Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПП «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ» про розірвання договору оренди земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстраційний №877 від 14.04.2011 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності їй належить земельна ділянка площею 1,7332 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Ця земельна земельна ділянка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту серії ВН №149630, виданного Тростянецькою РДА 20.01.2006 року. [PERSON] 26.10.2005 року уклала договір оренди землі з відповідачем, який зареєстровано 13.06.2007 року Вінницькою регіональною філією ДП «Центр ДЗК» за №040785300280, дана земельна ділянка булла передана відповідачу в оренду строком на 15 років. Позивач зазначила, що ПП «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ» всупереч пунктів 9, 11, 31 договору оренди землі систематично порушує свої зобовязання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою з 2006 по 2014 рік. В рахунок погашення заборгованості за користування належної їй земельної ділянки, з 2006 по 2014 роки\~ не сплачено жодних грошових коштів. Також не надано ніяких послуг в рахунок орендної плати за користування земельною\~ ділянкою за цей період. У звязку із систематичною несплатою відповідачем орендної плати, що є істотним порушенням договору, просила розірвати договір оренди земельної ділянки. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився. Однак надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, за обставин, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Заперечив щодо застосування строків давності до заявлених вимог. Мотивував тим, що заявлено вимогу про розірвання договору, а не стягнення заборгованості. Представник відповідача ПП «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ» в судове засідання повторно не зявився, хоча про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Надіслав суду заяву про застосування строків позовної давності. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу за наявними в ній доказами відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 1,7332 га, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстраційний №877 від 14.04.2011 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, кадастровий номер земельної ділянки 0524185300:01:003:0018, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області (а.с. 7). Дана земельна ділянка зареєстрована за нею 24.10.2014 року (а.с. 7). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстраційний №877 від 14.04.2011 року ця земельна ділянка, кадастровий номер якої 0524185300:01:003:0018, належала померлій [PERSON] (а.с. 6). 26.10.2005 року між [PERSON]та ПП АФ «ІЗЗІЯ» було укладено договір оренди земельної ділянки строком дії 15 років,\~ який зареєстровано 13.06.2007 року у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» за №040785300280 (а.с. 3-4). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України щодо загальних положень про договір, Земельного кодексу України, а також Законом України «Про оренду землі». Відповідно \~до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.\~13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації(ст.18 Закону). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Спір між сторонами виник з приводу порушення істотних умов договору, зокрема щодо систематичної несплати орендарем орендної плати, зокрема, за період з 2006 року по 2014 рік. Відповідно до\~частин першої та другої статті 792 ЦК України\~за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Пунктами 9 та 11 договору оренди земельної ділянки від 28.10.2005 року, передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, послугами, натуроплатою, перші два роки 1 %, що складає 152,80 грн., далі не менше 1,5 % від вартості паю, що складає 229,20 грн. Орендна плата вноситься у строк до 15 листопада поточного року і не пізніше. Відповідно до п. 31 вказаного договору оренди землі, одним із обовязків орендаря є своєчасне внесення орендної плати. Згідно п. 38\~ договору його дія припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін \~внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором. Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На \~вимогу однієї із \~сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Згідно із\~ст. 32 Закону\~України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями\~24\~і\~25\~цього\~Закону\~та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~Земельним кодексом України\~та іншими законами України. Відповідно до частини першої\~статті 24 вказаного вище Закону орендодавець, зокрема, має право\~ вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання \~договору допускається лише за згодою сторін, якщо \~інше не \~встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін \~у разі \~істотного порушення\~договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок \~завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до п. «д» ст. 141 Земельного кодексу України однією з підстав для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.\~ Щодо періоду з 2006 року по 2011 рік, представник відповідача зазначив, що орендна плата мала б виплачуватись, однак, просив застосувати строк позовної давності до таких вимог. Оцінюючи названі заперечення, суд вважає, що ними відповідач підтверджує підстави позову, наведені позивачем щодо невиплати орендної плати, невиконання ним вимог пунктів 9, 11, 31 укладеного договору. Крім того, відповідачем не надано жодного доказу про позбавлення його можливості користуватися належною позивачу земельною ділянкою. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не спростував доказів, наданих позивачем та не довів належне виконання ним умов п.11 укладеного договору, в силу чого суд, виходячи з наданих доказів, встановив систематичне невиконання відповідачем свого обовязку щодо своєчасного внесення орендної плати згідно умов укладеного між сторонами договору оренди землі. Заява відповідача про застосування строків давності до вимог позивача до задоволення не підлягає. Так, позивачем заявлено вимогу про розірвання договору оренди земельної ділянки у звязку з невиконанням його умов орендарем, а не про стягнення заборгованості по орендній платі, як на це посилається відповідач. Враховуючи тривалий характер порушень умов договору, підстав для застосування строків давності за вимогами про розірвання спірного договору немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved