Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу недійсним. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що у травні 2015 року до неї звернувся раніше знайомий їй [PERSON] із пропозицією сприяти у процедурі реєстрації права власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський р- н , с. Кіровське, Кіровська селищна рада, садівниче товариство «Темп ». Погодившись на його пропозицію та довірившись йому, позивачка 04.06.2015 року надала на його ім`я довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом [PERSON], з наміром уповноважити [PERSON] на вчинення дій щодо реєстрації права власності на житловий будинок та земельну ділянку на підставі судового рішення, що було винесено на користь позивачки. Нотаріус пояснила позивачці тільки те, що довіреністю уповноважується [PERSON] лише на вчинення дій, пов`язаних з оформленням правовстановлюючих документів для реєстрації права власності на вищезазначене домоволодіння та земельну ділянку на ім`я позивачки, та діяти від її імені під час оформлення документів, про все інше, що зазначається в довіреності від 04.06.2015 року №966, позивачці повідомлено не було та нотаріусом не роз`яснювалося. У довіреності зазначається, що [PERSON] має право розпоряджатися належним позивачці житловим будинком [NUMBER] з відповідними будівлями та спорудами та земельною ділянкою [NUMBER] площею 0,0555 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область , Дніпропетровський район, Кіровська селищна рада, садове товариство «Придніпровець», у тому числі продавати, обміняти, здати в оренду та інше. 20.04.2017 року до [PERSON] додому прийшли [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] із заявою про те, що [PERSON] продав належне їй домоволодіння та земельну ділянку незнайомому [PERSON] , у зв`язку з чим позивачці у грубій формі було виставлено ультиматум звільнити житло до 22.04.2017 року. 21.03.2017 року [PERSON] подала заяву до нотаріуса про скасування довіреності №966 від 04.06.2015 року та довіреність була скасована 21.03.2017 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей N33471482 від 21.03.2017 року. Пізніше вона дізналася, що 01.03.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, що належить позивачці на праві власності відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2015 року у справі №2-1217, відповідно до якого визнано за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями та на земельну ділянку розміром 0,0555 га за [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Позивачка також зверталася до правоохоронних органів за фактом вчинення щодо неї шахрайства. Посилаючись на те, що її волевиявлення на продаж будинку та земельної ділянки не було, про здійснення даного правочину [PERSON] від її імені вона нічого не знала, договір купівлі-продажу особисто не підписувала, крім того, нотаріус прийняла помилково довіреність [PERSON] за доручення, правова природа яких є різною, тому позивачка звернулась до суду із даною заявою та просила визнати недійсним договір купівлі-продажу №518 від 23.03.2017 року, а також стягнути на її користь судові витрати з відповідачів. Представник [PERSON] - [PERSON] надав до суду відзив, у якому зазначив, що на час складання довіреності вже було присвоєно кадастровий номер і здійснено державну реєстрацію земельної ділянки. Довіреність на [PERSON] була у встановленому законом порядку видана [PERSON] ., та нотаріусом дотримано усіх вимог діючого законодавства при її посвідченні. Вказана довіреність була скасована майже через 2 роки після її видачі, тому позивачка мала реальну можливість скасувати вказану довіреність із часу її видачі. Зазначене у повній мірі підтверджується рукописним підписом позивачки, яким вона підтвердила факт складення довіреності, а також підтвердила, що текст довіреності прочитала у повному обсязі, він їй зрозумілий, відповідає волі і підписаний особисто. Також із довіреності слідує, що позивачці було роз`яснено та зрозуміло порядок скасування довіреності, передбачений вимогами Цивільного кодексу України. Зазначене підтверджується протоколами допиту в якості свідка приватного нотаріуса [PERSON] та [PERSON] , допитаних під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №12017040440000560. У позовній заяві позивачкою нічого не говориться про грошові зобов`язання, які виникли між [PERSON] з однієї сторони, та позивачкою - [PERSON] і її сином [PERSON] з іншої, з приводу взяття у борг грошових коштів у [PERSON] , а також гарантій повернення шляхом продажу вищевказаного нерухомого майна і вирішення таким чином погашення боргу. Так, відповідно до усних домовленостей і письмових розписок від 2008 року, 04.06.2015 року та 02.01.2017 року син [PERSON] - [PERSON] за усною згодою та з відома матері взяв у борг для себе та своєї матері грошові кошти, одночасно взявши зобов`язання повернути їх у строк, вказаний у розписках. У іншому разі, останній за усним погодженням із [PERSON] , повинен був продати вищевказані будинок і земельну ділянку, таким чином повернути борг [PERSON] .. Із метою надання гарантій щодо повернення отриманих коштів, [PERSON] видала на ім`я [PERSON] 04.06.2015 року довіреність на розпорядження вказаним майном. Оскільки сім`єю [PERSON] грошові кошти у встановлений строк повернуті не були, [PERSON] здійснив відчуження вказаного нерухомого майна на підставі довіреності від 04.06.2015 року, що підтверджується та узгоджується копіями розписок. По-друге, відповідно до довіреності, складеної позивачкою на ім`я [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за №966 від 04.06.2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], позивачка крім інших дій, також уповноважила [PERSON] продати належний їй будинок за вищевказаною адресою. Зазначене підтверджується даними, викладеними в абзаці №3 довіреності, відповідно до якого представник, у даному випадку [PERSON] , має право розпоряджатися належним заявниці вищевказаним житловим будинком, у тому числі продати, обміняти, здати в оренду та інше, без погодження із [PERSON] .. Забезпечення [PERSON] житлом у випадку продажу вищевказаного нерухомого майна будь-якими домовленостями, вираженими усно або оформленими письмово, не передбачено. Таким чином, вказаною довіреністю виключена двоякість трактування повноважень [PERSON] , який мав законні підстави розпорядження майном позивачки, у тому числі шляхом його продажу без будь-якого попереднього погодження із [PERSON] .. Позивачкою не наведено обгрунтованих діючим законодавством України мотивованих доводів, у чому саме допущено помилку приватним нотаріусом [PERSON] при посвідченні довіреності №966 від 04.06.2015 року на ім`я [PERSON] .. Посилання на ту обставину, що внаслідок продажу будинку вона була позбавлена єдиного житла, спростовується тим, що станом на 12.04.2017 року будинок [NUMBER] садівничого товариства «Темп» Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області був від`єднаний від мережі газопостачання, а отже вказаний будинок був нежилий. На підставі вищевикладеного, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав заперечення на позов та зазначив, що близько 10 років тому [PERSON] та її син [PERSON] звернулись до нього із проханням позичити грошей, на що він погодився та зажадав від [PERSON] у присутності його матері написати розписку про те, що він бере у борг 1 (одну) тисячу доларів США, що за офіційним курсом на той час складало близько 8000 грн.. За період із 2008 до 2015 року ані [PERSON] , ані її син [PERSON] гроші не повернули, постійно обіцяли виконати свої боргові зобов`язання. У травні 2015 року до нього знову звернулись [PERSON] та [PERSON] із проханням позичити грошей. Що стосувалося повернення старого боргу, [PERSON] запропонувала, що гарантією повернення боргу буде дачний будинок [PERSON] .. За період 2015-2016 років [PERSON] та [PERSON] брали у відповідача гроші невеликими частинами, а всього станом на початок 2017 року вони мали перед відповідачем борг у сумі 80 тис. доларів США. Відповідач зазначив, що із самого початку видачі довіреності він мав право продати будинок [PERSON] без забезпечення її житлом і надання грошей від продажу будинку, що було чітко вказано у довіреності. Саме після неповернення боргу він мав законне право і вирішив продати будинок, перед продажем будинку з`ясував у нотаріуса, що довіреність іще дійсна та він може продати будинок, що й зробив. До того ж, [PERSON] купив будинок та земельну ділянку на підставі чинної довіреності та про боргові відносини між ним та позивачкою нічого не знав. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивачки [PERSON] зазначив, що згідно із повноваженнями за довіреністю, не є представником особа, яка хоч і діє в інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримав довіреність не для того, щоб допомогти в реєстрації права власності, а як забезпечення виконання [PERSON] зобов`язання повернути кошти. Тобто наміру передавати кошти за продаж будинку [PERSON] не мав. [PERSON] залишилася без будь-якого житла, укладення спірного правочину відбулося з перевищенням повноважень представника, а тому такий правочин мав відбуватися за погодженням із позивачкою. Факт отримання [PERSON] грошових коштів від [PERSON] особисто свідчить про наявність зловмисної домовленості між ними, тому позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав та додатково пояснив, що [PERSON] та [PERSON] мали будинки у садівничому товаристві «ТЕМП». [PERSON] вирішила здійснити документальне оформлення на будинок, але будинок не мав відповідного документального оформлення, у зв`язку з чим вона звернулася до [PERSON] за допомогою та видала на його ім`я довіреність. Після того, як вона дізналася про укладання оспорюваного договору, вказана довіреність була нею скасована. Між [PERSON] та [PERSON] були боргові відносини, а [PERSON] була гарантом їх виконання, однак представник позивачки ставить під сумнів вказані боргові зобов`язання. Будинок вона продавати не збиралася, оскільки це було її єдине житло, хоча у ньому й були відключені комунікації. Під час оформлення довіреності [PERSON] була присутньою у нотаріуса особисто та особисто підписувала її, однак дозволу [PERSON] на продаж будинку вона не давала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позовної заяви заперечував. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову та пояснив, що [PERSON] довіреність у нотаріуса підписала особисто, будь-яких зауважень або питань щодо довіреності у неї не виникало. Договір купівлі-продажу складений без порушень вимог діючого законодавства та [PERSON] є добросовісним набувачем. На час продажу будинку у ньому ніхто не проживав. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти позову також заперечувала та пояснила, що відповідач знав [PERSON] давно та вони мали товариські стосунки. Будинок їй був не потрібен, оскільки він не мав комунікацій та був не придатний для житла, [PERSON] на той час проживала у іншому місці. Довіреність [PERSON] на [PERSON] була посвідчена у його відсутність, позивачка сама поїхала до нотаріуса та звідти телефонувала [PERSON] для з`ясування його номера РНОКПП, тому позивачка добровільно та усвідомлено видала [PERSON] довіреність і знала про продаж будинку. На час укладення договору купівлі-продажу будинку довіреність була дійсною, а кримінальна справа, яка була відкрита на підставі заяви [PERSON] за фактом шахрайства з боку [PERSON] , була закрита за відсутністю складу злочину. У судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] , який є сусідом [PERSON] по дачній ділянці пояснив, що вона неодноразово брала гроші в борг у сусідів. Приблизно 3-4 року тому будинок був від`єднаний від подачі газо- та електропостачання. Із 2017 році позивачка у будинку не жила, однак навідувалася аби погодувати собак. Свідок був присутнім під час того, коли [PERSON] запропонував [PERSON] виселитися з будинку добровільно. Вона вела себе спокійно та їй ніхто не погрожував. Свідок [PERSON] , який також є сусідом [PERSON] по дачній ділянці, пояснив, що вона періодично приходила до будинку погодувати собак, але не проживала у ньому. [PERSON] неодноразово позичала гроші у сусідів, у тому числі і у нього, однак борги не повертала. Газо- та електропостачання припинили подавати до будинку через борги. Станом на 2017 рік у будинку також ніхто не проживав. На даний час у вказаному будинку ніхто не проживає, однак дачею користується [PERSON] , він відновив електропостачання, навів у будинку лад, садить город. Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відому у задоволенні позову за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2007 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та на земельну ділянку розміром 0,0555 га, за [NUMBER] по [ADDRESS] (т.1, а.