Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] сільської ради Березнівського району Рівненської області про встановлення факту належності майна на праві власності, визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що 04.03.2012 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок №19 по вул.Першотравнева в с.Малушка Березнівського району Рівненської області. [PERSON] вказує, що прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до Березнівської районної державної нотаріальної контори. Інші спадкоємці за законом діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь позивача. Позивач покликається на те, що має намір оформити право власності на спадкове нерухоме майно, а саме вищевказаний житловий будинок, однак не має змоги цього зробити, так як за життя спадкодавцем не було оформлено право власності на даний обєкт нерухомості. З урахуванням вказаних обставин, просить встановити за [PERSON], який помер 04.03.2012 року, факт належності на праві власності майна, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по вул.Першотравнева,19 в с.Малушка Березнівського району Рівненської області та визнати за нею право власності даний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про підтримання позовних вимог та проведення розгляду справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] сільська рада Березнівського району Рівненської області згідно поданої письмової заяви проти задоволення позовних вимог не заперечила, просить розглядати справу у відсутності представника. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть І-ГЮ №120019 спадкодавець [PERSON] помер 04.03.2012 року. Згідно положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №45672059 від 04.11.2016 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] не вчинив заповітного розпорядження на випадок своєї смерті. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Отже, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до статті 1261 ЦПК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Свідоцтво про одруження серія І-ГЮ №003773 підтверджує, що позивач [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON] Із довідки [PERSON] сільської ради Березнівського району Рівненської області №2103 від 08.11.2016 року встановлено, що [PERSON] на день його смерті 04.03.2012 року був зареєстрований та постійно проживав в житловому будинку за адресою: с.Малушка вул.Першотравнева,19 Березнівського району Рівненської області. За вказаною адресою станом на 04.03.2012 року були зареєстровані та проживали дружина [PERSON], дочка [PERSON], онук [PERSON] Згідно ч.2 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із матеріалів спадкової справи №183/12 до майна померлого 04.03.2012 року [PERSON] вбачається, що спадкоємці за законом першої черги діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовились від прийняття спадщини за законом на користь матері [PERSON] Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст.1218 ЦК України). Згідно виписки з погосподарської книги с.Малинськ Березнівського району Рівненської області №12 особовий рахунок №0628-1будинок №19 по вул.Першотравнева в с.Малушка Березнівського району Рівненської області рахується за [PERSON], який помер 04.03.2012 року; рік побудови житлового будинку 1971. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.09.2016 року нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №19 по вул.Першотравнева в с.Малушка Березнівського району Рівненської області у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на даний обєкт нерухомого майна. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (чинна на момент завершення будівництва спірного житлового будинку), яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Отже, запис у погосподарській книзі є актом органу влади, що підтверджує право власності на вищевказаний житловий будинок. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими спорудами №19 по вул.Першотравнева в с.Малушка Березнівського району Рівненської області входить до складу спадкової маси. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів ( ч.1 ст.328 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав, зокрема, є визнання права ( ч.2 ст.16 ЦК України). При вирішенні вимоги щодо встановлення за [PERSON], який помер 04.03.2012 року, факту належності на праві власності майна, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по вул.Першотравнева,19 в с.Малушка, то суд приймає до уваги наступні обставини. Згідно з вимогами ст. ст. 28-30 ЦПК України померла особа не може бути стороною у справі, так як не має цивільної процесуальної правосуб'єктності. У даному випадку виник спір щодо спадкоємця померлої особи. Тому визнавати право за померлою особою чи встановлювати відповідний юридичний факт законом не передбачено. Зазначені фактичні обставини та юридичний факт встановлюється у мотивувальній частині рішення суду, а в резолютивній визнається, якщо це доведено, право за особами, які мають цивільну процесуальну правосуб'єктність. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] як спадкоємець за законом відповідно до положень ЦК України після смерті чоловіка прийняла спадщину, інші спадкоємці за законом відмовились від прийняття спадщини, вищевказане нерухоме майно входить до спадкової маси а тому позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями №19 по вул.Першотравнева в с.Малушка Березнівського району Рівненської області , які є законними та обґрунтованими, підлягають до задоволення.

Outcome: partial