overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася 14.09.2016 року до суду позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання вказавши, що вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 30.11.2004 року, з відповідачем вони мають спільну дитину дочку [PERSON] [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання, не надає. За таких обставин позивач просила суд стягнути із [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частини доходів відповідача щомісячно до закінчення навчання. У судове засідання позивач надала письмову заяву в якій уточнила позовні вимоги, а саме просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача починаючи з 14.09.2016 року і до закінчення донькою навчання, просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання подав письмову заяву визнав уточнені позовні вимоги та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/4 частини доходу починаючи з 14.09.2016 року і до закінчення нею навчання. Просив проводити розгляд справи без його участі. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому прийнято судом. Суд оголосивши заяви сторін, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], яка народилася 10.08.1998 року (а.с. 5), та яка продовжує навчання в Черкаському медичному коледжі, що підтверджується довідкою (а.с. 6). Згідно статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу та також згідно ст. 200 СК України, при визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За таких обставин [PERSON] зобовязаний утримувати свою дочку [PERSON] до закінчення нею навчання, тобто до30 червня 2017 року. Відповідач своїх заперечень проти уточнених позовних вимог не надав. Таким чином позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, підлягають задоволенню. З урахуванням вимог ст. 182 СК України та обставин встановлених під час судового розгляду суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із [PERSON] на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14.09.2016 року (дата звернення із позовом до суду) і до закінчення дитиною навчання, тобто до 30.06.2017 року. Судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 80, 84, 180-182, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася 15.09.2017року до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення сімейно-шлюбних відносин і втрату взаємних почуттів через різні погляди на життя. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та прохала його задовольнити. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що 05 жовтня 2013 року в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції сторони уклали шлюб, свідоцтво про шлюб серія I-КЕ № 111635, актовий запис № 220. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку-Ткаченко Аніту Іванівну, [INFO],я ка проживає з матірю. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, тому суд вважає необхідним шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася 16.02.2016 року до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадковий житловий будинок. В заяві зазначила, що [INFO] р. помер її батько [PERSON], а ще раніше [INFO] р. померла її мати [PERSON]. Після смерті батька [PERSON] залишилась спадщина до складу якої входить житловий будинок в [ADDRESS]. На випадок своєї смерті спадкодавець склав заповіт, який посвідчено секретарем Тюшківської сільської ради Міжгірського району Якуб О.В. 15.12.1998 року за реєстровим № 185, в якому все своє майно заповів їй. 10.08.2015 року приватним нотаріусом Міжгірського районного нотаріального округу Дунаєв Ю.М. за її заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом було заведено спадкову справу « 33-2015 р. Однак, нотаріусои їй роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не може бути видано у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Поскільки на даний будинок не має правовстановлюючих документів, то виникають труднощі з оформленням документів про право власності на будинок, тому просить визнати за нею право власності на жилий будинок в [ADDRESS] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить такий задовольнити. Відповідач на розгляд справи не з'явився, подав суду письмову заяву про те, що не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок за [PERSON]. Представник реєстраційної служби Міжгірського РУЮ подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечень до поданої позовної заяви не має. Оцінивши позиції сторін, пояснення представника позивача та подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Пояснення і вимоги позивачки підтверджені такими документами: свідоцтвами про смерть [PERSON] та [PERSON]; заповіт, довідки з Тюшківської с/ради; технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок. Згідно зведеного акту вартості будівель та споруд дійсна інвентарна вартість будинку та господарських споруд станом на 05.05.2015 рік складає 283582 грн.. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задовольнення позову. