Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про усунення особи від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування. У своєму позові позивач [PERSON] зазначила, що її син [PERSON] проживав та був зареєстрований у м.Дніпродзержинську за адресою: [ADDRESS]. 28.11.1987 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, від якого вони мають доньку [PERSON], яка народилась в листопаді 1988 року. Починаючи з 25.01.1988 року по 01.08.1989 року [PERSON] та [PERSON]. проживали однією сім'єю, а після народження доньки - разом із донькою [PERSON] у с.Мусієвка Нікопольського району Дніпропетровської області. З 06.10.1997 року [PERSON] остаточно проживав однією сім'єю із своєю дружиною [PERSON]. та донькою [PERSON], переїхавши знову до м.Дніпродзержинська, де набув статусу безробітного з 06.10.1997 року по 25.05.1998 року у Дніпропетровському міському центрі зайнятості. Шлюб між [PERSON] та [PERSON]. був розірваний за рішенням суду у Нікопольському районному відділу РАЦС. [INFO] [PERSON] помер у лікарні у комунальному закладі м.Дніпродзержинську, лікарні швидкою медичної Дніпропетровської обласної ради. За час життя її старший син [PERSON] не склав заповіту для розпорядження своїм майном та іншими майновими правами після своєї смерті, а тому спадкування всіх його прав та обов'язків здійснюється за Законом спадкоємцями в порядку черговості. Внаслідок того, що померлий офіційно розірвав шлюб із своєю колишньою дружиною [PERSON] та більше не знаходився у будь-якому зареєстрованому шлюбі, спадкоємцями спадщини [PERSON] за законом є дитина померлого - його донька [PERSON], та [PERSON] - його матір. По смерті [PERSON] вона 13.03.2014 року звернулась особисто до Дніпродзержинського міського приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про відкриття спадщини, внаслідок чого спадщина була відкрита і вона вважається такою, що прийняла спадщину. У червні 2014 року відповідач [PERSON] будучи обізнана щодо факту смерті свого батька [PERSON] у червні 2014 року також звернулась особисто до Дніпродзержинського міського приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про відкриття спадщини, внаслідок чого спадщина була відкрита і вона вважається такою, що прийняла спадщину. Вона вважає, що відповідачку [PERSON], як спадкоємця необхідно усунути від права спадкування спадщини спадкодавця за законом. [PERSON] починаючи з часу захворювання і по дату смерті постійно скаржився на здоров'я, час від часу перебував як на лікарняному так і в лікарні, у зв'язку з чим йому була присвоєна ІІ група інвалідності в зв'язку із загальним захворюваннями з можливістю праці у кабінетних умовах, при неповному робочому дні, без додаткових навантажень, без нічних чергувань. Таким чином, у [PERSON], починаючи з 2006 року та по день смерті, здоров'я з року в рік все більш погіршувалось, виникало ряд інших захворювань, постійно виникали ускладнення від захворювань, що змушувало його лікуватися самостійно, амбулаторно та перебувати в лікарні на стаціонарному лікуванні. Відповідачка [PERSON] є єдиною донькою спадкодавця та за весь час, у тому числі і з2006 року по день смерті спадкодавця, тобто по [INFO] не підтримувала будь-яких стосунків із своїм батьком - [PERSON], не визнавала його за батька і майже не спілкувалась із ним - вона жодного разу не цікавилася його станом здоров'я, жодного разу не запропонували своєї допомоги, ніколи не приїжджала до свого батька [PERSON], щоб його провідати або доглянути, не надавала жодної копійки на його лікування та утримання, за все життя всього лише декілька разів йому телефонувала і просила подарувати їй його частку квартири. Таким чином, від надання допомоги [PERSON] його єдина повнолітня донька [PERSON] ухилялася надавати допомогу [PERSON], як своєму батькові, що отримав інвалідність внаслідок тяжкої хвороби, приїхати і провідати його хоча б один раз, однак і цього не було зроблено. Тому просить суд усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [PERSON]; визнати за нею право власності на все спадкове майно її старшого сина [PERSON], [INFO], та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилався на обставини викладені в позові, прохав суд усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]; визнати за нею право власності на все спадкове майно її старшого сина [PERSON], [INFO], та стягнути судові витрати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги позивача, про що надала суду заяву, щодо задоволення позову не заперечувала. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судове засідання представники третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ТОВ «Стелла», Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] у судове засідання не з'явились, надали суду заяви, у яких просять розглянути справу у їх відсутність. Вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є сином позивачу [PERSON], що вбачається з наданого суду свідоцтва про народження, яке видане Дніпродзержинським міським РАГС від 24 жовтня 1960 року, актовий запис № 1499. Судом встановлено, що [PERSON] проживав та був зареєстрований у м.Дніпродзержинську за адресою: [ADDRESS]. 28.11.1987 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, який 09 лютого 2000 року був розірваний, що вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу від 28 листопада 1987 року та зі свідоцтва про розірвання шлюбу, який виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Нікопольського районного управління юстиції Дніпропетровської області 06 липня 2005 року, актовий запис № 11. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON], яка народилась в листопаді 1988 року, що вбачається зі свідоцтва про народження. Судом встановлено, що починаючи з 25.01.1988 року по 01.08.1989 року [PERSON] та [PERSON]. проживали однією сім'єю, а після народження доньки - разом із донькою [PERSON] у с.Мусієвка Нікопольського району Дніпропетровської області. З 06.10.1997 року [PERSON] остаточно проживав однією сім'єю із своєю дружиною [PERSON]. та донькою [PERSON], переїхавши знову до м.Дніпродзержинська, де набув статусу безробітного з 06.10.1997 року по 25.05.1998 року у дніпропетровському міському центрі зайнятості. Зазначені факти в судовому засіданні не заперечувалися відповідачем. [INFO] [PERSON] помер, що вбачається зі свідоцтва про смерть, яке видане Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного тану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області 22 лютого 2014 року, актовий запис № 270. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] починаючи з часу захворювання і по дату смерті постійно скаржився на здоров'я, час від часу перебував як на лікарняному так і в лікарні, у зв'язку з чим йому була присвоєна ІІ група інвалідності в зв'язку із загальним захворюваннями з можливістю праці у кабінетних умовах, при неповному робочому дні, без додаткових навантажень, без нічних чергувань. У [PERSON], починаючи з 2006 року та по день смерті, здоров'я з року в рік все більш погіршувалось, виникало ряд інших захворювань, постійно виникали ускладнення від захворювань, що змушувало його лікуватися самостійно, амбулаторно та перебувати в лікарні на стаціонарному лікуванні. Зазначені факти в судовому засіданні не оспорювала відповідач. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] також не заперечувала те, що за весь час, у тому числі і з 2006 року по день смерті спадкодавця, тобто по [INFO] не підтримувала будь-яких стосунків із своїм батьком [PERSON], не визнавала його за батька і майже не спілкувалась із ним, не цікавилася його станом здоров'я, не провідати або доглянути. Відповідно до вимог ч.5,ч.6 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що від надання допомоги [PERSON] його єдина донька [PERSON] ухилялася надавати допомогу [PERSON], як своєму батькові, що отримав інвалідність внаслідок тяжкої хвороби, а тому позовні вимоги позивача про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] підлягають задоволенню. В частині позовних вимог позивача про визнання за нею право власності на все спадкове майно [PERSON] суд вважає необхідним відмовити, у зв'язку з тим, що відповідно до вимог ст.1269 ЦК України, саме нотаріус здійснює оформлення спадщини та видає свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому, сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial