Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вищевказаною позовною заявою. Посилається на те, що у шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON] [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З 2013 року відповідач не бере участі у вихованні їхнього сина. Вона має змогу вивезти дитину за кордон для відпочинку та оздоровлення, але через відсутність згоди батька дитини в Тячівському РВ ГУ ДМС їй було відмовлено у виготовленні проїзного документа дитини. Відповідач та представник Тячівського РВ ГУ ДМС в Закарпатській області у судове засідання не зявилися і не повідомили суд про причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 150 цього ж Кодексу батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 2 ст. 157 СК України передбачено, що на того з батьків, хто проживає окремо від дітей покладено обов'язок брати участь у її вихованні і йому надано право на особисте спілкування з дитиною. Отже, суд приходить до висновку, що бажання позивачки отримати дозвіл на вивезення дитини за кордон для відпочинку та лікування повністю узгоджується з її правами та обовязками покладеними на неї Сімейним кодексом України та Конвенцією про права дитини, і ніяким чином не порушує права та не позбавляє можливості виконувати свої обовязки щодо дитини відповідача. З приписів ст. 313 ЦК України убачається, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розірвано та на утриманні позивачки знаходяться неповнолітній син сторін, [PERSON] [INFO] Це стверджується рішенням Тячівського районного суду про розірвання шлюбу, свідоцтвом народження дитини та довідкою Тячівської міської ради. Позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість вивезти дитину за кордон, де зможе забезпечити її відпочинок. Однак отримати згоду на виготовлення дитині дитячого проїзного документу для виїзду за кордон від батька дитини не може. При розгляді даної справи не було встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування за кордоном України, позовні вимоги заявлені саме в інтересах дитини і у зв'язку з цим вони підлягають задоволенню. Жодних доказів того, що надання дозволу на виготовлення проїзних документів та виїзд дитини за кордон без згоди батька буде суперечити її інтересам відповідач суду не надав. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судовий збір у сумі 487.20 грв. Тому,

Outcome: approved