Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 09.04.2015 р. між нею та [PERSON] було укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 09.04.2015 р. підписаною відповідачем. Відповідно до означеного договору позики, відповідач взяла в позивача в борг 1600,00 Євро та зобов'язалась повернути кошти до 01.01.2016 р. 30.04.2015 р. між позивачем та [PERSON] було укладено ще один договір позики, що підтверджується розпискою від 30.04.2015 р., підписаною відповідачем. Відповідно до вказаного договору позики, відповідач взяла в позивача в борг 3000,00 Євро та зобов'язалась повернути кошти до 01.01.2016 р. Станом на 27 грудня 2018 р. [PERSON] свої зобов'язання за договорами позики від 09.04.2015 р. та 30.04.2015 р. не виконала. Після 01.01.2016 р. позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою повернути кошти, проте, на її звернення про повернення боргу відповідач борг не повертає. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 cт. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 cm. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В розписках від 09.04.2015 р. та 30.04.2015 р. не встановлений розмір процентів та термін їх сплати. В зв'язку з цим, згідно вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України та виплачуються проценти щомісяця до дня повернення позики. Договорами позики від 09.04.2015 р. та 30.04.2015 р. не було встановлено розмір процентів за прострочення виконання грошового зобов'язання, отже, розмір процентів становить 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 1 cт. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1, 2 cт. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Ціна позову - 8308,84 Євро, що становить 259 485,07 грн. відповідно до курсу Національного банку України станом на 27.12.2018р. (інформація з офіційного сайту НБУ додається). Підтверджує, що нею не подано іншого позову (позовів) до [PERSON] з тим самим предметом та з тих самих підстав, що вказані в даному позові. Відомості щодо наявності оригіналів доказів вказані в додатках до позовної заяви. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договорами позики від 09.04.2015 р. та 30.04.2015 р. в сумі 8308,84 Євро (EUR), в тому числі: за договором позики від 09.04.2015 р. - 1600,00 Євро, за договором позики від 30.04.2015 р. - 3000,00 Євро, проценти за користування позикою за договором позики від 09.04.2015 р. - 1141,74 Євро, проценти за користування позикою за договором позики від 30.04.2015 р. - 2069,58 Євро, три процента річних від простроченої суми за договором позики від 09.04.2015 р. в розмірі - 176,67 Євро з конвертацією в національну валюту України (гривню) на день здійснення платежу та три проценти річних від простроченої суми за договором позики від 30.04.2015р. в розмірі - 321,12 Євро з конвертацією в національну валюту України (гривню) на день здійснення платежу. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 29 січня 2019 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач та її представник не прибули, звернулись до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного рішення не заперечили. Відповідач у судове засідання не прибула, повідомлена про час та місце судового розгляду, відзив на позов не надала, позивач проти заочного розгляду справи не заперечила. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів , враховуючи те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09.04.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 09.04.2015 р. підписаною відповідачем. Відповідно до означеного договору позики, [PERSON] отримала у позивача в борг 1600,00 Євро та зобов'язалась повернути кошти до 01.01.2016 р. 30.04.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено ще один договір позики, що підтверджується розпискою від 30.04.2015 р., підписаною відповідачем. Відповідно до вказаного договору позики, [PERSON] отримала в позивача в борг 3000,00 Євро та зобов'язалась повернути кошти до 01.01.2016 р. Станом на 27 грудня 2018 р. [PERSON] свої зобов'язання за договорами позики від 09.04.2015 р. та 30.04.2015 р. не виконала. Після 01.01.2016 р. [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача з вимогою повернути кошти, проте, на її звернення про повернення боргу відповідач борг не повертає. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63 цс 13) договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 1 cт. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до cт. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 cт. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договорами позики від 09.04.2015 р. та 30.04.2015 р. в сумі 8308 , 84 Євро (EUR), а саме. за договором позики від 09.04.2015 р. - 1600 Євро основний борг, проценти за користування позикою за договором позики від 09.04.2015 р. - 1141,74 Євро, три процента річних від простроченої суми за договором позики від 09.04.2015 р. в розмірі - 176,67 Євро з конвертацією в національну валюту України (гривню) на день здійснення платежу( період прострочення позики з 9.04.2015 р. по 27.12.2018 р. становить 1359 днів, розмір процентів за кожен день несвоєчасної сплати становить 0,13 Євро, 0,13 Євро х . 1359 днів = 176,67 Євро). за договором позики від 30.04.2015 р. - 3000 Євро основного боргу, проценти за користування позикою за договором позики від 30.04.2015 р. - 2069,58 Євро, та три проценти річних від простроченої суми за договором позики від 30.04.2015р. в розмірі - 321,12 Євро з конвертацією в національну валюту України (гривню) на день здійснення платежу(період прострочення позики з 30.04.2015 р. по 27.12.2018 р. становить 1338 днів, розмір процентів за кожен день несвоєчасної сплати становить 0,24 Євро, 0, 24 Євро х . 1338 днів = 321,12 Євро). Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. [PERSON] звільнена від сплати судового збору у відповідно до п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved