Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . За життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON] . Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями. За таких обставин, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки іншим шляхом захистити свої порушені права як спадкоємця не може. Ухвалою суду від 24.01.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, до суду подав лист відповідно до якого, позовні вимоги визнають, розгляд справи проводити у відсутність представника. Оскільки відповідач визнав позов, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, що встановлено частиною 3 статті 200 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. 29.08.2007 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчено секретарем Катюжанської сільської ради Вишгородського району, Київської області Олексієнко Т.М. та зареєстровано в реєстрі за №174, відповідно до якого [PERSON] на випадок смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на, що він матиме право за законом, заповів [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 19.01.2016 року. З копії спадкової справи №26/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 15.08.2019 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою зареєстрованою під №106 про прийняття спадщини після померлого - [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.11.2019 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Відповідно до п.2 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Як вбачається з технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 03.09.2019 року, КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» вказаний житловий будинок побудовано у 1956 році Крім того, відповідно до виписки з погосподарської книги №20 виданою Катюжанською сільською радою Вишгородського району Київської області від 18.12.2019 року №1271, головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] являвся [PERSON] Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1950 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Згідно з п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (була чинною до 13 грудня 1995 року), не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент набуття ним права власності, а також положеннями ЦК Української РСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавці), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отже, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належав спадкодавцю [PERSON] , входить до складу спадкової маси та переходить до спадкоємців, а саме до [PERSON] . На підставі статей 1216, 1217, 1218, 1220, 1225, 1261, 1270, 1297 ЦК України, статей 81,125,126 ЗК України,

Outcome: approved