Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього збитки в розмірі 9 000 грн. та 4 000 грн. моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що постановою Перечинського районного суду від 11 червня 2020 року у справі № 304/376/20, яка 23 червня 2020 року набрала законної сили, встановлено, що 15 березня 2020 року о 07.20 год. [PERSON] по вул. Ужанській у м.Перечин Закарпатської області, керуючи транспортним засобом марки «Шкода Октавія», д/н [NUMBER] , не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та скоїв наїзд на огорожу що призвело до механічних пошкоджень вказаного автомобіля з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху. За наведених обставин [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди їй було заподіяно матеріальні збитки на суму 9 000 грн., зокрема повністю знищено 15 метрів огорожі, 6 металевих труб та 15 метрів металевої сітки, а також насадження кущів та дерев. Так, під час скоєння ДТП та у відповідь на її неодноразові телефонні дзвінки [PERSON] пообіцяв полагодити горожу або компенсувати їй, як власнику майна, збитки. Однак, огорожу вона відновила за власні кошти, завдані збитки у добровільному порядку їй не відшкодовані, про що 07 квітня 2020 року зверталася із відповідною заявою в Перечинський районний суд. Протягом трьох тижнів з моменту вчинення ДТП її будинок був без огорожі, відтак на територію домогосподарства могли вільно заходити інші громадяни, безпритульні та дикі тварини. Її собаки, які до цього охороняли будинок, були змушені сидіти закритими у вольєрі та постійно гавкали, внаслідок чого особливо у нічний час вона мусіла перевіряти подвір`я, так як боялася пограбування. За вказаних обставин, вона страждала на постійне недосипання, головні болі, жила у постійному страху за себе та рідних, у неї погіршилося загальне самопочуття. Оскільки через протиправні дії відповідача, у тому числі його небажання відшкодувати завдані збитки, вона зазнала душевних страждань, та змушена захищати свої права у суді, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 цього Кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У разі якщо шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, то її відшкодування відбувається на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Тобто у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановлено, що 15 березня 2020 року о 07.20 год [PERSON] , в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, по вул. Ужанській в м. Перечин Закарпатської області, керуючи автомобілем марки «Шкода Октавія», номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та скоїв наїзд на огорожу, що призвело до механічних пошкоджень вказаного транспортного засобу з матеріальними збитками. Вказане стверджується постановою судді Перечинського районного суду від 11 червня 2020 року, якою також визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень (а. с. 8). Також встановлено, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди була пошкоджена огорожа домоволодіння [ADDRESS] , що належить позивачу [PERSON] (а. с. 12-18). Таким чином, неправомірними діями [PERSON] , пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), позивачу було завдано майнової шкоди та прямих збитків, внаслідок чого наявний безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та встановленими наслідками. У ході розгляду справи встановлено, що протиправними діями [PERSON] 15 березня 2020 року о 07.20 год. позивачу [PERSON] завдано шкоду за пошкодження огорожі, кущів, дерев, насаджень на загальну суму 9 000 грн. (а. с. 9-11). Як роз`яснено в п. п. 4, 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, враховуючи вищенаведене та те, що судом встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та встановленими наслідками, а саме заподіянням [PERSON] шкоди, яка у добровільному порядку [PERSON] не відшкодована, тому така підлягає стягненню з останнього у судовому порядку. Що стосується позовної вимоги про відшкодування [PERSON] моральної шкоди, завданої позивачу у розмірі 4 000 грн., то суд виходить з наступного. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача. У підтвердження заподіяння моральної шкоди внаслідок пошкодження відповідачем належної позивачу огорожі остання посилається на негативні, вимушені зміни у її житті, що спричинили їй зайві турботи та зумовили моральні переживання та страждання. Крім цього, через небажання [PERSON] відшкодувати завдані збитки у добровільному порядку вона змушена захищати своє право у суді. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як роз`яснено в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи вищенаведене та наявність душевних страждань, які [PERSON] зазнала у зв`язку з протиправними діями відповідача та наслідками таких дій, а саме частковою відсутністю огорожі належного їй домогосподарства та необхідністю звернення до суду для відшкодування завданих збитків через небажання [PERSON] відшкодувати такі у добровільному порядку, суд приходить до висновку, що позивачу завдана моральна шкода та така, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості може бути стягнена судом у заявленому нею розмірі, а саме 4 000 грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved