Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 лютого 2017 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час є малолітнім. Спільне подружнє життя з Відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки, відсутнє взаєморозуміння, поваги один до одного. Позивач зазначає, що шлюбні відносини між ними припинені, спору про місце проживання дитини та поділ майна немає, на примирення вона не згідна. З огляду на вказане, просить розірвати шлюб, прізвище змінити на дошлюбне. В судове засідання сторони, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, не зявилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності. Позивач позов пітримала, просила задовольнити. Відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні, задовольнивши позов з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД №135905, виданим виконкомом Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільській області 09 лютого 2017 року, цього дня зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Потійчук». Від шлюбу сторони мають одного спільного сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-ИД №256551, видане виконкомом Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області 19 квітня 2017 року), який на даний час є малолітнім. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач і Відповідач не мають бажання зберегти сімю та дальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сімю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Потійчук», та у своїй заяві зазначила про бажання змінити його на дошлюбне «Кравчук». Син сторін, який є малолітнім, проживає разом із матірю (Позивачем) за адресою: с. Новосілка, Підволочиського району, Тернопільської області, що вбачається із позовної заяви. Таким чином суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved