Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона до 31.03.2004 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2015 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти у розмірі ј частини заробітку (доходу), починаючи проводити стягнення із 17.11.2014 р. та до досягненню дитиною повноліття. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 серпня 2017 року було стягнуто заборгованість із відповідача на користь позивачки у розмірі 32139,69 грн. та неустойку (пеню) у розмірі 9761,02 грн., а всього 41900,71 грн. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2018 року із відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000,00 грн. до закінчення навчання у Державному вищому навчальному закладі «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» - до 30.06.2020 року, а у разі продовження навчання - до закінчення терміну навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х років, починаючи стягнення із 29.03.2018 року. Відповідач не сплачує аліменти на утримання свого сина, внаслідок чого у період з 01.05.2017 року по 01.05.2019 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 25301 грн. 58 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком - ј боржника [PERSON] станом на 01.02.2019 року, яка видана Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби міста Дніпра. Оскільки заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, тому позивачка просила крім заборгованості зі сплати аліментів також стягнути неустойку (пеню) у розмірі 138103,49 грн.. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 31.03.2004 року. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2015 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти у розмірі ј частини заробітку (доходу), починаючи проводити стягнення із 17.11.2014 р. та до досягненню дитиною повноліття. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 серпня 2017 року було стягнуто заборгованість із відповідача на користь позивачки у розмірі 32139,69 грн. та неустойку (пеню) у розмірі 9761,02 грн., а всього 41900,71 грн.. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2018 року із відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000,00 грн. до закінчення навчання у Державному вищому навчальному закладі «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» - до 30.06.2020 року, а у разі продовження навчання - до закінчення терміну навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х років, починаючи стягнення із 29.03.2018 року. Відповідач не сплачує аліменти на утримання свого сина, внаслідок чого у період із 01.05.2017 року по 01.05.2019 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 25301 грн. 58 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком - ј боржника [PERSON] станом на 01.02.2019 року, яка видана Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби міста Дніпра. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення із [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 139643 грн. грн. 49 коп., про що позивачкою наданий відповідний розрахунок, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Тому, враховуючи, що відповідач був обізнаний про рішення суду про стягнення з нього аліментів та відкриття виконавчого провадження, а також знав про наявність свого батьківського обов`язку піклуватись про дитину, суд вважає, що вина [PERSON] у виникненні заборгованості по сплаті аліментів доведена у судовому засіданні. Суд погоджується із порядком розрахунку, який здійсненний позивачкою в уточненій позовній заяві. У своїй постанові у справі №333/6020/16 від 03.04.2019 року Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію щодо обчислення пені у зв`язку із несплатою аліментів і зазначила, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не в повному розмірі, пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%. Строк прострочення вираховується із урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помноженого на 1%. Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів (постанова у справі №333/6020/16 від 03.04.2019 року). Таким чином розрахунок неустойки по сплаті аліментів відповідача складає: із 01.05.2017: -Заборгованість за квітень 2017 з 01.05.2017 по 01.05.2019 = 795 днів прострочення. 795 днів* 1535,25 грн.*1% = 12205,23 грн.; -Заборгованість за травень 2017 з 01.06.2017 по 01.05.2019 = 764 днів прострочення. 764 днів* 1535,25 грн.*1% = 11729,31 грн.; -Заборгованість за червень 2017 з 01.07.2017 по 01.05.2019 = 734 днів прострочення. 734 днів* 1535,25 грн.*1% = 11268,73 грн.; -Заборгованість за липень 2017 з 01.08.2017 по 01.05.2019 = 703 днів прострочення. 703 днів* 1535,25 грн.*1% = 10792,80 грн.; -Заборгованість за серпень 2017 з 01.09.2017 по 01.05.2019 = 672 днів прострочення. 672 днів* 1535,25 грн.*1% = 10316,88 грн.; -Заборгованість за вересень 2017 з 01.10.2017 по 01.05.2019 = 642 днів прострочення. 642 днів* 1535,25 грн.*1% = 9856,30 грн.; -Заборгованість за жовтень 2017 з 01.11.2017 по 01.05.2019 = 611 днів прострочення. 611 днів* 1535,25 грн.*1% = 9380,37 грн.; -Заборгованість за листопад 2017 з 01.12.2017 по 01.05.2019 = 581 днів прострочення. 581 днів* 1535,25 грн.*1% = 8919,80 грн.. За 2018 рік -Заборгованість за грудень 2017 з 01.01.2018 по 01.05.2019 = 550 днів прострочення. 550 днів* 1535,25 грн.*1% = 8443,87 грн.; -Заборгованість за січень 2018 з 01.02.2018 по 01.05.2019 = 519 днів прострочення. 519 днів* 1983,75 грн.*1% = 10295,66 грн.; -Заборгованість за лютий 2018 з 01.03.2018 по 01.05.2019 = 491 днів прострочення. 491 днів* 1629,55 грн.*1% = 8001,09 грн.; -Заборгованість за березень 2018 з 01.04.2018 по 01.05.2019 = 460 днів прострочення. 460 днів* 96,78 грн.*1% = 445,18 грн.; -Заборгованість за квітень 2018 з 01.05.2018 по 01.05.2019 = 430 днів прострочення. 430 днів* 1000 грн.*1% = 4300 грн.; -Заборгованість за травень 2018 з 01.06.2018 по 01.05.2019 = 399 днів прострочення. 399 днів* 1000 грн.*1% = 3990 грн.; -Заборгованість за червень 2018 з 01.07.2018 по 01.05.2019 = 369 днів прострочення. 369 днів* 1000 грн.*1% = 3690 грн.; -Заборгованість за липень 2018 з 01.08.2018 по 01.05.2019 = 338 днів прострочення. 338 днів* 1000 грн.*1% = 3380 грн.; -Заборгованість за серпень 2018 з 01.09.2018 по 01.05.2019 = 307 днів прострочення. 307 днів* 1000 грн.*1% = 3070 грн.; -Заборгованість за вересень 2018 з 01.10.2018 по 01.05.2019 = 277 днів прострочення. 277 днів* 1000 грн.*1% = 2770 грн.; -Заборгованість за жовтень 2018 з 01.11.2018 по 01.05.2019 = 246 днів прострочення. 246 днів* 1000 грн.*1% = 2460 грн.; -Заборгованість за листопад 2018 з 01.12.2018 по 01.05.2019 = 246 днів прострочення. 216 днів* 1000 грн.*1% = 2160 грн.; -Заборгованість за грудень 2018 з 01.01 2018 по 01.05.2019 = 185 днів прострочення. 185 днів* 154,75 грн.*1% = 286,28 грн.; -Заборгованість за лютий 2019 з 01.03.2018 по 01.05.2019 = 126 днів прострочення. 126 днів* 154,75 грн.*1% = 194,98 грн.; -Заборгованість за березень 2019 з 01.04.2018 по 02.05.2019 = 95 днів прострочення. 95 днів* 154,75 грн.*1% = 147,01 грн.. Таким чином, загальна сума неустойки по сплаті аліментів [PERSON] складає 427048,33 грн., розрахованої за період із 01.05.2017 року по 01.05.2019 складає 138103,49 грн.. В силу ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Разом з цим, з урахуванням норм частини першої статті 196 СК України про те, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені), однак у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, суд приходить до висновку, що позивачка має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів у розмірі, який дорівнює заборгованості відповідача за аліментами, а саме у розмірі 25301 грн. 58 коп.. За таких обставин, суд приходить до висновку, що із [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 25301 грн. 58 коп., а отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивачка посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментах, то в цій частині позову суд вважає відмовити з огляду на наступне. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду визначений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У частині 8 статті 71 даного Закону визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, з аналізу положень частини 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» слід дійти висновку, що суд вирішує питання заборгованості зі сплати аліментів лише у разі наявності спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Така позиція суду узгоджується з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц. Аналізуючи вищезазначені норми законодавства суд вважає, що заборгованість по аліментам може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку наявності спору про її розмір. Однак, разом з цим, позивачкою у позовній заяві не наведено жодних обґрунтувань про наявність спору про розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів, як не надано і жодних доказів на підтвердження такого факту. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У зв`язку з викладеним, оскільки під час розгляду справи судом не встановлено наявності між сторонами спору щодо розміру заборгованості за аліментами, тобто не встановлено наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки в судовому порядку заборгованості за аліментами, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 25301, грн. 58 коп. не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог позивачці слід відмовити. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні частково, а позивачка при подачі позову звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: partial