Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Віньковецької селищної ради просить визнати недійсним Державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку кадастровий № [NUMBER], виданий на підставі розпорядження Віньковецької РДА від 10.11.2003 року № 193 на її ім'я, ділянка розташована на території Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарська виробництва. Визнати за нею, [PERSON], право приватної власності на земельну ділянку, площею - 2, 2707 га, розташовану на території Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області та призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона є власником земельної ділянки площею 2,2707 га, розташованої на території Віньковецької селищної ради відповідно до Державного акту серії [NUMBER] на право власності на цю земельну ділянку. Однак, звернувшись до Державного земельного кадастру виявилось, що вихідні данні щодо цієї земельної ділянки в частині площі, кварталу та унікального номеру не відповідають фактичним - дійсним. Сам Державний акт має ряд процесуальних недоліків: відсутня дата його видачі, невірно зазначений орган місцевого самоврядування, що його видав, неправильно вказане місце розташування земельної ділянки, відсутній номер земельної ділянки, невірно зазначено кадастровий номер. Фактично площа земельної ділянки складає 2,2707 га, сама земельна ділянка знаходиться на території Віньковецької селищної ради. В кадастровому номері [NUMBER] місце розташування земельної ділянки не відповідає кварталу її розташування та унікальний номер зазначено не вірно. Належна позивачці земельна ділянка розташована на площині із унікальним номером [NUMBER] у четвертому кварталі. Однак документ, що посвідчує право власності на неї у [PERSON] відсутній, а існуючий Державний акт серії [NUMBER], виготовлений землевпорядною організацією, містить грубі помилки та обмежує її права власника. При письмовому зверненні до відділу у Віньковецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницької області, їй було надано відповідь, де зазначено, що дійсно у вищевказаному державному акті існує помилка, виправлення якої не відноситься до компетенції відділу. ЇЇ вина стосовно допущеної помилки у правовстановоллюючому документі відсутня, а усі можливі заходи щодо досудового врегулювання даного спору нею вичерпані, тому посилаючись на ст. ст. 55, 124 Конституції України, ч. 2 ст. 16 ЦК України, ст. 392 ЦК України, вона просить її вимоги задовольнити. В судове засідання позивачка та її представник не з'явились, представник позивача подала заяву, якою просила справу розглядати без їх участі, вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, надіслав заяву, в якій вимоги визнає, просив справу розглянути без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, надіслав письмове пояснення яким зауважив, що вимога про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку може бути задоволена у випадку, коли буде встановлений факт неправомірності винесеного рішення про передання земельної ділянки у власність. Також просив справу розглянути без їх участі. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону та вимоги ст. 223 ч.4 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів, дослідивши які, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що на ім'я [PERSON] видано Віньковецькою селищною радою Державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 2,27 га кадастровий № [NUMBER]. Його видано на підставі розпорядження Віньковецької РДА від 10.11.2003 року № 193 на її ім'я, ділянка розташована на території Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарська виробництва. Вказана ділянка фактично видана на ім'я позивачки, оскільки [PERSON], це форма жіночого ім'я, що побутує в українському народі. Уживаються такі зменшувально-пестливі форми цього імені: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Вказана обставина загальновідома і не потребує в силу ст. 82 ч.3 ЦПК України доказування. Сам Державний акт має ряд процесуальних недоліків: відсутня дата його видачі, невірно зазначений орган місцевого самоврядування, що його видав, неправильно вказане місце розташування земельної ділянки, відсутній номер земельної ділянки, невірно зазначено кадастровий номер. Фактично площа земельної ділянки складає 2,2707 га, сама земельна ділянка знаходиться на території Віньковецької селищної ради. В кадастровому номері [NUMBER] місце розташування земельної ділянки не відповідає кварталу її розташування та унікальний номер зазначено не вірно. Належна позивачці земельна ділянка розташована на площині із унікальним номером [NUMBER] у четвертому кварталі. Однак документ, що посвідчує право власності на неї у [PERSON] відсутній, а існуючий Державний акт серії [NUMBER], виготовлений землевпорядною організацією, містить помилки та обмежує її права власника, що підтверджено як довідкою в.о. М-2/0-0.20-2/134-18 від 15.01.2018 року начальника Віньковецького відділу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області так і інформацією з Публічної кадастрової карти України. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Виходячи з того, що через допущені помилки в зазначеному правовстановлюючому документі позивачка обмежена в своєму праві володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, її права слід поновити, задовольнивши її вимоги, оскільки вони ніким не оспорюються і визнані відповідачем та визнати частково недійсним правовстановлюючий документ. Сам Державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку кадастровий № [NUMBER], виданий на підставі розпорядження Віньковецької РДА від 10.11.2003 року № 193 на її ім'я, слід визнати частково недійсним в силу ст. 152 ЗК України яка оговорює, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі викладеного, позивач довів підстави та предмет позову, тому за ним слід визнати право на земельну ділянку, розташовану на території Віньковецької селищної ради.

Outcome: partial