Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: служба у справах дітей Уманської міської ради про надання дозволу на виїзд малолітньої особи за межі території України та виготовлення проїзних ( та інших необхідних документів) дитини для багаторазових тимчасових виїздів без згоди батька, вказавши, що вона має малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що складено відповідний актовий запис від 05 жовтня 2016 року № 676. Батьком дитини являється [PERSON] Відповідач щомісячно впродовж п'яти місяців від дня народження дитини, перераховував на рахунок позивача кошти у сумі 2 500 гривень. Але з того часу і по дату подання даної позовної заяви, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина свідомо не приймає, справами сина не цікавиться. В даний час дитина проживає з нею. Їхній син, [PERSON] має проблеми зі станом здоров'я, а саме - затримку розвитку кульшових суглобів ( діагноз по МКХ: Z 00.2, Z 01.6), що підтверджується консультативним висновком від 29.03.2017 року Медичного Центру «ЄВРОЛАБ» МОЗ України. Вона має намір забезпечити повноцінний відпочинок, лікування сину [PERSON] в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, задля підвищення рівня світогляду дитини, а особливо покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Вона неодноразово зверталась в усній формі, а також за допомогою sms повідомлень до відповідача, з проханням надати дозвіл на виїзд сина [PERSON], [INFO], але у даних проханнях відповідачем було необґрунтовано та безпідставно відмовлено. Дані звернення були здійснені нею у лютому 2017 року - щодо поїздки до Єгипту та у травні 2017 року - щодо поїздки до Туреччини ( тур на період з 18.05.2017 року по 25.05.2017 року) з метою відпочинку та оздоровлення на нетривалий період часу. З дій відповідача вбачається, що наведена його позиція спрямована також і на майбутнє, а саме, відповідач відмовляється надавати дозвіл на виїзд дитини та рекомендує лікуватись дитині на території України. У зв'язку з затримкою відповідачем оформлення документів дані систематичні дії призводять до ускладнення процедури оформлення документів на виїзд неповнолітньої особи за кордон; переносу запланованих поїздок за межі України; затримки у придбанні білетів; додаткових, незапланованих та безпідставних фінансових затрат. Проте, жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову в оформленні документів, відповідач не наводить. Вважає, що така позиція відповідача і батька [PERSON] шкодить інтересам дитини, чим порушує права своєї дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Додатково наголошує на тому, що поїздка здійснюється для лікування, оздоровлення та відпочинку дитини на короткий термін, без мети постійного проживання за межами України. Таким чином, жодні права батька, встановлені чинним законодавством України, в тому числі на побачення з дитиною, порушуватись не будуть. Враховуючи ту обставину, що з березня 2017 року по сьогоднішній день, відповідач жодного разу не поцікавився справами дитини і не виявив бажання її побачити та з огляду на вищезазначені обставини, вона має намір багаторазово тимчасово виїздити разом з сином за межі території України, в тому числі до Єгипту, Туреччини, Кіпру, Болгарії, Чорногорії, Хорватії та до держав Шенгенської угоди, в яких знаходяться дитячі оздоровчі центри та санаторії, без посвідченої згоди (дозволу) відповідача. Зі своєї сторони вона зобов'язується вживати всіх заходів, необхідних для безпечного перебування дитини за кордоном, і по закінченню зазначеного строку забезпечити повернення дитини в Україну. Виїзд дитини за кордон не пов'язаний із виїздом на постійне місце проживання разом із матір'ю або на довгострокове перебування за межами України з інших причин. Тому просить надати дозвіл матері, [PERSON], уродженки м. Умані, [INFO], і.п.н. [NUMBER], або особі, уповноваженій матір'ю [PERSON], на багаторазові тимчасові виїзди (вивезення) за межі території України, в тому числі до Єгипту, Туреччини, Кіпру, Болгарії, Чорногорії, Хорватії та до держав Шенгенської угоди, громадянина України малолітньої особи [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]) до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька дитини, [PERSON], [INFO]; надати матері, [PERSON], уродженки м. Умані, [INFO], і.п.н. [NUMBER], або особі, уповноваженій матір'ю [PERSON], дозвіл на виготовлення проїзних (та інших необхідних документів) дитини для тимчасового виїзду за кордон або супроводу малолітньої особи [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]) за межі території України до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька дитини, [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила його задоволити, пояснивши, що з батьком дитини [PERSON] вона не проживає, вже більше як пів року проживає з колишнім своїм чоловіком. Відповідач не бачив своєї дитини з [INFO], з моменту, коли дитині виповнився рік. В судові засідання, призначені на 08.11.2017 року, 03.04.2018 року та на 24.04.2018 року відповідач [PERSON] жодного разу не з'явився, причини неявки невідомі, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно відповідно до телефонограм від 04.04.2018 року та 19.04.2018 року. В судовому засіданні представник третьої особи служби у справах дітей Уманської міської ради Мороз В.П. позов визнав та не заперечує проти його задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши думку позивачки, представника третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], [INFO], актовий запис від 05 жовтня 2016 року № 676, батьками якого в свідоцтві про народження серії [NUMBER] вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6 ). Із матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] проживає разом з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] ( а.с. 10). Таким чином встановлено, що сторони проживають окремо, відповідач не займається вихованням сина, не приймає участь у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини. Враховуючи вищезазначене, суд вважає можливим надати дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON] разом з матір'ю за кордон з поверненням дитини в Україну. Згідно із ст. 10 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), держави-учасниці зобов'язалися поважати право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені Законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися в першу чергу максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У відповідності до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний самостійний виїзд. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України, визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України від 21.01.2014 року № 3857-ХІ, Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадян України», Правилами оформлення і видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання держаного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правила оформлення і видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами) визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами, проїзний документ, виданий відповідно до Правил, паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який відповідно до правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитини, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку у цій держави, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини і він відсутній у пункті пропуску; коли в паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16 річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України, чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій; свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої ВДВС із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 СК України (під час виїзду за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлений певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Враховуючи вищенаведене, та оскільки судом встановлено, що виїзд неповнолітнього [PERSON] за кордон з метою лікування, оздоровлення та відпочинку дитини на короткий термін та підготовки дитини до свідомого життя у суспільстві з матір'ю, у зв'язку з неповнолітнім віком, відповідає інтересам дитини, сприятиме його фізичному, духовному та моральному розвитку. Отримати дозвіл на виїзд за межі України у позасудовому порядку у позивача немає можливості, а з іншого боку не зачіпає інтереси відповідача, як батька дитини щодо можливості спілкуватися та приймати участь у вихованні сина, якщо у нього виникне таке бажання у майбутньому, тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved