Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить суд визнати свою рідну тітку по матері [PERSON] померлою. В обґрунтування заяви вона зазначив, що [PERSON] народилась 10.09.1921 року в Лозівськом районі Харківської області, була людиною похилого віку та часто хворіла, тому у 2004 році вона забрала її до себе в с.Кобзівка Красноградського району. В травні-червні 2005 року її забрала онука [PERSON] до Луганської області, однак куди саме їй не відомо. З того часу, тобто протягом 11 років ніяких відомостей ані від самої тітки [PERSON] ані від [PERSON] не надходило. Будь-який зв'язок з ними відсутній, оскільки вказана територія є тимчасово окупованою. З вказаного приводу вона також зверталась до Красноградського ВП ГУНП, відповідно до висновку якого від 19.10.2016 року, встановити місцезнаходження [PERSON] не є можливим. В судовому засіданні заявник представник заявника адвокат [PERSON] підтримала заяву, пославшись на доводи викладені в ній. Представники зацікавленої особи Красноградський відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області відповідно до наданих суду заяв, просили розглянути справу у її відсутність, по суті заяви заперечення відсутні. Суд, вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду, судом встановлено, що [PERSON] народилась 10.09.1921 року в Лозівськом районі Харківської області, була людиною похилого віку та часто хворіла, тому у 2004 році [PERSON] забрала її до себе в с.Кобзівка Красноградського району. В травні-червні 2005 року її забрала онука [PERSON] до Луганської області і з того часу, тобто протягом 11 років ніяких відомостей ані від самої тітки [PERSON] ані від [PERSON] не надходило, що підтверджується наступними доказами. Згідно довідки Андріївської сільської ради Кегичівського району Харківської області від 27.09.2016 року [PERSON], [INFO], дійсно була зареєстрована та фактично проживала на території даної сільської до 24.02.2005 року(а.с.6). Згідно довідки Кобзівської сільської ради Красноградського району Харківської області від 19.09.2016 року [PERSON], [INFO], дійсно з грудня 2004 року по травень 2005 фактично проживала на території даної сільської у своєї племінниці [PERSON]Я.(а.с.7). Згідно відповіді та висновку Красноградського ВП ГУНП України в Харківській області від 19.10.2016 року встановити місцезнаходження [PERSON], [INFO] не є можливим(а.с.9). Відповідно до пояснень [PERSON], вона є рідною сестрою [PERSON], їй відомо що остання у 2004-2005 роках мешкала у своїй племінниці [PERSON], коли вона до неї навідувалася, та була дуже слабка, не ходила і не сідала, однак могла розмовляти. У травні 2005 року [PERSON] забрали онуки і з того часу будь-який зв'язок з нею обірвався, яка її доля на даний час їй невідомо. Згідно ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.\~\~ Відповідно до ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Судом розяснюється заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, зявилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів зазначених у заяві. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для оголошення [PERSON] - померлою. В п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його вірогідної смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно ч.3 ст.46 ЦК України, передбачено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Таким чином, днем смерті [PERSON], [INFO], вважати - день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно зі ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про оголошення фізичної особи померлою. Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Таким чином та беручи до уваги, що [PERSON], [INFO] з травня 2005 року, тобто протягом 11 років, відсутні будь які відомості про її місце перебування в місці постійного проживання, при цьому оперативно-розшуковими заходами встановити місце його знаходження не вдалося, суд вважає, що є всі підстави для оголошення її померлою. На підставі викладеного та

Outcome: approved