Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народився син [PERSON]. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 01.06.2011 року шлюб між ними розірвано, місцем проживання дитини визначено її місце проживання. Вказує, що всупереч нормам Закону, відповідач більше двох років ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, взагалі не цікавиться її життям, розвитком та здоров'ям, дуже рідко провідує її, тобто не виявив жодного бажання, щоб приймати участі у її вихованні. Питанням матеріального утримання сина та його фінансового забезпечення батько дитини не переймається, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини, не надає кошти необхідні для її утримання, не бере участі у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами - розвитком здібностей, лікуванням, тощо. Всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішується нею самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, просила позбавити його батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Судові витрати покласти на її рахунок. 17.10.2017 року позивачка [PERSON] надіслала на адресу суду заяву, в якій збільшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов при збільшеному розмірі позовних вимог підтримала з підстав зазначених в ньому, просила його задовольнити. Вказала, що на даний час батько не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Вказала, що останній раз малолітня дитина спілкувалася з батьком в червні 2017 року. Батько в школі був тільки один раз, коли син йшов у перший клас. Після розірвання шлюбу, а саме з 2011 року провідував дитину 1 раз в кілька місяців, однак жодних подарунків чи матеріальних коштів на утримання дитини не надавав, просто приходив поспілкуватися з сином. По місцю їхнього проживання в м. Івано-Франківську жодного разу до сина не приходив, хоча знає їхню адресу. Вона з відповідачем обгорювала питання позбавлення останнього батьківських прав та він не заперечував проти цього, оскільки має іншу сім'ю та дитину. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлений відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України через поміщення оголошення про виклик до суду в засобах масової інформації, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Представник органу опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області - Семків В.Д. висновок Тлумацької РДА Івано-Франківської області про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] підтримав з підстав зазначених в ньому, не заперечив проти задоволення позову. Вказав, що батько свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками відносно малолітнього сина. На засіданні комісії була заслухана думку дитини, яка до батька відноситься нейтрально, не проявляючи ворожого ставлення до нього. Дуже рідко спілкується з батьком по телефону не більше 2-3 хв., оскільки у них не має спільних тем для розмови. На всіх шкільних заходах, в яких приймав участь [PERSON], батько не був присутній, не відвудував у школі. Свідок [PERSON], який є братом відповідача, вказав, що батько з дитиною не спілкується та матеріально їй не допомагає. Він особисто спілкувався по телефону з відповідачем та останній вказував, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, оскільки зараз перебуває на роботі в Чеській Республіці та має іншу сім'ю. Свідок [PERSON], яка є рідною сестрою позивачки, ствердила, що батько в житті сина відсутній повністю, жодним чином не приймав участі в його вихованні та утриманні. Останій раз відвідував дитину більше року тому, телефонував в червні цього року. Вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов при збільшеному розмірі прозовних вимог підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини зазначає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст. 150 Сімейного Кодексу України прямо передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо існують наступні підстави: батьки не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. При вирішенні даного спору суд враховує, насамперед, інтереси неповнолітньої дитини. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (відповідач) перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.07.2007 року (а.с. 3), де в графі «Батько» вказано - [PERSON]. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 01.06.2011 року шлюб між ними розірвано, місцем проживання дитини визначено місце проживання його матері [PERSON] (а.с. 6). Згідно акту обстеження умов проживання від 03.08.2017 року, [PERSON] періодично проживає без реєстрації по [ADDRESS] з сином [PERSON] у будинку своїх батьків, який складається з 3-х кімнат та допоміжних приміщень. Умови проживання та санітарний стан житла добрі. [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебувають 6 років. За словами матері дитини - [PERSON] та членів її сім'ї, батько дитини - [PERSON] до сина [PERSON] не навідується уже кілька років, участі у його вихованні та утриманні не приймає, не цікавиться ним (а.с. 4). Відповідно до довідки Тлумацької міскої ради об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 2306 від 25.07.2017 року [PERSON], 1966 року (мати позивачки) зареєстрована по [ADDRESS] та в склад її сім'ї, згідно будинкової книги входить: [PERSON], 2007 року народження - внук (а.с. 5). Згідно ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вказаний висновок є обов'язковим при вирішенні даної категорії справ відповідно до ст. 19 СК України. Згідно висновку № 550/01-18/02 від 13.09.2017 року Тлумацької РДА Івано-Франківської області, як органу опіки та піклування, виходячи з інтересів малолітньої дитини, було проведено відповідну перевірку і встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З метою всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи службою у справах дітей Тлумацької РДА здійснено виїзд за місцем реєстрації ([ADDRESS]) та приживання дитини ([ADDRESS]). Згідно акту обстеження умов проживання від 01.09.2017 року по [ADDRESS], мати з дитиною проживає в орендованій квартирі, умови проживання є задовільними, житло розміщене на 4 поверсі 6-ти поверхового будинку і складається з двох кімнат. Житло чисте і підтримується в належному стані. Для дитини створені умови для навчання та розвитку, є робочий стіл, комп'ютер, іграшки, місце для сну (а.с. 21). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 04.09.2017 року по [ADDRESS] малолітній [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою в будинку своєї бабусі [PERSON] Будинок складається з 3-х кімнат, житло чисте і підтримується в належному стані. Для дитини створені умови для навчання і розвитку, є окрема кімната, робочий стіл, місце для сну, персональний комп'ютер, телевізор (а.с. 22). Батько дитини на засідання комісії не з'явився, оскільки на даний момент знаходиться за межами України. Батько дитини впродовж останніх двох років жодним чином не цікавиться життям та здоров'ям дитини, не піклується про її навчання, відпочинок та оздоровлення, духовний та фізичний розвиток. Питанням матеріального утримання сина та його фінансового забезпечення батько дитини не переймається. В телефонному режимі батько дитини повідомив, що у ного зараз є інша сім'я, є дитина, і що він погоджується із позовними вимогами позивачки щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON]. Враховуючи вищенаведене, виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування Тлумацької РДА, вважає доцільним позбавити [PERSON] (відповідач), [INFO], батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 18-20). При прийняття рішення по даній справі суд, в першу чергу, виходячи з інтересів малолітньої дитини, враховує висновок органу опіки та піклування щодо обставин спору та про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], який узгоджується як із поясненнями осіб, які беруть участь у справі, щодо обставин справи, так і з фактичними обставинами справи. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON], маючи можливість утримувати і займатися вихованням дитини, свої бажання не проявляє, не цікавиться сином, не приймає участі у його вихованні, не навідує його і не спілкується з ним особисто, не надавав і не надає на сьогоднішній день жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, яка знаходиться на повному утриманні матері [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] (відповідач) умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], нездатний забезпечити йому нормальні умови проживання, розвитку та виховання, а тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення про поновлення батьківських прав. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. При ухиленні від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З`ясувавши обставини, які згідно ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, оцінивши матеріальне становище сторін по справі, враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з'явився, жодних заперечень на позов не подав, суд вважає, що з відповідача, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України, слід стягувати на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць належить допустити до негайного виконання. Враховуючи вимогу позивачки, яка посила витрати по справі віднести на її рахунок, судові витрати за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав та вирати за розміщення оголошення в газеті, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, покласти на рахунок позивачки. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки позивачку звільнено від сплати судодового збору за позовною вимогою про стягнення аліментів, з відповідача слід стягнути в цій частині на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: approved