Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказує, що шлюб між ними було укладено 21 липня 2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, постійно виникали сварки та суперечки, що негативно вплинули на виховання дитини. На протязі 6 (шести) місяців чоловік матеріально не допомагає ні позивачці, ні доньці та не приймає участі у її вихованні. Шлюбні відносини припинились з 03 червня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Оскільки примирення з відповідачем неможливе позивачка просить шлюб розірвати. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в установленому порядку відповідно до ст. 74 ЦПК України не пізніше ніж за три дні до судового засідання в матеріалах справи є розписка про вручення відповідачу виклику до суду. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомити суд про причини своєї неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявились в судове засідання, без поважної причини. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], будучи повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, своїм процесуальним правом відповідача на подання заперечення на позов не скористався, таким чином причин для відкладення розгляду справи, що передбачені ст. 169 ЦПК України, не встановлено. Тому суд, ухвалив провести розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі, з винесенням заочного рішення по справі, що відповідає положенню ч.1 ст. 224 ЦПК України, коли у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами укладено 21 липня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕЛ № 065268 від 21.07.2012 року (а.с.2). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 125976 (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не погоджується, тому суд приходить до висновку, що обставини, що склалися між сторонами свідчать про те, що збереження сімї суперечило б інтересам сторін та неповнолітньої дитини, оскільки згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене є підстави для розірвання шлюбу. Неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], необхідно залишити проживати з матірю [PERSON]. При подачі позовної заяви до суду [PERSON] була звільнена від сплати судового збору, так як є інвалідом 2 групи, тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 судовий збір необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved