Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини та дружини, обґрунтовуючи його тим, що на підставі рішення Ленінського району суду м. Запоріжжя (виконавчий лист № 2-3768 від 11.11.2010 року) [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] до його повноліття та на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Але відповідачем протягом усього часу аліменти не сплачувались, тому існує заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини з 01.05.2010 року по 30.09.2019 року в розмірі 74083,47 грн., а також заборгованість по сплаті коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років за період часу з 01.12.2010 року по 31.03.2011 року у розмірі 4258,00 грн., яка до теперішнього часу відповідачем не погашена. Відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, зобов`язаний та має можливість утримувати свою дитину, тому вважає що вона, як одержувач аліментів, має право на стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату аліментів. Пеня по аліментам на утримання сина за період з 01.06.2010 року по 31.10.2019 року становить 1002835,06 грн., а пеня по аліментам на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку за період часу з 01.12.2010 по 31.03.2011 становить 137788,88 грн. Оскільки законодавством визначено, що пеня не може перевищувати розмір заборгованості, позивачка просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина в розмірі 74083,47 грн., а також пеню за несвоєчасну сплату аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 4258,00 грн. Не погоджуючись з позовом, [PERSON] подав зустрічний позов про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, в якому зазначив, що не погоджується із нарахуванням заборгованості по сплаті аліментів, вважає його нарахування незаконним. Так, постанова про відкриття провадження державним виконавцем винесена 13.12.2010 року та саме з грудня 2010 року він почав сплачувати аліменти. Загальна сума аліментів до пред`явлення [PERSON] виконавчого листа до виконання, за період з травня 2010 по листопад 2010 склала 9100,00 грн. Станом на лютий 2014 року ним були сплачені всі аліменти, з переплатою 943,16 грн. Крім того, він постійно виконував свої батьківські обов`язки - відпочинок літом, вихідні та святкові дні, відвідання спортивних секцій, придбання медикаментів для дитини за необхідністю, одягу та іграшок. З березня 2014 року вони стали поживати разом, однією сім`єю та він утримував свою дружину та дітей, так як [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . Також в липні [PERSON] повідомила йому про те, що вона забрала виконавчий лист з Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя. Спільне життя припинилось з червня 2019 року з ініціативи [PERSON] . В червні 2019 року ним сплачено аліменти в розмірі 1010,30 грн. Але оскільки діти літо проводили з ним та саме він організовував їх відпочинок, офіційно аліменти [PERSON] протягом літа він не сплачував. Проте, у вересні ним було передано [PERSON] 5000,00 грн., у зв`язку з чим вважає, що заборгованість за літні місяці ним погашена. Також вважає, що проживання однією сім`єю з [PERSON] з березня 2014 року до червня 2019 року, народження за цей час другої дитини [PERSON] , [INFO] , є обставиною, що підтверджує утримання його дитини [PERSON] та спростовує заборгованість по аліментам у цей період. Отже, ним сумлінно виконуються батьківські обов`язки по утриманню своїх дітей, у зв`язку з чим просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами за період з грудня 2010 року по листопад 2019 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник підтримали поданий позов, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. У відзиві на зустрічну позовну заяву [PERSON] вказує, що [PERSON] зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття незалежно від наявності рішення суду про стягнення аліментів, тому не має жодного значення знав [PERSON] про рішення про стягнення аліментів чи ні, невеликий розмір його заробітної плати, на що він посилається обґрунтовуючи заборгованість по сплаті аліментів та посилаючись на це якна підставу для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам. Також їхнє начебто спільне проживання не відповідає дійсності, оскільки для виховання дитини важливі обидва батьки, тому вона сприяла спілкуванню дитини з батьком і намагалася щоб дитина не відчувала негативні наслідки розлучення. Вважає зустрічний позов безпідставний та необґрунтований, належними та допустимими доказами не підтверджується, у зв`язку з чим просить в задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі. Відповідач та його представник просили відмовити в задоволенні первинного позову, оскільки вважають його спростованим доказами та обґрунтуванням зустрічного позову, який під час розгляду справи підтримали та просили його задовольнити. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.07.2010 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 18.05.2010 року і до повноліття дитини, а також кошти на утримання [PERSON] щомісячно в розмірі 300,00 грн. до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, починаючи стягнення з 18.05.2010 року. На виконання рішення суду 11.11.2010 року видані виконавчі листи № 2-3768/10, які пред`явлені до виконання та 13.12.2010 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Запорізького управління юстиції Лозовою В.Б. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №23325861 та №23326038 за виконавчими листами про стягнення аліментів в розмірі 1000,00 грн. та 300,00 грн., відповідно. З розрахунку заборгованості від 01.10.2019 року, складеного державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області Бабенко Я.Г. за виконавчими листами № 2-3768 від 11.11.2010 вбачається, що загальний розмір заборгованості по сплаті коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку за період з травня 2010 року по березень 2011 року та аліментів на дитину за період з травня 2010 року по 30.09.2019 року становить 74083,47 грн. Відповідно до положень ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі спору - судом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до частини восьмої цієї статті спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Заперечуючи проти позову, відповідач у зустрічному позові доводить наявність підстав для звільнення його від заборгованості по аліментам, при цьому з доводів позову вбачається, що він не погоджується і з сумою заборгованості. З розрахунку заборгованості державного виконавця від 01.10.2019 року вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів як на утримання дитини, так і на утримання матері до досягнення дитиною трьох років (в графі «Сума, яка підлягає сплаті в поточному місяці» з травня 2010 по березень 2011 року рахується сума 1300,00 грн.), була нарахована державним виконавцем згідно зі ст.71 Закону України «Про виконавче провадження». Ним враховані всі суми аліментів, які були сплачені з доходу відповідача, отриманого ним в період роботи в ТОВ «Торговий дім «Запоріжпідшипник», за період з грудня 2010 року по липень 2014 року, на які також посилається відповідач у своїх запереченнях з посиланням на довідку підприємства від 07.07.2015 №ЗП000000003. При вирішенні спору про стягнення неустойки (пені) та з`ясуванні суми несплачених аліментів судом встановлено, що у розрахунку заборгованості станом на 30.09.2019 року відсутні відомості щодо сплачених відповідачем аліментів у червні та вересні 2019 року. Так, судом встановлено, що відповідачем на користь позивачки були сплачені аліменти на утримання дитини [INFO] у розмірі 1000,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією ПриватБанку, а також 19.09.2019 позивачка отримала від відповідача в рахунок аліментів грошові кошти у сумі 5000,00 грн., що підтверджується відповідною розпискою. При цьому, суд виходить з того, що з відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, а також критично ставиться до зазначеного у розписці [PERSON] , що аліменти у сумі 5000,00 грн. вона отримала в дар, оскільки згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Таким чином, через відсутність відомостей державним виконавцем при здійсненні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів не враховано, що станом на дату розрахунку (30.09.2019) заборгованість по аліментам за шість місяців була відсутня. Не відповідають дійсності доводи відповідача, що станом на лютий 2014 року він сплатив аліменти у повному обсязі та мав навіть переплату на суму 943,16 грн., оскільки вони спростовуються розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеним державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області Бабенко Я.