Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.03.2013 року рішенням Луцького міськрайонного суду розірвано шлюб між нею та [PERSON], який був укладений 04.09.2005 року. За час перебуванні у шлюбі з [PERSON], ними набуто право власності на земельну ділянку площею 0,12 га в с. Підгайці Луцького району Волинської області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і на вказаній земельній ділянці розпочато будівництво індивідуального житлового будинку. Вказує, що після розірвання шлюбу між ними не було досягнуто домовленості щодо поділу спільного майна подружжя, у звязку з чим вона звернулась до суду із позовом про поділ і рішенням апеляційного суду Волинської області від 12.06.2014 року за нею та [PERSON] визнано право власності по ? частині будівельних матеріалів, конструктивних елементів та обладнання, що були використані в процесі будівництва житлового будинку з підвалом, гаражем та мансардою по вул. Р. Савицького, 14 в с. Підгайці Луцького району Волинської області та по ? частині земельної ділянки за вказаною адресою за кожним. Також даним рішенням встановлено, що спірний житловий будинок з підвалом, гаражем та мансардою є спільною сумісною власністю подружжя і готовність обєкта становила 94,5%. Зазначає, що 09.04.2015 року [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок №14 по вул. Савицького в с. Підгайці Луцького району. Оскільки спірний будинок є обєктом спільної сумісної власності подружжя, так як набутий в період шлюбу за спільні кошти, то у звязку з чим просить визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку №14 по вул. Савицького в с. Підгайці Луцького району. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити. Відповідач та його представник, а також третя особа в судовому засіданні не заперечували відносно задоволення позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.03.2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 04.09.2005 року відділом РАЦСу Луцького міського управління юстиції (а.с. 16). Як вбачається з державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА №652986 [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1200 га с. Підгайці Луцького району Волинської області (а.с. 4). Рішенням апеляційного суду Волинської області від 12.06.2014 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності за кожним по ? частині будівельних матеріалів, конструктивних елементів та обладнання, що були використані в процесі будівництва житлового будинку з підвалом, гаражем та мансардою по вул. Р. Савицького, 14 в с. Підгайці Луцького району Волинської області та по ? частині земельної ділянки за вказаною адресою (а.с. 17-19). Крім того, даним рішенням встановлено, що спірний житловий будинок з підвалом, гаражем та мансардою є спільною сумісною власністю подружжя і готовність обєкта становила 94,5% (а.с. 17-19). Отже, за таких обставин, суд приходить до висновку, що житловий будинок по вул. Р. Савицького, 14 в с. Підгайці Луцького району Волинської області є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором - ч.ч. 1, 3 ст. 70 СК України. Як слідує із розяснень у п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд приймає до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, згідно п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про підставність заявлених вимог та вважає за можливе визнати за позивачем права власності на ? частину житлового будинку № 14 по вул. Савицького в с. Підгайці Луцького району Волинської області.

Outcome: approved