Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить усунути перешкод у користуванні власністю, шляхом демонтажу самочинно влаштованої двоповерхової прибудови до житлового будинку №12 по вул.Братів Климових у м.Львові та зобовязати відповідачів [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод у користуванні належною їй частиною будинку №12 по вул.Братів Климових у м.Львові та проведенні добудови згідно дозвільних документів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить 1/3 ідеальна частина будинку №12 по вул.Братів Климових у м.Львові, а власниками іншої частини будинку є відповідачі, які без її дозволу і дозвільних документів відповідних органів самочинно здійснили прибудову до будинку, чим порушили її законні права та інтереси. В результаті незаконно проведеної відповідачами реконструкції пошкоджено будинок, є замокання, створюються незручності, завдається шкода майну. Позивач зверталась до відповідачів з проханням припинити самовільну реконструкцію, однак останні проігнорували її звернення. Також вона зверталась до відповідних установ та організацій стосовно неправомірних дій відповідачів, отримала письмові відповіді, з яких встановила, що відповідачі були неодноразово попереджені про незаконність дій щодо проведення самочинної прибудови, в зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Зазначила, що вона оформила всю необхідну документацію для реконструкції будинку, на що 06.01.2013 року отримала згоду попереднього власника 2/3 частин будинку [PERSON], однак відповідачі чинять перешкоди у проведенні робіт з реконструкції будинку. В судовому засіданні позивач та її представники [PERSON] і [PERSON] позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, який просять задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні 03.06.2015 року проти позову заперечив, зазначивши, що підстави для задоволення такого відсутні, а позивачем не надано доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. В подальшому, після уточнення 08.06.2015 року позивачем позовних вимог, відповідачі та їх представники в судові засідання 18.06.2015 року, 06.07.2015 року та 07.08.2015 року не зявлялися, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали, а повідомлені причини неявки визнані неповажними. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради - [PERSON] в судове засідання 07.08.2015 року не зявився, натомість подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також вказує, що позов, з врахуванням поданих уточнень, підтримує в повному обсязі і просить такий задовольнити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок №12 по вул.Братів Климових у м.Львові належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] та відповідачам [PERSON] і [PERSON], кожному з яких належиться по 1/3 частині будинку, що підтверджується договором про розподіл спадкового майна від 20.09.2004 року, посвідченим державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2.1463 (а.с.140), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5140121 від 21.10.2004 року (а.с.141) та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15072517 від 20.12.2013 року і № 15072763 від 20.12.2013 року (а.с. 24-27). Згідно даних державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 308565 і витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15074316 від 20.12.2013 року і № 15074507 від 20.12.2013 року (а.с. 28-33) позивачу і відповідачам на праві спільної часткової власності, по 1/3 частки, належить земельна ділянка площею 502 кв.м для обслуговування будинку по вул.Братів Климових, 12 у м.Львові. На час розгляду справи частки вказаного майна, що є у спільній частковій власності, є ідеальними, реального поділу чи виділу в натурі часток співвласників не проведено. Також встановлено, що відповідачі з правої сторони фасаду будинку влаштували двохповерхову цегляну прибудову, розмірами 5,20 Х 11,58 м, яка зображена в технічному паспорті на житловий будинок по вул.Братів Климових, 12 у м.Львові від 01.12.2014 року під літ. А-2 (а.с. 160-168). З даних цього технічного паспорта, інвентаризаційної справи, довідки ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 18.11.2014 року, дана прибудова збудована самовільно (а.с. 117-151). Як вбачається з листів Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 10.10.2014 року та ЛКП «Сяйво» від 09.09.2014 року (а.с. 9, 11), [PERSON] у 2013 році (розпочала виконання будівельних робіт з будівництва двоповерхової прибудови до будинку №12 по вул.Братів Климових у м.Львові без виготовленої та затвердженої у встановленому порядку проектної документації та без права на використання будівельних робіт (реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт), чим порушила вимоги ст.7, ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», про що складено акт №32/08-з від 11.08.2014 року та протокол про адміністративне правопорушення від №32/08-з від 11.08.2014 року. За дане порушення [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ч.5 ст.96 КУпАП у вигляді штрафу (постанова №1 з/136-ф/пз від 14.08.2014 року) та приписом Інспекції від 11.08.2014 року №32/08-з [PERSON] зобовязано з метою усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності зупинити виконання будівельних робіт з будівництва двохповерхової прибудови до житлового будинку №12 по вул.Братів Климових у м.Львові до моменту отримання права на їх виконання. Розпорядженням голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №765 від 13.11.2014 року [PERSON], співвласницю будинку №12 по вул.Братів Климових у м.Львові зобовязано в термін до 01.03.2015 року демонтувати самочинно влаштовану двохповерхову прибудову розм.5,00х11,00м до житлового будинку №12 по вул.Братів Климових у м.Львові (а.с.115). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Під самочинним будівництвом необхідно розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих об'єктів нерухомості (ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність»). Відповідно до ст.152 ЖК УРСР, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої [PERSON] народних депутатів. За наведених обставин справи, судом достовірно встановлено, що відповідачі влаштували двохповерхову цегляну прибудову до житлового будинку №12 по вул.Братів Климових у м.Львові без виготовленої та затвердженої у встановленому порядку проектної документації, без права на виконання будівельних робіт і без дозволу органу місцевого самоврядування відтак здійснили самочинне будівництво. Між тим, частиною 7 цієї ж норми передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. У п.24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» судам роз'яснено, що знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі ч.7 ст.376 ЦК України зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову. Якщо технічна можливість перебудови об'єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна. \~\~\~\~\~\~ Згідно з п.5 зазначеної постанови та відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення самочинного будівництва належить органу державної влади або органу місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст.391 ЦК України ), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно ( ч.4 ст.376 та ст.391 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що вона є співвласником житлового будинку і земельної ділянки по вул.Братів Климових, 12 у м.Львові, частки у спільному майні в натурі не виділені, а відповідачі без її згоди здійснили на спільній земельній ділянці прибудову до будинку без її згоди. У силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до положень ст.ст. 355-358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тобто, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Таким чином, самочинною прибудовою, яка проведена відповідачами, зайнята частина земельної ділянки, яка є в спільній частковій власності, в тому числі позивача, добудова проведена без згоди [PERSON], чим створено перешкоди позивачу в користуванні власністю. За наведених обставин доведено факт порушення прав [PERSON] самочинним будівництвом відповідачів. Суд критично оцінює доводи відповідача, викладені в письмових запереченнях, що до реального поділу та виділення в натурі часток кожного із співвласників неможливо розглянути позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні ними, оскільки в даному випадку земельна ділянка і розташований на такій житловий будинок є спільним майном співвласників, а дії відповідачів щодо самочинного спорудження прибудови без згоди одного із співвласників створюють перешкоди у користуванні таким майном в цілому, оскільки частки співвласників не виділені в натурі. Відповідачами представлено суду технічні висновки за результатами обстеження незавершеної будівництвом самовільної прибудови до квартири [ADDRESS] на відповідність Державним стандартам, будівельним нормам і правилам, протипожежним нормам та санітарному законодавству України, згідно яких за результатами обстеження прибудова відповідає вимогам будівельним норм щодо міцності та стійкості, нормативним актам з пожежної безпеки та санітарному законодавству України (а.с.54-63), звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта, що житловий будинок відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації (а.с. 170-177), що також підтверджується проектом на відповідність будівельним нормам і технічними висновками за результатами проведення обстеження та визначення технічного стану конструкцій прибудови, можливість подальшої експлуатації житлового будинку (а.с.179-211). Попри наявність таких документів визначальним у справі є встановлене судом порушення права позивача, якій самовільна прибудова створює перешкоди в користуванні власністю житловим будинком і земельною ділянкою. Суд також не бере до уваги покликання відповідачів, що на час розгляду справи не використано заходи щодо врегулювання питань самочинного будівництва, зокрема узаконення та погодження такого будівництва, що [PERSON] і [PERSON] звернулась 10.06.2015 року із заявою на імя директора департаменту містобудування для отримання висновку про можливість експлуатації проведеного будівництва, адже відсутність погодження самочинного будівництва [PERSON], як співвласника земельної ділянки і житлового будинку, унеможливлює врегулювання питання самочинного будівництва, здійсненого відповідачами, що підтвердив у судовому засіданні представник Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради. Щодо вимоги позову про зобовязання відповідачів не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні належною їй частиною будинку в проведенні добудови згідно дозвільних документів, то така також є підставною, оскільки, як вбачається з нотаріально посвідченої заяви попереднього власника 2/3 частин житлового будинку і земельної ділянки по вул.Братів Климових, 12 у м.Львові [PERSON] (а.с. 236), вона дала дозвіл [PERSON] на проведення реконструкції (переобладнання) згідно проектної документації другого поверху (горища) у житлові приміщення в будинку № 12 по вул.Братів Климових у м.Львові. Даний дозвіл [PERSON] не відкликала і такий, згідно ст.358 ЦК України, є обовязковим для наступних власників, спадкоємців [PERSON] і [PERSON] Попри це відповідачі, згідно заяви від 11.12.2014 року повідомили про те, що не дають [PERSON] згоду на проведення вказаної реконструкції. Отже, такими діями відповідачі створюють позивачу перешкоди в користуванні належною їй частиною будинку, зокрема, в проведенні добудови згідно дозвільних документів, хоча є чинною згода на проведення [PERSON] реконструкції згідно проектної документації другого поверху (горища) у житлові приміщення в будинку № 12 по вул.Братів Климових у м.Львові. Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є підставними, грунтуються на законі, відтак підлягають задоволенню, а тому слід усунути перешкоди у користуванні [PERSON] власністю шляхом демонтажу самочинно влаштованої двоповерхової прибудови до житлового будинку №12 по вул.Братів Климових у м.Львові та зобовязати [PERSON] і [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні належною їй частиною будинку №12 по вул.Братів Климових у м.Львові та проведенні добудови згідно дозвільних документів. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.1).

Outcome: approved