Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ужгородська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що вона є спадкоємцем померлої 24.01.2012 року баби з боку матері [PERSON], яка на випадок смерті залишила заповіт від 19.04.2011 року, посвідчений секретарем Камяницької сільської ради Ужгородського району за реєстровим № 84, згідно з яким все своє майно заповіла їй (позивачу). Даний заповіт не змінено та не відмінено. При посвідченні вказаного заповіту були присутні: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], справжність підписів яких засвідчено секретарем Камяницької сільської ради, що підтверджується заявами, посвідченими Камяницькою сільською радою. Позивач зазначає, що її дід [PERSON] помер 30.07.1996 року, а 31.08.2014 року померла її мати [PERSON]. Згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.08.2013 року (справа № 308/7018/13-ц) її прізвище [PERSON] було змінено на [PERSON] у звязку з одруженням. Спадкове майно, що залишилося після смерті баби, складається з житлового будинку, який знаходиться в с. Камяниця, вул. Гагаріна, 44, Ужгородського району Закарпатської області, що належав померлій. Зауважує, що згідно із записами погосподарських книг Камяницької сільської ради за 1996-2000 роки в житловому будинку в с. Камяниця, вул. Гагаріна 44, Ужгородського району, на день смерті [PERSON], який помер 30.07.1996 року, проживала і була зареєстрована [PERSON], [INFO] Також від імені [PERSON] заповіт протягом 1992-1996 роки у виконкомі Камяницької сільської ради не посвідчувався. Позивач вказує, що в установлений законом шестимісячний термін вона не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з матеріальних та сімейних причин. Звернувшись в Ужгородську районну державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в усній формі отримала відмову у видачі свідоцтва у звязку з пропущенням строку для подання заяви про прийняття спадщини. Однак дізнавшись, що вона на день смерті рідних та по теперішній час фактично проживає у будинку за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Камяниця, вул. Гагаріна, 44, тобто у спадковому будинку, але без реєстрації, нотаріус розяснив їй про необхідність звернутися в суд із заявою про встановлення даного факту. Із заявою про відмову від спадщини вона до нотаріуса не зверталася. За твердженням позивача вищенаведені факти у судовому засіданні можуть підтвердити сусіди: [PERSON] та [PERSON], явку яких вона забезпечить в судове засідання. Також позивач звертає увагу не те, що зазначений факт не може бути встановлений в порядку окремого провадження, так як з його встановленням виникає спір про право власності на будинок з її братом [PERSON], у звязку з чим даний факт слід встановлювати в позовному провадженні. З посиланням на викладене позивач просить суд встановити факт, що вона [PERSON] постійно проживала на день смерті з разом з померлою 24.01.2012 року бабою [PERSON] в будинку в с. Камяниця, вул. Гагаріна, 44, Ужгородського району Закарпатської області. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Копію ухвали разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Ухвалою суду від 06.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за даною позовною заявою до судового розгляду по суті, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків та постановлено викликати для допиту в судовому засіданні у якості свідків: [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO]; [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO]. У судовому засіданні позивач та її представник вимоги позовної заяви підтримали повністю та просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням, відзив на позовну заяву не подав, клопотання про відкладення підготовчого засідання до суду не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ужгородської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням. Заслухавши пояснення позивача та її представника, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач [PERSON], [INFO], є внучкою [PERSON], [INFO], яка померла 24.01.2012 року, що стверджується свідоцтвом про смерть останньої серії І-ФМ № 130142 від 26.01.2012 року. Баба позивача [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФМ № 324646 від 23.02.1974 року. Дід позивача [PERSON] помер 30.07.1996 року, а мати позивача [PERSON] померла 31.08.2014 року, що