overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася 10 червня 2014 року до суду з позовом до свого чоловіка [PERSON] про стягнення аліментів, у якому посилається на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 08серпня 2006 року виконкомом Кріпенської селищної ради міста Антрацит. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у зв'язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини щомісячно зі всіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину щомісячно, але не менше як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. У попереднє судове засідання позивачка та відповідач не з'явилися, просять розглянути справу за їх відсутністю, позивачка на своїх вимогах наполягає, відповідач позов визнав, про що вказали у своїх заявах (а.с.11,12). На підставі ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотань про витребування та дослідження по справі інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні. Вирішуючи питання про обґрунтованість позову суд виходить з диспозитивності прав сторін та того, що згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюється судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивну неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановлені обставини справи і ухвалення рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, оцінивши усі докази по справі в їх сукупності суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що відповідач є батьком дитини, про що свідчить запис в свідоцтві про народження в графі «батько» (а.с.3), добровільно матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON], [INFO] не надає, інших неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків на утриманні не має, з нього слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини щомісячно зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З відповідача згідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України також підлягає стягнення судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася 11.03.2014 року до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. В заяві зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON], а ще раніше [INFO] померла її мати [PERSON]. Вона успадкував за ними житловий будинок в [ADDRESS], який був споруджений в 1950-1955 роках. Після смерті батьків нотаріальними конторами спадкові справи не заводились, заповітів вони не залишали. На час смерті батька у будинку проживала вона з дітьми та її брат [PERSON]. Однак брат [PERSON] помер [INFO] і таким чином вона є єдиним спадкоємцем першої черги нерухомого майна батька. Поскільки на даний будинок не має правовстановлюючих документів, то у виникають труднощі з оформленням документів про право власності на будинок, тому просить визнати за нею право власності на жилий будинок в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить такий задовольнити. Відповідач на розгляд справи не з'явився, подав суду письмову заяву про те, що не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок за [PERSON]. Оцінивши позиції сторін, пояснення позивачки та подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Пояснення і вимоги позивачки підтверджені такими документами: свідоцтвами про смерть [PERSON], [PERSON], [PERSON]; витяги із Спадкового реєстру, довідки з Міжгірської с/ради; архівна довідка; технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок. Згідно експлікацій внутрішніх площ будинку, зведеним актом про вартість будівлі і споруд, будинок складається з двох житлових кімнат, кухні, коридору, кладовки. Дійсна інвентарна вартість будинку та господарських споруд станом на 24.02.2014 рік складає 24807 грн.. Згідно висновку з відділу містобудування та архітектури спадковий ж/будинок збудований в 50-х роках минулого століття. Загальний технічний стан будинку задовільний. Будинок являє собою одноповерхову будівлю, стіни будинку - дерев'яний брус, дах - азбестоцементні хвилясті листи (шифер). Будинок придатний для проживання. В плані забудови земельної ділянки грубих порушень діючих норм і правил не виявлено. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задовольнення позову. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася 11.04.2016 року до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадковий житловий будинок. В заяві зазначено, що 06.11.2008 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані в с. Колочава вул.. Воззєднання,2, Міжгірського району, Закарпатської області. За життя спадкодавець склав заповіт, посвідчений Колочавською сільською радою 02.11.2001 року, за реєстраційним № 15, згідно якого спадкоємицею в цілій частці майна померлого [PERSON] є його дочка [PERSON]. Після смерті спадкодавця у встановлений законом строк позивачка звернулася в Міжгірську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за заповітом. Однак їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом тільки на земельну ділянку, а також розяснено, видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок неможливо у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом з вимогою про визнання за нею як спадкоємцем по заповіту право власності на вищезазначений житловий будинок. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав, просить такий задовольнити. Представник відповідач [PERSON] при розгляді справи позов визнала та не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок за [PERSON]. Оцінивши позиції сторін, пояснення представника позивачки, представника відповідача та подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Пояснення і вимоги позивачки підтверджені такими документами: свідоцтвом про смерть [PERSON]; свідоцтво про право на спадщину за заповітом; державний акт; довідка з Колочавської с/ради; технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок. Згідно зведеного акту вартості будівель та споруд дійсна інвентарна вартість будинку та господарських споруд станом на 25.03.2016 рік складає 198451 грн.. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задовольнення позову. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася 11 червня 2014 року до суду з позовом до свого чоловіка [PERSON] про стягнення аліментів, у якому посилається на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 24 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської області, актовий запис №163. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у зв'язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини щомісячно зі всіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину щомісячно, але не менше як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. У попереднє судове засідання позивачка та відповідач не з'явилися, просять розглянути справу за їх відсутністю, позивачка на своїх вимогах наполягає, відповідач позов визнав, про що вказали у своїх заявах (а.с.13,14). На підставі ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотань про витребування та дослідження по справі інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні. Вирішуючи питання про обґрунтованість позову суд виходить з диспозитивності прав сторін та того, що згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюється судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивну неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановлені обставини справи і ухвалення рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, оцінивши усі докази по справі в їх сукупності суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що відповідач є батьком дитини, про що свідчить запис в свідоцтві про народження в графі «батько» (а.с.4), добровільно матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON], [INFO] не надає, інших неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків на утриманні не має, з нього слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини щомісячно зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З відповідача згідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України також підлягає стягнення судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася 12.06.2020 р. з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрували 15.01.2006 р. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З 01.12.2019 р. з відповідачем припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, не мають спільного бюджету, з того часу спільного господарства не ведуть. Вони з відповідачем стали один до одного зовсім чужими людьми, наміряв рятувати сім`ю не мають. Подальше спільне життя в якості подружжя не можливе, перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просить суд винести рішення яким шлюб з відповідачем розірвати. Позивач, її представник подали суду заяву про розгляд справи без їх участі, просять позовні вимоги задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи неодноразово повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрацію, за адресою вказаною представником позивача у заяві, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі, на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив позивач та його представник в своїх заявах. \~ \~ \~ \~Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. \~ \~ \~ \~Сторони зареєстрували шлюб 15.01.2006\~р.\~у відділі\~реєстрації актів\~цивільного стану\~міста Кам`янець-Подільського\~Кам`янець-Подільського\~міськрайонного управління\~юстиції Хмельницької\~області,\~про що\~складено актовий\~запис №\~18.\~Від спільного\~проживання в\~шлюбі сторони\~мають сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . В зв`язку з різними поглядами на життя, різні характери, відсутністю бажання спільно вирішувати сімейні проблеми в сім`ї часто виникали сварки та непорозуміння. Сторони припинили подружні відносини, проживають окремо з грудня 2019 р. Позивач миритися з відповідачем не бажає оскільки примирення суперечить її інтересам . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно \~ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування \~жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. \~ \~ \~ \~Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому підстав для збереження \~сім`ї \~немає. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася 13.08.2021 р. з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрували 25.01.2018 р. До укладення шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Спочатку сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх років шлюбні відносини погіршилися. Тепер в їхніх відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага, проживають окремо. Позивач вказує, що шлюб з відповідачем є формальним, оскільки особисті відносини тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Її неодноразові прохання допомогти утримувати сім`ю не дали жодних результатів. Відповідач не бажає за потрібне змінювати свою поведінку та спосіб життя. Продовжувати такі шлюбні відносини не бажає. Надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки спроби примирення не принесли жодних результатів. Позивач просить суд винести рішення яким шлюб з відповідачем розірвати, судові витрати покласти на відповідача. Позивач подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 25.01.2018 р. у Деснянському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено актовий запис № 95. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін видалось невдалим. В зв`язку з різними поглядами на життя, різні характери, в сім`ї виникали непорозуміння, що призвело до поступово погіршення сімейних стосунків. Сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Позивач з відповідачем миритися не бажає оскільки це суперечить її інтересам, відповідач вимоги позивача щодо розірвання шлюбу визнав. Відповідно ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи обставини справи, визнання відповідачем позову, суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому підстав для збереження сім`ї немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася 14.08.2014 року до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадковий житловий будинок. В заяві зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Вона успадкувала за ним житловий будинок за адресою [ADDRESS], який був споруджений ще батька чоловіка в 1960 роках, а потім добудований ними спільно у 1980-1990 роках. На час смерті чоловіка у будинку проживала вона. Діти [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Поскільки на даний будинок не має правовстановлюючих документів, то у позивачки виникають труднощі з оформленням документів про право власності на будинок, тому просить визнати за нею право власності на жилий будинок в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить задовольнити. Представник відповідача Піфко С.О. при розгляді справи позов визнав. Оцінивши позиції сторін, пояснення позивачки, відповідача та подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Пояснення і вимоги позивачки підтверджені такими документами: свідоцтвом про смерть [PERSON]; свідоцтво про одруження; довідки з Міжгірської с/ради; технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок. Згідно експлікацій внутрішніх площ будинку, зведеним актом про вартість будівлі і споруд, будинок складається з трьох житлових кімнат, коридор, кухня, кладовка, ванна, кочегарка, а також з господарських споруд: сарай, вбиральні, огорожа, гараж, огорожа. Дійсна інвентарна вартість будинку та господарських споруд станом на 2014 рік складає 86426 грн.. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задовольнення позову. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася 14.09.2016 року до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання вказавши, що вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 20.08.1994 року по теперішній час, з відповідачем вони мають спільних дітей сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, не надає. За таких обставин позивач просила суд стягнути із [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини доходів відповідача щомісячно до закінчення навчання. У судове засідання позивач надала письмову заяву в якій уточнила позовні вимоги, а саме просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/6 частини доходу відповідача починаючи з 14.09.2016 року і до закінчення сином навчання. Справу просила розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання подав письмову заяву в якій визнав позовні вимоги та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини доходу починаючи з 14.09.2016 року і до закінчення навчання. Просив проводити розгляд справи без його участі. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому прийнято судом. Суд оголосивши заяви сторін, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Павлінська) В.І. з 20.08.1994 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 9). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], який народився 23.05.1997 року, що підтверджено рішенням суду від 03.03.2016 року та не заперечувалось сторонами. Після досягнення повноліття [PERSON]. продовжує навчання (денна форма) в Черкаському державному бізнес-коледжі, що підтверджується довідкою №930 від 08.09.2016 року. Термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2018 року. Навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб (а.с. 10). Згідно статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином оскільки [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання та не має власних доходів, а відповідач не заперечує що може надавати допомогу синову, то позовні вимоги підлягають задоволенню. Погоджений сторонами розмір щомісячних аліментів у 1/6 частину доходів відповідача, не суперечить вимогам закону. Аліменти підлягають стягненню з дати подання позову до суду і до закінчення [PERSON] навчання у бізнес-коледжі. Судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 198-201 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved