Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права користування квартирою. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.01.1998 року дядько [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , отримав в користування квартиру [ADDRESS] . Позивач зазначає, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, однак починаючи з 2013 року по день його смерті, вона проживала разом зі своїм дядьком - [PERSON] , що підтверджується довідкою ОСББ «Антонова 58» №585 від 24.07.2019 року. Крім того зазначає, що 11.09.2018 року вона звернулась до другої Вінницької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак 26.06.2018 року державним нотаріусом Другої Внницької державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Дана постанова мотивована тим, що у [PERSON] відсутні правоустановлюючі документи, які посвідчують право власності на вказану квартиру. Даною постановою також було встановлено, що [PERSON] є племінницею - [PERSON] . Також, позивач зазначає, що вона вважала, що прийняла спадщину після смерті свого дядька, оскількипостійно проживала з ним без реєстрації місця проживаня та вела спільне господарство, що й стало підставою для її звернення до суду із даним позовом, в якому вона просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] року. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Шиманський В.М. в судовому засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та просили їх задоволити. Представник Виконавчого комітету Вінницької міської ради Федчишен Ф.А. в ході розгляду справи зазначив, що щодо прийняття рішення по даній справі покладається на думку суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [INFO] народилась мати позивача [PERSON] , що підтверджується посвідкою про народження № [NUMBER] , згідно якої зазначено її батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] . [INFO] народився рідний брат матері позивача та дядько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] , згідно якого зазначено його батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] . 08.01.1963 року мати позивача [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, з якого вбачається, що після реєстрації шлюбу [PERSON] обрала собі прізвище чоловіка [PERSON] . Відповідно до повторного свідоцтва про народження № [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , згідно якого її батьками зазначено: батько [PERSON] , мати: [PERSON] . 21.01.1998 року дядько [PERSON] , - [PERSON] отримав в користування квартиру [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи №81551, окрім того дана обставина була визнана сторонами в судовому засіданні, відтак згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягає. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно довідки ОСББ «Антонова 58» №585 від 24.07.2019 року [PERSON] проживала без реєстрації постійно разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] починаючи з 2013 року по день його смерті. Відповідно до акту (про тимчасове перебування) від 01.07.2019 року гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт проживання без реєстрації [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила, що позивач - [PERSON] дійсно проживає досить тривалий час в [ADDRESS] та являється її сусідкою, оскільки вона проживає в квартирі [ADDRESS] даного будинку. Також свідок пояснила, що [PERSON] проживала з своїм дядьком [PERSON] з 2013 року до дня його смерті, а також на даний час там проживає. Частиною 1 ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст.1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до постанови другої Вінницької державної нотаріальної контори від 26.06.2018 року [PERSON] 11.09.2018 року звернулась до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті свого дядька [PERSON] , однак у [PERSON] відсутні будь-які правоустановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] , а тому державний нотаріус дійшов висновку про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до довідки про коло спадкоємців, виданої Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою №1908/02-14 від 26.06.19 року, згідно матеріалів спадкової справи №253/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , який на день смерті мешкав за адресою: [ADDRESS] спадкоємицею майна померлого є його племінниця [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~ \~ \~ \~Враховуючи положення ч.3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого дядька, оскільки остання проживала з своїм дядьком без реєстрації місця проживаня та вели спільне господарство. Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України факти, що мають юридичне значення встановлюються судом; ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім тих, які визначені ч. 1ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями), суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, зокрема, факти прийняття спадщини. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30.05.2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у спорах про спадкування №7 від 30.05.2008 року визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. \~ \~ \~ \~До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Підпунктом 1 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування за №7 від 30.05.2008 року встановлено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Під вільним вибором місця проживання чи перебування розуміється право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Частиною 2 ст. 29 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. У відповідності до положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Відповідно до ч. 6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання. Отже, враховуючи зазначене вище, суд вважає, що [PERSON] , не була обмежена у праві вибору нею місця її проживання, а реєстрація місця проживання жодним чином не зобовязує її постійно проживати саме за місцем її реєстрації, оскільки законодавством України передбачено, що фізична особа може мати кілька місць проживання. Враховуючи те, що ЦК України передбачає можливість автоматичного прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця (день відкриття спадщини) має визначальне значення для подальшого оформлення спадщини заявником. Матеріалами справи та дослідженою в судовому засіданні сукупністю доказів, доводиться факт постійного проживання позивача [PERSON] із своїм дядьком [PERSON] (спадкодавцем) за адресою: [ADDRESS] на день його смерті. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже дану позовну вимогу про встановлення вказаного факту слід задоволити. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Статтею 9 ЖК УРСР передбачено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбаченому законом. Виходячи з положень про гарантування громадянам свободи пересування і вільного вибору місця проживання, сама по собі наявність чи відсутність реєстрації не може бути підставою як для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до частин 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Виходячи зізмісту норм ст. ст.1,6,9,61 ЖК УРСР, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК УРСР права користування цим приміщенням. В судовому засіданні встановлено, що спірне житлове приміщення є постійним місцем проживання позивача. Такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися в нього самовільно без будь-яких підстав або незважаючи на заборону про вселення. В судовому засіданні встановлено, що позивач вселилась до спірного житлового приміщення правомірно, тобто не самовільно. Оскільки, позивач вселилась в спірне житло та проживає в ньому правомірно, тобто не самоправно, що було встановлено судом, на думку суду є достатні підстави для визнання за позивачем права на користування займаним жилим приміщенням. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, заслухавши пояснення, надані позивачем та його представником, відповідачем в судовому засіданні, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до повного задоволення. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання за ним права користування квартирою [ADDRESS] . Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом прийнято до уваги клопотання позивача про залишення за позивачем судових витрат, заявлене в підготовчому судовому засіданні. Таким чином, судовий збір в сумі 1152,60 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду із позовом, слід залишити за позивачем. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved