Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування та з урахуванням уточнень просила визнати за нею право власності на 27/100 частин житлового будинку № 27 по вул. Піщана в смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області в порядку спадкування за заповітом після померлої 23.11.2016 року [PERSON]. Уточнений позов мотивовано тим, що 23.11.2016 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на 27/100 частин житлового будинку та господарські споруди, що розташовані за адресою: смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, вул. Піщана (стара назва Островського), буд. 27. Інші 73/100 частини вищезазначеного житлового будинку зареєстровані на праві власності за [PERSON]. При житті, а саме 17.05.2016 року, [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, реєстровий № 34, в якому вона зробила наступне заповідальне розпорядження: все належне їй на час смерті майно вона заповідала [PERSON] Спадщину, відкриту після смерті [PERSON] вона прийняла, звернувшись з відповідною заявою до Запорізької районної державної нотаріальної контори, у звязку з чим була відкрита спадкова справа № 14/2017 рік. Коли звернулася до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок, зясувалось, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на цей будинок, тому 02.08.2017 року нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У звязку з тим, що оформити свої спадкові права на спадковий житловий будинок в нотаріальному порядку вона не має змоги, вимушена звернутися до суду з позовною заявою. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивачка [PERSON] до суду не зявилась, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача [PERSON] зявилась у судове засідання 05.12.2017 р., позов підтримала, у подальшому участь у розгляді справи не брала, через канцелярію суду надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності. Належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду представник відповідач територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області до суду не зявився, у заяві від 13.11.2017 р. просив розглянути справу за відсутності представника Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області. Повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи представник третьої особи Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, у листі № 940/02-14 від 09.09.2017 р. просив розглядати справи за відсутності представника третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Як вбачається з копії свідоцтва серії І-ЖС № 371632, виданого Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 24.11.2016 р., [PERSON] померла 23.11.2016 року. Згідно копії заповіту від 17.05.2016 року, посвідченого секретарем Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON] все належне їй на момент смерті майно заповіла [PERSON] Згідно свідоцтва про право приватної власності на будівлі, виданого виконавчим комітетом Кушугумської селищної ради 24.06.1980 року, [PERSON] за життя належало 27/100 частин житлового будинку № 27 по вул. Островського в смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області. За змістом листа ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» №\~7987 від 25.07.2017 р., вулицю Островського у смт. Кушугум перейменовано на вулицю Піщану згідно розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації № 115 від 21.03.2016 р. Заявою від 20.01.2017 року [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає. Постановою державного нотаріуса Запорізької районної нотаріального контори [PERSON] від 02.08.2017 року № 821/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що документ, який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно відсутній, а також відсутня державна реєстрація. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1ст. 1268 ЦК Україниспадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно достатті 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. За приписами ст. 128 ЦК УРСР 1963 р., яка діяла у період придбання позивачем житлового будинку, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Матеріали справи містять технічний паспорт, складений станом на 28.05.2017 р., за змістом якого самовільних побудов дане домоволодіння не має. Житловий будинок має загальну площу 30,5 кв.м., житлову площу 14,5 кв.м. Оскільки виникнення права власності на житловий будинок на час його придбання не залежало від державної реєстрації, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] набула право власності на 27/100 частин житлового будинку № 27 по вул. Островського у смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області. Системно проаналізувавши докази у справі суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набула у встановленому законом порядку право власності на частину будинку, а позивачка успадкувала спадкове майно після її смерті, у тому числі й 27/100 частин житлового будинку № 27 по вул. Піщана в смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документа та державної реєстрації є перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину, приймаючи до уваги, що у позасудовому порядку позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved