Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим по вул.\~Довбуша, 27, в м. Тлумач Івано-Франківської області. Свої вимоги мотивує тим, що вона 09.05.2017 року отримала в подарунок будинковолодіння по вул. Довбуша, 27, в м.\~Тлумач Івано-Франківської області. В даному будинку також зареєстрована її донька: [PERSON], [INFO], та відповідач по справі: [PERSON], [INFO]. Відповідач з серпня 2015 року не проживає у вищевказаному господарстві. В добровільному порядку знятись з місця реєстрації не бажає, а тому вважає, що відповідач втратив право на користування житлом. Реєстрація місця проживання відповідача у її будинку перешкоджає отримувати субсидію, користуватися пільгами, оскільки ввесь час вона змушена доводити, що відповідач за цією адресою не проживає та збирати з цього приводу різні документи. В даний час вона сама сплачує всі комунальні платежі за утримання будинку, проводить поточні ремонти, займається його благоустроєм, оскільки відповідач не надає жодних коштів на утримання будинку, не проживає більше шести місяців у ньому, не робить жодних спроб вселитися до нього. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 10.09.2018 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, з метою заслухання їх усних пояснень та показання свідків на 09 год. 00 хв. 08.10.2018 року. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. В судове засідання 08.10.2018 року сторони не зявилися, у звязку з чим розгляд справи було відкладено на 14.11.2018 року. У звязку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи в судовому засіданні 14.11.2018 року розгляд справи було відкладено на 16 год. 00 хв. 29.11.2018 року. В судовому засіданні 29.11.2018 року позивач [PERSON]М позов підтримала з підстав зазначених в ньому, просила його задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим по вул. Довбуша, 27, в м. Тлумач Івано-Франківської області, яке належить їй на праві приватної власності. Додатково пояснила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тлумацького районного суду від 10.03.2010 року розірвано. Однак, оскільки у відповідача було складне матеріальне становище, останній не мав місця проживання, після розірваня шлюбу він не виписався та протягом певного періоду залишився проживати за вищевказаною адресою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Також, згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON], жителі вул. Довбуша м. Тлумача Івано-Франківської області, які є сусідами позивача, ствердили, що відповідач у житловому будинку, що знаходиться за адресою: вул. Довбуша, 27, в м. Тлумач Івано-Франківської області, з 2015 року не проживає, витрат по утриманню житлового будинку не несе, речей повсякденного вжитку, які б належали йому, в будинку позивача немає. Даний будинок був збудований батьками позивача, а згодом батько подарував його своїй дочці - позивачу по справі [PERSON] Вислухавши думку позивача, опитавши свідків, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії Договору дарування житлового будинку та від 09.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріальног округу Івано-Франківської області [PERSON] та копії [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 86598428 від 09.05.2017 року [PERSON] (позивач) на праві приватної власності належить будинок, що знаходиться за адресою: вул. Довбуша, 27, в м. Тлумач Івано-Франківської області (а.с. 7, 8-9). Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2010 року шлюб між [PERSON] (позивачем) та [PERSON] (відповідач) розірвано (а.с. 37). Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 07.09.2018 року [PERSON] (відповідач), [INFO], у житловому будинку по вул. Довбуша, 27, в м. Тлумач Івано-Франківської області зареєстрований, але не проживає з 01.01.2015 року (а.с. 4). Отже, відповідач зареєстрований у вказаному домоволодінні, однак, як стверджують позивач та свідки, фактично з 2015 року в будинку, належному позивачу, не проживає, участі у його утриманні не приймає, не оплачує комунальні послуги, особистих речей та речей повсякденного використання, які б йому належали, в будинку не має. У відповідності до ст. 317 ЦК України власнику належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що відповідач з 2015 року у домоволодінні, належному позивачу, не проживає, тобто відсутній більше року за місцем реєстрації без поважних причин, не подав суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач втратив право на проживання та користування домоволодінням позивача, розташованим за адресою: вул. Довбуша, 27, в м. Тлумач Івано-Франківської області, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 705 грн. (квитанція № 0.0.1127087263.1 від 07.09.2018 року, а.с. 1). На підставі ст. ст. 71, 72, 107, 163 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved