Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Позивач позовні вимоги мотивувала тим, що 04.04.2012 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано в відділі РАЦС Козятинського місьрайонного управління юстиції у Вінницькій області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1, за час перебування у шлюбі у подружжя народився син [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя з у сторін не склалось через різні погляди на життя, ведення господарства, виховання дитини і в березні 2014 року відповідач залиши сім»ю та спільно вони не проживають. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] дав пояснення аналогічні до позовної заяви, підтримав позовні вимоги та просив суд розірвати шлюб між сторонами та стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 600 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому позов визнав та не заперечував проти його задоволення . Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі згідно свідоцтва про шлюб від 18.07.2014 року, який було зареєстровано 04.04.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції у Вінницької області, актовий запис № 1. Згідно свідоцтва про народження від 28.08.2012 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, що передбачено ч.1 ст. 191 СК України. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевказані обставини, зокрема те що сторони мають неповнолітню дитину, яка проживає з позивачем, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, приходить до переконання про наявність підстав для ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача, на утримання дитини в розмірі 600 гривень, щомісячно, з дати пред'явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимог позивача про розірвання шлюбу то суд вважає, що позов і в цій частині підлягає задоволенню, оскільки сімейне життя між сторонами не склалось, збереження сім'ї не можливе, сторони втратили взаємні почуття любові та поваги один до одного, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи наведене з відповідача на користь держави підлягає стягнення судового збору в розмірі 243,60 гривень. Крім того позивачем було сплачено судовий збір щодо вимог про розірвання шлюбу, його згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача. Враховуючи наведено та

Outcome: partial