Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення їх спільною дитиною трьох років. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, проте з 27 березня 2020 року сімейні стосунки між подружжям припинені, сторони проживають окремо. Від вказаного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю. Позивач знаходиться у вимушеній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, постійного доходу не має, а тому перебуває в скрутному матеріальному становищі, оскільки за вказаних вище обставин працювати немає змоги, а тому також потребує допомоги як на своє утримання, так і на утримання малолітньої дитини. Відповідач відмовляється надавати допомогу на її утримання, а тому вона змушена була звернутись до суду із вказаною позовною заявою про стягнення із [PERSON] аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій сумі 1000.0 (одна тисяча) гривень, оскільки відповідач офіційно працює на ТОВ «Фес Укр», де отримує достатню заробітну плату. Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 23.12.2019 року. Ухвалою суду, яка була направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотання про розгляд справи за участю сторін до суду не направив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення із наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (серії [NUMBER] від 09.09.2017 року) [PERSON] та [PERSON] 09 вересня 2017 року зареєстрували шлюб, після реєстрації якого прізвище дружини було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Судом встановлено, що [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що стверджується відповідним свідоцтвом про народження (серії [NUMBER] від 08.02.2020 року). Суд враховує, що відповідно до норм визначених в ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Нормами ст. 84 СК України визначено, що дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Так судом встановлено, що матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює, відповідач не надає. Доходів позивача не достатньо для самостійного утримання дитини та себе. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини, суд враховує те, що відповідачна своєму утриманні інших непрацездатних членів сім`ї не має, бо про таких не повідомив суд, має працездатний вік, має постійне місце роботи і постійний заробіток, а тому може та зобов`язаний утримувати свою дружину, з якою проживає дитина від їх шлюбу, що безумовно потребує постійних матеріальних затрат, а також те, що позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Будь-яких доказів зворотного відповідачем до суду надано не було, жодного доказу тяжкого матеріального становища, які б давали суду підстави вважати, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дружини до досягнення дитиною трирічного віку матеріали справи не містять та відповідачем про наявність таких повідомлено не було. За таких обставин вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів у сумі 1000.0 грн. підлягають до повного задоволення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд також вважає, що з відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, необхідно стягти судові витрати на користь держави. На підставі зазначеного та

Outcome: approved