Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що в період з 24 травня 2003 року по 23 серпня 2011 року вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Ще задовго до розірвання шлюбу, в 2010 році відповідач повідомив її, що виїжджає на тимчасові роботи у Київську область. Згодом повідомив, що зустрів іншу жінку з якою проживав спільним життям, що і стало підставою для розірвання їхнього шлюбу. Неповнолітній син проживає разом з позивачкою і перебуває на її повному утриманні. Він навчається у середній школі № 1 ім. Т.Г.Шевченка м. Самбора у 5-А класі. З метою духовного збагачення і виховання сина та відвідин двоюрідної сестри, яка є хресною матір'ю дитини і проживає у Кракові, позивачка [PERSON] замовила у ТзОВ «ВІТ» м. Самбора, вул. Мазепи, 3/2 туристичну путівку у Республіку Польща в період з 05.05.2015 року по 19.05.2015 року. Для отримання від відповідача заяви на виїзд сина [PERSON] за кордон, вона телефонувала [PERSON], на що він повідомив їй, що не може надати такої згоди у нотаріальному порядку, оскільки загубив паспорт громадянина України. Приїхати ж для виготовлення нового паспорта він не має можливості як мінімум до вересня місяця. Разом з тим у телефонній розмові він повідомив, що фактично не заперечує проти виготовлення дитині закордонного паспорта і поїздки в Республіку Польща у травні 2015 року. Дирекція школи також не заперечує з приводу поїздки [PERSON] за кордон. А тому, враховуючи наведені обставини, просить задовольнити пред'явлений нею позов у повному обсязі заявлених нею позовних вимог. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлений позов, посилаючись на викладені у ньому обставини та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак представив суду заяву про визнання позову та просив справу розглядати у його відсутності у зв'язку із неможливістю прибути в суд по причині втрати паспорта. Представник третьої особи Кіт М.І. у судовому засіданні покладалась на думку суду при вирішенні даної справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, з'ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 31.03.2015 року, виданого відділом ДРАЦС по м. Самбору реєстраційної служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, що [PERSON] народився [INFO] року і його батьками являються [PERSON] та [PERSON]. ( а.с. 4). Із копії вступної та резолютивної частини заочного рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23.08.2011 року відомо, що по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу позов задоволено та шлюб між сторонами розірвано. ( а.с. 7). Згідно копії довідки № 12 від 06.04.2015 року виданої ТзОВ «ВІТ» відомо про замовлення [PERSON] туристичної путівки за кордон з 05.05.-19.05.2015 р. ( а.с. 8). Із копії довідки № 24 від 06.04.2015 року виданої середньою школою № 1 м. Самбора відомо, що [PERSON] дійсно навчається у даному закладі у 5-А класі та директор школи не заперечує проти тимчасової туристичної поїздки учня за кордон. ( а.с. 5). Відповідно до ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як вбачається із ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Такий порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетину державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами). Згідно положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 - річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на вищенаведене та враховуючи відмову відповідача дати згоду у нотаріальному порядку на виїзд сина за межі України, а також те, що дана відмова порушує права та інтереси дитини, яка не досягла 16-ти річного віку, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі заявлених позивачкою позовних вимог.

Outcome: approved