Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем одружилися 25 лютого 2011 р., шлюб зареєстрували у виконавчому комітеті Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. В шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою, перебувають на її вихованні та утриманні. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили взаєморозуміння та повагу, мають різні уявлення про побудову сімейних відносин та ведення спільного господарства. Відповідач не поважає позивачку як дружину, не рахується з її думкою, всі рішення приймає за погодженням з своєю мамою, внаслідок чого в сторін виникають конфлікти та непорозуміння. Протягом останніх двох років відповідач їздить на роботу в Чехію, додому приїздить двічі на рік, не цікавиться дітьми, не телефонує їм, переклав на позивачку ведення домашнього господарства, догляд та виховання дітей, утримання будинку. Сторони фактично проживають окремо, не живуть шлюбним життям як подружжя, внаслідок чого відчужилися один від одного, втратили взаємний інтерес. За таких обставин шлюб існує формально, подальше збереження сім`ї з відповідачем неможливе та суперечить інтересам позивачки, у зв`язку з чим позивачка просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Сторони в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. В заяві позивачка зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, відповідач - позов визнає. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 25.02.2011 у виконкомі Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25 лютого 2011 р. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 10 від 30.08.2011 в Книзі реєстрації народжень, та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 23 від 27 грудня 2013 р., що доводиться копіями свідоцтв про народження відповідно: серії [NUMBER] , виданого 30 серпня 201 р. виконкомом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, та серії [NUMBER] , виданого 27 грудня 2013 р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved