Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом про усунення від права спадкування відповідача [PERSON], покликаючись на те, що останній ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві-своєму батькові [PERSON],який через важку хворобу був у безпорадному стані в період з 30 жовтня 2010р. по день смерті-[INFO].Зокрема, внаслідок перенесеного інсульту [PERSON] став інвалідом 1-ої групи, не міг самостійно пересуватись, не був спроможний себе обслуговувати, не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати, потребував опіки. З весни 2011 року син-[PERSON]. свідомо припинив надавати будь-яку допомогу своєму батькові,перестав здійснювати його догляд, не бра участі у його утриманні,маючи для цього всі можливості. В підтвердження позову покликається на показання свідків, письмові докази щодо стану здоров'я [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, просить такий задоволити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив та пояснив, що в жодному випадку не ухилявся від надання батькові [PERSON] допомоги у часі його тяжкої хвороби; з весни 2011 року позивачка забрала батька в село Конопницю, із цього часу в них почались неприязні стосунки. [PERSON] створювала перешкоди у можливості відвідувати хворого; не пускала родичів до нього, відмовилась отримувати будь-яку допомогу. Позивачка навіть не повідомила про смерть батька, і похорони відбулись без його /сина/ участі. Цих обставин сама [PERSON] не заперечує. А його ставлення до батька стверджують свідки,яких просив суд допитати в якості доказів необґрунтованості позовних вимог. Третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кушнерик Н.П. не з'явилась, суд вважає,що справу можна розглянути в її відсутності. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 15.04.2015 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 180. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із 7\\8 частин квартир [ADDRESS] що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 02.12.1993р., №10340. В Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу №57410212, спадкодавцем якої значиться [PERSON], що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.05.2015 року № 40301770. Як вбачається з матеріалів справи згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], який помер [INFO] року є дружина-позивачка [PERSON] та син - відповідач [PERSON] Частиною 3 ст. 1224 ЦК України, передбачено, що не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Частина 5 ст. 1224 ЦК України говорить, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008р., судової практики /Ухвала колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 березня 2008р./ правило цієї норми стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного Кодексу України;при цьому слід врахувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо ненадання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця,наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Суд при вирішенні такої справи повинен установити і факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи. Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім того, при розгляді таких справ суду належить з'ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно в період з 30 жовтня 2010р. по день смерті [INFO] внаслідок перенесеного інсульту став інвалідом 1-ої групи не міг самостійно пересуватись, не був спроможний себе обслуговувати, не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати, потребував опіки, що стверджується медичними довідками та рішенням Галицького районного суду м.Львова від 07.06.2012р. З листопада 2010 р. по квітень 2011 року [PERSON] перебував в квартирі по [ADDRESS] де йому надавали допомогу та опікувалась дружина [PERSON] та члени родини; зокрема,сини [PERSON] та [PERSON], їх дружини. Щодо матеріального забезпечення хворого ліками проблем не було, оскільки останній отримував пенсію, мав суттєві заощадження;у часі загострення хвороби дружина та сини по черзі цілодобово перебували та ночували біля хворого і надавали всю необхідні допомогу. Ці факти сторонами не оспорюються. Однак, в подальшому між ними почали виникати конфлікти, непорозуміння ; [PERSON] поміняла замки у квартирі, чим утруднила доступ відповідачу до батька,із-за цього також були сварки; відтак, на «сімейній раді» було вирішено, що [PERSON] забирає чоловіка до села Конопниця, де він буде більше на свіжому повітрі і ій легше буде за ним доглядати; сини допомагатимуть в утриманні. Ці обставини ствердила в судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON];свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] пояснили, що позивачка дуже сумлінно опікувалась своїм чоловіком, доглядала його, забезпечувала необхідним лікуванням. Як пояснив суду відповідач [PERSON] він протягом 2012-2013р. переїхав із сім'єю до м.Івано-Франківськ, де мав роботу, тому часто не міг приїжджати до батька; знав, що він під опікою дружини; батько мав заощадження, отримував пенсію, був матеріально забезпечений ; в той час як він, маючи на утриманні двох дітей та перебивався тимчасовими заробітками, перебував у складному матеріальному стані ; двічі приїжджав до батька в с.Конопниця,однак, позивачка його не пустила до будинку і фактично вигнала з подвір'я, відмовилась від його допомоги. Відносини між ним і позивачкою були наскільки складними, що остання навіть не повідомила про смерть батька, і похорони відбулись без родини синів. Свідок [PERSON] ствердила, що коли приїхала провідати [PERSON] в с. Конопницю,то позивачка її не пустила до будинку. [PERSON] в судовому засіданні визнала,що не пускала сина до батька, т.я. не хотіла загострення конфлікту,оскільки мав місце випадок, коли після розмови між сином та батьком ,останньому було дуже погано, почався приступ епілепсії, які в нього були дуже часто. Також визнала, що не пускала і [PERSON], т.я. не хотіла з ними бачитись і спілкуватись. Не повідомила синів про смерть батька, оскільки вважала,що вона не зобов'язана цього робити і про смерть вони повинні дізнатись від знайомих. Свідок [PERSON] ствердив, що провідував [PERSON] в часі його перебування в с.Конопниця, він був дійсно у важком у стані; вони надавали йому матеріальну допомогу; від [PERSON] чув, що вона проти спілкування з синами,оскільки після цього [PERSON] почувався дуже погано і мав приступи. Таким чином, із аналізу доказів і обставин справи не убачається , що відповідач [PERSON] умисно ухилявся від надання допомоги батькові [PERSON], заявлені вимоги не знайшли свого підтвердження, тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed