Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «ЕК «Одесаобленерго», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ДП Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів», та просить визнати укладеним між нею та відповідачем договір про користування електричною енергією, розроблений за Типовим договором про користування електричною енергією, затвердженим постановою КМУ №1357 від 26 липня 1999 року. При цьому позивачка посилається на те, що вона є власницею квартири №49 по пров. 2-му Басейному, 5 в м. Одесі. Вказаний будинок знаходиться на балансі ДП Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів», тому рахунки за послуги за користування електричною енергією сплачувались безпосередньо на рахунок Заводу. Після приватизації квартири №49 по пров. 2-му Басейному, 5 в м. Одесі, вона звернулась до відповідача з заявою про укладення договору. Однак, листом від 10 квітня 2014 року ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» позивачці було відмовлено в укладенні відповідного договору, що, як вона вважає, грубо порушує її права як споживача послуг з електропостачання. В судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. В останнє судове засідання позивачка не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив суд відмовити у задоволенні її позовних вимог, оскільки будинок №5 по пров. 2-му Басейному в м. Одесі знаходиться на балансі ДП Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів», з яким і укладені відповідні договори про користування електричною енергією. Тому, на її думку, товариство не порушує права позивачки як споживача відповідних послуг. Представник ДП Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» у судовому засіданні зазначила, що вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON], оскільки між мешканцями будинку пров. 2-му Басейному, 5 в м. Одесі та виконавцем послуг з постачання електричної енергії не було укладено окремих договорів, а ДП Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» укладений договір на постачання електричної енергії №206 від 12 травня 2004 року. Тому, представник ДП Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» вважає, що укладення договору між позивачкою та ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» не суперечитиме вимогам чинного законодавства. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки представників сторін, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири №49 по пров. 2-му Басейному, 5 в м. Одесі в рівних частках, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради від 02 червня 2008 року, а також відповідним технічним паспортом виданого КП «ОМБТІ та РОН» 10 липня 2008 року. Будинок №5 по пров. 2-му Басейному в м. Одесі має статус житлового, та знаходиться на балансі ДП Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» на підставі рішення Виконавчого комітету Приморської районної Ради народних депутатів №235 від 16 квітня 1986 року та акту прийняття-передачі основних засобів від 25 червня 1999 року. Як вбачається з відповіді голови ПРА ОМР №01-12/1894 від 28 жовтня 2015 року, вищевказаний будинок не знаходиться на балансі КП «ЖКС «Фонтанський» та обслуговується ДП Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів». Законом України «Про жилого-комунальні послуги» передбачено, що особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Взаємовідносини між побутовими споживачами електричної енергії та енергопостачальником регулюються Правилами користування електричною енергією для населення (ПКЕЕН), затвердженими постановою КМУ № 1357 26 липня 1999 року (із змінами і доповненнями). Згідно з вимогами пунктів 3 та 5 ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1 до ПКЕЕН) і укладається на три роки. Таким чином, послуги з постачання електричної енергії надаються мешканцям вказаного будинку на підставі відповідного договору №206 від 12 травня 2004 року, укладеного між ДП Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» та ПАТ «ЕК «Одесаобленерго». Вказаний договір відповідає нормам діючого законодавства України, зокрема, п. 6 ст. 19 Закону України «Про жилого-комунальні послуги», який передбачає, що особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюється за загальними обліками населення з загальним приладом. Відповідно до розпорядження №215 від 28 листопада 2011 року Національної комісії регулювання електроенергетики України, незалежно від форми правління багатоквартирним житловим будинком (об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельний кооператив, житлово-експлуатаційна організація і т.д.), питання відносно енергопостачання споживачами - власниками квартир (мешканцями), відповідних багатоквартирних житлових будинків повинно бути урегульовано безпосередньо самими споживачами (власниками квартир) згідно двох можливих схем, а саме: складання між енергопостачальною компанією та власниками квартир відповідного багатоквартирного житлового будинку договорів про користування електричною енергією відповідно до Правил користування електричною енергією для населення (далі ППЕЕН), та укладення між енергопостачальною компанією та відповідним балансоутримувачем багатоквартирного житлового будинку згідно з ППЕЕН договору про користування електричної енергії для електрозабезпечення технічних цілей (робота ліфтів, насосів) та освітлення дворів, сходів і номерних знаків багатоквартирного житлового будинку. При цьому, балансоутримувач повинен забезпечити установку за власний рахунок розрахункового засобу обліку електричної енергії з метою обліку та розрахунків за електричну енергію, яка споживається для електрозабезпечення технічних цілей (робота ліфтів, насосів) та освітлення дворів, сходів і номерних знаків багатоквартирного житлового будинку. Відповідно до п. 12.6 Правил користування електричної енергії № 28 від 31 липня 1996 року (із змінами і доповненнями) договір про користування електричною енергією на території населеного пункту може бути укладений у разі виконання наступних умов: наявність документа, яким визначено право власності чи користування на квартиру; відсутність заборгованості за спожиту електроенергію мешканця квартири перед балансоутримувачем будинку; технічний стан розрахункового приладу обліку, яким обладнана квартира, повинен відповідати вимогам нормативно-технічних документів; наявність можливості для безперешкодного доступу представників постачальника електричної енергії для контролю за рівнем споживання електроенергії та виконання відключень відповідно до встановленого Правилами порядку. Однак, у судовому засіданні доведено, що в порушення вимог Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого постановою КМУ № 891 від 06 листопада 1995 року, житловий будинок №5 по пров. 2-му Басейному в м. Одесі заводом не було передано до комунальної власності міста. Як вбачається з листа Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії №02/21-869 від 13 лютого 2015 року, розрахунки за спожиту мешканцями квартир електроенергію здійснюються Заводом за показами загального розрахункового засобу обліку електричної енергії, який враховує спожиту на власні потреби всіма мешканцями будинку електричну енергію та за показами електролічильника, який враховує спожиту електроенергію на технічні цілі житлового будинку. Мешканці квартир здійснюють розрахунки за спожиту електроенергію з Заводом за показами електролічильників, встановлених у поверхових розподільчих щитах. З вказаного листа також вбачається, що з метою переведення власників квартир житлового будинку за зазначеною адресою на прямі розрахунки за спожиту ними електричну енергію з енергопостачальником, Заводу необхідно передати його в комунальну власність міста. Також, одним із можливих шляхів вирішення цього питання може бути створення мешканцями будинку об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, згідно з вимогами Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та визначення загальними зборами ОСББ управителя спільним майном. Таким чином, для мешканців багатоквартирного будинку №5 по пров. 2-му Басейному в м. Одесі, в якому мешкає позивачка, виконавцем послуг електропостачання є ДП Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів», на балансі якого знаходиться вказаний будинок, що відповідає п. 6 ст. 19 Закону. Тобто, ДП Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» є належною стороною у договорі про надання послуг з електропостачання будинку № 5 по 2-му Басейному провулку у м. Одесі. Також відповідно до ст. 2 Закону України «Про жилого-комунальні послуги» державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на принципах забезпечення функціонування підприємств, установ та організацій, що виробляють, виконують та/або надають житлово-комунальні послуги, на умовах самофінансування та досягнення рівня економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, а згідно зі ст. 30 Закону державне регулювання цін/тарифів базується на принципі відповідності рівня цін/тарифів розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. Згідно ст. 31 Закону виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Таким чином, витрати, які понесені підприємством, повинні бути відшкодованими споживачами через тариф (ціну) на відповідну послугу чи дотацією із бюджету. Тому, суд приходить до висновку, що оскільки мережі електропостачання, через які здійснюється надання відповідних послуг у будинку №5 по пров. 2-му Басейному в м. Одесі, не знаходяться на балансі ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» та не експлуатуються ним, товариство не може забезпечити виконання ряду обов'язків, передбачених вимогами п. 2. ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема, забезпечити своєчасність та відповідну якість послуг до точок розподілу послуг у кожній квартирі та кожному приміщенні, забезпечити контроль за технічним станом мереж, здійснювати їх технічне обслуговування, тобто не зможе забезпечити виконання своїх зобов'язань по наданню послуг енергопостачання кінцевим споживачам (мешканцям квартир у вказаному будинку). Натомість, п. 2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачені обов'язки виконавця житлово-комунальних послуг, серед яких, зокрема, обов'язок утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо-будинкових мереж. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач не являється виконавцем послуг в розумінні ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки не наділений а ні повноваженнями, а ні правами, а ні обов'язками по утриманню внутрішньо-будинкових мереж, інженерного обладнання будинку №5 по пров. 2-му Басейному в м. Одесі, та такі мережі і обладнання не перебувають на балансі у товаристві, а відповідно по відношенню до кінцевого споживача ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» є виробником, укладає договір про надання послуг з енергопостачання з балансоутримувачем - ДП Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів», який у свою чергу, укладає відповідні договори з кінцевими споживачами власниками квартир. Посилання позивачки на приватизацію квартир у вищевказаному будинку, як на підставу для задоволення її позовних вимог, є необґрунтованими, оскільки приватизація не змінює того факту, що будинок №5 по пров. 2-му Басейному в м. Одесі не був переданий ДП Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» у встановленому законом порядку в комунальну власність міста Одеси. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: dismissed