Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила: 1) визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок № 43 по вул. Тетерівській в с. Левків Житомирського району Житомирської області, видане на ім'я [PERSON]; 2) скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на вищевказаний житловий будинок. В обґрунтування заявлених вимог автором позову зазначено наступне. Рішенням суду за позивачем визнано право власності на згадуваний житловий будинок. Згодом, заявник звернулась до нотаріуса аби зареєструвати право власності на даний обєкт нерухомості, однак отримала рішення про відмову, оскільки було встановлено наявність зареєстрованого права власності на будинок за відповідачем. У судове засідання сторони не з'явились, проте як від представника позивача так і відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач, в свою чергу, позов визнала та не заперечувала щодо його задоволення. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність вказаних учасників судового розгляду, адже матеріали справи містять достатньо доказів щодо правовідносин, які склались між ними. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 10 вересня 2008 року на ім'я відповідача на підставі рішення виконавчого комітету Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 22 травня 2008 року (а.с.25-26) видано свідоцтво про право власності на житловий будинок № 43 по вул. Тетерівській в с. Левків Житомирського району Житомирської області (а.с.22). 2 жовтня 2008 року відповідач зареєструвала право власності на вищевказаний житловий будинок (а.с.23). Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 29 червня 2016 року (а.с.9-12) за позивачем визнано право власності на названий вище житловий будинок та деякі земельні ділянки, право власності на які заявник на даний час зареєструвала (а.с.13-17). Рішенням державного реєстратора від 8 грудня 2016 року (а.с.18) позивачеві відмовлено у державній реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок у зв'язку з наявністю зареєстрованого права власності на нього за відповідачем (а.с.19). Рішенням Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 16 грудня 2016 року (а.с.27) згадуване вище рішення виконавчого комітету даної сільської ради від 22 травня 2008 року, на підставі якого на ім'я відповідача видано свідоцтво про право власності на спірний будинок, скасоване. Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, врегульовані наступними нормами матеріального закону. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім цього, правовідносини у даній справі регулюються і такими нормами процесуального права. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України). У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, норми закону, що їх регулюють, суд дійшов висновку про повне задоволення позову з наступних підстав. Так, у ході розгляду даної справи беззаперечно встановлено і не спростовувалось сторонами, що на даний час позивач є власником спірного житлового будинку. Таке право власності останньої задеклароване судовим рішенням, яке, в даному випадку, має преюдиційне значення. В свою чергу, рішення виконавчого комітету сільської ради, на підставі якого відповідач отримала свідоцтво про право власності на даний будинок, згодом, рішенням сесії цієї ж сільської ради скасоване. Поряд з тим, оскільки на час своєї дії нині скасоване рішення виконавчого комітету сільської ради породило правові наслідки, у вигляді видачі відповідачеві оспорюваного свідоцтва, останнє, з названих вище підстав, підлягає визнанню недійсним. Такий вид захисту прав позивача, суд вважає, є належним та окремим способом поновлення порушених прав останньої. Враховуючи зазначене підлягає до задоволення і похідна від первісної вимога про скасування державної реєстрації права власності відповідача на спірний житловий будинок. Оскільки позов підлягає до повного задоволення, на підставі положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою та документально підтверджені судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 1\~280,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved