Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цим позовом до відповідача та просить стягнути з нього на свою користь та на своє утримання аліменти в твердій грошовій сумі 2000 грн, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позов мотивує тим, що 7 листопада 2015 року з відповідачем зареєстрували шлюб. У сторін є діти, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що тепер разом із відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть. Діти перебувають на її утриманні, а вона у свою чергу не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач матеріальної допомоги не надає, однак спроможний, працює, має заробітки. [PERSON] надіслав до суду відзив на позовну заяву. Позов не визнає та просить відмовити у ньому. Відповідач вказує, що позивачка разом із ним зареєстрована за одним місцем проживання разом із спільними дітьми, що свідчить про проживання разом. [PERSON] стверджує, що особисто працює та утримує всю родину, ним надаються для сім`ї необхідні кошти, сплачуються комунальні послуги, оплачується навчання дітей, забезпечується оплата лікування тощо. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Суду пояснила, що дійсно на момент пред`явлення цього позову з відповідачем проживала в одному помешканні, однак спільного господарства не вели. У цей період відповідач обіцяв придати для дітей житло. З 20 квітня 2021 року з відповідачем в одному помешканні не проживають, а 31 березня 2021 року, тобто після подання цього позову [PERSON] припинив підприємницьку діяльність. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у ньому. Суду пояснив, що відповідач тепер отримує заробітну плату 6000 грн, а тому не може сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 2000 грн. [PERSON] не має на утриманні інших дітей, не з інвалідністю, перебуває з позивачкою в зареєстрованому шлюбі, непрацездатних батьків на утриманні не має, є здоровим. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є кумою сторін. Стверджує, що позивачка тепер проживає у своїх батьків. Особисто допомагала їй переїжджати до батьків. Після народження другої дитини відносини між сторонами погіршились. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює в меблевому салоні разом із відповідачем. Раніше сторони проживали спільно. Неодноразово бачив, що відповідач з дружиною відводили дітей до школи. Що у сім`ї відбулось йому невідомо. Про розмір заробітної плати відповідача також нічого не знає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює в меблевому салоні разом із відповідачем. Сторін знає давно та з гарної сторони. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч. 1 ст. 75, чч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 79, чч. 1, 2 ст. 80 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу (ч. 2 ст. 91 СК України). Судом установлено, що у сторін є діти, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а. с. 7, 8). Діти проживають із позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач у справі працює та є працездатною особою молодого віку, не має інвалідності, тобто є здоровим, не має на утриманні інших осіб, окрім спільних з позивачкою дітей. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів у цій справі, суд, окрім вищезазначеного, виходить з презумпції фізичного здоров`я відповідача, оскільки інших відомостей про це сторони не надали. Інші істотні дані про розмір майнового стану відповідача, матеріали справи не містять. Позивачка [PERSON] тепер не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, відповідно перебуває у скрутному матеріальному становищі. Тобто позивачка у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги від чоловіка. Суд бере до уваги також те, що право вибору способу стягнення аліментів належить позивачці. З огляду на вищезазначене, суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання до досягнення дитиною трьох років у твердій грошовій сумі 1700 грн, щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Цей розмір аліментів суд уважає відповідає матеріальному становищу відповідача та фактичним обставинам справи. До такого по суті висновку також доходив Верховний Суд у своєму рішенні від 13 червня 2019 року (справа № 201/2097/17). Позивачкою не надано суду достатньо доказів, що дають суду підстави вважати про можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу у визначеному нею розмірі. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позовну заяву [PERSON] пред`явлено до суду особисто 23 березня 2021 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», установлений у 2021 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня - 2270 грн. Отже, оскільки вимоги майнового характеру позивачки у цій справі задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 771,80 грн, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial