Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] Петровчиа про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем шлюб уклала 03.03.2003 року, який зареєстровано у виконкомі Сасівської сільської ради Виноградівського району, актовий запис 4. За час шлюбу в них народилися двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Однак, спільне життя з відповідачем не склалося. Чоловік не дбав про створення нормальних сімейних відносин, між ними часто виникали розбіжності у поглядах на спільне життя. Останнім час відповідач неодноразово застосовував фізичну силу, як по відношенню до неї так і до сина. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, позовні вимоги просили задовольнити. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, у його задоволенні просив відмовити з тих мотивів, що позивач прийняла рішення про розірвання шлюбу під впливом матері, він до неї фізичну силу не застосовував. Між ними виникали сварки, свідком яких були діти. Заслухавши пояснення, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя сторін. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб 03.03.2003 року (а.с.3). За час шлюбу в них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що на протязі не одного року спільного життя сторін між ними виникали сварки, свідками яких були неповнолітні діти. Відповідач по відношенню до позивач застосовував фізичну силу, у зв'язку з чим позивач зверталась у правоохоронні органи, де на даний час триває досудове слідство. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, їх шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та розгляду справи у суді її наміри розірвати шлюб не змінилися, суд приходить до переконання, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та неповнолітнім дітям сторін, у зв'язку із чим даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved