Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до Глушковецької сільської ради, третя особа - відділ Держземагентства в Ярмолинецькому районі про визнання права власності на земельну частку (пай) та зобов'язання виділити її в натурі, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.02.2005 р. у справі №2-4186 2005 р. за [PERSON] було визнано право на земельну частку (пай) в приватно-орендному підприємстві «Вінок» с. Глушківці та зобов'язано Глушковецьку сільську раду виділити йому земельну ділянку (пай) в натурі із земель запасу у с. Слобідка-Глушковецька. Однак, зареєструвати своє право на пай [PERSON] не встиг і помер [INFO]. Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON]. У встановлений законом 6-місячний строк позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до Ярмолинецької державної нотаріальної контори, але оформити право власності на це майно не змогла, оскільки таке не було зареєстроване за спадкодавцем на дату його смерті. Представник позивача в судовому засіданні надав аналогічні пояснення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належно повідомлений про час та місце розгляду справи. Третя особа проти позову не заперечила, клопотанням від 10.02.2014 р. просила розглянути справу у відсутності її представника. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне. У відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 06.05.1994 р. між позивачем та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Глушковецькою сільською радою Ярмолинецького району, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис №3. Зазначене також підтверджується відміткою у паспорті [PERSON] Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.02.2005 р. у справі №2-4186 2005 р. за позовом [PERSON], [PERSON] до Глушковецької сільської ради було визнано право за [PERSON] та [PERSON] право на земельні частки (паї) в приватно-орендному підприємстві «Вінок» с. Глушківці Ярмолинецького району Хмельницької області, яке є правонаступником реформованого КСП «Поділля»; зобов'язано Глушковецьку сільську раду виділити їм земельні частки (паї) в натурі із земель запасу у с. Слобідка-Глушковецька Ярмолинецького району Хмельницької області. Рішення набрало законної сили 21.03.2005 р., що підтверджується відміткою на ньому. Однак, фактично рішення суду виконане не було, за примусовим виконанням рішення [PERSON] не звертався, що підтверджується листом ВДВС Ярмолинецького РУЮ від 30.01.2014 р. №03-30/1069. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 18.06.2009 р.. Позивач є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру. Інших спадкоємців першої черги, які б не відмовились від спадщини, не встановлено, позивач їх існування заперечила. У відповідності до довідки Ярмолинецької державної нотаріальної контори №350/02-14 від 24.03.2010 р., позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] та фактично прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. У відповідності до листа нотаріуса від 11.02.2014 р., свідоцтво про право на спадщину на спірне майно видане не було, оскільки не подано правовстановлюючих документів про належність права на пай спадкодавцеві на дату його смерті. Згідно із ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (ст. 1216 ЦК України). Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Позивач прийняв спадщину у повному обсязі, у т.ч. право на пай, визнане за спадкодавцем рішенням суду. Жодних доказів належності вказаного майна іншим особам суду не надано. З урахуванням наведеного, в частині визнання права на земельну частку (пай) позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ст. 3 вказаного закону, підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Згідно із ст. 11 вказаного закону, встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Однак, з матеріалів справи вбачається, що ні позивач, ні спадкодавець не звертались до Глушковецької сільської ради із заявою про прийняття рішення про виділення земельної ділянки у натурі, таке рішення не приймалось, документація із землеустрою не виготовлювалась. Зазначене підтверджується листом Глушковецької сільської ради №132 від 10.02.2014 р.. Відтак, порушення прав позивача в цій частині не відбулося, питання про виділ земельної ділянки в натурі відповідачем не розглядалось, оскільки не ініціювалось ні позивачем, ні спадкодавцем. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, але лише у випадку його порушення, невизнання чи оспорювання. З урахуванням наведеного, в цій частині позов поданий завчасно, порушення прав позивача не доведено. Таким чином, позов слід задовольнити частково, у зв'язку із чим, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати - сплачений позивачем судовий збір в сумі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial