Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Вимоги вказаної позовної заяви мотивовані тим, що 12.09.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, на підтвердження укладення якого сторонами була складена розписка, згідно з якою відповідач взяла у борг 50000,0 грн. у позивача, та зобовязалась за позичені кошти купити житло для свого проживання разом із дітьми. Борг зобовязувалася повернути повністю. Свої зобовязання [PERSON] виконала лише частково та придбала житло за вказані кошти, але борг не повернула. Позивач з початку 2017 року неодноразово зверталася до відповідача з вимогами повернути належні їй грошові кошти, що були отримані нею за розпискою від 12.09.2008 року. Однак відповідач від виконання своїх зобовязань ухиляється та повернення коштів не здійснює. За таких обставин позивач була змушена звернутись до суду із даним позовом про стягнення суми заборгованості із відповідача в примусовому порядку. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала повністю та на їх задоволенні наполягала, надала суду пояснення аналогічні поясненням викладеним в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні [PERSON] заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі та проти задоволення вказаного позову не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормами ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У матеріалах справи наявна розписка відповідача [PERSON], із якої вбачається, що остання отримала кошти від позивача у розмірі 50000 грн., які зобовязувалася витратити на купівлю підходящого житла для свого проживання разом із дітьми. Із вказаної розписки вбачається також, що відповідач зобовязувалася повернути кошти в повному обсязі. Згідно із ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Суд при вирішенні вказаного позову також враховує, що представник відповідача за довіреністю, повноваження якого перевірені судом під час розгляду матеріалів справи, визнав позовні вимоги у повному обсязі, тому фактично визнав обставини при яких відповідач отримала вказані кошти та наявність у неї відповідної суми заборгованості. Таким чином суд, враховуючи визнання представником відповідача позовних вимог, та наявність законних підстав для задоволення позову, приходить до висновку, що вказаний позов підлягає для задоволення у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В матеріалах справи наявна квитанція про сплату позивачем 19.10.2017 року судового збору у розмірі 640,0 грн., які відповідно до вказаної вище статті підлягають стягнення із відповідача на користь позивача. На підставі зазначеного та

Outcome: approved