Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на свою користь заборгованість по депозитному вкладу за договором заявою № 300131/69133/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 7 місяців в іноземній валюті від 16 червня 2014 року в розмірі 2\~708 євро 58євроцентів, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 20 євро31 євроцент, а всього 2\~728,89 євро. У позові зазначається, що 16 червня 2014 року [PERSON] уклала з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі головного економіста відділення № 56 [PERSON], яка діяла на підставі довіреності № 1714 , договір заяву № 300131/69133/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 7 місяців в іноземній валюті. За умовами зазначеного договору, [PERSON] внесла грошові кошти в іноземній валюті в сумі 2\~549,78 Євро на строк з 16.06.2014 по 16.01.2015 року. Згідно з п.п.2,3 Договору заяви за час користування коштами, відповідач зобовязувався нарахувати проценти за ставкою 12 % річних та виплатити вклад та проценти 16 січня 2015 року. В січні 2015 року спочатку в усній формі, а згодом в письмовій, [PERSON] зверталась до відповідача з проханням повернення суми вкладу та нарахованих відсотків. У відповідь на письмове звернення 23.02.2015 року директор Західного Регіонального департаменту ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» повідомив про існування постанови НБУ № 758 від 01.12.2014 року згідно якої існують обмеження у розмірах коштів по валютному вкладу, які видаються клієнтам в межах доби. Однак на даний час ні повністю ні частково кошти депозиту і проценти не повернуто. Таким чином, за відповідачем рахується заборгованість в сумі 2\~549,78 Євро та 158,8 нарахованих процентів. Крім цього, у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, з відповідач а слід стягнути 3 % річних від простроченої суми, що становить 20,31 Євро. В судовому засіданні позивач дала пояснення по суті позову, просила його задоволити повністю. У звязку з неявкою представника відповідача щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. За таких обставин, суд, з вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 16 червня 2014 року [PERSON] уклала з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі головного економіста відділення № 56 [PERSON], яка діяла на підставі довіреності № 1714 , договір заяву № 300131/69133/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 7 місяців в іноземній валюті. За умовами зазначеного договору, [PERSON] внесла грошові кошти в іноземній валюті в сумі 2\~549,78 Євро на строк з 16.06.2014 по 16.01.2015 року. Згідно з п.п.2,3 Договору заяви за час користування коштами, відповідач зобовязувався нарахувати проценти за ставкою 12 % річних та виплатити вклад та проценти 16 січня 2015 року. По закінченні терміну дії Договору, 27 січня 2015 року [PERSON] звернулась до Начальника відділення № 56 АТ «Банк «Фінанси та кредит» з заявою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків готівкою у валюті, яка зазначена у Договорі. У відповідь на письмове звернення 23.02.2015 року директор Західного Регіонального департаменту ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» повідомив про існування постанови НБУ № 758 від 01.12.2014 року згідно якої існують обмеження у розмірах коштів по валютному вкладу, які видаються клієнтам в межах доби. Як зазначає позивач, на даний час відповідач належні кошти не повернув. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. За положенням ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За таких обставин, оскільки встановлено неналежне виконання взятих зобовязань відповідачем перед позивачем що передбачено умовами згаданого Договору, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості вкладу, процентів обумовлених за цим Договором та 3 % річних, що становить 2\~549,78 Євро сума депозиту, 158,8 нарахованих процентів та 20,31 3 % річних . Оскільки розрахунок заборгованості та 3 % річних проведений позивачем у відповідності до умов Договору та відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, він не спростований відповідачем а тому приймається судом до уваги. Відповідно до роз'яснень, наведених у п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Таким чином, на день ухвалення рішення розмір заборгованості відповідача перед позивачем за договором банківського вкладу разом з нарахованими процентами (всього 2\~708,58 Євро), приймаючи до уваги офіційний курс Національного банку України (100 Євро = 2378,1219 гривень) становить 64\~413, 33 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави 644,13 грн. судового збору.

Outcome: approved