Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила у порядку поділу спільно набутого майна подружжя визнати за нею право власності на: - Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами по [ADDRESS] , що складається в цілому з наступних складових об`єктів нерухомого майна: жилого будинку цегляного площею 85,4 кв. м, жилою площею 42,8 кв. м літ. «А-1», літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «б», погребу літ. «б1», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», огорожі №1, воріт огорожі №2, колодязю питного №3; - Ѕ частину земельної ділянки по [ADDRESS] , на якій розташований вказаний житловий будинок, площею 0,25 га, кадастровий номер: 5325481203:03:001:0063; - припинити право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок загальною площею 85,4 кв. м жилою площею 42,8 кв. м з господарсько-побутовими спорудами, та на земельну ділянку площею 0,25 га по [ADDRESS] ; - вирішити питання розподілу судових витрат, в тому числі щодо стягнення з відповідача судового збору та витрат за проведення оцінки майна. В обґрунтування позову посилалася на те, що з 16.06.2001 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу останні мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 23.09.2019 року, що набрало законної сили 24.10.2019 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Позивач вказує, що в період шлюбу, а саме 24.07.2012 року вони, як подружжя, придбали житловий будинок з господарсько - побутовими спорудами по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,25 га, на якій розташований зазначений житловий будинок. Вищевказане нерухоме майно зареєстроване на відповідача [PERSON] , але договір купівлі-продажу житлового будинку від 24.07.2012 року та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24.07.2012 року укладалися за наявності заяви позивача про згоду на таку купівлю за спільні кошти позивача та відповідача, і що вони будуть їхньою спільною власністю, про що зазначено в самих договорах. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та зазначила, що позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та зазначив, що позов визнає повністю і просить його задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 23.09.2019 року, що набрало законної сили 24.10.2019 року шлюб, зареєстрований 16.06.2001 року у виконавчому комітеті Гряківської сільської ради Чутівського району Полтавської області, актовий запис №2, між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.11). Від шлюбу останні мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.12). Згідно договору купівлі-продажу від 24.07.2012 року, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за №5115501, [PERSON] , перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] за спільні кошти зі згоди останньої, що вона підтвердила своєю заявою, придбав житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складається в цілому з наступних складових об`єктів нерухомого майна: жилого будинку цегляного площею 85.4 кв. м, жилою площею 42,8 кв. м, літ. «А-1», літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «б», погребу літ. «б1», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», огорожі №1, воріт огорожі №2, колодязю питного №3, розташованих на земельній ділянці приватної власності площею 0,25 га, кадастровий номер: 5325481203:03:001:0063, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.14-15). Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 10.08.2012 року власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.16). Технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] виданий на ім`я власника [PERSON] (а.с. 17-20). Згідно договору купівлі-продажу від 24.07.2012 року, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за №5115629, [PERSON] , перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] за спільні кошти зі згоди останньої, що вона підтвердила своєю заявою, придбав земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер: 5325481203:03:001:0063, розташовану за адресою: [ADDRESS] , надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с.21-22). Згідно звіту визначення оціночної (ринкової) вартості від 08.11.2019 року, виконаного оцінювачем [PERSON] , ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , становить 67039 грн (а.с.25-48). Згідно звіту визначення оціночної (ринкової) вартості від 08.11.2019 року, виконаного оцінювачем [PERSON] , ринкова вартість земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер: 5325481203:03:001:0063, розташованої за адресою: [ADDRESS] , наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, становить 29600 грн (а.с.49-65). Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України шлюб вважається припинений з моменту набрання рішення законної сили. Згідно з ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України та ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу), якщо інше не встановлено законом або договором. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Способи та порядок поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначені ст. 71 СК України. Відповідно до ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається одночасно такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер: 5325481203:03:001:0063, розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки були придбані за спільні кошти позивача та відповідача під час їхнього шлюбу та підлягає поділу по Ѕ частині зазначеного майна кожному з подружжя. Загальна вартість вищевказаного спільного майна подружжя в грошовому вигляді становить 96639 грн (67039 грн+29600 грн). Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на визнання відповідачем позову, яке є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із залученням експерта у розмірі 1100 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Як вбачається з наявної в матеріалах справи квитанції №11/819 від 11.11.2019 року вартість експертної оцінки будинку та земельної ділянки становить 1100 грн (а.с.66). На підставі вищезазначеного позовна вимога про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із залученням експерта у розмірі 1100 грн, є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved