Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, їх шлюб існує лише формально і його збереження є неможливе, оскільки суперечитиме інтересам обох сторін. Після припинення між сторонами шлюбних відносин донька залишилась проживати разом із матір'ю. [PERSON] вказувала, що між сторонами у справі існує домовленість про те, що дочка має проживати саме з нею, а тому просила визнати місце проживання малолітньої дитини разом із нею за зареєстрованою адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явилась, проте надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила провести розгляд справи у її відсутність та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] викликався в судове засідання у встановленому законом порядку, проте до суду він не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, письмового відзиву на позов не подав. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського МУЮ у Донецькій області (актовий запис №714), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Сторони від шлюбу мають доньку: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із подружжя. Як вбачається з позовної заяви, спільне життя позивача та відповідача не склалося через різні погляди сторін на сімейне життя, в зв'язку з чим вони спільно не проживають, а за таких обставин їх шлюб існує лише формально і його збереження є неможливе, оскільки суперечитиме інтересам обох сторін. Приписами статті 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добровільності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно ч. 1 до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по доведенню обставин справи покладено на кожну із сторін, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved