Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила: -- встановити факт, що [PERSON] доводилась їй рідною матір'ю, та вони постійно проживали на час смерті [PERSON] - [INFO] року, за адресою: [ADDRESS]; -- визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, на домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS], Віньковецького району Хмельницької області, право власності зареєстровано за [PERSON], та земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS], Віньковецького району Хмельницької області площею 0,23 га, посвідчену державним актом серії [NUMBER], що видавався 28.07.2000 року на ім'я [PERSON]. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що [INFO] року померла її мати [PERSON], на день смерті якої залишилось спадкове майно, а саме домоволодіння та земельна ділянка за адресою, розташована в [ADDRESS] Позивач є єдиним спадкоємцем померлої за законом та заповітом, але при зверненні до приватного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного терміну для прийняття спадщини. Крім того, у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спадкове домоволодіння та земельну ділянку. А тому з метою захисту своїх спадкових прав вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 03.09.2018 року відкрито судове провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24.09.2018 року справу призначено до розгляду по суті на 12.10.2018 року. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю. Представник відповідача -- Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області, за дорученням [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій просив справу розглянути без участі представника селищної ради, та визнав позовні вимоги. Представник третьої особи -- Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, [PERSON] надав суду письмове пояснення, у якому просив справу розглянути за відсутності представника управління, та при вирішенні справи покладався на думку суду. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] року в м. Хмельницький Хмельницької області померла мати позивача [PERSON], яка була власником домоволодіння та земельних ділянок площею 0,0849 га та 0,1500 га в [ADDRESS], після чого на вказане майно відкрилась спадщина. Позивач [PERSON] є спадкоємцем померлої за законом та заповітом, і прийняла спадщину. Вказані обставини підтверджуються копією паспорта позивача, свідоцтвом про смерть [PERSON] серія [NUMBER]; заповітом від 27.10.1998 року, згідно якого [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]; технічним паспортом домоволодіння в [ADDRESS], власником якого зазначена [PERSON]; копією Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 15.08.2000 року, згідно якого власником земельної ділянки 0,23 га в [ADDRESS], є [PERSON]; витягом із Поземельної книги про земельну ділянку площею 0,0849 га в [ADDRESS], в якому власником значиться [PERSON]; витягом із Поземельної книги про земельну ділянку площею 0,1500 га в [ADDRESS], в якому власником значиться [PERSON]; довідкою Віньковецької селищної ради № 2043 від 02.07.2018 року, згідно якої [PERSON], яка померла [INFO] року, до дня смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS], одна; відповіддю державного нотаріуса [PERSON], наданою на запит суду, згідно якої після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась; свідоцтвом про народження [NUMBER], згідно якого батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON]; свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], згідно якого [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], і прізвище дружини «Лівшун»; свідоцтвом про народження [NUMBER], згідно якого [PERSON] народилась [INFO] року; свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER], згідно якого [PERSON] 04.08.1976 року уклав шлюб із [PERSON], і прізвище дружини «[PERSON]»; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, згідно якого 28.04.1953 року [PERSON] одружилась із [PERSON], і змінила прізвище на «[PERSON]»; відповіддю заступника начальника реєстраційної служби - начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Хмельницькій області Войтко Т.В., згідно якої документ про державну реєстрацію розірвання шлюбу щодо [PERSON] за 1967 рік відсутній, перевірку проведено з 01.01.1964 по 31.12.1970 року по первинним та 01.01.1968 по 21.03.2013 роки по поновленим актовим записам, книги реєстрації актів про розірвання шлюбу за 1964-1970 роки не збереглись. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із письмової відповіді приватного нотаріуса Кухарської Л.А., спадкоємцем померлої [PERSON] - [PERSON] пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, та нею не підтверджено факту родинних відносин із спадкодавицею, а тому їй не може бути видане свідоцтво про право на спадщину. Згідно з оголошенням в газеті «Сільські новини» № 34 від 24.08.2018 року, втрачений державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] на ім`я [PERSON] вважається недійсним. Відповідно до ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Із технічного паспорта на житловий будинок від 19.03.1986 року слідує, що власником цього домоволодіння в [ADDRESS], значиться [PERSON]. Позивач також просила встановити факт родинних відносин із спадкодавицею та факт постійного проживання разом із нею на час її смерті з метою визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За положеннями ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05. 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Позивач, зокрема, просила встановити факт її родинних відносин із [PERSON] та факт спільного проживання разом із нею на час її смерті [INFO] року в [ADDRESS], Віньковецького району Хмельницької області, вказуючи, що вона зареєстрована в м. Київ, але з 2012 року, відколи мати захворіла, позивач поселилась біля неї, щоб здійснювати її догляд, та проживає за вказаною адресою досі. Як вбачається із матеріалів справи, позивач дійсно зареєстрована в [ADDRESS] Водночас, у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що дочка померлої [PERSON], тобто позивач, із 2012 року і до дня смерті [PERSON] проживала разом із нею, доглядала її, та здійснила поховання. На підставі досліджених доказів суд вважає доведеним юридичний факт, що [PERSON], яка померла [INFO] року, була рідною матір'ю [PERSON], [INFO], та на час смерті [PERSON] вони постійно разом проживали в [ADDRESS] Отже, позивач є спадкоємцем майна померлої матері [PERSON] за законом та заповітом, зокрема домоволодіння, земельних ділянок площею 0,0849 га та площею 0,1500 га, в [ADDRESS], спадщину прийняла, а тому має право на успадкування вказаного майна. Визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно визнається відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Враховуючи, що позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, він підлягає задоволенню.

Outcome: approved