Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24 квітня 2010 року між ними був зареєстрований шлюб, після якого сторони проживали спільно однією сім`єю. Вказує, що шлюбні відносини були фактично припинені, оскільки сторони не проживають разом з серпня 2020 року. Від шлюбу мають дітей: 2010 та 2017 року народження, які на даний момент проживають з позивачем. Спільне життя між подружжям не склалось, відповідач жодним чином не забезпечував родину декілька останніх років, зовсім не брав участі у вихованні дітей, вів аморальний спосіб життя, погрожував. Вважає, що примирення між ними неможливе та суперечить їхнім інтересам. Позивач зазначає, що суперечки про поділ майна між ними відсутні. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просить шлюб із відповідачем розірвати, оскільки примирення між ними неможливе, шлюб існує лише формально, сім місяців вони не мешкають разом. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Судові витрати просить залишити за нею. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому 24 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області шлюбі, про що складено актовий запис № 46. Це підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторними свідоцтвами про їх народження. З пояснень позивача вбачається, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені вже сім місяців, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 1 ст. 24 СК України, встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Виходячи із положень ст. 112 СК України, за обставин, які склалися на даний час між сторонами, враховуючи дійсні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично зруйнована, її збереження за таких обставин є неможливим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved