Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача та просила стягнути на її користь з відповідача 12 225 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 26 квітня 2013 року між нею та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], за умовами якого [PERSON] зобов'язалась укласти з нею основний договір купівлі-продажу до 15 червня 2013 року. За попереднім договором вона передала продавцю 12 225 грн., що є еквівалентом 1500 доларів США. Оскільки попередній договір купівлі-продажу укладений без нотаріального посвідчення, то він є нікчемним, а кошти отриманні за ним підлягають поверненню. В досудовому порядку [PERSON] відмовляється повернути кошти, тому звернулась до суду з позовом. [PERSON] позовних вимог [PERSON] не визнала та звернулась до суду з зустрічним позовом, відповідно якого просила визнати договір від 26 квітня 2013 року, укладений між нею та [PERSON] дійсним. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначила, що мала намір продати свою квартиру [ADDRESS], яку вирішила придбати [PERSON] Покупець була обізнана щодо усіх характеристик об'єкту нерухомості, недоліків та наявних боргів за комунальні послуги. Через кілька днів після огляду покупцем квартири, вона уклала 26 квітня 2013 року з [PERSON] попередній договір купівлі-продажу квартири в простій письмовій формі. Договір нотаріально не посвідчувався, з метою економії коштів та часу, однак 15 травня 2013 року ріелтор повідомила, що [PERSON] втратила бажання купувати квартиру. З метою виконання домовленості, вона відмовила у продажі квартири іншим особам, здійснила погашення усіх боргів за комунальні послуги, знялась з реєстраційного обліку. В призначений час [PERSON] до нотаріальної контори не звернулась, хоча вона очікувала на неї у присутності двох свідків. На наступний день вона повідомила, що не буде купувати квартиру, почала погрожувати та вимагати повернення коштів. Таким чином, вважає, що зі своєї сторони повністю виконала умови договору, а основний договір не укладено саме з вини [PERSON], при цьому нотаріальне посвідчення попереднього договору також не відбулось з її вини. Вважає, що попередній договір є дійсним. Позивач та її представник в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на підстави викладені в позовній заяві, проти задоволення зустрічного позову заперечували, посилаючись на нікчемність правочину. Відповідач та її представник в судовому засіданні та у наданих письмових запереченнях на позов проти позову заперечували та просили відмовити в його задоволенні, оскільки укладення основного договору не відбулось з вини позивача, яка відмовилась купувати квартиру. Вимоги за зустрічним позовом підтримали та просили їх задовольнити. Заслухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд не находить підстав для задоволення первісного та зустрічного позовів, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, 26 квітня 2013 року між сторонами в простій письмовій формі укладено договір, предметом якого є зобов'язання в строк до 25 червня 2013 року укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Вартість квартири погоджена сторонами на рівні 256 725 грн., що є еквівалентом 31 500 доларів США. Відповідно до п.3.3 договору при підписанні цього договору покупець видає продавцю аванс в розмірі 12 225 грн., що є еквівалентом 1500 доларів США. Зазначений договір підписано сторонами, та засвідчено директором ПП «Данай» Елькіною Р.А. з прикладенням печатки. Відповідно до статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Факт передачі авансу за договором від 26 квітня 2013 року в розмірі 1500 доларів США не заперечується сторонами, підтверджений свідками, опитаними в судовому засіданні 01.04.2014 року та доводиться викладеним відповідачем у зустрічному позові та запереченнях на первісний позов. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін, сторони договору досягли домовленості, що з отриманого авансу продавець [PERSON] до укладення основного договору купівлі-продажу квартири має здійснити погашення усієї заборгованості за спожиті комунальні послуги. На виконання зазначеної домовленості [PERSON] здійснила погашення боргів, на підтвердження чого надала довідки: - від 11.06.2013 року ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» про відсутність заборгованості за квартирою [ADDRESS] - від 17.06.2013 року МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» про відсутність заборгованості за квартирою [ADDRESS] - від 04.06.2013 року КП «Дніпроводоканал» ДМР про відсутність заборгованості за квартирою [ADDRESS] - від 01.06.2013 року ТОВ «Ліфтремонт» про відсутність заборгованості за квартирою [ADDRESS] - від 13.06.2013 року КП «Жилсервіс-2» ДМР про відсутність заборгованості за квартирою [ADDRESS] - від 05.06.2013 року ПАТ «Дніпрогаз» про відсутність заборгованості за квартирою [ADDRESS] - від 04.06.2013 року ТДВ «Дніпрокомунтранс» про відсутність заборгованості за квартирою [ADDRESS] Крім того, на виконання домовленості, досягнутою сторонами при укладенні попереднього договору 26.04.2013 року, відповідач [PERSON] 14.06.2013 року було знято з місця проживання за адресою: [ADDRESS] Згідно витягу КП «ДМБТІ» ДОР від 10.06.2012 року, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] В судовому засіданні позивач пояснювала, що основний договір купівлі-продажу квартири не уклала через втрату бажання придбати квартиру відповідача, яка мала суттєві недоліки. Проте, опитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що укладенню договору купівлі-продажу квартири між сторонами мав передувати правочин [PERSON] з продажу власної квартири, який не відбувся через зміну сімейних обставин, внаслідок чого [PERSON] перестала потребувати поліпшення житлових умов. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України ). Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, за якою договір є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Стаття 203 ЦК України передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Попереднім є договір, за статтею 635 ЦК України, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ч.2 зазначеної статті, сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу квартири або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в спірних правовідносинах, що розглядаються судом відсутні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача попередньо сплаченої частки вартості квартири за попереднім договором, яка є авансом, оскільки від укладення основного договору ухилилась саме позивач. Відповідно ст.219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Проте, судом встановлено, що сторони усвідомлено ухилились від нотаріального посвідчення договору від 26.04.2013 року, маючи намір не нести витрат на нотаріальне посвідчення, отже підстав визнання такого договору дійсним суд не вбачає. Відповідно до ст..88 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються, оскільки в задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed