Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому посилається на те, що 25.06.1977 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] і їй було присвоєно прізвище [PERSON]. Після реєстрації шлюбу вони стали проживати у батьків її чоловіка у належному їм житловому будинку по вул. Кірова, 34 в м. Генічеську де у них 16.04.1978 року народився син, [PERSON]. Її чоловік мав рідного брата, [PERSON], який був інвалідом дитинства і також проживав зі своїми батьками за казаною адресою. Батьками її чоловіка були нині покійні, [PERSON] і [PERSON]. За життя батьку її чоловіка, [PERSON] рішенням виконавчого комітету Генічеської міської ради від 02.09.1955 року було дозволено будівництво нового житлового будинку на земельній ділянці по вул. Кірова, 58 (тепер № 34) в м. Генічеську. В грудні 1960 року будівництво було завершено і будинок прийнято до експлуатації, що підтверджується Актом про прийняття індивідуального домоволодіння від 19.12.1960 року. Після смерті [PERSON] і його дружини, спадщину в рівних частках, як спадкоємці першої черги по закону прийняли їх діти, а саме: ? частину вказаного домоволодіння успадкував її чоловік [PERSON], а іншу ? його частину успадкував його рідний брат, [PERSON]. 24.04.2009 року її чоловік помер. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори від 15.12.2009 року, після смерті чоловіка вона успадкувала 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, який знаходиться в м. Генічеську по вул. Кірова, 34. Після відкриття спадщини, її син [PERSON] відмовився від частини спадкового майна на її користь. Разом з нею і її чоловіком у вказаному житловому будинку увесь час проживав і був прописаний рідний брат чоловіка, [PERSON]. В 1979 році [PERSON] помер. Оскільки він був інвалідом і потребував сторонньої допомоги, то усім необхідним для життя він був забезпечений, оскільки проживав з ними однією сімєю. З дитинства і до самої смерті брат її чоловіка проживав один. Після смерті в 1979 році [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину домоволодіння по вул. Кірова, 34, яку він разом з її чоловіком успадкував після смерті свої батьків. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зменшив позовні вимоги, пояснивши, що після витребування судом матеріалів інвентарної справи на житловий будинок по вул. Кірова, 34 в м. Генічеську зясувалось, що на момент смерті [PERSON] в серпні 1979 року, цей житловий будинок належав до колгоспного двору і його головою на той час був [PERSON], а [PERSON], його членом. Після смерті в серпні 1979 року [PERSON], [PERSON] залишився єдиним членом колгоспного двору, оскільки інших його членів вже не залишилось, а тому до нього перейшли усі права на вказане житло. У звязку з цим на теперішній час нема необхідності встановлювати факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] Враховуючи відмову нотаріуса в оформленні спадщини, представник позивачки, зменшивши позовні вимоги, просить суд, визнати за [PERSON], право власності в порядку спадкування на спадщину у вигляді ? частини житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, який розташований в м. Генічеську по вул. Кірова, 34, яка відкрилась після смерті її чоловіка, [PERSON], який помер 24.04.2009 року. Представник Генічеської міської ради в судове засідання не зявився, подавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Вислухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка з 25.06.1977 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який 24.04.2009 року помер. Їхній син, [PERSON], помер наприкінці 2015 року. За життя батьку чоловіка позивачки, [PERSON] рішенням виконавчого комітету Генічеської міської ради від 02.09.1955 року було дозволено будівництво нового житлового будинку на земельній ділянці по вул. Кірова, 58 (тепер № 34) в м. Генічеську. В грудні 1960 року будівництво було завершено і будинок прийнято до експлуатації, що підтверджується Актом про прийняття індивідуального домоволодіння від 19.12.1960 року. 24.04.2009 року чоловік позивачки помер. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори від 15.12.2009 року, після смерті чоловіка позивачка успадкувала 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, який знаходиться в м. Генічеську по вул. Кірова, 34. Після відкриття спадщини, син позивачки, [PERSON], відмовився від своєї частини у спадщині на користь матері. Зазначені вище обставини підтверджуються наданими позивачкою та витребуваними судом доказами. Як слідує з свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 11.07.1997 року, житловий будинок № 58 (тепер, згідно довідки ДБТІ, № 34) по вул. Кірова в м. Генічеську належав до колгоспного двору. Вказана обставина підтверджується також Рішенням виконавчого комітету Генічеської міської ради № 451/16 від 06.07.1977 року. Згідно цих документів головою колгоспного двору був [PERSON], а його членом [PERSON] Зазначені вище обставини підтверджуються матеріалами інвентарної справи на вказаний житловий будинок. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до розяснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. г) згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 563 ЦК в редакції 1963 року в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Таким чином, з наведеного вище слідує, що, що на момент смерті [PERSON], спадщина не відкривалась, оскільки був живий чоловік позивачки, [PERSON] і на той час він залишався останнім членом колгоспного двору. На момент смерті [PERSON], в квітні.2009 року, спадкування майна померлого здійснювалось на загальних підставах відповідно до вимог цивільного законодавства, тому після смерті чоловіка позивачки, спадщина відкрилась на все мано, в тому і числі житловий будинок по вул. Кірова, 34 в м. Генічеську. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять\~ усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.\~У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З наведеного вище слідує, що вимоги позивачки про визнання за нею права власності на частину спірного житла в порядку спадкування є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved