Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів, в якій просить встановити, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача аліменти на її, [PERSON] користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 33% з усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожитого мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що з 2004 року по 2009 рік з відповідачем по справі перебувала у фактичних шлюбних відносинах, як дружина та чоловік. Від даного шлюбу у сторін 27 серпня 2009 року народився син [PERSON]. Оскільки відповідач відмовився подати в органи РАГСу заяву про реєстрацію батьківства дитини, тому в свідоцтві про народження сина позивачка вказала лише імя відповідача. Крім того, позивачка у своєму позові зазначила, що з моменту народження дитини відповідач не брав і не бере участі у виховуванні сина, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та взагалі долею дитини не цікавиться. Посилаючись на викладене позивачка вимушена звернутись з наступним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу в її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає, згоден на стягнення з нього аліментів у розмірі 25% та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов про визнання батьківства підлягає повному задоволенню, а про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що з 2004 року по 2009 року [PERSON] та [PERSON] підтримували фактичні шлюбні відносини, як дружина та чоловік. 27 серпня 2009 року народилась дитина [PERSON], що підтверджується\~\~копією свідоцтва про народження, виданого Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №847, з якого вбачається, що в графі «Батько» вказаний [PERSON], в графі «Мати» [PERSON]. Відповідно до ч. 1\~ст. 135 СК України\~при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Під час реєстрації народження дитини запис про батька був зроблений зі слів позивачки, тобто в графі «Батько» вказано [PERSON], що не відповідає дійсності. На думку суду, відповідач повинен бути офіційно визнаним батьком дитини, бо запис в графі «Батько» в свідоцтві про народження сина [PERSON] не відповідає дійсності, так як кровним батьком дитини насправді є [PERSON]. Суд може встановити батьківство у разі спільного проживання і ведення спільного господарства матір'ю і особою, яка припускається батьком дитини, якщо ця особа приймає участь у вихованні дитини та утримує дитину, а також у разі визнання тим, хто припускається батьком, свого батьківства. З висновку експерта КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» №41 від 20.05.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], може являтись біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої громадянкою [PERSON], [INFO], з ймовірністю 99,99999 %, таким чином, батьківство практично доведено. Відповідно до п.5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року\~спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, а утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання\~батьківства може бути пред'явлений матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно\~ст. 134 Сімейного кодексу України\~на підставі заяв осіб, зазначених у\~ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно до п.6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року\~у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання відповідача батьком дитини обґрунтованими, та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Крім того, відповідач не заперечував факт батьківства по відношенню до сина [PERSON]. Також у судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої\~Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8\~ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В силу\~ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 СК України\~гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~та роз'яснень, що надані у п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей це обовязок батьків. Статтею 181 СК України, визначені способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. Відповідно до ч.1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В контексті даної норми стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) матері, батька має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. При визначені розміру аліментів, суд відповідно до статті 182 СК України враховує матеріальне становище відповідача, те що він не працює, дружини та інших дітей не має, інших зобовязань майнового характеру також не має. Судом також враховується, що відповідач є здоровою працездатною людиною, тому з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що сума аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку буде достатньою на утримання дитини та підлягає стягненню з відповідача. Згідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з 24.09.2015 року. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial