Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29 січня 2010 року виконкомом Новодофінівсьої сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис №01. Від перебування в шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб розпався через відсутність спільних інтересів та різні погляди на життя. Спільного господарства не ведуть, шлюб фактично припинив існування та наразі існує лише формально. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Розглянувши позовну заяву, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 29 січня 2010 року виконкомом Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №01. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Частиною першою ст.110 СК України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з частиною третьою ст. 105 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи із позовної заяви суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні, на теперішній час шлюб існує формально, тому його збереження суперечить інтересам обох сторін, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved