Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та просить суд ухвали рішення, яким позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. При цьому позивачка посилається на те, що з квітня 1999 року до квітня 2006 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначила, що з моменту припинення шлюбних відносин відповідач з сином не спілкується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не цікавиться його долею та станом здоров'я, у вихованні дитини участі не приймає, ухиляється від здійснення батьківських обов'язків, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву якою свої позовні вимогипро позбавлення батьківських прав підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, з позовними вимогами погодився, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Київської районної адміністрації ОМР у судове засідання не з'явився, повідомлявся, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, зазначивши, що висновок від 05 вересня 2017 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітнього [PERSON], [INFO] підтримують, вирішення спору залишають на розсуду суду. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 24 квітня 1999 року знаходились у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19 квітня 2006 року, про що свідчить актовий запис про розірвання шлюбу №27 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції в Одеській області від 19 квітня 2006 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження №141 Відділу реєстрації актів громадянського стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області від 28 жовтня 1999 року). Позивачка [PERSON] разом з дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що позивачка самостійно, без допомоги відповідача, виконує батьківські обов'язки, матеріально утримує та виховує сина, забезпечує йому належні умови для життя та розвитку, що підтверджується характеристиками дитини, наданими Одеським навчально-виховним комплексом №84 «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Одеської міської ради, де навчається дитина, довідкою ПАТ «Укрпошта» від 30 березня 2017 року. Також, інформація щодо невиконання відповідачем батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітньої дитини підтверджується письмовими поясненнями сусідами позивачки - [PERSON], [PERSON], які посвідчені належним чином. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання і розвитку дитини, в тому числі: обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов'язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інші обов'язки. Батько дитини відповідач [PERSON] долею дитини та станом здоров'я не цікавиться, матеріально не утримує, самоусунувся від виховання сина, що підтверджується матеріалами справи. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 05 вересня 2017 року за №1139/01-11 вбачається, що Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати свій юридичний обов'язок по вихованню дитини та позбавляли його реальної можливості вчиняти відповідні дії. Суд вважає доведеним факт ухилення батька від виконання батьківських обов'язків, який не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved