Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 08 грудня 2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось з причини несумісності характерів та відсутністю взаєморозуміння. З 13 лютого 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивачка вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, втрачено почуття любові та поваги, що суперечить її інтересам. Посилаючись на викладене, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 08 грудня 2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Іллічівського районного управління юстиції м. Одеси, запис за № 534 розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу в її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать розписки про отримання судової ухвали та судової повістки. За таких обставин суд, зі згоди позивачки, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 08 грудня 2001 року позивачка та відповідач уклали шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Іллічівського районного управління юстиції м. Одеси, запис за № 534. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. З 13 лютого 2016 року сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час реєстрації шлюбу позивачкою було змінене дошлюбне прізвище «Пулова». Позивачка просить надалі після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «Глава». Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду у відповідній частині. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved