Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] неустойки в сумі 15684 грн. за прострочення сплати аліментів на дітей за період вересень 2013 - квітень 2014 року. В судовому засіданні позивач підтримала позов та пояснила, що у зв'язку із зміною відповідачем місця роботи та неналежним виконанням державною виконавчою службою своїх посадових обов'язків, виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів довгий час не виконувався, тривалий час виконавчий лист направлявся із відділу державної виконавчої служби Подільського району управління юстиції у м. Києві до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що його вина у виникненні заборгованості зі сплати аліментів відсутня, борг утворився через те, що відбулась зміна місця його роботи і виконавчий лист до працедавця надійшов від державного виконавця із запізненням. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2012 року № 1005/5392/2012 та виданого виконавчого листа з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання двох дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Спочатку виконавчий лист щодо стягнення з відповідача аліментів знаходився на виконанні відділу державної виконавчої служби Подільського району управління юстиції у м. Києві, проте 10.01.2014 року та 14.03.2014 року на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із зміною місця роботи боржника, виконавчий лист було спрямовано для подальшого виконання до ВДВС Соломянського РУЮ. 03.04.2014 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження щодо стягнення із відповідача аліментів та направлено вимогу про його виконання за місцем роботи боржника. [PERSON] увесь спірний період (вересень 2013 - квітень 2014 року) офіційно працював в ТОВ «Прованік Транс Груп» з 06.09.2013 року по 30.06.2014 року на посаді водія, що підтверджується довідкою ТОВ «Прованік Транс Груп» від 08.08.2014 №44/14. До цього він працював водієм у нафтовій компанії «Лукойл». Також встановлено, що постанова державного виконавця відносно стягнення з відповідача аліментів надійшла до ТОВ «Прованік Транс Груп» лише 06.06.2014 року. Суд звертає увагу, що на підставі ст.. 183 СК України судовим рішення був визначений розмір аліментів відповідача саме у частці від його заробітку. Виконання у такому випадку обов'язку щодо сплати аліментів прямо пов'язано із працевлаштуванням боржника і виконанням адміністрацією підприємства, установи, організації обов'язку своєчасно утримувати аліменти із заробітної плати боржника та перераховувати їх особі, зазначеній у виконавчому листі. Суд встановив, що увесь спірний період відповідач працював в ТОВ «Прованік Транс Груп», водночас постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та утримування аліментів із заробітної плати надійшла лише у червні 2014 року. Також, суд враховує, що у спірний період виконавчий лист не з волі відповідача тривалий час направлявся з одного відділу державної виконавчої служби до іншого. В судовому засіданні позивач визнала цю обставину, що виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів довгий час не виконувався через своєчасне ненаправлення матеріалів із відділу державної виконавчої служби Подільського району управління юстиції у м. Києві до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. В матеріалах справи містяться скарги [PERSON] на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського району управління юстиції у м. Києві щодо тривалого не направлення виконавчого листа за належністю. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. В п. 22 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р. № 3 зазначено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Як вбачається із довідки розрахунку відділу ДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.05.2014 року складала 15301,02 грн. Разом із тим, у липні 2014 року відповідачем в рахунок погашення цієї заборгованості було сплачено 10112,20 грн. (квитанція №4/25 від 03.07.2014) та 6108,84 (квитанція №4/117 від 18.07.2014), що не заперечує відповідач. Враховуючи усі вищевикладені обставини в сукупності, суд вважає, що відсутня вина відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, у зв'язку із чим, вимога позивача про стягненню неустойки (пені) на підставі ч. 1 ст. 196 СК України не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed