Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак, сімейне життя в них не склалося, на даний час вони не проживають разом, жодних подружніх стосунків не підтримують. За час спільного сімейного проживання у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Він проживає разом з нею. Відповідач знаходиться у працездатному віці, а тому має можливість працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття, і з цих підстав вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. В судове засідання позивачка не прибула, від неї поступила заяв про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному об`ємі та просить задоволити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не прибув, скерував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що повністю визнає заявлені до нього позовні вимоги, а саме: стягувати щомісячно з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання, сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 даного кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 ч.2 цього ж кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебують у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Про те, що від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , свідчить свідоцтво про його народження серії [NUMBER] від 20.08.2013 року (а.с.7), видане Малотур`янською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області. В судовому засіданні також встановлено, що позивачка самостійно займається вихованням та матеріальним забезпеченням неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, що вбачається з його заяви від 23.04.2020 року. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] має можливість надавати грошову допомогу (аліменти) на утримання дитини, однак в добровільному порядку не виконує свій обов`язок, суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved