] (дошлюбне прізвище Стефанюк) [PERSON], [INFO], зареєстрований 27.07.1995 року виконкомом Торговицької сільської ради, Городенківського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 7, що стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії I-НМ № 265525, виданим 27.07.1995 року Торговицькою сільською радою. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що доводиться копією свідоцтва про народження серії I-НМ № 202620, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції. Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обовязок подружжя турбуватись про сімю, в т.ч.: дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в сімї, та зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу вимог ч.1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України,\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не мають взаємних прав та обов'язків, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімя розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги прохання позивача, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй набуте у шлюбі прізвище Мартинюк . Згідно ч.2\~ст.114 Сімейного Кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 2, 3, 21, 24, 55, 56, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved