Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивований тим, що [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про право власності на житло, що було видане згідно з рішенням Виконкому Вінницької міської ради №856 від 25.11.1993 року, набула право власності на квартиру [ADDRESS] . В зв`язку з похилим віком та тяжким станом здоров`я, 16.03.2016 року позивач уклала договір довічного утримання, відповідно до якого відповідач, отримавши в власність квартиру [PERSON] , зобов`язався надавати їй довічне утримання та догляд. Набувши відповідно до договору довічного утримання право власності на квартиру [ADDRESS] , [PERSON] як новий власник здійснив реєстрацію свого місця проживання за зазначеною адресою. Коли саме він був зареєстрований у квартирі, позивачу невідомо, оскільки він здійснив реєстрацію без її відома. Окільки відповідач належним чином не виконував умови договору довічного утримання, допомоги позивачу не надавав, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання. Рішенням Вінницького міського суду від 16.05.2017 року у справі №127/21349/16-ц позов [PERSON] було задоволено, розірвано договір довічного утримання, посвідчений 16.03.2016 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В., та визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Судове рішення набрало законної сили відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 19.09.2017 року, якою апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Тобто, з моменту набрання рішенням Вінницького міського суду Вінницької області законної сили, з 19.09.2017 року договір довічного утримання від 16.03.2016 року вважається розірваним, в зв`язку з чим відповідач втратив право власності та право користування квартирою [ADDRESS] , власником якої є позивач. Проте, відповідач продовжує бути зареєстрованим в квартирі [PERSON] , що створює позивачу перешкоди у праві власності, а саме у праві вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про право власності на житло, що було видане згідно з рішенням Виконкому Вінницької міської ради №856 від 25.11.1993 року, набула право власності на квартиру [ADDRESS] . В зв`язку з похилим віком та тяжким станом здоров`я 16.03.2016 року позивач уклала договір довічного утримання, відповідно до якого відповідач, отримавши в власність квартиру [PERSON] , зобов`язався надавати їй довічне утримання та догляд. Набувши відповідно до договору довічного утримання право власності на квартиру [ADDRESS] , [PERSON] як новий власник здійснив реєстрацію свого місця проживання за зазначеною адресою. Рішенням Вінницького міського суду від 16.05.2017 року у справі №127/21349/16-ц позов [PERSON] було задоволено, розірвано договір довічного утримання, посвідчений 16.03.2016 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В., та визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Рішення суду набрало законної сили відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 19.09.2017 року, якою апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. З моменту набрання рішенням Вінницького міського суду Вінницької області законної сили,з 19.09.2017 року договір довічного утримання від 16.03.2016 року вважається розірваним, в зв`язку з чим відповідач втратив право власності, зокрема і право користування квартирою [ADDRESS] , власником якої є позивач. Проте відповідач продовжує бути зареєстрованим в квартирі [PERSON] , що створює позивачу перешкоди у праві власності, а саме у праві вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. Відповідно до положень ст. ст. 319, 391 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , а визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням має для позивача юридичне значення, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими. Згідно з положеннями ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за місцем проживання. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач є інвалідом першої групи та звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved