Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду з позовом про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON]. За життя мати позивачки фактично прийняла, але юридично не оформила спадщину на домоволодіння [ADDRESS], яке на праві приватної власності належало [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на будівлю, виданого Виконкомом Довгинцівської районної ради від 27.05.1987 року, зареєстрованого в реєстрі «Криворізьке БТІ» в реєстрову книгу №16 запис №147. [PERSON], на ім'я якого оформлений вказаний будинок, був дідом позивача, він помер [INFO], після його смерті спадщину у вигляді даного будинку прийняла але юридично не оформила його дружина - [PERSON], яка померла [INFO], після її смерті даний будинок був прийнятий батьком позивача [PERSON], який помер [INFO], а вже згодом матір'ю позивача - [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Артеменко Л.М. за для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки правовстановлюваючий документ на вказаний будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], видано на [PERSON] вже після його смерті, з цього приводу, для захисту своїх прав та вирішення питання про спадкування, нотаріус рекомендував позивачу звернутися до суду. Інших спадкоємців окрім позивача немає. Заповіт за життя від імені спадкодавця не посвідчувався. Дідусь позивача по справі, який є власником вказаного будинку за життя оформив всі необхідні документи на нерухоме майно, але через стан здоров'я, він своєчасно не отримав документи та помер. Крім того, на виконання вимог Закону України «Про засудження комуністичного та націонал - соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні та заборону пропаганди їх символіки» [ADDRESS]» перейменовано на [ADDRESS]». Посилаючись на викладені обставини на підставі ч. 1 ст. 392 ЦК України позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який складається з житлового будинку А-1 загальною площею 81,8 кв.м, житловою 4,8 кв.м, літньої кухні Б, сарай В, підвал Г, вбиральня З, літній душ И, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], мерлої [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на заявлених вимогах наполягала. Представник відповідача виконкому Довгинцівської районної у місті ради до суду надали відгук відповідно до якого просили розглянути справу у відсутність їх представника, заперечень проти позову не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити. З матеріалів справи вбачається, що 27 травня 1987 року виконкомом Довгинцівської районної ради було видано на ім'я [PERSON] свідоцтво про право особистої власності на будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому від 16.11.1959 року № 83 про будівництво нового жилого будинку замість старого, що став непридатним (а.с. 11 копія свідоцтва). Згідно з довідками, виданих Залізничним квартальним комітетом від 02.09.2013 року №103, №104, №105 [PERSON] був прописаний за адресою: [ADDRESS], з 21.01.1956 року по день його смерті [INFO], з ним були прописані дружина [PERSON]; син [PERSON] з 17.10.1957 р. по день своє смерті [INFO].; невістка [PERSON] з 18.01.1957 року по день своєї смерті [INFO]; онука [PERSON]. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 12 копія свідоцтва про смерть). Після його смерті спадщину у вигляді будинку [ADDRESS] прийняла, але не оформила, його дружина, яка є бабусею позивача - [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті [PERSON] спадщина у вигляді вищезазначеного будинку була прийнята її сином, який є батьком позивачки - [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті [PERSON] спадщина у вигляді даного будинку була прийнята його дружиною, яка є матір'ю позивача - [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно відповіді Четвертої криворізької державної нотаріальної контори від 20.06.2017 року №1274, 11.12.2013 року з заявою про прийняття спадщини (згідно рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02.10.2013 року) після померлої [INFO] [PERSON], звернулась [PERSON], яка на день подання заяви проживала за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим була заведена спадкова справа №692/2013. 19.12.2013 року за вихідним №3533/02-31 [PERSON] було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки правовстановлюючий документ житловий будинок за адресою: [ADDRESS], який належав [PERSON], який помер [INFO], був виданий на ім'я спадкодавця після його смерті. Свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалось. На виконання вимог Закону України «Про засудження комуністичного та націонал - соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні та заборону пропаганди їх символіки» [ADDRESS]» перейменовано на [ADDRESS]». З технічного паспорту на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], вбачається, що дане домоволодіння складається з житлового будинку А-1, загальною площею 81,8 кв. м, житловою 44,8 кв.м, літньої кухні Б, сарай В, підвал Г, вбиральня 3, літній душ И. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до пункту 4.14. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов»язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребуваються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до пункту 4.15. вищевказаного Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до пункту 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз»яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання права власності за позивачем в порядку спадкування за законом, після смерті померлої матері [PERSON].

Outcome: approved