Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 31 жовтня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2137. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 31 жовтня 2013 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу спільних дітей не мають. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що з 07 січня 2014 року сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинені. Відповідач назавжди поїхав до Республіки Молдова, і з цього часу жодних відносин сторони не підтримують. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Майнового спору між ними немає. [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду надійшла заява позивачки про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає, та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 31 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис № 2137, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Також судом встановлено, що з 07 січня 2014 року [PERSON] та [PERSON] не проживають разом, не ведуть спільного господарства, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинені. Відповідач назавжди поїхав до Республіки Молдова, і з цього часу жодних відносин сторони не підтримують. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Майнового спору між ними немає. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Outcome: approved