Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття із реєстраційного обліку. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач згідно договору купівлі-продажу квартири та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником двохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою: вул. Ушинського, 1/15, смт. Козова, Тернопільська область. На даний час у вказаній квартирі зареєстровано троє осіб, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] не був і не є членом сімї позивача, в вказаній квартирі із дня набуття нею права власності як член сімї не проживав, жодного спільного господарства із відповідачем ні позивач, ні його сімя не веде. Син відповідача [PERSON], діючи як представник на підставі довіреності, звертався від імені [PERSON] до виконавчого комітету Козівської селищної ради із відповідною заявою про зняття з реєстрації місця проживання, проте 12.10.2017 року йому відмовлено у звязку із відсутністю паспорта громадянина України [PERSON]. Таким чином, реєстрація відповідача за адресою належної позивачу квартири буде перешкоджати останній користуватись та розпоряджатись своєю власністю на власний розсуд. Враховуючи, що [PERSON] набула право власності на квартиру в результаті її придбання на підставі цивільно-правового договору, з моменту продажу квартири право власності відповідача є припиненим. Крім цього, з моменту припинення права власності, припиняється також правомочність квартирою, що нерозривно повязано з власністю. 15.12.2017 року набрав чинності\~Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим\~ЦПК України\~викладено у новій редакції. Згідно пункту 6 розділу\~ХІІІ\~Перехідних положень ЦПК України\~в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У звязку з цим, суд продовжує розгляд даної справи за правилами глави\~6\~розділу\~ІІІ ЦПК України, тобто зі стадії розгляду справи по суті. Позивач чи її представник у судове засідання не зявились, однак подано письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить розглянути без його участі (а.с. 26). Відповідач у судове засідання не зявився, хоча повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Подав заяву про визнання позову відповідачем та розгляд цивільної справи за відсутності відповідача, згідно підстав передбачених у ній (а.с. 21). Оскільки учасники справи у судове засідання не зявились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 02.10.2017 року, укладеного між [PERSON], який діє від свого імені і від імені [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу [PERSON] та [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №99041722 від 02.10.2017 року, власником двохкімнатної квартири за адресою: вул. Ушинського, 1/15 у смт. Козова Тернопільської області є [PERSON], а попереднім власником [PERSON] (а.с. 8-9). Як вбачається з матеріалів справи, а саме будинкової книги, в [ADDRESS] та довідки Козівської селищної ради Козівського району Тернопільської області про склад сімї або зареєстрованих у житловому будинку (приміщенні) осіб №4988/3-16 від 05.10.2017 року зареєстровано троє осіб, а саме позивач [PERSON], син останньої [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.10, 12-14). Крім цього, факт не проживання [PERSON], [INFO] за адресою: вул. Ушинського, 1/15, смт. Козова Тернопільської області підтверджується актом № 139 Козівської селищної ради Козівського району Тернопільської області (а.с. 7). У відповідності до ст. 47 Конституції України кожен має право житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відтак, враховуючи вище наведене, суд дійшов до висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Виходячи з того, що\~Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Пунктом 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України,\~статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116\~Житлового кодексу Української РСР\~(далі - ЖК УРСР). У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що оскільки позивач є власником двохкімнатної квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.10.2017 року, укладеного між [PERSON], який діє від свого імені і від імені [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу [PERSON] та [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №99041722 від 02.10.2017 року, право власності зареєстроване у встановленому законом порядку, а відповідач в жилому будинку не проживає, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою не має можливості, відтак позовна вимога щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням та зняття із реєстраційного обліку підлягає до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 640,00 грн. судового збору.

Outcome: approved