Г. У розрахунку заборгованості, складеному відповідачем, також не наведено жодних інших сум сплачених аліментів, окрім вищезазначених, як і не надано доказів сплати аліментів у іншому розмірі. Надані відповідачем квитанції про сплату аліментів за жовтень 2019 року та за листопад 2019 року суд не приймає до уваги, оскільки з них вбачається, що вони не стосуються спірного періоду. Відтак, суд приходить до висновку, що заборгованість зі сплати аліментів в межах заявленого у позові періоду разом становить 68083,47 грн. Відповідно до вимог ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність, а саме настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зроблено висновок, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Згідно розрахунку позивачки, неустойка (пеня) за прострочення відповідачем сплати аліментів на утримання сина за період з 01.06.2010 року по 31.10.2019 року становить 1002835,06 грн., а пеня по аліментам на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку за період часу з 01.12.2010 року по 31.03.2011 року становить 137788,88 грн. Суд вважає такий розрахунок необґрунтованим з наступних підстав. Приймаючи до уваги, що про ухвалення заочного рішення від 08.07.2010 про стягнення аліментів боржнику стало відомо у грудні 2010 року з часу відкриття виконавчого провадження, нарахування пені має здійснюватися не з травня 2010 року, а з січня 2011 року, тобто з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не були сплачені у повному обсязі аліменти, у даному випадку за грудень 2010 року. Наданий позивачкою розрахунок виконано без урахування вищенаведених правил, без урахування суми аліментів, сплачених відповідачем за останні 6 місяців спірного періоду, та без урахування того, що наданий позивачкою розрахунок державного виконавця від 01.10.2019 включає в себе заборгованість по аліментам як на утримання дитини, так і на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років, а тому нарахування додатково пені на підставі Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на утримання позивачки від 01.09.2019 за період грудня 2010 року - березня 2011 року є безпідставним. Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач надав суду свій розрахунок пені, який також суперечить вищенаведеним правилам, викладеним у правовій позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року (справа № 14-616цс18). Як вбачається із заперечень відповідача, про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання судового рішення про стягнення аліментів боржник був обізнаний з грудня 2010 року. Отже, починаючи з січня 2011 року стягувач має право на отримання пені у відповідності до вимог ст.196 СК України на суму заборгованості, що утворилася з грудня 2010 по вересень 2019 року. Формула розрахунку пені наступна: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. Розмір пені, обрахованої за вищевказаною формулою: за грудень 2010 року - 562,54 грн. х 3195 днів х1% = 17973,15 грн.; за січень 2011 року - 558,00 грн. х 3164 днів х1% = 17655,12 грн.; за лютий 2011 року - 558,00 грн. х 3136 днів х1% = 17498,88 грн. ; за березень 2011 року - 558,00 грн. х 3105 днів х1% = 17325,90 грн.; за квітень 2011 року - 258,00 грн. х 3075 днів х1% = 7933,50 грн.; за травень 2011 року - 258,00 грн. х 3044 днів х1% = 7853,52 грн.; за червень 2011 року - 258,00 грн. х 3014 днів х1% = 7776,12 грн.; за липень 2011 року - 258,00 грн. х 2983 днів х1% = 7696,14 грн.; за серпень 2011 року - 258,00 грн. х 2952 днів х1% = 7616,16 грн.; за вересень 2011 року - 258,00 грн. х 2922 днів х1% = 7538,76 грн.; за жовтень 2011 року - 257,35 грн. х 2891 днів х1% = 7439,98 грн.; за листопад 2011 року - 258,02 грн. х 2861 днів х1% = 7381,95 грн.; за грудень 2011 року - 258,04 грн. х 2830 днів х1% = 7302,53 грн.; за січень 2012 року - 258,02 грн. х 2799 днів х1% = 7221,97 грн.; за лютий 2012 року - 229,35 грн. х 2770 днів х1% = 6352,99 грн.; за березень 2012 року - 229,03 грн. х 2739 днів х1% = 6273,13 грн.; за квітень 2012 року - 229,36 грн. х 2709 днів х1% = 6213,36 грн.; за травень 2012 року - 229,35 грн. х 2678 днів х1% = 6141,99 грн. З червня 2012 року по квітень 2014 року включно заборгованості по аліментам відповідач не допускав, аліменти сплачувалися у більшому розмірі, ніж 1000,00 грн. в місяць, а тому підстави для нарахування пені відсутні. Суми щомісячних переплат зараховані на погашення загальної заборгованості, яка виникла з часу присудження аліментів. У травні, червні і липні 2014 року аліменти сплачені частково, відтак на суму заборгованості нараховується пеня: за травень 2014 року - 674,85 грн. х 1948 днів х1% = 13146,07 грн.; за червень 2014 року - 377,67 грн. х 1918 днів х1% = 7243,71 грн.; за липень 2014 року - 637,02 грн. х 1887 днів х 1% = 12020,56 грн. З серпня 2014 року відповідач аліменти не сплачував, розрахунок пені наступний: за серпень 2014 року - 1000,00 грн. х 1856 днів х1% = 18560,00 грн.; за вересень 2014 року - 1000,00 грн. х 1826 днів х1% = 18260,00 грн.; за жовтень 2014 року - 1000,00 грн. х 1795 днів х1% = 17950,00 грн.; за листопад 2014 року - 1000,00 грн. х 1765 днів х1% = 17650,00 грн.; за рудень 2014 року - 1000,00 грн. х 1734 днів х1% = 17340,00 грн.; за січень 2015 року - 1000,00 грн. х 1703 днів х1% = 17030,00 грн.; за лютий 2015 року - 1000,00 грн. х 1675 днів х1% = 16750,00 грн.; за березень 2015 року - 1000,00 грн. х 1644 днів х1% = 16440,00 грн.; за квітень 2015 року - 1000,00 грн. х 1614 днів х1% = 16140,00 грн.; за травень 2015 року - 1000,00 грн. х 1583днів х1% = 15830,00 грн.; за червень 2015 року - 1000,00 грн. х 1553 днів х1% = 15530,00 грн.; за липень 2015 року - 1000,00 грн. х 1522 днів х1% = 15220,00 грн.; за серпень 2015 року - 1000,00 грн. х 1491 днів х1% = 14910,00 грн.; за вересень 2015 року - 1000,00 грн. х 1461 днів х1% = 14610,00 грн.; за жовтень 2015 року - 1000,00 грн. х 1430 днів х1% = 14300,00 грн.; за листопад 2015 року - 1000,00 грн. х 1400 днів х1% = 14000,00 грн.; за грудень 2015 року - 1000,00 грн. х 1369 днів х1% = 13690,00 грн.; за січень 2016 року - 1000,00 грн. х 1338 днів х1% = 13380,00 грн.; за лютий 2016 року - 1000,00 грн. х 1309 днів х1% = 13090,00 грн.; за березень 2016 року - 1000,00 грн. х 1278 днів х1% = 12780,00 грн.; за квітень 2016 року - 1000,00 грн. х 1248 днів х1% = 12480,00 грн.; за травень 2016 року - 1000,00 грн. х 1217 днів х1% = 12170,00 грн.; за червень 2016 року - 1000,00 грн. х 1187 днів х1% = 11870,00 грн.; за липень 2016 року - 1000,00 грн. х 1156 днів х1% = 11560,00 грн.; за серпень 2016 року - 1000,00 грн. х 1125 днів х1% = 11250,00 грн.; за вересень 2016 року - 1000,00 грн. х 1095 днів х1% = 10950,00 грн.; за жовтень 2016 року - 1000,00 грн. х 1064 днів х1% = 10640,00 грн.; за листопад 2016 року - 1000,00 грн. х 1034 днів х1% = 10340,00 грн.; за грудень 2016 року - 1000,00 грн. х 1002 днів х1% = 10020,00 грн.; за січень 2017 року -1000,00 грн. х 971 днів х1% = 9710,00 грн.; за лютий 2017 року -1000,00 грн. х 943 днів х1% = 9430,00 грн.; за березень 2017 року -1000,00 грн. х 912 днів х1% = 9120,00 грн.; за квітень 2017 року -1000,00 грн. х 882 днів х1% = 8820,00 грн.; за травень 2017 року (1000,00 грн. х 851 днів х1% = 8510,00 грн.; за червень 2017 року (1000,00 грн. х 821 днів х1% = 8210,00 грн.; за липень 2017 року (1000,00 грн. х 790 днів х1% = 7900,00 грн.; за серпень 2017 року (1000,00 грн. х 759 днів х1% = 7590,00 грн.; за вересень 2017 року (1000,00 грн. х 729 днів х1% = 7290,00 грн.; за жовтень 2017 року (1000,00 грн. х 698 днів х1% = 6980,00 грн.; за листопад 2017 року (1000,00 грн. х 668 днів х1% = 6680,00 грн.; за грудень 2017 року (1000,00 грн. х 637 днів х1% = 6370,00 грн.; за січень 2018 року (1000,00 грн. х 606 днів х1% = 6060,00 грн.; за лютий 2018 року (1000,00 грн. х578 днів х1% = 5780,00 грн.; за березень 2018 року (1000,00 грн. х 547 днів х1% = 5470,00 грн.; за квітень 2018 року (1000,00 грн. х 517 днів х1% = 5170,00 грн.; за травень 2018 року (1000,00 грн. х 487 днів х1% = 4870,00 грн.; за червень 2018 року (1000,00 грн. х 457 днів х1% = 4570,00 грн.; за липень 2018 року (1000,00 грн. х 426 днів х1% = 4260,00 грн.; за серпень 2018 року (1000,00 грн. х 395 днів х1% = 3950,00 грн.; за вересень 2018 року (1000,00 грн. х 365днів х1% = 3650,00 грн.; за жовтень 2018 року (1000,00 грн. х 334 днів х1% = 3340,00 грн.; за листопад 2018 року (1000,00 грн. х 304 днів х1% = 3040,00 грн.; за грудень 2018 року (1000,00 грн. х 273 днів х1% = 2730,00 грн.; за січень 2019 року (1000,00 грн. х 242 днів х1% = 2420,00 грн.; за лютий 2019 року (1000,00 грн. х 214 днів х1% = 2140,00 грн.; за березень 2019 року (1000,00 грн. х 183 днів х1% = 1830,00 грн. Приймаючи до уваги, що за червень 2019 аліменти були сплачені 24.06.2019 і підстави для нарахування пені відсутні, а також враховуючи, що 19.09.2019 відповідач сплатив аліменти у загальній сумі 5000,00 грн. (згідно пояснень сторін за літні місяці), пеня з прострочення сплати аліментів на цей період нараховується наступним чином: за квітень 2019 року були сплачені 19.09.2019, прострочення становить 141 день, пеня становить 1410,00 грн. (1000,00 грн. х 141 днів х1% ); за травень 2019 року були сплачені 19.09.2019, прострочення становить 110 днів, пеня становить 1100,00 грн. (1000,00 грн. х днів х1% ); за липень 2019 року були сплачені 19.09.2019, прострочення становить 49 днів, пеня становить 490,00 грн. (1000,00 грн. х днів х1% ); за серпень 2019 року були сплачені 19.09.2019, прострочення становить 18 днів, пеня становить 180,00 грн. (1000,00 грн. х днів х1%). За вересень 2019 року аліменти були сплачені відповідачем 19.09.2019, а тому підстави для нарахування пені відсутні. Таким чином, за прострочення сплати аліментів з грудня 2010 року по вересень 2019 року включно розмір пені складає 764815,49 грн. З наведеного вбачається, що пеня за несплату аліментів суттєво перевищує розмір заборгованості, на яку нараховується пеня, а тому вирішуючи питання про розмір пені, що підлягає стягненню із відповідача, суд виходить з положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що такий розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, що підлягає застосуванню в силу ст. 5 ЦК України, оскільки вказана норма пом`якшує цивільну відповідальність боржника за несвоєчасну сплату аліментів, не наводячи в тексті рішення розрахунок пені за наступну частину спірного періоду. Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України не допускається нарахування пені за прострочення аліментів більше ніж 100% від наявної заборгованості зі сплати таких аліментів, а також враховуючи, що станом на 30.09.2019 року заборгованість зі сплати аліментів відповідачем становила 68083,47 грн., стягненню підлягає пеня у гранично допустимому розмірі, тобто в розмірі 68083,47 грн. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, на платника аліментів не можна покладати передбачену ч.1 ст. 196 СК України відповідальність, якщо заборгованість виникла з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Тобто відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає у всіх випадках, крім тих, коли існують об`єктивні причини (несвоєчасна виплата заробітної плати, затримка або неправильний перерахунок аліментів). Належних доказів, які б свідчили про те, що несплата аліментів виникла з незалежних від відповідача причин, останній суду не надав. Суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності його вини у виникненні заборгованості по аліментам, оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.07.2010 року чітко зазначено розмір аліментів, які підлягають стягненню щомісяця. Незалежно від пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання до виконавчої служби, відповідач мав виконувати це рішення. Відповідачем не наведено поважності причин неналежного виконання рішення суду після відкриття виконавчого провадження. При цьому суд враховує висновки щодо вирішення зустрічного позову [PERSON] про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам за період з грудня 2010 року по листопад 2019 року. За приписами статті 197 СК України суд може звільнити боржника від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з тяжкою хворобою, або іншою істотною обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Як встановлено судом, заборгованість зі сплати аліментів за період з травня 2010 року по вересень 2019 року включно становила 68083,47 грн. У жовтні та листопаді 2019 року відповідач не допустив заборгованості по аліментам, що підтверджується наданими ним письмовими доказами про їх сплату. Як зазначалося вище, позивач не звертався до суду із відповідними вимогами про визначення розміру заборгованості або оспорювання правильності розрахунку, здійсненого державним виконавцем. Доводи зустрічного позову про звільнення від сплати заборгованості по аліментам належними доказами не підтверджені. [PERSON] у сторін доньки [PERSON] у 2014 році не є беззаперечним доказом спільного проживання однією сім`єю і перебування сина на утриманні відповідача у період з 2014 по вересень 2019 року. Виконавчий лист з часу відкриття провадження перебуває на виконанні в Шевченківському ВДВС м. Запоріжжя і стягувачем аліментів не відкликався. Суд критично оцінює довідку голови ОСББ «Штурмова, 5-Енергетик» про те, що [PERSON] і [PERSON] разом із дитиною [PERSON] з березня 2014 року проживали разом за адресою [ADDRESS] , а з грудня 2014 року за цією ж адресою проживали з двома дітьми - ведмідь [PERSON] і та [PERSON] , оскільки у вказаному документі не зазначено період їх спільного проживання, не зазначено, на підставі чого встановлено такі відомості, документ не містить ні вихідного номеру, ні дати його складання. Показання свідків [PERSON] , [PERSON] також не стосуються істотних обставин, що мають істотне значення для звільнення боржника від сплати заборгованості за аліментами. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що являється лікарем-педіатром, спостерігала дітей сторін, батько в більшій мірі спілкувався з нею з питань, що стосуються здоров`я дітей, їх лікування. Вважає, що в період з 2014 по 2019 рік сторони у справі і їх діти проживали разом однією сім`єю, оскільки під час відвідування дітей на дому були присутні як мати, так і батько. При цьому пояснила, що за вказаний нею період приблизно три рази відвідувала дітей, з огляду на що суд критично оцінює покази цього свідка. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою батьків відповідача [PERSON] , і їй відомо, що [PERSON] дуже любить своїх дітей, піклується про них. Діти часто проживали у його батьків в період літніх канікул, після хвороби, в період карантину. Останнім часом [PERSON] проживає разом зі своїми батьками. Таким чином, відомостей щодо спільного проживання сторін у справі і їх дітей в період з березня 2014 року по червень 2019 року показання свідка не містять. Надані [PERSON] фотокартки свідчать про спільний відпочинок сторін у справі і дітей, однак не підтверджують того, що вони проживали спільно однією сім`єю і [PERSON] утримував дитину з березня 2014 року по червень 2019 року. Також не є належним доказом проживання однією сім`єю та перебування сина на утриманні батька з березня 2014 року по червень 2019 року, надані ним квитки до аквапарку від 13.08.2019, квитанція оплати послуг лікаря-стоматолога від 01.09.2019, оскільки не стосуються зазначеного спірного періоду. Понесені [PERSON] витрати на придбання мобільного телефону 30.03.2018, на відпочинок в аквапарку та на послуги лікаря-стоматолога у серпні - вересні 2019 року витрати, свідчать про те, що батько брав участь у додаткових витратах на дитину, як вірно він зазначає у зустрічному позові, однак це не є підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Та обставина, що відповідач піклувався про своїх дітей, і зокрема, сина [PERSON] , про його відпочинок, здоров`я і розвиток, свідчить про належне виконання батьківських обов`язків, однак не є підставою для звільнення від сплати аліментів на користь матері, з якою проживає дитина. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що зустрічний позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial