Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про скасування комісії банку та визнання кредитного договору розірваним, посилаючись на те, що 05 травня 2010 року між нею та ПАТ «Астра Банк» був укладений кредитний договір за № 300318015499018 на придбання автомобілю. З 02 грудня 2013 року права вимоги за цим кредитним договором перейшли до ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до умов кредитного договору щомісячно позичальник сплачує окрім інших платежів ще і щомісячну комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 0,89% від суми кредиту починаючи з дня підписання кредитного договору. В травні 2017 року позивач звернулась до ПАТ «Дельта Банк» щодо скасування комісії за обслуговування, мотивуючи це тим, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, пенсіонером. Отримавши відмову, звернулася до суду та просить скасувати заборгованість за щомісячну комісію за обслуговування кредитного договору в розмірі 0,89% від суми кредиту у розмірі 15000 гривень та визнати кредитний договір розірваним. Представник позивача надав суду заперечення проти позову та просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначив, що оскаржувана комісійна винагорода є однією з умов кредитного договору № 300318015499018 між позивачем та банком, яка була погоджена при укладанні договору. Сторони досягли всіх істотних умов договору, підписали його. До того ж, позивач сплачувала щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 0,89% від суми кредиту. Вважає що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги позивача та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги позивача не визнав та просив у задоволенні відмовити, оскільки комісія за ведення кредиту передбачена умовами кредитного договору № 300318015499018, укладеного 05 травня 2010 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] Договір був підписаний позивачем і вимоги щодо недійсності договору або їх окремих положень остання не заявляла. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Предметом вказаного спору є правомірність нарахування винагороди відповідачу у вигляді щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Судом встановлено, що 05 травня 2010 року був укладений кредитний договір за № 300318015499018 між [PERSON] та ПАТ «Астра Банк» (далі за текстом - Договір). Згідно пункту 1.1., 1.2., 1.4. Договору кредитор надає позичальнику [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 67500,00 гривень на придбання автомобіля зі сплатою за користування кредитом 4,44% річних та кінцевим строком повернення кредиту до 05 травня 2017 року. Підпунктом 1.4.2. Договору передбачено оплату щомісячно комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 0,89% від суми кредиту, зазначеної у п.1.1 Договору, в гривні, починаючи з дня підписання цього Договору до моменту повного погашення заборгованості за Договором. 05 травня 2010 року позивачем підписано Договір та у розділі 9 зазначено, що позивач з тарифами Кредитору ознайомлений та згодний. Умови кредитного договору їй зрозумілі, оригінал кредитного договору отримала. Таким чином, в момент підписання договору сторони дійшли згоди з усіх істотних умов вказаного Договору. 02 грудня 2013 року між Відкритим акціонерним товариством «Астра Банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. Відповідно до вказаного Договору відповідач набув статус кредитора на підставі ст.512-514 ЦК України, в тому числі і за кредитним договором укладеним між позивачем та ВАТ «Астра Банк». Отже, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» є належним відповідачем у справі. З розрахунку заборгованості за Договором між позивачем та відповідачем станом на 23.10.2017 існує заборгованість за комісіями у розмірі 15018,75 гривень, яку позивачем не сплачено. Проте, з розрахунку заборгованості вбачається, що позивач з 02.12.2013 по 04.04.2015 сплачувала нараховану відповідачем комісію, тобто зобов'язання по договору виконувала до травня 2017 року. Відмовившись від виконання зобов'язання позивач порушила вимоги ст.525 ЦК України, якою передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Разом з тим, оскільки відповідно до умов кредитного договору від 05 травня 2010 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». За положеннями частини п'ятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Суд вважає, що вимоги про скасування заборгованості за нараховану щомісячну комісію не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону. Оскільки позивачем не виконано умови договору, а саме не виплачено заборгованість, вимоги щодо визнання кредитного Договору розірваним також не підлягають задоволенню. Суд вважає, що звертаючись до суду із захистом порушених прав, позивач обрав не вірний спосіб захисту, а саме, скасування заборгованості за нараховану щомісячну комісію та визнання кредитного Договору розірваним, оскільки позивач у позові зазначає про несправедливість умов Договору в частині щомісячного нарахування відповідачем та оплати позивачем комісії за обслуговування кредитної заборгованості, що у відповідності із ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі доведеності, є підставою визнання недійсними умов договору, що обмежують права споживача. Суд звертає увагу на те, що у справі №6-1746цс16, яку розглядав Верховний суд України та висловив правову позицію, предметом судового розгляду було визнання кредитного договору частково недійсним. Позивач вимоги щодо визнання недійсним Договору в частині щомісячного нарахування відповідачем та оплати позивачем комісії за обслуговування кредитної заборгованості в судовому засіданні не заявляв.

Outcome: dismissed