Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду з позовом до Київської міської ради з вимогою визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], що складається з 3-х кімнат загальною площею 48,20 кв.м, жилою площею 32,90 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, що є предметом позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON]. В межах визначеного законодавством шестимісячного строку, позивач звернулась до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна до складу якого входить квартира [ADDRESS], однак державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, у зв'язку з відсутністю оригіналу правоустановлюючого документу на квартиру, оскільки, як з'ясувалось, правовстановлюючий документ на квартиру, а саме договір купівлі-продажу квартири від 11 липня 2002 року, що підтверджує набуття [PERSON] право власності на квартиру, втрачено та відновити його у встановленому порядку не виявляється за можливе, що унеможливлює вирішити питання про отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, чим порушують права позивача, яка є спадкоємцем майна померлого за законом першої черги, на отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. Представник відповідача - Київської міської ради, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, відповідач скористався процесуальним правом подав до суду письмові пояснення по суті предмету спору, просив ухвалити рішення суду згідно норм чинного законодавства, та розглядати справу у відсутності представника відповідача. (а.с.22-23) Представник третьої особи - Головного управління юстиції у місті Києві, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлялась належним чином, про причини неявки представника третя особа суд не повідомила, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористалась. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 липня 2002 року між [PERSON], неповнолітньою [PERSON], від імені якої діяв законний представник її мати - [PERSON], та [PERSON], укладено Договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS]. (а.с.6) 24 липня 2002 року право власності за [PERSON] на вищезазначену квартиру зареєстровано у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про що внесено відомості у реєстрову книгу за №Д 128-29. (а.с.6 зворот) [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.7) Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України) Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. 19 жовтня 2012 року [PERSON] звернулась до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про намір прийняти спадкове майно, яке залишилося після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO] року, до складу якої входить майно: квартира [ADDRESS], грошових внесків, жилого будинку та земельної ділянки, які знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 31 жовтня 2013 року П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS]. 31 жовтня 2013 року П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: грошові вклади з відповідними відсотками та компенсаційними виплатами по них, що знаходиться у ПАТ «Державний ощадний банк України, ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ «Укргазбанк» та цінні папери. 12 грудня 2013 року державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON], оскільки спадкоємцем не надано документи, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно, що є предметом спадкування, у зв'язку з чим рекомендовано визнавати право власності в судовому порядку. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя [PERSON] належала квартира [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 11 липня 2002 року, за даними Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна станом на 04 грудня 2013 року право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано за [PERSON] Після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, право власності на спірну квартиру перейшло в порядку спадкування за законом спадкоємцю першої черги - доньці [PERSON], яка у встановленому порядку заявила про намір прийняти спадкове майно, однак у встановленому порядку не отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, в той же час обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набув або володів нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи судом не встановлено. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Київської міської ради, третя особа Головне управління юстиції у місті Києві про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, суд задовольняючи позов ухвалює рішення визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,20 кв.м, жилою площею 32,90 кв.м, як спадкоємцем першої черги за законом майна спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року. На підставі викладеного та

Outcome: approved