Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] являється власником житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] В домоволодінні за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. В вересні 2010 року відповідач [PERSON] виїхав із спірного домоволодіння, і на протязі цього часу в будинку не мешкає, не сплачує комунальні послуги, місце знаходження останнього не відомо. Так як відповідач являється рідним братом позивачки, то остання зверталася із заявами до Центрально-Міського районного відділу Криворізького міського управління ТУ МВС України у Дніпропетровській області з питанням встановлення місце знаходження [PERSON], [INFO], але відповідно до відповідей наданих Центрально-Міським районним відділомКриворізького міського управління ГУ МВС України у Дніпропетровській області, встановити місце знаходження відповідача не можливо. З того періоду будь - яких претензій щодо проживання в будинку відповідач не заявляв і намірів повернутися не має. Після виселення відповідач перестав нести будь-які витрати по оплаті комунальних послуг. Реєстрація відповідача в будинку призводить до того, що на нього нараховуються кошти за користування комунальними послугами і змушують позивача сплачувати нараховані суми в завищеному розмірі, що є обтяжним для позивачки так як остання являється пенсіонеркою. А також, реєстрація відповідача перешкоджає позивачці, як власниці, здійснювати право користування належним їй на праві власності майном. З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], знявши [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з,явився, повідомлявся належним чином про розгляд справи, суд вирішив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Суд, вислухавши представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майна САС № 179818 від 22.10.2010 року, інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно , [PERSON] являється власником житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]( а.с. 7, 30). Відповідно до довідки від 02 жовтня 2013 року виданої головою квартального комітету № 39 в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] ( а.с.13) зареєстровані наступні особи: 1) [PERSON], [INFO]; 3) [PERSON], [INFO]. В вересні 2010 року відповідач [PERSON] виїхав із спірного домоволодіння, і на протязі цього часу в будинку не мешкає. До теперішнього часу в будинку не проживає, не сплачує комунальні послуги, місце знаходження останнього не відомо. Так як відповідач являється рідним братом позивачки, то остання зверталася із заявами до Центрально-Міського районного відділу Криворізького міського управління ТУ МВС України у Дніпропетровській області з питанням встановлення місце знаходження [PERSON], [INFO], але відповідно до відповідей наданих Центрально-Міським районним відділом Криворізького міського управління ГУ МВС України у Дніпропетровській області ( а.с.14-18), встановити місце знаходження відповідача не можливо. Після виселення відповідач перестав нести будь-які витрати по оплаті комунальних послуг. Реєстрація відповідача в будинку призводить до того, що на нього нараховуються кошти за користування комунальними послугами і змушують позивача сплачувати нараховані суми в завищеному розмірі, що є обтяжним для позивачки так як остання являється пенсіонеркою. А також, реєстрація відповідача перешкоджає позивачці, як власниці, здійснювати право користування належним їй на праві власності майном. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач та відповідач по справі її двоюрідні брат і сестра. Відповідач з 2010 року не живе за адресою: [ADDRESS]. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він сусід позивачки, живе по [ADDRESS] з 1993 року, стверджує, що відповідач по справі з 2010 року не живе у будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України член сім,ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім,ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Слід зобов.язати Центрально-Міський районний відділ в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved