Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною п'яти років. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] [INFO] року у них народилась дитина - син [PERSON]. На її утримання [PERSON] сплачував в твердій грошовій сумі аліменти в розмірі 300 гривень щомісячно починаючи з 18 серпня 2011 року до [INFO] року, до досягнення сином трьохрічного віку. Їх син [PERSON] проживає з нею разом та знаходиться на її утриманні. Син [PERSON] часто хворіє, потребує домашнього режиму та додаткового догляду, що підтверджується висновком ЛКК № 74 від 25 вересня 2013 року. Після цього, судом було винесено рішення на її утримання до 05 жовтня 2014 року. Вона не працює, здійснює догляд за дитиною, а оскільки син хворіє та потребує домашнього режиму, вимушена ще рік не працювати. [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на її утримання до досягнення сином п'яти річного віку не надає. На утримані [PERSON] інших дітей немає, непрацездатних осіб не має. Згідно вимог ч. 3 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. У зв'язку з цим, просить суд стягнути [PERSON] на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень, починаючи з 06 жовтня 2014 року до [INFO] року. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала у повному обсязі, просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав і просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що у нього немає можливості сплачувати аліменти на дружину, оскільки він ніде не працює. На утримання дружини до досягнення дитиною п'яти років сплачувати аліменти не згоден. Постійної роботи не має, інших доходів не має. Він не є суб'єктом підприємницької діяльності, не маю земельної ділянки, не має доходів відповідного прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць у 2014 року. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, вважав його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Підтримав заперечення відповідача [PERSON] в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. У свідоцтві про народження дитини [PERSON], відповідач записаний його батьком. Судом встановлено, що дійсно рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 16 грудня 2013 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментні платежі на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) гривень до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] чотирьохрічного віку, починаючи з [INFO] року до 05 жовтня 2014 року включно. Згідно довідки Нижньопокровської сільської ради Старобільського району Луганської області, [PERSON] має наступний склад сім'ї: син [PERSON], [INFO]. Згідно з довідкою № 46 виданої Старобільською центральною районною поліклінікою від 01 жовтня 2014 року, дитина-інвалід [PERSON] потребує домашнього догляду з 06 жовтня 2014 року. Здоров'я та загальний фізичний стан дитини є основою для розвитку певних можливостей її організму, в тому числі і розумових. Відповідно до ст. ст. 150, 157 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. У відповідності зі ст. 51 Конституції України кожний з подружжя має рівні права й обов'язки, а також батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Щодо не визнання позову відповідачем [PERSON], суд відноситься критично, відповідач працездатний, є батьком дитини [PERSON], крім того, жодного доказу не спроможності сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі не надав. Суд не звертає увагу на доводи відповідача щодо стану здоров'я сина [PERSON] та недоведеність на думку відповідача потреби у продовжені стягнення аліментів до досягнення дитиною п'яти річного віку. Отже, виходячи з призначень лікарів, наявність довідки медичної установи з прямою вказівкою на необхідність домашнього режиму та догляду матері з 06 жовтня 2014 року, які сумніву у суду не викликають, враховуючи викладені обставини, пояснення сторін, надані докази, обставини сторін, суд приходить до висновку про те, що позивач має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною п'яти річного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем [PERSON] не надано доказів, які б спростовували наявність сукупності відхилень від нормальної будови організму дитини, потреби її у лікуванні, повного забезпечення цього лікування та утримання її без участі відповідача, позивача. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивача [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне, стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини у межах суми платежу за один місяць - допустити до негайного виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі ст. 80, ч. 3 ст. 84, ст. ст. 150, 157, 180 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved