Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання права власності. Позивач зазначала, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 05 листопада 1987 року у відділі РАЦС Броварського міськвиконкому Київської області. В 1988 році, після аварії на Чорнобильській АЕС, її разом з донькою та відповідачем було переселено в с. Рожівка, Броварського району, Київської області. Під час перебування в шлюбі, а саме в 1988 році, сторони побудували за спільні кошти житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: вул.. Жовтневої Революції, 2-б, с. Рожівка, Броварський район, Київська область. Відповідно до акту про закінчення будівництва та акту про передачу будинку, відповідач як голова сімї прийняв спірний будинок на сімю відповідно до переселенського квитка №150829, де склад сімї зазначено: позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та донька позивача [PERSON]. До спірного житлового будинку вони заселилися всією сімєю, а в 1993 році у них з відповідачем народилася донька [PERSON], яка на даний час також мешкає в спірному будинку. Останнім часом у позивача та відповідача почали часто виникати сварки, відповідач постійно застосовує до позивача фізичну силу. З даного приводу вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів. Відповідач вважає, що спірний житловий будинок є його особистою власністю, оскільки одноособово оформив право власності на нього, тому просить позивача залишити спірний будинок і проживати в іншому місці. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами та на ? частину земельної ділянки площею 0,1524 га, цільове призначення обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни, вул.. Жовтневої Революції, 2-б. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили суд про задоволення позову. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що вважає земельну ділянку площею 0,1524 га, яка знаходиться під спірним житловим будинком, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, особистою власністю, оскільки вона надавалася йому особисто для будівництва житлового будинку, а не їм разом із позивачем, проте, вказав, що на момент отримання земельної ділянки сторони перебували в шлюбі, а тому він позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Судом встановлено, що сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 05 листопада 1987 року зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Броварського міськвиконкому Київської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб (а.с.6). Відповідно до акту від 25 травня 1988 року за підписом директора Броварського племптахоколгоспу [PERSON] та акту про закінчення будівництва будинку від 25 травня 1988 року, згідно переселенського квитка №150829 від 25 листопада 1988 року із Київської області, м. Бровари, згідно із [PERSON] Міністрів Союзу ССР від 31 травня 1973 року, переселенцю №364, громадянину відповідачу [PERSON] було передано житловий будинок, 1986 року побудови, розмірами - 6.65/9.52, висота 5.35 м., загальною площею 68,8 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами (а.с.7,8,9). Згідно зведеного акту та експлікації житлового будинку за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожівка, вул.. Жовтневої Революції, 2-б, знаходиться житловий будинок, позначений на плані літерою «А», загальною площею 100,6 кв.м., житловою площею 49,9 кв.м., сарай «Б», сарай-гараж «Д», погріб «Г», огорожа «N» (а.с.10-11). Відповідно до висновку по результатам перевірки по рапорту помічника о/ч Броварського МВ ГУМВС України в Київській області прапорщика міліції [PERSON] від 05 лютого 2014 року, під час сварки [PERSON] та його дружиною [PERSON] чинили фізичний та психологічний тиск один одного, а тому в їхніх діях вбачається склад правопорушення, передбачений ст.173-2 КУпАП. 24 липня 2014 року за усною заявою потерпілої [PERSON] про кримінальне правопорушення, правопорушення було перекваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України (а.с.13,14,15). У відповідності до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки спірний житловий будинок був отриманий відповідачем [PERSON] під час перебування в шлюбі із позивачем [PERSON], суд приходить до обґрунтованого висновку, що це майно є спільним майном подружжя, в звязку з чим підлягає визнання за позивачем право власності на ? частину житлового будинку, позначеного на плані літерою «А», загальною площею 100,6 кв.м., житловою площею 49,9, який знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожівка, вул.. Жовтневої Революції, 2-б, з відповідними надвірними будівлями та спорудами: сарай «Б», сарай-гараж «Д», погріб «Г», огорожа «N». Що стосується позовних вимог про визнання за позивачем права власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1524 га, цільове призначення обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться під спірним житловим будинком, то вони підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки згідно ч.1 ст.120 ЗК України та ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, то до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved