Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, мотивуючи тим, що з відповідачем спільно не проживають, дитина проживає при ній відповідач утримання сину не дає, їй одній матеріально важко утримувати дитину. В суді [PERSON] позов підтримала. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що утримання дитині не дає, бо не має грошей, хотів би купляти і передавати дитині необхідні речі, оскільки боїться, що позивачка витрачатиме гроші не за призначенням. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 і 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За положеннями ст.ст. 84, 180, 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із пояснень сторін, із долучених до справи копій свідоцтва про народження і одруження, з довідки Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 271 від 13.07.2020р. (а.с.4-6) видно, що сторони в шлюбі з 21.08.2017р., мають сина [PERSON] , [INFO] , дитина при позивачці і знаходяться на її утриманні, що відповідач регулярного утримання сину не дає. Як видно із пояснень позивачки та копії довідки УСЗН Городоцької РДА № 428 від 01.07.2020р. (а.с.7), вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, отримує одноразову допомогу при народженні дитини в сумі 860 грн. щомісячно. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить переконання, що позивачці [PERSON] самій матеріально важко утримувати сина, вона має потребу в коштах відповідача, а той здатний надавати таке в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на сина [PERSON] , [INFO] , суд також ураховує вік дитини, положення ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020рік», що відповідач є здоровим, працездатним, в змозі надавати утримання сину у розмірі визначеному судом і такий розмірі аліментів буде достатнім його вкладом в матеріальне забезпечення дитини. Покликання відповідача на те, що він не працює і не має постійного доходу, суд оцінює як обставини, що заслуговують на увагу, але не звільняють його від обов`язку надавати утримання сину у розмірі, визначеному судом. Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави 840 грн. 80 коп. судових витрат.

Outcome: approved