Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №2/6 в буд. 23 по вул. Текстильників в м. Чернігові. Позов обґрунтовано тим, що вона є власником вище зазначеної квартири на підставі договору дарування від 26.07.2017. За даною адресою зареєстрований також відповідач. З січня 2016 [PERSON] залишив місце реєстрації, переїхавши до іншої оселі, адреса якої їй невідома. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає. Посилаючись на ст.. 321, ч. 2 ст. 405 ЦК України, 72 Житлового кодексу України, позивач просить задовольнити її позов. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, не заперечував щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України. Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири №2/6 в буд. 23 по вул. Текстильників в м. Чернігові на підставі договору дарування від 26.07.2017 та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно( а.с. 7-8, 9). Відповідно до довідки ТОВ «Майас-сілтумс» № 2194 від 23.08.2017 за адресою м. Чернігів, вул. Текстильників, 23 к. 2/6 зареєстрований [PERSON] ( а.с. 10). Відповідно до акту № 184 від 22.08.2017 за підписами мешканців житлового будинку № 23 по вул. Текстильників в м. Чернігові, відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі №2/6 в буд. 23 по вул. Текстильників в м. Чернігові, але не проживає з січня 2016 ( а.с. 11). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що є сусідом позивачки [PERSON] , яка проживає в квартирі №2/6 в буд. 23 по вул. Текстильників в м. Чернігові. Рініше в даній квартирі проживали сімя Мкртичян, до складу якої входив і відповідач [PERSON] Однак вони квартиру продали та поїхали з міста. Едгар не проживає 7 чи 8 місяців. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно вимог ст.158 ЖК України, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Оскільки [PERSON] не є членом сім'ї позивача, договір найму не укладався, а тому суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним жилим приміщенням, а тому права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved