Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання недійсним заповіту, складеного [PERSON] 17.08.2012 року в користь відповідача - малолітньої [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за життя брат висловлював бажання залишити майно позивачу, однак після його смерті з'явився заповіт на ім'я [PERSON] Такий заповіт [PERSON] підписати не міг через захворювання, тому вважає підпис брата підробленим, а заповіт - посвідченим з порушенням вимог чинного законодавства. Просила суд визнати недійсним заповіт [PERSON] від 17.08.2012 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення в межах позову. Крім того, вказував, що волевиявлення [PERSON], викладене в оскаржуваному заповіті, не відповідає дійсному волевиявленню особи, оскільки [PERSON] за життя зазнавав тиску з боку законного представника відповідача [PERSON], яка отримувала за нього пенсію, як єдине джерело існування [PERSON] Просив задоволити позов, визнати заповіт [PERSON] недійсним. Законний представник малолітнього відповідача та її представник заперечили проти позову, пояснили, що [PERSON] належним чином та з власної волі розпорядився належним йому житловим будинком, склавши про це заповіт, який посвідчено у встановленому законом порядку. Просили відмовити в задоволенні позову. Законний представник малолітнього відповідача [PERSON] - [PERSON] крім того пояснила суду, що вона та члени її сім'ї доглядали за престарілим сусідом [PERSON], який проживав одиноко, допомагали йому по господарству, на прохання [PERSON] вона декілька разів отримувала його пенсію, яка доставлялась листоношею додому. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши інші докази приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у відповідності до ст.ст.1233-1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Виходячи із загальних правил правомірності правочинів, зокрема ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Крім того, чинним законодавством встановлено вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення. Так, у відповідності до ст.ст.1247, 1248, 1253 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у Цивільному Кодексі. У відповідності до ст.1251 ЦК України в населених пунктах, де немає нотаріусів, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Судом встановлено, що 17 серпня 2012 року [PERSON] складено заповіт в користь [PERSON], який згідно з вимогами ст.1251 ЦК України, посвідчено уповноваженою посадовою особою виконавчого комітету сільської ради, а саме секретарем виконавчого комітету Степангородської сільської ради, у відповідності до покладених на неї обов'язків, що підтверджується рішеннями Степангородської сільської ради №132 від 12.01.2012 року (а.с.43). Оглянутий в судовому засіданні оригінал заповіту [PERSON] відповідає вказаним вище вимогам чинного законодавства. Посвідчення заповіту [PERSON] також відображено у реєстрі нотаріальних дій Степангородської сільської ради за 2012 р. Вказаний заповіт оспорила позивач, мотивуючи дану вимогу тим, що її брат через хворобу не міг підписати даний заповіт, і його підпис підроблено. Крім того, в своїх поясненнях представник позивача вказував, що заповідач перебував під тиском [PERSON], яка забирала його пенсію, а тому волевиявлення [PERSON] в заповіті не є вільним. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами по справі. В той же час, позивачем не доведено жодної із вказаних нею та її представником підстав, які б могли свідчити про недійсність заповіту. Так, з висновку судової почеркознавчої експертизи №1-212 від 25.12.2014 року вбачається, що підписи в заповіті від 17.08.2012 року та в реєстрі нотаріальних дій за 2012 рік виконані особисто [PERSON], що повністю спростовує твердження позивача про підроблення цього підпису. Вказаний висновок експертизи суд вважає належним та допустимим доказом, який здобуто із дотриманням процесуального порядку, з огляду на таке. Так, при вирішенні питання про призначення експертизи та надання для дослідження зразків підпису [PERSON], судом з участю представників сторін, в т.ч і в присутності представника позивача, було відібрано поштові відомості про вручення пенсій за 2012 та 2013 рр., на яких міститься підпис [PERSON], а саме відомості за січень, лютий, квітень, травень, червень, липень, жовтень, листопад та грудень 2012 року; за січень, лютий та березень 2013 року. Представниками відповідача також було надано 3 оригінали страхових свідоцтв, які були підписані [PERSON] Будь-яких заперечень щодо належності цих підписів [PERSON], чи сумнівів у їх достовірності будь-хто із учасників судового розгляду не висловлював. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив, що при проведенні експертизи він порівняв підпис на заповіті від 17.08.2012 року, та в реєстрі нотаріальних дій із підписами на поштових відомостях та в страхових свідоцтвах, і прийшов до висновку, що ці підписи виконані однією людиною - [PERSON] Пояснення представника позивача про те, що [PERSON] отримувала пенсію [PERSON] і внаслідок цього могла вчиняти тиск на заповідача, не підтверджені жодними доказами, і з врахуванням цього не можуть бути прийняті судом до уваги. В своїх поясненнях [PERSON] вказувала, що вона декілька разів отримувала пенсію на прохання [PERSON], в його будинку та в його присутності. Ці пояснення [PERSON] нічим не спростовані, і на думку суду, не свідчать про можливість будь-якого тиску на заповідача. Що стосується інших порушень, допущених при посвідченні оспорюваного заповіту, то ні в позовній заяві, ні в ході судового розгляду справи позивач не вказав, в чому такі порушення полягають, і чим це доведено. В той же час, судом не виявлено порушень вимог чинного законодавства при складанні, підписанні та посвідченні заповіту [PERSON] від 17.08.2012 року, оскільки цей заповіт складено в письмовій формі, підписано особисто заповідачем, та посвідчено належно уповноваженою посадовою особою сільської ради, у відповідності до вимог діючих нормативно-правових актів. Крім того, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] вказала в позові, що вона є спадкоємцем майна [PERSON], як двоюрідна сестра померлого. В той же час, будь-яких доказів на підтвердження родинних стосунків із [PERSON] позивач суду не надала. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] не прийняла спадщини після смерті [PERSON] жодним із визначених чинним законодавством способів. Так, на час своєї смерті [PERSON] проживав одиноко, що підтверджується довідкою Степангородської сільської ради №71 від 12.02.2015 року (а.с.66), а заяви про прийняття спадщини подані до Володимирецької державної нотаріальної контори законним представником малолітнього спадкоємця за заповітом [PERSON] та спадкоємцем за законом [PERSON], що підтверджується довідкою Володимирецької ДНК №244/01-16 від 18.03.2015 року та копіями заяв (а.с.10, 63, 64) Таким чином, жодна із обставин, на які вказує позивач в обґрунтування позовних вимог, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи, доказів нікчемності або недійсності оспорюваного заповіту позивачем суду не надано, і в ході судового розгляду таких доказів не здобуто, у зв'язку з чим позов [PERSON] не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed