Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з заявою до Олеської селищної ради Буського району про визнання права власності на спадкове майно, покликаючись на те, що після смерті тітки [PERSON], 12.12.1999 року відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку № 18 по вул. Яблунева в с. Волуйки Буського району Львівської області. Позивач звернулася в нотаріальну контору для прийняття спадщини, частково прийняла спадщину після смерті тітки, однак в частині спадщини щодо вище згаданого житлового будинку, їй відмовлено, оскільки померлою за життя не виготовлено правовстановлюючих документів на будинок. Позивач, до початку судового засідання подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позов підтримує в повному обємі, просить його задоволити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Буського району, подав лист № 62 від 25.03.2016 р., з проханням справу слухати у відсутності їх представника, заперечень щодо позову, не подав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали даної справи, оглянувши спадкову нотаріальну справу, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії І-СГ № 125668 від 15.12.1999 р., підтверджується факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 39. Згідно заповіту від 29.09.1998 року, посвідченого секретарем виконкому Олеської селищної ради [PERSON], реєстровий № 114, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] і [PERSON] в рівних частинах. Судом встановлено що батько позивачки [PERSON] помер 01.02.2015 року у віці 84 роки (свідоцтво серії І-СГ № 384629, видане Олеською селищною радою Буського району 02.02.2015 р., актовий запис № 5), за життя не встиг юридично оформити право власної на свою частку спадщини. Брат позивачки [PERSON] помер 12.08.2004 року у віці 45 років, що підтверджується свідоцтвом серії І-СГ № 351382, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції 16.08.2004 року, актовий запис № 5156. Також помер чоловік позивачки [PERSON] (свідоцтво серії 1-СГ № 351281 від 11.08.2004 року, актовий запис № 5054) Судом встановлено що позивач звернулася в нотаріальну контору для прийняття спадщини після смерті тітки , частково прийняла спадщину, виготовила на своє ім.»я Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯД № 486468 від 15.10.2007 р., реєстровий № 010744900801, на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га., яка розташована в с. Волуйки Буського району Львівської області; та Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯД № 486469 від 15.10.2007 р., реєстровий № 010744900802, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2500 га., яка розташована в с. Волуйки Буського району Львівської області. Щодо прийняття спадщини в частині житлового будинку, їй відмовлено, оскільки спадкодавцем за життя, не виготовлено правовстановлюючих документів на будинок. З довідки Олеської селищної ради № 179 від 29.02.2016 року вбачається, що спадковий житловий будинок належав [PERSON], яка померла 12.12.1999 року. Позивач являється спадкоємцем до встого майна, яке належало померлій тітці (довідка Олеської селищної ради № 142 від 11.02.2016 року). До спадкового майна, належить житловий будинок № 18 по вул. Яблунева в с. Волуйки Буського району Львівської області, 1938 року забудови, інвентаризаційна вартість якого, згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 19.02.2016 р., становить 64847 гривень, відповідає технічним нормам забудови та придатний для проживання. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично вступила у володіння і розпорядження спадковим майном, доглядає спірний будинок, несе витрати по його утриманню, сплачує комунальні платежі. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, ні за заповітом, ні за законом немає. Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить.

Outcome: approved