Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позивач зазначала, що 18 серпня 1999 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1011. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-КВ №054703 від 14 лютого 2001 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,019 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На зазначеній земельній ділянці сторони у шлюбі побудували житловий будинок. 20 березня 2011 року виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області на ім'я відповідача видано свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS], зареєстрованого 27 квітня 2001 року державним комунальним підприємством «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №2 за реєстровим №6092. На даний час у них виник спір щодо розміру часток у спільній сумісній власності на житловий будинок [ADDRESS]. Посилаючись на викладене, позивач просила суд поділити спільне майно подружжя шляхом виділення у власність по ? частині житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кожному із подружжя. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення в повному обсязі. Судом встановлено, що 18 серпня 1999 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1011 (а.с.5). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-КВ №054703 від 14 лютого 2001 року, відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,019 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-7). На зазначеній земельній ділянці сторони у шлюбі побудували житловий будинок. 20 березня 2011 року виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області на ім'я відповідача видано свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS], зареєстрованого 27 квітня 2001 року державним комунальним підприємством «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №2 за реєстровим №6092 (а.с.12-13). Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] знаходиться житловий будинок, позначений на плані літерою «А-2» з відповідними надвірними будівлями та спорудами (а.с.8-11). Оскільки спірний будинок був побудований сторонами під час перебування у шлюбі, суд приходить до обґрунтованого висновку, що це майно є спільним майном подружжя. За таких підстав, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved