Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить змінити розмір аліментів, визначений за рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 15.05.2012 року у цивільній справі № 905/1437/2012 та стягувати з відповідача в її користь на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві позивачка покликається на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 24.06.2008 року по 15.07.2011 року. Під час шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO], яка в даний час проживає з позивачкою та перебуває на її вихованні та утриманні. Рішенням Городенківського районного суду від 15.07.2011 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітню доньку [PERSON] залишено проживати біля матері. 15.12.2015 року позивачка зареєструвала другий шлюб та взяла прізвище чоловіка - «[PERSON]». Рішенням Городенківського районного суду від 15.05.2012 року у цивільній справі № 905/1437/2012 визначено сплату відповідачем аліментів на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісяця. З моменту призначення аліментів ціни на продукти харчування, одяг та послуги суттєво зросли, внаслідок чого визначений судом обсяг коштів вже не покриває навіть необхідних витрат на утримання дитини. Так, станом на травень 2012 року при призначенні аліментів судом брався до уваги законодавчо закріплений прожитковий мінімум, який для дитини відповідного віку становив 911 грн., а зараз він збільшився до 1860 грн. Позивачка покликається на ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач фізично здоровий, працездатний, інших утриманців не має. Він постійно їздить на заробітки в Чехію, де отримує мінливі доходи, розмір яких позивачці невідомий. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу доньці в більшому розмірі, однак добровільно цього не робить. Навіть при такому мізерному розмірі аліментів [PERSON] не сплачує їх вже протягом 9 місяців. [PERSON] навчається у школі та додатково відвідує гурток з хореографії в студії спортивно-бального танцю. Пошиття концертних костюмів, участь у конкурсах та концертах вимагає значних матеріальних витрат. Крім того, дитина потребує збалансованого харчування, вітамінів, добротного одягу та взуття, літератури та шкільного приладдя. При стрімкому рості цін, який зараз відбувається, все це потребує значних матеріальних витрат, а згідно закону участь відповідача у їх забезпеченні є його обов'язком, однак відповідач всупереч вимогам закону не приймає участі у покритті цих витрат нарівні з позивачкою. 25.04.2018 року позивачка подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 15.05.2012 року у цивільній справі № 905/1437/2012 та стягувати з [PERSON], [INFO], в її користь на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з наведених в позові підстав, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно із невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки). Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, згідно гл.10 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 15 липня 2011 року по справі № 2-548/11, яке набрало законної сили 26 липня 2011 р., шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який зареєстровано 24.06.2008 року виконавчим комітетом Торговицької сільської ради, Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5 - розірвано; дочку [PERSON], [INFO] залишено проживати із [PERSON]; після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище «[PERSON]». Те, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 03 лютого 2016 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 4 від 14.10.2008 р. Після реєстрації шлюбу 15.12.2015 року з [PERSON], [INFO], позивачці присвоєно прізвище «[PERSON]», що стверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 15.12.2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 204 від 15.12.2015 р. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2012 р. у цивільній справі № 905/1437/2012, яке набрало законної сили 04 червня 2012 року, вирішено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно на утримання дочки [PERSON], [INFO]; вирішено розпочати стягнення аліментів з 22.03.2012 р. і проводити до досягнення дитиною повноліття. Оскільки відповідач сплачує аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно, а позивачка просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає положенням частини 3 статті 181 СК України, яка визначає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, суд прийшов до висновку, що є підстави для зміни способу стягнення аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який становить з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років не може бути менший, ніж 930 грн. з 1 січня 2018 р. Враховуючи обставини, визначені ст.182 СК України, суд вважає, що є підстави для зміни способу стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved