Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб із відповідачемя, зареєстрований 27 вересня 1974 року Палацом одруження в м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №4668. Обгрунтовуючи вимоги тим, що від даного шлюбу сторони мають двох спільних повнолітніх дітей - [PERSON] , 1977 року народження та [PERSON] , 1984 року народження. Сімейні відносини із відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання (а.с. 9). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив не подав. У судове засідання сторони не з`явилися, подали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують і просять його задовольнити. Зі змісту заяви убачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає, просить його задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 27 вересня 1974 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим Палацом одруження в м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 4668. (а.с.5). Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач і відповідач впевнені, що сім`я їх розпалася, її збереження та примирення не можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За положеннями ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім`ї є неможливим, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Н підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем за подання до суду позову у розмірі 768,40 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved