Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду, відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] Андріївни.19.08.2006 року народження у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дітей повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.04.2001 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КИ № 126254, актовий запис №7. Від шлюбу з відповідачем позивач має двох дітей: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження видане виконкомом Дмитрівської сільської ради, серія 1-КИ № 135545, актовий запис № 35 та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження видане виконкомом Дмитрівської сільської ради, серія 1-КИ № 084307, актовий запис № 30. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати своїх дітей. Це, зокрема, виявилося у тому, що відповідач участі у вихованні доньок не бере, відмовляється добровільно надавати кошти на їх утримання. На даний час вона працює вчителем в Олефірівській ЗОШ, розмір її заробітної плати недостатній для утримання двох доньок. З квітня 2017 року шлюбні відносини між ними фактично припинились. Позивач у судове засідання не зявилась, до початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог позивач наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій зазначив, що він не відмовляється утримувати дітей, визнає позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України встановлює, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 тієї ж статті зазначає, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Так, відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON], їх батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8-9). Враховуючи всі вивченні судом обставини, суд вважає, що оскільки відповідач офіційно не працевлаштований, не має стабільну заробітну плату, але ж не звільнений від зобовязання утримувати дитину, отже повинен виплачувати позивачу на дітей [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З огляду на викладене, суд вважає за можливе стягнути вказані витрати з відповідача на користь позивача, як такі, що підтверджуються належними доказами, та не суперечать вимогам чинного законодавства. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved