Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя та стягнення грошової компенсації вартості ? частки квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та пояснили, що вона та відповідач перебували з 1992 року по 2008 рік у зареєстрованому шлюбі, під час якого шляхом приватизації набули право власності на трикімнату квартиру [ADDRESS]. Після погіршення сімейних стосунків позивач залишила квартиру та стала проживати в [INFO], а відповідач проживає у спірній квартирі. В звязку з небажанням позивача проживати в спірній квартирі разом з відповідачем просить суд визначити частки у спільному сумісному майні подружжя по 1/2 частині кожного, визнати право власності за відповідачем на приналежну позивачу частку житла та стягнути з відповідача грошову компенсацію належної їй 1/2 частки квартири в розмірі 85257 грн., оскільки квартира є неподільною і спільне користування нею з відповідачем є неможливим, просили суд позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, суду пояснили, що не заперечують щодо визначення часток сторін у спірному майні по 1/2, визнання за відповідачем права власності на ? частину квартири, в решті позову просили суд відмовити посилаючись на те, що у відповідача відсутні гроші виплатити позивачу компенсацію. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 14.03.1992 року по 01.09.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 5, 6). Згідно свідоцтва про право власності № 20 від 31.01.2003 року, виданого Компаніївською селищною радою, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], яка ними придбана за час спільного подружнього життя. (а.с. 7,8). Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, а ч.3 вказаної статті передбачено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Звітом від 31.07.2013 року визначена вартість квартири [ADDRESS] в розмірі 170514 грн. Вартість ? частки квартири складає 85 257 грн. (а.с.11). Частинами 1, 2 ст. 71 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно ч.4 ст.71 Сімейного кодексу України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 364 ЦК України, кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом, або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки. При цьому зазначеною нормою передбачено, що обов»язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, обов»язковість згоди інших співвласників на такий виділ не встановлена та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Згідно висновку від 19 вересня 2013 року № 56 обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об»єднанє бюро технічної інвентаризації» (ОКП «КООБТІ) щодо технічної можливості виділу в натурі житлову квартиру в дві окремих встановлено, що частина житлової квартири [ADDRESS] не є відокремленою, не має окремий вихід і не може бути виділена в окрему одиницю. (а.с.12). Обмежуючи право позивача на грошову компенсацію вартості частки квартири, якою фактично володіє та користується лише відповідачі, і враховуючи при цьому інтереси останніх (їхне скрутне матеріальне становище) суду потрібно перевіряти можливості сплати відповідачами такої компенсації. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України у справі № 6-4цс14. Відповідач вимог про сплату йому грошової компенсації не заявляв. Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК доказів про неможливість сплати компенсації за 1/2 квартири та про інші обставини, які б мали суттєве значення для справи в судовому засіданні не надав, клопотань про їх витребування не заявляв. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 967,28 грн. сплаченого судового збору, 8,53 грн. банківських послуг, пов»язаних зі сплатою судового збору, витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн., оплати виготовлення висновку обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об»єднань бюро технічної інвентаризації» в сумі 427,00 грн., виготовлення звіту торгово-промислової палати в розмірі 500,00 грн., а всього 3 902,81 грн. (а.с. 1,2, 18, 33-36) \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved