Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, за участю заінтересованої особи Генічеської державної нотаріальної контори, в якій просила встановити факт постійного проживання заявника з [PERSON], [INFO], який помер 28 березня 2017р., за адресою: вул. Найденова,19 у м. Ялта АР Крим. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що заявник разом зі своїм чоловіком [PERSON] з 2005р. проживали за адресою: [INFO] АР Крим. Після смерті чоловіка, заявник переїхали жити до Генічеського району Херсонської області, та з метою прийняття спадщини звернулась до Генічеської державної нотаріальної контори. Однак, у видачі свідоцтва про прийняття спадщини їй фактично було відмовлено з тих підстав, що нею не надано документу, що підтверджує факт спільного проживання її зі спадкодавцем на момент смерті останнього. Вказані обставини і стали підставою звернення до суду із заявою. Заявник у судовому засіданні вимоги заяви підтримала, суду пояснила, що вона постійно проживала зі своїм чоловіком по вул. Найденова, 19 у м. Ялти АР Крим. У звязку із анексією Криму вона переїхали проживати до смт. Новоолексіївка, де з метою прийняття спадщини після смерті свого чоловіка звернулась до нотаріальної контори. Проте, не має можливості реалізувати свої спадкові права, так як нотаріус вимагає від неї підтвердити факт проживання зі своїм чоловіком на момент смерті останнього. Представник заявника у судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив її задовольнити. Зазначив, що не зважаючи на увесь пакет документів, що підтверджує факт спільного проживання заявника зі своїм чоловіком, державний нотаріус вимагає надати рішення суду, що підтверджує факт спільного проживання заявника зі своїм чоловіком на момент смерті останнього. Тому, змушені були звернутись до суду з вказаною заявою. Заінтересована особа у судове засідання не зявилась. Надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, поклалась на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши думку заявника та її представника, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 19 лютого 1959 року [PERSON] та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, про що відділом РАЦС міста Самарканда Самаркандської області зроблено актовий запис про шлюб за №313, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого повторно серії I-SM за №0081861 від 02 листопада 2017р. Після шлюбу, заявник залишилась на своєму прізвищі «Халілова». З 2005р. заявник разом зі своїм чоловіком переїхали проживати до [INFO], де придбали будинок №19 по вул. Найденова, та прописались у ньому. Вказані обставини підтверджуються тимчасовим посвідченням серії КР за №29640, виданого на імя [PERSON], та паспортом громадянина України, виданого на імя [PERSON] 29 березня 2017р. [PERSON] помер у м. Ялта, вул. Найденова,19, що підтверджується рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 31 липня 2017р. (справа № 653/2392/17), та свідоцтвом про смерть, виданого Генічеським районним відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області серії I-КГ за №237368. Після смерті свого чоловіка, [PERSON] переїхала проживати до [INFO], що підтверджується довідкою від 12 грудня 2017р. за №0000436163 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. У звязку зі смертю свого чоловіка та бажанням реалізувати свої спадкові права, [PERSON] через свого представника звернулась до Генічеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, 27 листопада 2017р., заявнику було направлено листа, в якому зазначалось, що нею не надано достатньо доказів, які б підтверджували факт проживання зі спадкодавцем на момент смерті. Враховуючи те, що надати довідку із ЖЕО, правління ЖБК, чи органу місцевого самоврядування заявник не має можливості, оскільки вони будуть видані окупаційною владою АР Криму, та ці документи не визнаються на материковій частині України, тому виникла необхідність у підтвердженні факту спільного проживання через суд. Кожна особа відповідно до ст. 4 ЦПК України має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови №7 від 30.05.2008 р. роз'яснив, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка і разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. \~Пунктом 23 зазначеної вище Постанови роз'яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.\~\~ У судовому засіданні з пояснень заявника, письмових доказів встановлено, що [PERSON] з 2005 року проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] за місцем їх проживання: [INFO] АР Крим, до часу смерті останнього, тобто до 28 березня 2017р. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до\~ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця),\~\~до\~\~інших\~\~осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За вказаних обставин,\~оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини на які посилається заявник, дані докази повністю узгоджуються із заявою [PERSON], її поясненнями у судовому засіданні, і є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання\~[PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] на час відкриття спадщини.\~Одночасно суд приймає до уваги, що заявник позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved