Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні доньки [PERSON], [INFO]. При особистій розмові з позивачем, останній відмовився платити аліменти. 16.09.2013 року представник позивача направила відповідачу проект договору про визначення місця проживання та участь у вихованні та утриманні дитини на електронну адресу представника відповідача, проте ані представник ані відповідач не надали відповіді на даний лист. 19.11.2013р. відповідачу була повторно направлена пропозиція укласти договір та проект договору визначення місця проживання та участь у вихованні та утриманні дитини, проте [PERSON] відмовився. Крім того, позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням брати участь у вихованні дитини, а тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., починаючи з 14.10.2014р. по 03.07.2026р. та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], в твердій грошовій сумі 36000 грн. за період з 01.03.2013р. по 01.10.2014р. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, за викладеними в позові обставинами та просили задовольнити в повному обсязі. При цьому, представник позивача наголошувала, що неодноразові письмові звернення до відповідача, що підтверджуються доказами, дають підстави для стягнення аліментів за минулий період, тобто з 01.03.2013р. по 01.10.2014р. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково: не заперечував проти стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Щодо стягнення аліментів за минулий період, вважав необґрунтованими та недоведеними в судовому засіданні. Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 26 лютого 2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження, [INFO] у сторін по справі народилась донька - [PERSON] (а.с.6). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.7). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач працездатний, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачці аліменти на утримання доньки. Позивач та її представник просили стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, представник відповідача не заперечував проти стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи надані суду докази про доходи відповідача за І квартал 2015 року та наявність у останнього нерухомого майна, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], 2008 року народження в розмірі 1600 грн. щомісячно, до досягнення донькою повноліття з наступною індексацією згідно чинного законодавства, починаючи з 15 жовтня 2014 року. В позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі за минулий час, а саме за період з 01.03.2013р. по 01.10.2014р. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. В підтвердження звернення до відповідача, представником позивача надано роздруківку про направлення 16 вересня 2013р. на електронний адрес представника відповідача [INFO] звернення - договір на утримання дитини (а.с.8). Однак суд критично відноситься до даного доказу, оскільки останній не підтверджує вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, оскільки представником відповідача заперечується наявність даного електронної адреси. А інших доказів про належність електронної адреси представнику відповідача стороною не надано. Направлений лист представника позивача до [PERSON] з пропозицією укласти договір про визначення місця проживання та участь у вихованні та утриманні дитини від 19 листопада 2013 року (а.с.9-14), відповідачем не був отриманий. А тому даний лист не може бути доказом ухилення відповідача від сплати аліментів. Надана копія листа позивача [PERSON] від 06.08.2013р. адресована [PERSON] свідчить про наявність спору відвідування донькою [PERSON] дитячого садочку «Країна мрій» до врегулювання взаємовідносин з питань участі відповідача у вихованні та утриманні доньки (а.с.15-16), а не вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача. Також позивачем та її представником було подано копії листів від 09.08.2013р., 19.11.2013р., 10.04.2014р. про вжиття з боку представника [PERSON] заходів щодо одержання аліментів з боку відповідача. Однак дані листи повернулись з відміткою про закінчення встановленого терміну зберігання, що не може судом розцінюватись як доказ ухилення відповідача [PERSON] від сплати аліментів на утримання доньки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач та її представник не надали суду доказів, що підтверджують факт ухилення відповідача від сплати аліментів, оскільки останній не отримував листи, в яких позивач намагалась вирішити питання щодо утримання малолітньої доньки. Крім того, слід зазначити, що позивач та представник відповідача не обґрунтували стягнення аліментів з відповідача в період з 01.03.2013р. по 06.0008.2013р., враховуючи те, що 11.07.2013р. винесено рішення суду про розірванню шлюбу між сторонами. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів за минулий час не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial