Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про зняття арешту, накладеного на 1/3 житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилалась на те, що 25 травня 2011 року за договором дарування вона отримала право власності на вищевказаний житловий будинок від своєї доньки [PERSON] ([PERSON]). Раніше вказаний будинок належав [PERSON]. Враховуючи зміни у законодавстві, позивач у 2015 році звернулась до реєстраційної служби Старобільського районного управління юстиції Луганської області та надала необхідні документи для внесення інформації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 07 липня 2015 року позивачем було отримано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, яке містить інформацію про арешт 1/3 її будинку, розташованого за вищевказаною адресою, відділом державної виконавчої служби Старобільського РУЮ 27.06.2012 року. Позивачем було з'ясовано, що арешт на вказану частину житлового будинку було помилково накладено в забезпечення позову [PERSON] (відповідача) до [PERSON], так як позивач не мала та не має будь-яких зобов'язань перед відповідачем [PERSON], вважає, що це є порушенням її права власності. З пред'явлених позивачеві [PERSON] відповідачем [PERSON] відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме копії ухвали №2-з/1230/39/12 від 27 червня 2012 року, слідує, що у червні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі продажу 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS]. Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області №2-з/1230/39/2012 від 27 червня 2012 року в забезпечення позову було накладено арешт на вказаний будинок, про що інформацію внесено до Державного реєстру. В подальшому [PERSON] змінив позовні вимоги і судом було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] грошей. Рішення суду було виконане а виконавче провадження закрито. Але запис про арешт майна в Державному реєстрі залишився актуальним. На момент звернення позивачем [PERSON] до суду, [PERSON] не має статусу боржника. Просила суд зняти арешт з 1/3 частини належного їй будинку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву, в якій свій позов підтримала, просила суд його задовольнити та провести розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явися, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав, просив суд провести розгляд справи без його участі. Представник третьої особи, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Старобільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Луганської області, в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій просив провести розгляд вказаної справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 25 травня 2011 року, згідно якого, [PERSON] подарувала [PERSON] вищевказаний будинок, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 27 червня 2012 року ухвалою Старобільського районного суду за заявою [PERSON], було накладено арешт на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS], що належить [PERSON] Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 1/3 житлового будинку [ADDRESS], що належить [PERSON], обтяжувачем є відділ державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції. 17.07.2013 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/1230/689 від 03.04.2013 про стягнення на користь [PERSON] боргу (боржник [PERSON].) закінчено, постановою визначено припинити чинність арешту майна боржника. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 08.08.2017, власником будинку [ADDRESS], є [PERSON], обтяжувачем вказаного будинку є ВДВС Старобільського районного управління юстиції. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки існування арешту на майно позивача порушує конституційне право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (ст.41 Конституції України), суд вважає за необхідне скасувати арешт на майно позивача, накладений державним виконавцем постановою від 27 червня 2012 року. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до частини другої статті 114 ЦПК позови про зняття арешту з нерухомого майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (виключна підсудність). Враховуючи що арешт майна було накладено помилково та виконавче провадження закінчено, то є всі правові підстави для звільнення майна з-під арешту. Дане стверджується копією постанови відділу державної виконавчої служби Старобільського РУЮ № 37731716 від 17.07.2013, копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок виданого на підставі договору дарування від 25 травня 2011 року. Враховуючи вище викладене, суд вважає, за необхідне зняти арешт з 1/3 частини будинку належного позивачеві [PERSON], який розташований за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи викладене,

Outcome: approved