Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 липня 2013 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач працює/має гулярний дохід, проте не надає повноцінної матеріальної допомоги на утримання та виховання дтини , тому вона бажає отримувати аліменти офіційно в примусовому порядку, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. Розмір аліментів просить визначити у 1/3 частці від його заробітку/доходу щомісячно. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав часково та просив визначити розмір аліментів у меншому розмірі, ніх просить позивач, оскільки на утримання має тяжко хвору матір (онкологія), й сам має інвалідність ІІІ-ї групи по позору, встановленої на І рік - до 01.07.2020 року, про що надав підтверджуючі документи. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 липня 2013 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач працює/має гулярний дохід, проте не надає повноцінної матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини, тому вона бажає отримувати аліменти офіційно в примусовому порядку, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. Розмір аліментів просить визначити у 1/3 частці від його заробітку/доходу щомісячно. Сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, проживають за різними адресами. Відповідач працює, приймає участь у вихованні та матеріальному утриманні дитини, що визнається позивачкою. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет та на утриманні якої знаходиться дитина, його стан здоров`я, потреби, та відповідача, який працює, інших утриманців, крім сина [PERSON] не має, й має достатні можливості сплачувати аліменти на їх утримання у розмірі, визначеному судом. Відповідно до чч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, можливостей платника аліментів, його стану здоров`я, достатніх потреб дитини, дісної участі батька у його утриманні, стягненню підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, й до повноліття дитини, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки позивачем до складу розрахунку по аліментам включені вимоги, які є додатковими витратами на дитину, й оскільки позивач з вимогою про стягнення додаткових витрат в межах цього позову не зверталась, останні не можуть підлагати задоволенню. Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дітей 08 травня 2019 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: partial