стверджується свідоцтвами про їх смерть серії І-ФМ № 046146 від 30.07.1996 року та серії І-ФМ № 172803 від 01.09.2014 року відповідно. Згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.08.2013 року (справа № 308/7018/13-ц) розірвано шлюб, зареєстрований 15.11.2003 року між [PERSON] та [PERSON]. За життя [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, який 19.04.2011 року посвідчений виконавчим комітетом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за реєстровим № 84, відповідно до якого все своє майно заповіла внучці [PERSON], [INFO]. Згідно із відповідними записами на цьому заповіті такий не скасовано та не відмінено. З довідки від 11.12.2012 року № 1275/02-13, виданої виконавчим комітетом Камяницької сільської ради Ужгородського району, вбачається, що згідно із записами погосподарських книг Камяницької сільської ради за 1996-2000 роки в житловому будинку в с. Камяниця, вул. Гагаріна, 44, на день смерті [PERSON], який помер 30.07.1996 року, проживали і були зареєстровані [PERSON], [INFO] Довідкою від 11.12.2012 року № 1276/02-13, виданою виконавчим комітетом Камяницької сільської ради Ужгородського району, стверджується, що на день смерті [PERSON], який помер 30.07.1996 року, згідно із журналом обліку заповітів по Камяницькій сільській раді заповіт протягом 1992-1996 роки у виконкомі Камяницької сільської ради не посвідчувався. Відповідно до довідки від 11.05.2017 року № 507/02-10, виданої виконавчим комітетом Камяницької сільської ради Ужгородського району, згідно із записами погосподарських книг Камяницької сільської ради за 2012 рік в житловому будинку в с. Камяниця , вул. Гагаріна, 44, на день смерті [PERSON], яка померла 24.01.2012 року, ніхто не був зареєстрований. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом (ст. 1217 ЦК України). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 2, 3, 23 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29 ЦК України, частини другої статті 1221 ЦК України. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Позивач просить суд встановити факт постійного її проживання з бабою [PERSON] в будинку № 44 по вул. Гагаріна в с. Камяниця Ужгородського району Закарпатської області, на день смерті останньої 24.01.2012 року, посилаючись на необхідність оформлення спадщини. Згідно із записом у паспорті громадянина України серії ВР 147101, виданого 28.07.2004 року Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області, позивач [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [INFO]. Будучи допитаною\~у судовому\~засіданні в\~якості свідка\~[PERSON] показала,\~що проживає\~за адресою:\~[INFO],\~з моменту\~її народження.\~Позивач [PERSON]\~проживала за\~адресою: [INFO], із своєю бабою [PERSON] до часу смерті останньої разом з чоловіком та дітьми. Свідок [PERSON],\~будучи допитаною\~у судовому\~засіданні пояснила,\~що проживає\~за адресою:\~[INFO].\~Позивач [PERSON]\~проживала разом\~з бабою\~[PERSON]\~задовго до\~смерті останньої.\~Зазначила,\~що [PERSON]\~потребувала стороннього\~догляду,\~оскільки була\~глухою і\~з часом\~її паралізувало.\~[PERSON]\~вела господарство,\~ночувала та\~робила поточний\~ремонт у\~будинку за\~місцем проживання\~[PERSON],\~а саме\~за адресою: вул. Гагаріна, 44, с. Камяниця Ужгородського району Закарпатської області. Відповідно до ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.\~1\~ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] не має іншої можливості документально підтвердити факт свого постійного проживання разом із бабою [PERSON] на час відкриття спадщини, але встановлення даного факту породжує певні юридичні наслідки, оскільки з визначенням місця проживання позивача із спадкодавцем законодавство повязує прийняття спадщини. Разом з тим, як слідує з наявних матеріалів справи, встановлення даного факту не порушує права та інтереси третіх осіб. З урахуванням наведених обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним, а відтак, слід встановити факт, що [PERSON], [INFO], постійно проживала з бабою [PERSON], [INFO], в будинку № 44 по вул. Гагаріна в с. Камяниця Ужгородського району Закарпатської області, на день її смерті 24.01.2012 року. У судовому засіданні 06.11.2018 року на підставі ч. 6 ст. 259 ЦПК України проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, повний текст якого складено 07.11.2018 року.

Outcome: approved