Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що 16.04.2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, про що зроблено актовий запис за № 88 та підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 075460 від 16.04.2011 року. За час їхнього подружнього життя в них народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ФМ № 206943 від 02.09.2011 року. Зазначає, що через постійні сварки та непорозуміння один одного сімейне життя в них не склалося, в них зявилися різні інтереси та погляди на життя. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Спочатку їхнє сімейне життя складалось добре, проте протягом останнього часу шлюбні відносини між ними поступово погіршувались. Відповідач почав грати в азартні ігри, що зробило їхнє сімейне життя нестерпним та неможливим. З вини відповідача сумісне життя і збереження сімї стали неможливими. Також зазначає, що внаслідок постійних конфліктів вони втратили почуття кохання та поваги один до одного, відносини між ними приносять тільки негативні емоції та душевні страждання. Від усіх цих хвилювань та конфліктів страждає й їхня малолітня дитина, її духовний та моральний розвиток. Згодом у неї не залишилося відчуття поваги та любові до відповідача. Шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє будь-яке нормальне спілкування та повага один до одного. Вказує на те, що дитина залишається проживати разом з нею, оскільки враховуючи поведінку відповідача та його любов до азартних ігор проживання їхньої дитини разом з ним є абсолютно не можливим. Також вважає, що надання їм строку для примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними не принесуть жодних результатів. Крім того, посилається на те, що дитина виховується нею самостійно та повністю перебуває на її матеріальному утриманні, оскільки отриману заробітну плату відповідач додому не приносить вже кілька років, усе витрачає на азартні ігри, вліз у великі грошові борги, тому, він матеріально не забезпечує та не утримує їхню дитину. Зазначає, що їхньому сину пять років і він потребує значно більше батьківської уваги та підтримки, а відповідач повністю усунувся від виконання своїх батьківських обовязків, покладених на нього у відповідності до ст. 180 СК України, що, зокрема, виявляється у відсутності будь-якого бажання матеріально утримувати, прийманні участі у вихованні дитини, піклуванні про неї, проявлянні будь-якої батьківської турботи та зацікавленості. Вказує, що відповідач офіційно працевлаштований менеджером по збуту у філії термінал ПАТ «Івано-Франківськ цемент», яку саме він отримує заробітну плату їй не відомо, оскільки він усе витрачає на азартні ігри та постійно бреше. Однак, відповідач постійно порушує трудовий розпорядок роботи, тижнями не зявляється на своє місце роботи, а тому наразі його керівництвом вирішується питання про його можливе звільнення, оскільки відповідач повністю живе азартними іграми та окрім цього його нічого не цікавить. Тому, вважає за необхідним просити суд про присудження аліментів на утримання дитини саме у твердій грошовій сумі, оскільки наявні вищевказані обставини мають істотне значення. Крім того, зазначає, що відповідач жодним чином їх із сином не підтримує, матеріальної і фінансової допомоги взагалі не надає, інших дітей від іншого шлюбу в нього не має, на утриманні непрацездатних батьків також не має. З посиланням на викладене позивач просить суд розірвати шлюб між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON], який був укладений 16.04.2011 року та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 88, стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісяця до досягнення ним повноліття. У судове засідання позивач не зявилася, однак подала заяву від 22.06.2017 року про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином через оголошення у пресі (газета «Новини Закарпаття», № 43 (4658) від 20.06.2017 року), про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. За ч. 9 ст. 76 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно з положеннями ч. 9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Частиною 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечувала проти прийняття заочного рішення, суд,

Outcome: approved