Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2003 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час являється неповнолітнім. Спільне подружнє життя з Відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя. Позивач зазначає, що можливості зберегти сімю немає. Подружні відносини припинилися в лютому 2011 року. З огляду на вказане, просить розірвати шлюб, терміну на примирення не надавати, прізвище змінювати на дошлюбне не бажає. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач подала заяву з проханням заяву слухати у її відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, відзиву не подав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про одруження серії 1-ИД №084845, виданим Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області 21 листопада 2003 року, 21 листопада 2003 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Солодка». Від шлюбу сторони мають одного спільного сина, який на даний час є неповнолітнім: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-ИД №151312, видане Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області 02 червня 2004 року). Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач і Відповідач, враховуючи його неявки до суду, не мають бажання зберегти сімю та дальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сімю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Солодка», та у своїй заяві зазначила про бажання його залишити. Дитина сторін, яка є неповнолітньою, проживає разом із матірю (Позивачем) за адресою: м. Скалат, вул. Вишнівецького, 52, Підволочиського району, Тернопільської області, що вбачається із позовної заяви. Таким чином суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved