Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання відповідачів таким, що втратили право на користування житловим приміщенням -квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що вона є власником даної квартири. Відповідачі більше десяти років за даною адресою не проживають, коштів на утримання квартири та оплату комунальних послуг не надають. Реєстрація відповідачів за даною адресою позбавляє її, як інваліда ІІ-ї групи, отримати субсидію, що зумовлює для неї додаткові матеріальні затрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явилися, і не повідомили суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив Згідно із витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №20632910 від 20.10.2008 року, виданого ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» та Реєстраційного посвідчення від 02.12.1991 року, реєстраційний номер 136, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 29.11.1991 р., на праві приватної власності, належить квартира [ADDRESS]. Як вбачається із Довідки №б/н від 10.04.2014 р., виданої ДП «Східний масив Плюс», у квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], її колишній чоловік - [PERSON], онук - [PERSON], дружина онука - [PERSON], онука - [PERSON], правнуки - [PERSON] та [PERSON]. Як встановлено в судовому засіданні із пояснень позивачки та свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідачі по справі більше десяти років у спірній квартирі не проживають, коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг не надають. На протязі цього часу до позивачки жодного разу не навідувалися, там відсутні їх особисті речі. Будь-яких перешкод у користуванні квартирою їм ніхто не чинив. Як вбачається із актів обстеження проживання осіб у квартирі [ADDRESS] від 14.08.2013 року, 18.03.2014 року, 11.12.2013 року, складених комісією в складі представників житлово-експлуатаційного підприємства «Східний масив», [PERSON] та [PERSON] у зазначеній квартирі тривалий час не проживають. Разом з тим, на даний час [PERSON] та [PERSON] не знялись із реєстраційного обліку із квартири [ADDRESS], що створює перешкоди позивачці [PERSON] в користуванні вказаним житлом. Таким чином, суд вважає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] без поважних причин, понад один рік не проживають за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається із ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача [PERSON]., як власника спірної квартири, зі сторони відповідачів [PERSON] та [PERSON], які залишаються зареєстрованими у квартирі [ADDRESS], і які підлягають захисту, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування вказаним житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved