Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про витребування майна із чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні власністю. У позові вказувала, що [PERSON] є колишнім чоловіком її дочки, [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Вижницької міської ради Чернівецької області №149 від 03.07.1996 року їй надано у постійне користування земельну ділянку площею 15 кв.м. та надано дозвіл на будівництво на цій земельній ділянці гаража. Рішенням 45 сесії 6 скликання Вижницької міської ради Чернівецької області №109/1-45/14 від 13.08.2014 року дано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0025 га для будівництва індивідуального гаража по [ADDRESS] за рахунок забудованих земель міста на умовах безоплатної передачі у приватну власність. 17.07.2014 року КП «Вижницьке РБТІ» Чернівецької області на її ім'я виготовлено технічний паспорт на будівлю гаража за інвентаризаційним №3/110, згідно якого вартість гаража становить 25872,00 грн. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], виданого реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області 25.11.2014 року, їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0031 га, що розташована по [ADDRESS] для будівництва індивідуального гаража. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії [NUMBER], виданого реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області 25.11.2014 року за нею проведено державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку площею 0,0031 га, що розташована по [ADDRESS], для будівництва індивідуального гаража. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], виданого реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області 19.12.2014 року їй на праві приватної власності належить будівля гаража загальною площею 19,1 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS]. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії [NUMBER], виданого реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області 19.12.2014 року за нею проведено державну реєстрацію права приватної власності на будівлю гаража загальною площею 19,1 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS]. Незважаючи на те, що вона є власником гаража, що по [ADDRESS], відповідач [PERSON] незаконно та всупереч її волі, самовільно зайняв її гараж та використовує його для зберігання свого автомобіля марки «Крайслер», д.н.з. [NUMBER]. Крім того без її згоди замінив замок у вхідних дверях гаража, і передати ключі від нього категорично відмовляється. Зазначала, що неодноразово зверталася до відповідача з проханням припинити порушувати її право власності щодо приміщення гаража, однак такі звернення будь-яких належних результатів не дали і відповідач продовжує незаконно володіти та користуватися її гаражем. Через приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області 23.01.2015 року за реєстраційним №107 відповідачу [PERSON] передала письмову заяву з вимогою у п'ятнадцятиденний термін звільнити належний їй гараж та земельну ділянку, що знаходяться в [ADDRESS]. Однак і ця заява залишена відповідачем без відповіді, через що змушена звернутися у суд для захисту порушених прав власності. Посилаючись на ст.ст.386, 391 ЦК України просила зобов'язати [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] повернути належний їй на праві власності гараж, що знаходиться у [ADDRESS] та надалі не чинити перешкод у користуванні цим гаражем та судові витрати віднести за рахунок відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлений позов підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини просила позовні вимоги задовольнити, щодо винесення заочного рішення по справі не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає, що необхідно ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №149 від 03.07.1996 року «Про виділення земельної ділянки під будівництво гаража біля комунального будинку [ADDRESS] [PERSON] надано у постійне користування земельну ділянку площею 15 кв.м. та дозволено будівництво гаража на виділеній земельній ділянці ([ADDRESS]), яка межує з [PERSON] та [PERSON], що підтверджується його копією. На підставі вказаного вище рішення виконавчого комітету Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області Технічним бюро при районному архітекторові Вижницького району 15.07.1996 року [PERSON] надано Дозвіл №36 на будівництво гаража [ADDRESS], що підтверджується його копією. Рішенням 45 сесії 6 скликання Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №109/1-45/14 від 13.08.2014 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0025 га для будівництва індивідуального гаража по вул. Українській, 61 гар. 10 за рахунок забудованих земель міста на умовах безоплатної передачі у приватну власність, що підтверджується його копією. На ім'я [PERSON] 17.07.2014 року Комунальним підприємством «Вижницьке районне бюро технічної документації» виготовлено технічний паспорт, інвентарний №3/110, на будівлю гаража, що розташована по [ADDRESS] 1997 року побудови, вартість якої становить 25872,00 грн., що підтверджується його копією. 25.11.2014 року за [PERSON] Реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0031 га, цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії [NUMBER], виданими Реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області 25.11.2014 року. 19.12.2014 року за [PERSON] Реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області зареєстровано право приватної власності на будівлю гаража загальною площею 19,1 кв.м, що розташована по [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії [NUMBER], виданими Реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області 19.12.2014 року. 23.01.2015 року [PERSON] в порядку ст.84 ЗУ «Про нотаріат», через приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Штефюк Н.В. передала [PERSON] письмову заяву з вимогою у п'ятнадцятиденний термін звільнити належний їй гараж [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0031 га, що знаходяться в [ADDRESS], що підтверджується її копією. Станом на 28.04.2015 року вимога [PERSON] відповідачем [PERSON] не виконана. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування розпорядження майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ці ж положення закріплені у ст.41 Конституції України. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним (віндикаційний позов). Предметом віндикаційного позову є вимога позивача до відповідача про повернення індивідуально визначеного майна з чужого незаконного володіння. У пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Згідно п.20 вказаної Постанови у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК України. У п.23 вказаної Постанови зазначено, що відповідно до ст.387 ЦК України та ч.3 ст.10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов). Предметом негаторного позову є вимога позивача про усунення з боку відповідача будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. У п.33 вказаної Постанови роз'яснено, що застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст.ст.391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суд повинен брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З наданих позивачем [PERSON] і досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що: [PERSON] є власником гаража [ADDRESS] та власником земельної ділянки площею 0,0031 га, на якій він розміщений; вказаний гараж є індивідуально визначеним майном; [PERSON] незаконно, без відповідної правової підстави заволодів спірним гаражем та користується ним (позивач у договірних відносинах з відповідачем не перебувала); позивач попереджала відповідача про необхідність добровільного звільнення вказаного гаража, однак він цього не зробив, і тому існує реальна небезпека порушення права власності [PERSON] на спірний гараж з боку відповідача, а тому вона вправі витребувати свою власність у відповідача та зобов'язати його не чинити їй перешкод у здійсненні свого права власності. За таких обставин Суд прийшов до висновку, що позивачем виконано обов'язок з доведення обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому Суд вважає, що позов до [PERSON], про витребування майна із чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні власністю обґрунтований і його необхідно задовольнити. Також підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті судового збору відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного відповідачем суду не представлено. На підставі ст.ст.316, 319, 321, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved