Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності від 07 квітня 2010 року належить житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . Вказує, що в будинку був зареєстрований чоловік її доньки - [PERSON] , шлюб із яким був розірваний в жовтні 2018 року, після якого він виїхав з будинку та більше в ньому не проживав. Крім того у будинку був зареєстрований рідний брат [PERSON] - [PERSON] , який взагалі ніколи фактично не мешкав в будинку. Самостійно відповідачі з реєстраційного обліку не знімаються, зв`язок із позивачем не підтримують. У зв`язку із цим, просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти вимог позову не заперечував. Вказав, що дійсно після розлучення із донькою позивача виїхав з будинку та вже біля трьох років в будинку не мешкає та проживає в с. Щасливцеве. Також вказав, що в будинку зареєстрований його брат - [PERSON] , який взагалі ніколи не проживав в будинку й наразі знаходиться в іншій країні. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив. Суд, вислухавши позивача, відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07 квітня 2010 року. Факт реєстрації відповідачів за спірною адресою підтверджується довідкою виконавчого комітету Генічеської міської ради від 12 жовтня 2020 року та відповідями від 27 жовтня 2020 року на запити суду. Пояснення позивача щодо того, що відповідачі не мешкають за місцем реєстрації підтверджується актом обстеження житлових умов, складеного депутатом Генічеської міської ради 12 жовтня 2020 року. Крім того, вказані обставини підтверджуються показами допитаної в судовому засіданні свідка [PERSON] , яка пояснила, що їй достеменно відомо, що [PERSON] після того, як розлучився з донькою позивача в 2018 році перестав жити в будинку, а його брат [PERSON] взагалі ніколи в ньому не жив, а був лише зареєстрованим в будинку. Факт того, що [PERSON] не мешкає в будинку, належному позивачу підтвердив й сам відповідач [PERSON] , який наголосив на тому, що у жовтні 2018 року він та донька позивача [PERSON] розлучились, й він переїхав з будинку. На підтвердження цього вказує й копія рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 17 жовтня 2018 року, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється колишнім чоловіком доньки позивача та не проживає в належному позивачу будинку, без поважних причин з жовтня 2018 року, не цікавиться житловим приміщенням, не приймає ніякої участі в його утриманні. Відповідач [PERSON] являється братом [PERSON] та фактично з моменту реєстрації в будинку ніколи в ньому не мешкав та наразі перебуває в іншій країні, житловим приміщенням не цікавиться, не приймає ніякої участі в його утриманні. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюють питання власності, питання набуття і втрати права на користування житловим приміщенням. За приписами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до положень ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Згідно зі ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з наведених правових норм, якщо права власника порушені, він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що в розрізі даного спору позивач правомірно вимагає усунення порушень її прав, в даному випадку шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, оскільки, як підтверджують наявні матеріали справи, відповідачі більше шести місяців не проживають у належному позивачу будинку, самостійно з реєстраційного обліку не знімаються, тому визначений позивачем спосіб захисту порушених прав не суперечить вимогам чинного законодавства.

Outcome: approved