Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , [PERSON] про розірвання договору найму житлового приміщення та виселення, без надання іншого житлового приміщення, в якому просить розірвати договір найму житлового приміщення - будинку [ADDRESS] , укладений між нею та відповідачами на невизначений строк в зв`язку з систематичним порушенням [PERSON] правил соціалістичного співжиття та систематичного невнесення плати за спожиті житлово-комунальні послуги; розірвати договір найму житлового приміщення - будинку [ADDRESS] , укладений між нею та [PERSON] на невизначений строк в зв`язку систематичним невнесення цим відповідачем плати за спожиті житлово-комунальні послуги; виселити відповідачів з належного їй на праві особистою приватної власності будинку [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення; стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала в шлюбі, який було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та продовжують проживати разом з нею в належному їй на праві приватної власності за договором купівлі - продажу будинку, за адресою: [ADDRESS] . Будь-яких угод щодо користування відповідачами належним їй будинком між ними не укладались, тому посилається на те, що має місце користування будинком на умовах договору найму, укладеного на невизначений термін. Вказала на те, що відповідачі систематично не вносять квартирну плату і плату за комунальні послуги, [PERSON] систематично порушує правила соціалістичного співжиття. 26.04.2019 року ухвалою Зміївського районного суду Харківської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. 05.08.2019 року до суду надійшов відзив на позов від відповідача [PERSON] , в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. В обґрунтуванні відзиву посилається на те, що з позивачкою він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2008 року в м. Харкові . Разом з ними в квартирі проживав і його батько [PERSON] , який потребував догляду в зв`язку з перенесеним ішемічним інсультом. В жовтні 2009 року [PERSON] продав свої дві квартири в м. Сєвєродонецьку Луганської області. 09.11.2009 року за рахунок коштів від продажу та за рахунок його коштів був придбаний будинок [ADDRESS] , який оформили на позивачку [PERSON] , оскільки довіряли їй. Відповідач [PERSON] був зареєстрований у вказаному будинку з 19.01.2010 року, а відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку з 15.02.2011 року. Позивачка зареєстрована в будинку лише з 2015 року. У відзиві відповідач посилається на те, що заявивши позов про розірвання договору найму житлового приміщення і виселення без надання іншого житлового приміщення, позивачка спотворила фактичні обставини справи, забувши про те, що він з батьком [PERSON] живуть в житловому будинку на правах члена сім`ї, а не наймачів. Вказав на те, що недоречним є посилання в позові на норми закону, які регулюють правовідносини з договору найму житлових приміщень, оскільки між позивачкою та відповідачами не укладався такий договір. 05.08.2019 року за клопотанням представника відповідача - адвоката Чуненко В.Б. про поновлення строку на подачу відзиву, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області було поновлено строк на подачу відзиву, відзив на позовну заяву з доданими до нього документами долучено до матеріалів справи. 05.08.2019 року ухвалою Зміївського районного суду Харківської області було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. 19.08.2019 року до канцелярії суду було подано відповідь на відзив, в якій позивач [PERSON] посилається на те, що на час придбання нею будинку в м. Зміїв вона не знала відповідача [PERSON] і на те, що будинок був куплений за її власні кошти. Позивачка також стверджує, що ні [PERSON] , ні [PERSON] ніколи не передавали їй ніяких коштів, в тому числі на придбання будинку та земельної ділянки в м. Зміїв. Також позивачка зазначає, що після придбання нею будинку 09.11.2019 року до неї звернувся її, на той час, знайомий [PERSON] , який попросив тимчасово зареєструвати його хворого батька в будинку для отримання пенсії. Так як в неї було власне житло в м. Харкові, вона вирішила допомогти хворому батьку свого знайомого [PERSON] та надала згоду на реєстрацію місця проживання в належному їй будинку [PERSON] . З лютого 2011 року вона з [PERSON] почала спільно проживати та вести спільне господарство. Перед тим, як одружитися [PERSON] надала згоду на реєстрацію місця проживання в належному їй будинку [PERSON] , тому підстав для укладання договору найму житла до розірвання шлюбу не було. Після розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , відповідачі стали для неї сторонніми особами, тобто набули статусу колишніх членів сім`ї власника будинку. У судове засідання позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Учасники справи вважали за можливе проводити судове засідання за відсутності нез`явившихся осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Браславська О.А. підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Чуненко В.Б. у судовому засіданні проти позовних вимог [PERSON] заперечували, просили відмовити у їх задоволенні, посилаючись на обставини, наведені у відзиві. Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку (ВМК №065252), посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І. 09.11.2009 року. Зазначені обставини підтверджуються копією витягу з Державного реєстру правочинів № 7930457 від 09.11.2019 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24494594 від 18.11.2019 року. ( а.с. 15 - 17). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 18.03.2011 року по 15.01.2019 року, який рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13.12.2018 року було розірвано (а.с. 11,12-13). Згідно копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Зміївською міською радою Харківської області №598 від 19.02.2019 року, за адресою: будинок [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд зазначає, що позивач просить розірвати усний договір найму жилого приміщення укладений між нею та відповідачами та як наслідок виселити останніх з належного позивачу будинку без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 810 ЦК України, договір найму житла укладається у письмовій формі. Вимоги до письмової форми правочину перелічені в ст. 207 ЦК України. Недодержання сторонами письмової форми договору найму житла не має наслідком його недійсність. У даному випадку законом не встановлено, що недодержання сторонами письмової форми договору найму житла має наслідком його недійсність. Тому факт укладання такого договору і заперечення однією зі сторін факту вчинення цього правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо -, відеозапису та інше. Рішення суду в таких випадках не може ґрунтуватися на показаннях свідків (див. коментар до ст. 218 ЦК). Відповідач заперечував, що між ним, його батьком з одного боку та позивачем з іншого боку укладався будь-який договір найму житлового приміщення. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, яке передбачає рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Таким чином, тягар доказування обґрунтованості своїх вимог покладено на позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст.12 ЦПК України. Частиною 1 ст. 810 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Суд зазначає, що загальні норми визнання цивільно-правового договору укладеним наводяться в ч. 1 ст. 638 ЦК, відповідно до якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Аналіз змісту цієї норми дозволяє визначити ряд умов, за наявності яких цивільно-правовий договір можна вважати укладеним: 1) сторони повинні досягти згоди з усіх істотних умов договору; 2) сторони мають досягти такої згоди у передбаченій законом формі. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Проте позивачка не надала жодних належних доказів на підтвердження факту укладення договору найму житлового приміщення, погодження усіх істотних умов цього виду договору. Враховуючи те, що позивачем не доведений факт укладання договору найму житлового приміщення з відповідачами, суд дійшов висновку про його неукладеність, і, як наслідок, відмову в задоволенні позову про розірвання такого договору, оскільки не укладений договір не може бути розірваний судом, а такі вимоги позивача не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Оскільки позовні вимоги про виселення відповідачів з належного позивачці будинку без надання іншого житлового приміщення обґрунтовуються [PERSON] через інститут найму житлового приміщення заснованого на договірних правовідносинах, тобто є похідними від вимог про розірвання неукладеного договору, то суд також дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed