Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на неповнолітнього сина, посилаючись на те, що з 2001 року по 2005 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в 2001 році у них народився син [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 01 березня 2005 року присуджено стягувати з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісяця до досягнення сином повноліття, починаючи з 16 грудня 2004 року. За апеляційною скаргою відповідача рішенням апеляційного суду Полтавської області від 09 червня 2005 року вказане рішення змінено та стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця до досягнення сином повноліття, починаючи з 16 грудня 2004 року, оскільки відповідач вже сплачує аліменти першій дружині на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Після досягнення [PERSON] 23 річного віку вказані аліментні зобов`язання відповідача припинились. Вказала, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 02 липня 2019 року задоволено її позов та збільшено розмір аліментів, який повинен стягуватися з відповідача на утримання їх спільного сина з 1/6 частини до 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно. Зазначила, що вона самостійно виховує спільного з відповідачем сина [PERSON] , 2001 року народження, і дитина проживає з нею. Допомоги у вихованні дитини, догляду за ним, на лікування відповідач не надає. Син відвідує гуртки, вивчає додатково англійську, німецьку та словацьку мови. Починаючи з жовтня 2018 року по липень 2019 року відповідач не сплачував аліменти на сина та був внесений в Єдиний реєстр боржників України. В червні 2019 року їх спільний син закінчив Полтавський міський багатопрофільний ліцей №1 ім.І.П.Котляревського та був зарахований до Кошицького університету (Словаччина). Для вступу до вказаного університету потрібно було підготувати документи з апостилем та перекладами. Відповідно до договору №23/18 від 23 листопада 2018 року про надання інформаційних послуг (підготовка документів, їх оформлення та подача в навчальний заклад, допомога у проведенні всіх документів кваліфікованим державним перекладачем, супровід до місця навчання, допомога в оформленні документів у відділку міграційної поліції) вартість цих послуг складає 900 євро. Крім того, в червні 2019 року вона сплатила комісію для реєстрації на навчання та видачі студентського квитка Технічного університету - 39,50 євро; за оформлення апостиля для довідки сплатила 374 грн. 08 серпня 2019 року відбулась особиста реєстрація в Технічному університеті в м. Кошиці. Витрати на білети склали 454 гр. 94 коп.; 755 грн. 98 коп.; 146 грн. 11 коп., а всього 1357 грн. 03 коп. За проживання в м. Кошиці за добу сплачено 15 євро. За оформлення у державного нотаріуса трьох документів в м. Кошиці сплачено 2,87 ? 3 = 8,61 євро. За оформлення страховки на рік для перебування за кордоном в страховій компанії PZU України сплачено 1515 грн. За проживання в гуртожитку за 3 місяці сплачено 171 євро. У вересні 2019 року дитина поїхала в Технічний університет на навчання. Вартість білетів склала 188 грн. 39 коп.; 282 грн. 64 коп., 234 грн. 82 коп., а всього 705 грн. 85 коп. За послуги Інтернету сплачено 16 євро та 8 євро, а всього 24 євро за два місяці. Вартість проходження профілактичного медогляду у відділенні інфекційних захворювань склала 145 євро. Також зазначила, що у дитини останнім часом погіршується стан здоров`я, що вимагає додаткових витрат на лікування, масаж, потрібно постійно носити корсет, ортопедичне взуття. Рекомендовано плавання в бачені як лікувальний засіб ефективного лікування при викривленні хребта, остеохондрозу та інших проблемах з хребтом. Вартість відвідування басейну склала 16 євро. Крім того, для навчання в технічному університеті та виконання домашніх завдань (написання та розробки програм) був придбаний ноутбук, вартість якого склала 1319,01 євро та калькулятор за 9,99 євро. Всі вказані витрати дорівнюють 2652,61 євро та 3951,88 грн. по курсу Приватбанку на 31 жовтня 2019 року (1 євро = 27,93 грн.), а тому 2652,61 ? 27,93 = 74087 грн. 40 коп. 74087 грн. 40 коп. + 3951,88 грн. = 78039,28 грн. 78039,28 грн. : 2 - 39019 грн. 64 коп. Зазначила, що відповідач при звільненні із Збройних Сил України отримав грошові кошти, він має трьохкімнатну квартиру, банківські рахунки та отримує відсотки по вкладах. З жовтня 2018 року відповідач отримує військову пенсію. Враховуючи вказане, просила стягнути з відповідача на її користь половину вартості витрат, які були понесені нею на утримання спільного з відповідачем сина [PERSON] , а саме, 39019 грн. 64 коп. 08 листопада 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.32). В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала за обставин, викладених в позовній заяві та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в частині стягнення з нього вартості за відвідування сином басейну в сумі 16 євро, в іншій частині позов не визнав, оскільки вважає їх такими, що не узгоджені з ним та такими, що не викликані особливими обставинами, а також посилався на обставини, викладені у письмовому відзиві на позовну заяву. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, а також те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 06 грудня 2010 року (а.с. 6 на звороті). Як вбачається з ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 09 липня 2005 року, якою задоволено апеляційну скаргу [PERSON] і змінено рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 березня 2005 року, [PERSON] починаючи з 16 грудня 2004 року сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до досягнення повноліття (а.с. 4). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 02 липня 2019 року змінено розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , встановлений вищевказаною ухвалою суду апеляційної інстанції та вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частині всіх видів його заробітку доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення повноліття (а.с. 3). Відповідно до довідки від 23 жовтня 2019 року № 579 Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради Бобровська В.В. проживає із сином [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно договору № 23/18 від 23 листопада 2018 року, укладеного позивачем [PERSON] з виконавцем [PERSON] про надання інформаційних послуг (підготовка документів, їх оформлення та подача в навчальний заклад, допомога у проведенні всіх документів кваліфікованим державним перекладачем, супровід до місця навчання, допомога в оформленні документів у відділку міграційної поліції) визначено, що вартість вказаних послуг буде складати в загальній сумі 900 євро (а.с. 8). Доказів щодо спати вказаних коштів позивачем не надано. Крім того, як зазначає позивач, червні 2019 року нею сплачено комісію для реєстрації на навчання та видачі студентського квитка Технічного університету в розмірі 39,50 євро. На підтвердження сплати вказаної суми нею надано документ на іноземній мові, без перекладу (а.с. 9) та Інформація по сплаті для реєстрації та видачі переказу студента [PERSON] за 2019/2010 навчальний рік, згідно якої разом до сплати підлягає 39,50 євро (а.с. 10). Доказів, що вказані кошти перераховано та кому саме, не надано. Позивач посилається на те, що за оформлення апостилю для довідки сплатила 374 грн. На підтвердження нею надано акт № 04-0719/130 від 17 липня 2019 року, укладений між [PERSON] (замовником) та [PERSON] (виконавцем) про те, що виконавцем бути надані сервісні послуги щодо проставляння апостилю, вартість яких складає 200 грн. На зворотній стороні вказаного акту розміщено ксерокопії квитанцій про перерахування [PERSON] коштів в сумі 200 грн. за послугу про проставляння апостилю та 150 грн. за вчинення консульських дій (а.с. 10, 11). Також позивач посилається на те, що 08 серпня 2019 року відбулась особиста реєстрація в Технічному університеті в Кошицях. Витрати на білети склали 454 гр. 94 коп., 146 грн. 11 коп., 755 грн. 98 коп., а всього 1357 грн. 03 коп. та надала копії посадочних документів (а.с. 12, 13). Позивачем на підтвердження позовних вимог надано документ клієнта щодо сплатити кредитною карткою адміністративного збору в сумі 4,50 євро (а.с.14). Вказаний документ складений іноземною мовою без перекладу. З нього не вбачається, що кошти витрачені на дитину, а тому не є належним доказом. Позивач зазначила, що за оформлення страховки на рік для перебування за кордоном в страховій компанії PZU України нею сплачено 1515 грн. та надала копії договору страхування подорожуючих за кордон № EMB.07818782 від 16 серпня 2019 року, а саме [PERSON] та квитанції від 16 серпня 2019 року про сплату страховій компанії «ПЗУ Україна» 1515 грн. (а.с. 15). Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилалась на те, що у вересня 2019 року її син [PERSON] виїхав до Технічного університету на навчання та проїзд сплатив 188 грн. 39 коп.; 282 грн. 64 коп., 234 грн. 82 коп., а всього 705 грн. 85 коп. На підтвердження вказаного надано посадочні документи (а.с. 16, 17). Позивач вказала, що за проживання її сина в гуртожитку за три місяці сплачено 171 євро, а за проживання в м. Кошиці за добу сплачено 15 євро. На підтвердження надано ксерокопії документів на іноземній мові без перекладу (а.с. 17), і дані документи не може бути прийняті судом як належні докази. Позивач посилається на те, що за оформлення у державного нотаріуса трьох документів в м. Кошиці сплачено 2,87 ? 3 = 8,61 євро. При цьому не обґрунтовано, що вказані витрати здійснено на дитину та не надано докази на підтвердження сплати вказаних коштів. Позивач зазначила, що нею сплачено за послуги Інтернету 16 євро та 8 євро, а всього 24 євро за два місяці, і на підтвердження надано документи, складені на іноземній мові без перекраду на українську (а.с. 18), з яких неможливо зрозуміти призначення платежу та витрату цих коштів саме на дитину. Позивач засвідчила, що вартість проходження профілактичного медогляду у відділенні інфекційних захворювань склала 145 євро та надала документ, складений іноземною мовою (а.с. 18 на звороті), з якого не вбачається, що кошти витрачено на дитину. Також позивач зазначила, що у дитини останнім часом погіршується стан здоров`я, що вимагає додаткових витрат на лікування, масаж, потрібно постійно носити корсет, ортопедичне взуття. Рекомендовано плавання в басейні як лікувальний засіб ефективного лікування при викривленні хребта, остеохондрозу та інших проблемах з хребтом. Надано ксерокопії медичних документів, з яких вбачається, що [PERSON] 13 травня 2018 року був на огляді у лікаря та йому рекомендовано лікування, однак рекомендацій щодо відвідування басейну не надано (а.с. 20). Разом з тим, відповідач під час розгляду справи підтвердив, що дійсно його сину [PERSON] рекомендовано лікувальні заняття в басейні. Вартість відвідування басейну склала 16 євро. На підтвердження вказаного платежу позивачем надана квитанція від 10 вересня 2019 року про сплату готівкою 16 евро (а.с. 124), що за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБУ станом на 10.09.2019 року (1 євро = 27,61 грн.) становить 441,76 грн. Позивач посилається на те, що для навчання спільного з позивачем сина в технічному університеті та виконання домашніх завдань (написання та розробки програм) був придбаний ноутбук, вартість якого склала 1319,01 євро та калькулятор за 9,99 євро та на підтвердження надала торгові чеки іноземною мовою без перекладу на українську мову (а.с. 19) Відповідно розрахунку позивача витрати на дитину дорівнюють 2652,61 євро та 3951,88 грн. по курсу Приватбанку на 31 жовтня 2019 року (1 євро = 27,93 грн.), а тому 2652,61 ? 27,93 = 74087 грн. 40 коп. 74087 грн. 40 коп. + 3951,88 грн. = 78039,28 грн., і позивач вважає, що їх мають нести батьки дитини порівну, зокрема відповідач в сумі 39019 грн. 64 коп. Всі вказані витрати в основному являється собою вартість підготовки до навчання [PERSON] , [INFO] , коли він був неповнолітнім, та за рішенням суду батько дитини - відповідач сплачував аліменти на його утримання. Частиною першою ст. 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимоги про стягнення аліментів не були подані, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернув увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, чи творчих нахилів, або у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз правової природи додаткових витрат на утримання дитини проведено Верховним Судом України у своїй постанові від 24 лютого 2016 року у справі №6-1296цс15. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (постанова Верховного Суду України №6-1296цс15 від 24 лютого 2016 року). До особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України). Відповідно до Конвенції про права дитини, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14. Згідно зі ст. 26 Закону України «Про вищу освіту», університет є вищим навчальним закладом, який забезпечує здобуття особами вищої освіти відповідного ступеня за обраними ними спеціальностями. Виходячи з наведеного, сам по собі вступ дитини на навчання до такого навчального закладу з метою здобуття вищої освіти відповідного ступеня за обраною нею спеціальністю, не може свідчити, що витрати, пов`язані з навчанням у ньому, викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини і виникненням у зв`язку із цим обов`язків у батьків брати у них участь (ухвали ВССУ від 10 лютого 2016 року у справі №6-31769ск15, від 15 червня 2016 року у справі №343/221о/15-ц). Навчання в університеті не свідчить про особливі обставини, які обумовлюють несення другим з батьків з ким дитина не проживає додаткових витрат у порядку ст. 185 СК України. Таким чином суд приходить до висновку, що саме по собі оформлення на навчання та навчання в технічному університеті не є особливими обставинами, що пов`язані зокрема з розвитком здібностей дитини чи її талантів, а є намаганням (наміром) здобути освіту відповідного ступеня. Позивачем доведено, що відвідування басейну її сином було лікувальним процесом, призначеним лікарем та вказані кошти дійсно сплачено, що підтверджується квитанцією від 10 вересня 2019 року та визнано відповідачем, а тому в цій частині позовні вимоги суд задовольняє, і стягує з відповідача на користь позивача 16 евро, що за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБУ станом на 10.09.2019 року (1 євро = 27,61 грн.) становить 441,76 грн. На підставі рішення суду відповідачем на утримання сина [PERSON] сплачувались аліменти до досягнення ним повноліття. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що інші обставини, на які посилається позивач, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає вимоги позивача в іншій частині необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: partial