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася 16.03.2015 року до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадковий житловий будинок. В заяві зазначила, що [INFO] р. померла її мати [PERSON], а [INFO] р. помер її батько [PERSON]. ЇЇ батько був забудовником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після смерті батьків вона прийняла спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України шляхом постійного проживання разом з ними на день відкриття спадщини. Спадкові справи після смерті батьків у нотаріальній конторі не відкривалися, заповітів вони не залишали. Поскільки на даний будинок не має правовстановлюючих документів, то виникають труднощі з оформленням документів про право власності на будинок, тому просить визнати за нею право власності на жилий будинок в [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просить такий задовольнити. Відповідач на розгляд справи не з'явився, подав суду письмову заяву про те, що не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок за [PERSON]. Оцінивши позиції сторін, пояснення представника позивача та подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Пояснення і вимоги позивача підтверджені такими документами: свідоцтвами про смерть [PERSON] та [PERSON]; витяги із Спадкового реєстру, довідки з Міжгірської с/ради; технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок; висновок. Згідно експлікацій внутрішніх площ будинку, зведеним актом про вартість будівлі і споруд, будинок складається з житлової кімнати, кухні, коридору, ванни. Дійсна інвентарна вартість будинку та господарських споруд станом на 2014 рік складає 31937 грн.. Згідно висновку з відділу містобудування та архітектури спадковий ж/будинок збудований в 70-х роках минулого століття. Загальний технічний стан будинку задовільний. Будинок являє собою одноповерхову будівлю, стіни будинку - саман, фундамент - бутовий камінь, дах - сталь чорна. Будинок придатний для проживання. В плані забудови земельної ділянки грубих порушень діючих норм і правил не виявлено. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задовольнення позову. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася 16.09.2016 року до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадковий житловий будинок. В заяві зазначила, що [INFO]. померла її баба [PERSON]. На день її смерті вона з дідом проживали в житловому будинку в [ADDRESS], який був споруджений в 1970 роках та добудований в 1990 роках. [INFO] помер її дідо [PERSON]. За життя баба та дідо склали заповіти , згідно яких своє майно, а саме житловий будинок за адресою [ADDRESS], заповіли їй. Спадщину прийняла шляхом подачі до нотконтори заяви про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом їй роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не може бути видано у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Поскільки на даний будинок не має правовстановлюючих документів, то виникають труднощі з оформленням документів про право власності на будинок, тому просить визнати за нею право власності на жилий будинок в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить такий задовольнити. Відповідач на розгляд справи не з'явився, подав суду письмову заяву про те, що не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок за [PERSON]. Представник Міжгірського районного державного підприємство технічної інвентаризації подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечень до поданої позовної заяви не має. Оцінивши позиції сторін, пояснення позивачки [PERSON] та подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Пояснення і вимоги позивачки підтверджені такими документами: свідоцтвами про смерть [PERSON] та [PERSON].; заповіти, довідки з Міжгірської с/ради; витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі, технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок. Згідно зведеного акту вартості будівель та споруд дійсна інвентарна вартість будинку та господарських споруд станом на 14.09.2016 рік складає 145180 грн.. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задовольнення позову. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася 19.03.2019 року до Жовтневого районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, позовні вимоги обґрунтували ти що вона [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 09.11.2007 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №596. В шлюбі народилась донька [PERSON] . [INFO] . Неповнолітня дитина мешкає спільно з позивачем. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з січня 2018 року, через різні погляди на шлюб та сім`ю, відсутності взаєморозуміння. На даний час між позивачем та відповідачем відсутній спільний бюджет, проживають окремо. Шлюбні відносини припинені з 2011 року, подальше збереження шлюбу неможливе у зв`язку з відсутністю любові та порозуміння між подружжям. Позивач в судове засідання не з`явився, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, надав до суду заяву, проти розірвання шлюбу не заперечував. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, враховуючи позицію сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Судом установлено, що [PERSON] [INFO] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №596. Під час спільного шлюбу у [PERSON] , та [PERSON] , народилася дитина донька [PERSON] . [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 69. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася 20.01.2017 року до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку за заповітом. В заяві зазначила, що 29.06.2016 р. померла [PERSON], яка була постійною мешканкою села Синевир, буд. № 1182, Міжгірського району. На момент смерті [PERSON] в даному будинку крім неї ніхто не проживав і не був зареєстрований. За життя, а саме 08.12.2015 р. [PERSON] склала заповіт посвідчений секретарем виконкому Синевирської сільської ради [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 200, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день її смерті належало їй, вона заповіла позивачці. Даний заповіт не скасовано і не відмінено. Спадкоємців, які б претендували на обовязкову частку у спадщині у заповідача немає, оскільки вона одинока, не була одружена та дітей не мала. При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на Спадковий будинок у видачі свідоцтва їй було відмовлено про причині відсутності правовстановлюючих документів на Спадковий будинок, тому просить визнати за нею право власності на жилий будинок в с. Синевир, 1182, Міжгірського району, Закарпатської області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить такий задовольнити. Відповідач на розгляд справи не зявився, подав суду письмову заяву про те, що не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок за [PERSON]. