Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 15.09.2014 р. перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Галиновільської сільської ради Старовижівського району Волинської області, актовий запис № 10, Під час шлюбу у них народилося двоє неповнолітніх дітей. Вказуючи, що подружні відносини між ними фактично припинені, на даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, їхній шлюб існує лише формально, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач у судовому засіданні позов підтримала із викладених у ньому підстав, просить задовольнити, заперечує проти надання строку для примирення. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, мотиви невизнання позову не пояснив, строк для примирення не бажає йому надавати. Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом ч.3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони з 15.09.2014 р. перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Галиновільської сільської ради Старовижівського району Волинської області, актовий запис № 10 (а.с. 7). Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-10). Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть та їхній шлюб існує лише формально. Судом роз`яснено сторонам можливість надання строку для примирення, однак ні позивач, ні відповідач не виявили бажання на примирення та не заявили такого клопотання. Більше того, позивач категорично заперечувала можливість примирення з відповідачем, вказуючи, що він схильний до вживання алкогольних напоїв, не приділяє сім`ї уваги. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин справи, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати та залишити позивачці прізвище - « [PERSON] ». Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved