Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові вона посилається на те, що 18.06.2014 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Антонівської сільської ради Уманського району Черкаської області, актовий запис № 1. Позивач вказує, що за час перебування в шлюбі у них народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] . В позові позивач також вказує, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не бажає, участі у вихованні дитини не приймає, тому позивач просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітної плати (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі. Також, в заяві вказано, що позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. В заяві також вказано, що позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 18 червня 2014 року у виконавчому комітеті Антонівської сільської ради Уманського району Черкаської області, актовий запис № 1 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.06.2014 р. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видане 22.04.2013 року виконавчим комітетом Антонівської сільської ради Уманського району Черкаської області (актовий запис № 1), в якому батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено в ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ст. 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 СК України. Таким чином, з огляду на вік дитини, прожитковий мінімум для неї, обов`язок батьків забезпечувати достатнє утримання дитини, належні умови для її розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька, який в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання, суд вбачає підстави, із врахуванням фактичних обставин справи, визначити до стягнення аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною відповідача повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини. Суд вбачає підстави до задоволення позову в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, так як добровільно відповідач коштів на утримання дитини не дає. Згідно з вимогами ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved