Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на придбане майно. Позивач посилається на те, що в 10 серпня 2020 року між нею та відповідачем укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, , що в [ADDRESS] та земельної ділянки розміром 0,0673 га. (кадастровий номер 6122681000:02:001:0065), що розташована в [ADDRESS] , згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 212858653 від 17.06.2020 року. Відповідно до укладеного договору сплатила домовлену суму і майно передано їй в користування. Проте нотаріально оформити зазначений договір виявилось неможливим, оскільки у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Позивач подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить слухати справу в її відсутності. Відповідач згідно поданої заяви позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 657 ЦК України встановлює вимоги щодо форми договору купівлі-продажу, зокрема договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ст.ст. 328, 334 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що 10 серпня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що в [ADDRESS] та земельної ділянки розміром 0,0673 га. (кадастровий номер 6122681000:02:001:0065), що розташована в [ADDRESS] , згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 212858653 від 17.06.2020 року. Відповідно до укладеного договору позивач сплатила домовлену суму і майно їй передано в користування. Приймаючи до уваги, що [PERSON] правомірно набула право власності на майно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і за нею слід визнати право власності на придбані житловий будинок та земельну ділянку.

Outcome: approved