Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить припинити право власності [PERSON] на 1/6 частку житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/6 частку вище вказаного будинку. В обгрунтування позовних вимог вказала, що вона проживає в [ADDRESS] в одному будинку з дочкою - [PERSON], матір'ю - [PERSON] та братом, відповідачем по справі, - [PERSON]. Крім цього, зазначила, що їй належить 3/6 частки вищевказаного житлового будинку, [PERSON] - 1/6 частка, [PERSON] - 1/6 частка та [PERSON] - 1/6 частка на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Стверджує, що відповідач не оплачує житлово-комунальні послуги, і належна йому 1/6 частка будинку, а також 3/6 її частки даного житлового будинку відповідно до висновку будівельно-технічного експертного дослідження № 5 від 03 червня 2015 року, не може бути виділена в натурі. Тому, просить припинити право власності [PERSON] на належну йому 1/6 частку житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] та визнати за нею право власності на цю частину будинку відповідача і в рахунок компенсації за дану частку виплатити відповідачу 8946,33 грн.. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю. Крім цього, надав суду квитанцію про внесення на депозитний рахунок управління ДСА України в Рівненській області суду суму коштів в рахунок грошової компенсації за частку відповідача у спільному майні. Відповідач на розгляд справи не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав, хоча завчасно був повідомлений про час і дату розгляду справи в суді судовою повісткою (а.с. 67 ). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з'явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час, місце і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі є співвласниками вказаного житлового будинку, у якому [PERSON] належить 3/6 частки вказаного житлового будинку, [PERSON] - 1/6 частка, [PERSON] - 1/6 частка та [PERSON] - 1/6 частка. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21.05.2015 року № 5 виділити 1/6 частку житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] в натурі із спільного часткового нерухомого майна через незначність загальної та житлової площі, що приходиться на частку співвласника [PERSON] технічно не можливо. Вартість вказаного будинку становить 53 678 грн. без визначення вартості земельної ділянки, вартість частки відповідача складає 8946,33 грн. (а.с.18- 28). Вартість 1/6 частки житлового будинку в сумі 8 946,33 грн. внесена позивачем на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації в Рівненській області, що підтверджується відповідною копією квитанції (а.с. 68). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ч. ч. 4, 5 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Аналогічна норма міститься в ст. 321 ЦК України. Також, ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За положеннями ст. 365 цього Кодексу право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно з постановою Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, ухваленою у відповідності з правилами п.1 ч.1 ст. 355 ЦК України та яка є обов'язковою для всіх судів України, для припинення права особи на частку у спільному майні потрібно встановити будь - яку з обставин, передбачених п.п.1- 3 ч.1 ст. 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкту, який є спільним майном. Зі змісту ст. 358 ЦК України слідує, що правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Як вбачається із матеріалів із зазначеним позовом звернувся лише один із співвлісників - [PERSON], в той же час, як законодавець передбачив, що справи про припинення права на частку, можуть розглядатись за позовом інших співвласників. А тому звернення із зазначеним позовом лише [PERSON] суперечить положення ст.ст. 365, 358 ЦК України. Крім цього, з пояснень представника позивача, слідує, що відповідач фактично зареєстрований та мешкає у спірному будинку, іншого житла не має, що вбачається з матеріалів справи. Сам по собі факт відсутності у відповідача іншого житла, неможливість придбання житла за компенсаційну виплату - 8 946,33 грн., лише підтверджує істотність шкоди його інтересам внаслідок припинення права власності на належну частку у спірному будинку. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що в ході судового розгляду не доведено, що припинення права власності на належну [PERSON] 1/6 частку будинку, не завдасть йому істотної шкоди, а тому в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю обставин, які є підставою позовних вимог. Враховуючи вище викладене, на підставі ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 41, 72 Коституції України, статей 321, 355, 358, 365 Цивільного Кодексу України,

Outcome: dismissed