с.15). З 2008 по 2017 року син [PERSON] - [PERSON] неодноразово брав у борг кошти у [PERSON] , що підтверджується відповідними розписками (т.1, а.с.62-64). 04.06.2015 року [PERSON] видала на ім`я [PERSON] довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер №966, якою уповноважила [PERSON] представляти її інтереси з будь-якиих питань, що стосуються належного їй нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Кіровська селищна Рада, садове товариство «Придніпровець», [NUMBER] , в тому числі з питання користування та розпорядження вищезазначеним нерухомим майном. Довіреність видана з правом передоручення повноважень третім особам, строком на три роки і дійсна до 04.06.2018 року (т.1, а.с.13). 02.01.2017 року сином [PERSON] - [PERSON] власноруч написана розписка, у якій він зобов`язується повернути [PERSON] 80 тис. доларів США, які він взяв у нього у борг до 26.01.2017 року. В якості застави надає земельну ділянку з будинком за адресою: с.Обухівка, Садівниче товариство «Придніпровець», ділянка [NUMBER] , що належить його матері [PERSON] . У випадку не повернення коштів, вказана застава буде виступати у якості повернення боргу (т.1, а.с.64). 01.03.2017 року між [PERSON] , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] від 04.06.2015 року №966, від імені [PERSON] , та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки розміром 0,0555 га за [NUMBER], у садівничому товаристві «Темп» Обухівській селищній раді Дніпропетровського району Дніпропетровської області (т.1, а.с.17-18). 20.03.2017 року [PERSON] разом зі свідками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надав [PERSON] заяву, у якій повідомив, що вказаний будинок проданий та на цей час його власником є [PERSON] , тому просив звільнити вказаний будинок до 22.03.2017 року (т.1,а.с.61). 21.03.2017 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] із заявою про скасування довіреності від 04.06.2015 року №966 та на підставі вказаної заяви нотаріусом були внесені відомості до Єдиного реєстру довіреностей про припинення дії даної довіреності (т.1, а.с.14). 21.03.2017 року [PERSON] також звернулася до Дніпропетровського РВП ДВП ГУНП із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом шахрайства та погроз вбивством з боку [PERSON] та ін. осіб (т.1, а.с.10-11). Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Згідно з ч.1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ч.3 ст. 244 ЦК України). Строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії (ч.1 ст. 247 ЦК України). Відповідно до положень ст.249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася. Як вбачається з матеріалів справи, довіреність [PERSON] була видана 04.06.2015 року та мала строк дії до 04.06.2018 року, однак 31.03.2017 року була відкликана позивачкою. Таким чином, договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON] , був укладений під час дії довіреності. Особистим підписом у вказаній довіреності [PERSON] підтвердила, що довіреність прочитана нею особисто, текст є зрозумілим. Крім того, суд звертає увагу, що протягом строку дії вказаної довіреності [PERSON] не зверталася до нотаріуса та не скасовувала її, а зробила це лише тоді, коли [PERSON] продав будинок, хоча такі повноваження він мав з моменту підписання довіреності. Також вказана довіреність не визнавалася недійсною у судовому порядку третіми особами. Таким чином, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні не були встановлені обставини, які б свідчили про те, що на час укладення договору купівлі-продажу будинку [NUMBER] , у садівничому товаристві «Темп» Обухівській селищній раді Дніпропетровського району Дніпропетровської області , [PERSON] не мав повноважень на укладення такого договору або діяв поза межами наданих йому повноважень. Його волевиявлення на укладення такого договору було вільне, договір укладений у встановленій законодавством формі та є таким, що спрямований на настання реальних наслідків, а саме - купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, на якій він розташований. Таким чином, відсутні правові підстави, які б вказували на недійсність даного договору купівлі-продажу, у зв`язку з чим, суд вважає у задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed