Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про виділення в натурі, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним і визнання права власності на спадкове майно, свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 9/25 частки домоволодіння, загальною площею розташованого за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частини квартири [ADDRESS] в м Маріуполі Донецької області; земельної ділянки, площею 0,1464 га розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Після звернення до державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контори [PERSON] для оформлення спадщини, 09.10.2014 року державним нотаріусом позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,1464 га розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], згідно з яким частка в спадковому майні [PERSON] склала 2/3 частки, а відповідача - [PERSON], 1/3 частки. Крім того, 14.11.2014 року державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 9/25 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], згідно з яким частка позивачки в спадковому майні склала 2/3 частки, а відповідача - [PERSON], 1/3 частки. Отже, позивачка зазначає, що при видачі зазначених свідоцтв державний нотаріус Другої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] не врахувала норми цивільного, сімейного та земельного законодавства і не взяла до уваги те, що зазначене у свідоцтвах спадкове майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і їй, як дружині належить по 1/2 частки як земельної ділянки, площею 0,1464 га розташований по адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] так і 9/25 частки домоволодіння, загальною площею розташованого за адресою: [ADDRESS], та квартири [ADDRESS] в м Маріуполі Донецької області. Крім того, позивачка вказує, що з урахуванням виділення в натурі частки належить [PERSON] та договору купівлі продажу від 31.10.1997 року 6/25 частки домоволодіння укладеного між [PERSON], та її чоловіком - [PERSON] було припинено право спільної часткової власності, а майно, яке припадало на 9/25 і 6/25 частки фактично набуло статусу самостійних об'єктів права власності рівних одиниці. З огляду на вищевикладене, з урахуванням уточнених позовних вимог позивачка просить визнати частково недійсним в частині визначення часток в спадковому майні свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.10.2014 року та від 14.11.2014 року, видане державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,1464 га розташований за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], та на 9/25 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], де частка, позивачки, в спадковому майні становила 2/3, а відповідача - [PERSON], 1/3 частки; визнати за нею, право власності на 15/50 частки домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS], де їй право на 9/50 належить як дружині, а 6/50 як частка в порядку спадкування після смерті чоловіка - [PERSON], а також право власності на 5/6 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на 3/50 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], де їй 3/50 належить - як частка в порядку спадкування після смерті [PERSON] Визнати за [PERSON], право власності на 1/6 частку земельної ділянки, площею 0,1464 га кадастровий номер [NUMBER]: 02: 000: 3409, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Виділити [PERSON], [PERSON] в натурі 9/25 і 6/25 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], як самостійний об'єкт нерухомого майна (права власності). Визнати за [PERSON] право власності на 5/6 частки домоволодіння, за [PERSON] право власності на 1/6 частки домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на 10/25 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], як на окремий виділений в натурі об'єкт нерухомого майна. Право спільної часткової власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], припинити. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та про визнання позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи була повідомлена належним чином. Вивчивши матеріали цивільної справи суд дійшов наступного. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і маються підстави для його задоволення, суд задовольняє позов. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідно до свідоцтва про шлюб. В період шлюбу був самовільно побудований житловий будинок, який увійшов до складу домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], що належав на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Висновком про реєстрацію домоволодіння від 21.11.1994 року, були визначені частки в домоволодінні № [ADDRESS] а саме частка [PERSON] склала 9/25 частки домоволодіння, частка [PERSON] склала 6/25 частки домоволодіння, частка [PERSON] склала 10/25 частки домоволодіння. 05.12.1994 року [PERSON], виконавчим комітетом Першотравневого районного ради, було видано свідоцтво про право особистої власності на будівлю № [NUMBER], згідно з яким, останньому належало 9/25 частки домоволодіння № [ADDRESS] що складається з домоволодіння загальною площею 37,5 кв.м., в тому числі житловий 28,0 кв.м., з належними до цієї частини будівлями - гаражем з літньою кухнею, сараєм. 31.10.1997 року між [PERSON] та чоловіком позивачки - [PERSON], був укладений договір купівлі - продажу, згідно з яким, у власність [PERSON] перейшло 6/25 частки домоволодіння, а саме: житловий будинок, позначений в плані літ. 3-1 з мансардою та надвірними будівлями, вбиральня літ. Л і колодязь під літ. К., які входять до складу домоволодіння № [ADDRESS] який був посвідчений приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області Озулу А. В. і зареєстрований в реєстрі за № 1968. У відповідності до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті фізичної особи, або оголошення її померлою. Відповідно до копії свідоцтва про смерть від [INFO] року, виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області [PERSON] помер [INFO] року, тому після його смерті відкривалася спадщина його майно. Відповідно до рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 08.04.2014 року визнано право спільної часткової власності за [PERSON] на 5/25 частин від 6/25 частин домоволодіння № [ADDRESS] Донецької області та право спільної часткової власності за [PERSON] на 1/25 частин від 6/25 частин домоволодіння № [ADDRESS] Донецької області, яке складається з одного житлового будинку літ.3-1 загальною площею - 60.5 кв.м, житловою площею-12,3 кв.м з мансардою літ.З/м та господарськими спорудами: вбиральні літ.-Л-І,тамбура літ.з-1,. колодязя літ.К, тамбура літ.з1-1, розташованого по [ADDRESS], у порядку спадкування за законом, після померлого [INFO] року [PERSON]. У відповідності до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадщину в порядку спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Так, спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], як його дружина, відповідачка [PERSON], як його донька, а також [PERSON], як його син. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з копії спадкової справи [PERSON] та [PERSON] звернулися до державного нотаріуса Другої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], в той же час син померлого - [PERSON] подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. На підставі наданих заяв державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно на земельну ділянку, площею 0,1464 га розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], згідно з яким частка в спадковому майні [PERSON] склала 2/3 частки (в тому числі з урахуванням 1/3 частини спадщини, від якої відмовився син - [PERSON].), а [PERSON] - 1/3 частки та свідоцтво про право на спадщину за законом на 9/25 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], згідно з яким частка [PERSON] в спадковому майні склала 2/3 частки (в тому числі з урахуванням 1/3 частини спадщини, від якої відмовився син - [PERSON].), а [PERSON] - 1/3 частки. Згідно ч. 1 ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Права позивачки підлягають судовому захисту шляхом виділення в натурі, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.2014 р. та 04.11.2014 року частково недійсним і визнання права власності на спадкове майно, оскільки дане свідоцтво про право на спадщину було видано іншому спадкоємцеві, що призвело до зміни спадкової маси. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відтак, враховуючи вищевикладені обставини, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін, а також беручи до уваги повне визнання позову відповідачкою [PERSON], суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved