Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, який до початку розгляду справи уточнила, до прокурора Бердянської місцевої прокуратури Ємельяненко В.М., третя особа Генеральний Прокурор України [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги наступним. Згідно з рішенням Бердянського міськрайонного суду від 20 листопада 2012 року з [PERSON] на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, проте [PERSON] , знаючи про прийняте рішення, з 01 вересня 2019 року по теперішній час аліменти не сплачує. В цей період він отримував дохід від випадково знайдених підрядних робіт, з якого зобов`язаний був здійснювати виплату аліментів, але аліменти не сплачував, не повідомляв про місце роботи та доходи Бердянський відділ ДВС, на примусовому виконанні у якого перебуває виконавчий лист, виданий за вищевказаним рішенням суду. Відносно [PERSON] до ЄРДР внесено відомості за ч. 1 ст. 164 КК України. Прокурор [PERSON] при виконанні своїх обов`язків в період проведення досудового розслідування навмисно або по халатності допустила ряд помилок, внаслідок яких при розгляді справи в суді та постановленні рішення можуть виникнути непорозуміння. Такими діями позивачці заподіяно матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода полягає у понесенні нею витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у виправленні помилок у витягу з ЄРДР та розрахунку заборгованості за аліментами. Моральна шкода заподіяна тим, що в кримінальному провадженні, по якому нагляд за додержанням законів здійснює прокурор [PERSON] , ще з моменту внесення відомостей до ЄРДР допущена та не виправлена помилка в прізвищі особи, що вчинила кримінальне правопорушення, а саме « [PERSON] » замість « [PERSON] », що є підставою для скасування рішення суду; не з`ясовано часу початку заборгованості за аліментами, не витребувані на підтвердження даного факту документи з Бердянського відділу ДВС. Зазначила, що станом на 03 лютого 2020 року заборгованість за аліментами становить 42 291,70 грн., а в матеріалах кримінального провадження вказано 12 169,13 грн., не проведено індексації суми аліментів. Просила стягнути з відповідачки у відшкодування матеріальної 3 000 грн., у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. Відповідачка надала суду відзив на позов, в якому зазначила, що позов не підлягає задоволенню. Вона не може бути відповідачем в даній категорії справ. У відповідності зі ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Позивачка не відноситься до категорії осіб, які зазнали незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. [PERSON] не зазначено, якими конкретно діями чи бездіяльністю завдано їй шкоду, в чому вона виражається, не надано доказів наявності такої шкоди. Позивачка вказує на помилку в одному з документів при зазначенні прізвища обвинуваченого, що на її думку є підставою для скасування рішення суду. При цьому є незрозумілим, про яке рішення зазначає [PERSON] , оскільки обвинувальний акт у кримінальному провадженні перебуває на розгляді суду, рішення наразі не прийнято. [PERSON] обвинувачується у злісному ухиленні від сплати аліментів. Хибне переконання позивачки, що в обвинувальному акті повинна відображатися вся сума боргу за весь період несплати аліментів ґрунтується на нерозумінні різниці між несплатою аліментів та злісним ухиленням від сплати аліментних зобов`язань. Від третьої особи надійшли пояснення, в яких зазначено наступне. Саме на позивача покладено обов`язок довести, якими діями йому завдано моральну шкоду, в чому вона полягає та з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір, надати докази на підтвердження вимог. За загальними положеннями про відшкодування шкоди матеріальна шкода відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України в повному обсязі відшкодовується особою, яка її завдала своїми неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, за наявності її вини. З урахуванням положень п. 10 ч. 2 ст. 16, ст.ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю органів державної влади чи їх посадових осіб, відшкодовується державою лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій чи бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування у кримінальних провадженнях визначає глава 26 КПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, проте позивачкою жодних належних та допустимих доказів протиправних дій посадових осіб Генеральної прокуратури України, Офісу Генерального прокурора, а також відповідача по справі, зокрема відповідних судових рішень, не надано, що також свідчить про безпідставність позовних вимог. Генеральна прокуратура України, Офіс Генерального прокурора процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] не здійснювали. Позивачка не зазначила будь-яких доводів, обставин, у зв`язку з якими Офіс Генерального прокурора (Генеральну прокуратуру України) та Генерального прокурора залучено в якості третіх осіб у даній справі. Крім зазначеного, рішення по даній справі не може вплинути на права та обов`язки Генерального прокурора та посадових осіб Генеральної прокуратури. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що дії по кримінальному провадженню тривають четвертий рік, [PERSON] була вимушена відпрошуватися з роботи, ходити до державного виконавця, дільничного, але їй ніхто не допомагає. Судовий розгляд постійно відкладається, а позивачка не отримує жодної допомоги. Оскільки вона не бачить результатів у виконаній роботі, вимагає компенсацію, а також вважає за необхідне покарати боржника. Коли [PERSON] приходила до слідчого по кримінальному провадженню, остання позивачці нічого не роз`яснила, лише надала на підпис документи. Позивачка вважала, що документи будуть оформлені із зазначенням заборгованості 47 тис. грн., а слідчим зазначено 12 тис. грн. Кримінальне провадження направлено до суду і суд його прийняв із вказаною сумою, що не відповідає дійсності. Вважає, що сума заборгованості впливає на тяжкість покарання боржника. Крім зазначеного, в документах неправильно зазначено прізвище боржника і [PERSON] не повинна з цим розбиратися. Матеріальна шкода полягає у витратах на проїзд, копіювання документів та на послуги адвоката і складає 3\~000 грн. Щодо обґрунтування її моральних страждань зазначила, що дитина хворіє, її необхідно вдягати, взувати, внаслідок допущеної халатності втрачено час на розгляд кримінального провадження, з вини прокурора вже рік не ухвалено остаточне рішення. Моральну шкоду позивачка оцінює в 50\~000 грн. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивачки пояснив суду, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів [PERSON] не здійснив жодної виплати, говорив, що його нібито «кришують». Під час стягнення аліментів звільнилось два державних виконавця, справу передали до поліції та внаслідок халатності або злочинного умислу прокурором було допущено помилку в написанні прізвища « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Зазначив, що цю помилку не було би допущено, якщо би прокурор Ємельяненко В.М. належним чином виконувала свої посадові обов`язки. Внаслідок вказаної помилки в подальшому під час розгляду справи можуть виникнути непорозуміння, [PERSON] може уникнути відповідальності. Матеріальна шкода це витрати на адвоката та на дорогу. Просив стягнути з відповідачки у відшкодування матеріальної шкоди 3\~000 грн., у відшкодування моральної шкоди 50\~000 грн. Відповідачка заперечувала проти задоволення позову, надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві. Зазначила, що наразі в суді у всіх документах, в тому числі обвинувальному акті, прізвище обвинуваченого вказано « [PERSON] », вказаний обвинувальний акт прийнято до розгляду з правильним зазначенням прізвища. Помилка, допущена в ЄРДР, жодним чином не може впливати на правильність прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню. Прокурор зацікавлена в тому, щоб відносно [PERSON] судом було постановлено саме обвинувальний вирок. Зазначила, що позивачка не розуміє, що склад злочину не є тотожним розміру заборгованості. Сума боргу, вказана в обвинувальному акті, жодним чином не впливає на результати розгляду кримінального провадження, оскільки підтвердженням факту злісної несплати аліментів є період такої несплати, а не сума боргу. Довідка про весь період та розмір заборгованості за аліментами додається до обвинувального акта на підтвердження даних, що характеризують особу обвинуваченого, та буде врахована судом при постановленні вироку. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду від 20 листопада 2012 року з [PERSON] нам користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку. У відповідності з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 16 квітня 2020 року № 28942, проведеним державним виконавцем Бердянського МРВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), з серпня 2017 року по березень 2020 року включно [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 47\~758,63 грн. Станом на жовтень 2020 року заборгованість за аліментами складає 60\~439,87 грн. (розрахунок від 16 листопада 2020 року № 53012). 10 березня 2020 року за заявою [PERSON] до ЄРДР були внесені відомості про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Згідно витягу з ЄРДР № 12020080130000703 в першому рядку короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, прізвище боржника зазначено « [PERSON] ». Далі по тексту прізвище особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, « [PERSON] ». У відповідності з витягом з ЄРДР та обвинувальним актом відносно [PERSON] заборгованість по аліментним зобов`язанням останнього за період з 01 вересня 2019 року до 01 квітня 2020 року складає 12\~169,13 грн. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Ст. 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди. Ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 цього Кодексу). Основним предметом доказування та, відповідно встановлення у цій справі є дії (бездіяльність) прокурора Бердянської місцевої прокуратури Ємельяненко В.М., внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (ст. 11 ЦК України). Наявність матеріальної та моральної шкоди позивачка доводить неправомірними діями прокурора Бердянської місцевої прокуратури Ємельяненко В.М., які полягають в тому, що в процесуальних документах невірно було зазначено прізвище особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, а також суму боргу за аліментами. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачка вказує про наявність помилки в зазначенні прізвища особи, яка притягується до кримінальної відповідальності та про факт зазначення неповної суми заборгованості зі сплати аліментів, які можуть вплинути на правильність прийняття судом остаточного рішення по кримінальному провадженню. Під час судового розгляду прокурором було наголошено (та позивачкою підтверджено), що наразі обвинувальний акт, складений за матеріалами кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, спрямований до Бердянського міськрайонного суду та перебуває на розгляді. У відповідності з ч. 1 ст. 164 КК України відповідальність за вказаною статтею наступає при злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні. Злісне ухилення від сплати коштів утворює склад злочину, передбаченого ст. 164 КК України, у разі, якщо воно призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно становлять суму виплат за три місяці відповідних платежів. Таким чином, зазначення в обвинувальному акті заборгованості за певний строк, а не за весь період несплати аліментів, не може впливати на кваліфікацію злочину, а наявність суми боргу саме в розмірі 60\~439,87 грн., факт якої підтверджено відповідною довідкою, має бути врахована судом при призначенні виду покарання під час постановлення вироку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведеного того, що обставини, викладені нею в позові, можуть будь-яким чином вплинути на рішення, яке буде ухвалене судом в майбутньому, а також про можливість уникнення [PERSON] відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Крім зазначеного, суд акцентує увагу на той факт, що [PERSON] , посилаючись в обґрунтування позову про відшкодування матеріальної шкоди на витрати на проїзд, копіювання документів, послуги адвоката, не надала жодних доказів на підтвердження такої шкоди. В обґрунтування моральної шкоди позивачка не вказала, які саме моральні страждання вона зазнала внаслідок допущення технічної помилки та не зазначення повної суми боргу за аліментами, в чому її страждання полягають і яким чином вона визначила вказану в позові суму. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, необґрунтованими, не доведеними належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Outcome: dismissed