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заперечень до поданої позовної заяви не має. Оцінивши позиції сторін, пояснення позивачки та подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Пояснення і вимоги позивачки підтверджені такими документами: свідоцтвом про смерть [PERSON], заповіт, довідки з Синевирської с/ради; інформаційна довідка зі Спадкового реєстру; технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок. Згідно зведеного акту вартості будівель та споруд дійсна інвентарна вартість будинку та господарських споруд станом на 07.10.2016 рік складає 31407 грн.. Згідно висновку з відділу містобудування та архітектури спадковий ж/будинок зведений наприкінці 60-х років минулого століття. Загальний технічний стан будинку задовільний. Будинок являє собою одноповерхову будівлю, стіни будинку деревяний брус, дах азбестоцементні хвилясті листи (шифер). Будинок придатний для проживання. В плані забудови земельної ділянки грубих порушень діючих норм і правил не виявлено. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задовольнення позову. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася 20.11.2017 року до суду з позовом про визнання права власності на спадковий житловий будинок. В заяві зазначила, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. До спадкового майна матері належав житловий будинок [ADDRESS], який вона прийняла в спадок від її батька [PERSON], який помер [INFO] року. При житті мати [PERSON] заповіт не склала, свідченням чому є Витяг зі Спадкового реєстру, спадкова справа в нотаріальній конторі не заводилася. Єдиним спадкоємцем, який фактично вступив в управління і володіння спадковим майном є вона, яки прийняла спадщину відповідно до вимог ч.1 си. 549 Кодексу УРСР. При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на Спадковий будинок у видачі свідоцтва їй було відмовлено про причині відсутності правовстановлюючих документів на Спадковий будинок, тому просить визнати за нею право власності на житловий будинок в [ADDRESS] Позивачка [PERSON] при розгляді справи позов підтримала, просить такий задовольнити. Відповідач на розгляд справи не з'явився, подав суду письмову заяву про те, що не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок за [PERSON]. Перевіривши подану заяву та подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Пояснення і вимоги позивача підтверджені такими документами: свідоцтвами про смерть [PERSON] та [PERSON], свідоцтвами про народження та укладення шлюбу, довідки з Міжгірської с/ради; витяги зі Спадкового реєстру; технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок. Згідно зведеного акту вартості будівель та споруд дійсна інвентарна вартість будинку та господарських споруд станом на 09.10.2017 рік складає 234070 грн.. Згідно довідки державного нотаріуса Дунаєва О.І. вбачається, що спадкова справа за майном померлої [PERSON] не заводилася. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, Свідоцтво про право на спадщину за законом не можливо видати. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задовольнення позову. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася 21 травня 2010 року до суду з позовом до свого чоловіка [PERSON] про стягнення аліментів, у якому посилається на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 30 вересня 2009виконавчим комітетом Боково-Платівської селищної ради м. Антрацит Луганської області, актовий запис №22. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у зв'язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини щомісячно зі всіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину щомісячно, але не менше як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. У попереднє судове засідання позивачка та відповідач не з'явилися, просять розглянути справу за їх відсутністю, позивачка на своїх вимогах наполягає, відповідач позов визнав, про що вказали у своїх заявах (а.с.12,13). На підставі ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотань про витребування та дослідження по справі інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні. Вирішуючи питання про обґрунтованість позову суд виходить з диспозитивності прав сторін та того, що згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюється судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивну неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановлені обставини справи і ухвалення рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, оцінивши усі докази по справі в їх сукупності суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що відповідач є батьком дитини, про що свідчить запис в свідоцтві про народження в графі «батько» (а.с.5), добровільно матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON], [INFO] не надає, інших неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків на утриманні не має, з нього слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини щомісячно зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З відповідача згідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України також підлягає стягнення судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved