Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та ПАТ НАСК «Оранта» про стягнення з ПАТ НАСК «Оранта» матеріальної шкоди у розмірі 56445 грн. 58 коп. та про стягнення з [PERSON] моральної шкоди у розмірі 50000 грн.. В обґрунтування позову зазначається, що з вини [PERSON] , що підтверджено вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12 березня 2020 року, позивачу завдано шкоду у вигляді матеріальної та моральної шкоди. Згідно медичної документації та чеків матеріальна шкода склала 56445 грн. 58 коп., а моральну шкоду позивач оцінює в 50000 грн.. Позивач та представник позивача у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити, при цьому окремо зазначили, що окрім фізичної шкоди, діями відповідача завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні переживання та спогади, тривога, емоційні тілесні реакції. Також позивач, як особа похилого віку продовжувала працювати, однак після ДТП втратила таку можливість та на сьогодні відчуває свою неспроможність себе забезпечити, що визиває негативні емоції та викликає моральні страждання. Представник [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, при цьому зазначав, що відповідачем сину позивача надавались кошти під час лікування позивача в лікарні у загальному розмірі 30600 грн.. Надані до суду квитанції не підтверджують витрати позивача на лікування, оскільки відсутні рецепти та конкретні призначення лікарів. Крім того, представник зазначив, що кошти витраченні на лікування після повторної травми, яка сталася внаслідок перелому ортопедичного імпланту, не можуть бути стягненні з відповідача, оскільки такий перелом стався не з його вини. На думку представника відповідача, позивачем не надано доказів на підтвердження розміру заявленої моральної шкоди, що також є підставою для відмови у позові. Представником ПАТ НАСК «Оранта» у відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні зазначав, що позов не визнають з наступних причин. Більшість призначень лікаря, які надані позивачем до суду не є офіційними документами, а тому не можуть слугувати обґрунтуванням витрат на ліки. Більшість чеків є нечитабельними та з них неможливо встановити, що купувалось та на яку суму. На думку представника, в деяких чеках зазначено ліки, які не стосуються травми та відсутнє підтвердження призначення таких ліків лікарем, а в деяких чеках немає обов`язкових реквізитів платіжного документу, а тому вони не можуть слугувати підтвердженням витрат позивача. Представник вважає, що позивач підтвердила витрати належними доказами на загальну суму 4346 грн. 18 коп., які фактично сплаченні [PERSON] , що підтверджується розписками, а тому відсутні підстави для стягнення таких коштів зі страхової компанії. Представником також зазначено, що позивачем не доведено підстави стягнення коштів витрачених на лікування після повторної травми, яка сталася внаслідок перелому ортопедичного імпланту, оскільки такий перелом стався не з вини обвинуваченого [PERSON] .. Судом витребувано з архіву суду кримінальну справу № 658/4708/18, яку оглянуто в судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] .. Так, судом встановлено, що [PERSON] 19.04.2018 року, приблизно о 17.01 год., керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2115», державний номер [NUMBER] , який знаходився у технічно-справному стані, здійснюючи рух по вул. Котовського в смт Любимівка Каховського району Херсонської області, що за пріоритетом відноситься до другорядних доріг, не врахував дорожньої обстановки, яка склалася, та не надав переваги у русі мопеду марки «Дельта», яким керував [PERSON] , і який рухався по вул. Мелітопольській в смт Любимівка Каховського району в напрямку м. Каховка, з лівого боку відносно руху даного автомобіля, що за пріоритетом відноситься до головної дороги, в результаті чого, виїхавши на проїзну частину вулиці Мелітопольської, допустив зіткнення між вищевказаними транспортними засобами. Внаслідок даної ДТП пасажиру мопеда потерпілій [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: - закритого перелому зовнішнього виростку правої великогомілкової кістки, закритого уламкового перелому правої великогомілкової та малогомілкової кісток, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 214к від 06.11.2018 року, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я, - забитої рани на правій нижній кінцівці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Всі тілесні ушкодження [PERSON] могли бути спричинені 19.04.2018 року тупими предметами, можливо від удару виступаючими частинами рухомого автомобіля під час зіткнення з рухомим мопедом, та подальшого співударяння з тупими предметами під час падіння з рухомого мопеду на дорожнє покриття. Зазначенні обставини встановленні судом під час розгляду кримінального провадження № 12018230190000761 та не оспорюються сторонами. Вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12 березня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Ухвалою Херсонського апеляційного суду цивільний позов [PERSON] до [PERSON] та ПАТ НАСК «Оранта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди було виділено в окреме провадження. Заперечуючи проти позову відповідачі зазначали, що позивачем не доведено розмір матеріальної шкоди, оскільки чеки не відповідають вимогам та не підтверджено належними та допустимими доказами обґрунтованість придбання певних ліків. Відповідно до статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 1187 та 1172 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як встановлено судом, [PERSON] 19 квітня 2018 року отримала тілесні ушкодження внаслідок ДТП, винуватцем якого є [PERSON] , що встановлено вироком суду та ніким не оспорюється. В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких даних шкода позивачу завдана [PERSON] , внаслідок його винних дій. Разом з цим, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована, що підтверджується відповідним страховим полісом (а.с. кримінальної 139). Страховиком є ПАТ НАСК «Оранта». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. Як вбачається з матеріалів справи позивачем під час звернення із цивільним позовом до суду надано виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 5228-307, 2507-135, 4191-244 (а.с. кримінальної 18-20). Згідно вказаних виписок [PERSON] перебувала на лікуванні та на лікарняному в період з 19 квітня 2018 року по 11 травня 2018 року з відміткою продовжує хворіти, з 06 липня 2018 року по 17 липня 2018 року з відміткою продовжує хворіти та з 25 серпня 2018 року по 14 вересня 2018 року з відміткою продовжує хворіти. При цьому останній лікарняний закритий позивачу 14 серпня 2018 року. В періоди з квітня по травень та з липня по серпень позивач перебувала на лікарняних у зв`язку з переломом кісток, що сталося внаслідок ДТП, в період з серпня по вересень позивач перебувала на лікуванні у зв`язку з переломом ортопедичного імпланту. За період з квітня по серпень 2018 року позивачем надано до суду чеки та квитанції, які пов`язанні саме з лікуванням у зв`язку із отриманою внаслідок ДТП травмою на загальну суму 37285 грн. 04 коп. (оригінали чеків в матеріалах кримінальної справи на аркушах 85-118). Судом не приймається до уваги посилання відповідачів на відсутність в деяких випадках рецептів, невідповідності чеків вимогам, неможливості встановити зміст чеку, роздрукований чек вицвів, оскільки майже в кожному чеку є наявність ліків пов`язаних із переломом кісток та більша частина суми з лікування складається з квитанцій пов`язаних із придбанням імплантів, а саме 20850 грн.. Крім того, суд вважає, що погана якість деяких чеків або їх неналежне оформлення сталося не з вини позивача та не може бути підставою для відмови особі у відшкодуванні витрат пов`язаних із лікуванням після ДТП, крім того ліки зазначенні в таких чеках та квитанціях пов`язанні саме з лікуванням переломів. До зазначеної вище суми судом не враховано ліки, які купувались позивачем в період перебування у лікарні з 25 серпня по 14 вересня 2018 року та після цього, оскільки таке лікування позивач отримував не у зв`язку із безпосередньо отриманою травмою 19 квітня, а у зв`язку із переломом ортопедичного імпланту, який придбавався позивачем самостійно, страхова компанія або відповідач в цьому участі не приймали, а тому відсутня вина [PERSON] щодо подальшого лікування позивача після закриття лікарняного 14 серпня 2018 року. Позивач та її син [PERSON] , який допитувався як свідок в судовому засіданні зазначали, що імплант замовляли лікарі, вони лише оплатили, до лікарів з приводу причин перелому імпланту не звертались та це питання не з`ясовували. За таких даних, позивачем не доведено причино - наслідковий зв`язок між ДТП, отриманою позивачем травмою та переломом імпланту, а тому не доведена вина [PERSON] , що свідчить про відсутність обов`язку [PERSON] та страхової компанії оплачувати лікування позивача за зазначений вище період. З урахуванням всього вище викладеного страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілої підлягає стягненню зі страхової компанії ПАТ НАСК «Оранта» як страховика [PERSON] за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу, як це передбачено Законом та умовами страхування у розмірі 37285 грн. 04 коп., тобто суми що підтверджується відповідними чеками, квитанціями та іншими платіжними документами. При цьому судом не приймається до уваги посилання представника на фактичне відшкодування [PERSON] шкоди завданої здоров`ю позивача, та стягнення такої суми зі страхової компанії призведе до подвійного відшкодування шкоди, оскільки позивачем заявлено вимогу до страхової компанії з приводу відшкодування матеріальної шкоди, а з [PERSON] моральної шкоди, і, крім того, як зазначено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14.07.2018 року в справі № 755/18006/15-ц суд вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, тобто саме страховик зобов`язаний відшкодувати шкоду, а суми сплачені [PERSON] можуть бути зараховані в погашення моральної шкоди завданої позивачу внаслідок ДТП. Відповідно до статей 1167, 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як встановлено вироком суду та не заперечується сторонами ушкодження здоров`я потерпілої [PERSON] відбулось внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а саме неправомірних дій водія автомобілю, який притягнутий у зв`язку з цим до кримінальної відповідальності. Згідно ст. 1187 та 1172 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки автомобілем марки «ВАЗ-2115», державний номер [NUMBER] [PERSON] керував на відповідній правовій підставі (за наявності свідоцтва про реєстрацію). Вказані обставини сторонами також не оспорюються. З аналізу наведених норм Цивільного кодексу вбачається, що моральна шкода відшкодовується фізичною особою, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, в незалежності наявності або відсутності вини. Щодо розміру завданої позивачу моральної шкоди, суд виходить з наступного. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Представник відповідача в судовому засіданні зазначав, що позивачем не надано жодних документів в обґрунтування розміру моральної шкоди на суму 50000 грн.. Однак, під час розгляду позовної заяви, позивач неодноразово в судовому засіданні зазначала про постійний фізичний біль та душевні страждання, пов`язанні із постійною необхідністю звернення до лікарів з приводу погіршення самопочуття після дорожньо-транспортної пригоди. Позивач не працевлаштована, однак до аварії вона працювала на сезонних роботах в полі, що дозволяло заробити гроші на прожиття, однак на цей час вона працювати за станом здоров`я в полі не може та навіть вдома їй постійно допомагає чоловік та діти по господарству. Таким чином, вирішуючи спірні правовідносини судом приймається до уваги, що тяжкість фізичного, морального та психологічного стану потерпілої через три роки після аварії не зменшився, та навпаки постійно нагадує фізичний біль про отриману травму. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Завдання моральної шкоди потерпілій внаслідок протиправних дій [PERSON] , пов`язаних із порушенням Правил дорожнього руху, що призвело до спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, суд вважає доведеним і встановленим. Визначаючи розмір відшкодування суд врахував, тяжкість наслідків пов`язаних не лише з тілесними ушкодженнями у вигляді перелому кісток рук, а із зміною життя особи, неможливістю в подальшому працювати, необхідністю налагодження життя після аварії та тривалого перебування в лікарнях та реабілітаційний період після цього. Похилий вік особи та загальний стан здоров`я. З урахуванням всього вищевикладеного суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 35000 грн., однак оскільки [PERSON] сплачено 30600 грн. у відшкодування шкоди позивачу під час перебування у лікарні, стягненню на цей час підлягає сума у розмірі 4400 грн..

Outcome: partial