Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття; допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В позовній заяві позивачка зазначила, що з відповідачем одружилися 02 червня 2008 р., шлюб зареєстрували у виконавчому комітеті Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4. За час шлюбу в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які на даний час є малолітніми, проживають разом з позивачкою в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області. Однією сім'єю сторони проживали до березня 2017 р. Оскільки стосунки остаточно погіршилися, сім'я фактично розпалася, позивачка разом з дітьми переїхала до своїх батьків в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області. Спільні діти сторін на даний час є малолітніми, проживають разом з позивачкою, перебувають на її утриманні та вихованні. Відповідач коштів на проживання та утримання дітей не дає, нічим не забезпечує, не турбується про їх життя та здоров'я, зароблені кошти витрачає на свої потреби. Позивачка самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дітей. Всупереч вимогам ст. 180 Сімейного Кодексу України, відповідач, який проживає окремо від дітей, ухиляється від виконання свого обов'язку щодо утримання дітей, матеріально не допомагає, не приймає участі у їх вихованні, не виконує жодних обов'язків, які покладені на нього законом, як на батька. Позивачка не має можливості належним чином самостійно без участі батька утримувати дітей. На час звернення до суду з позовом між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов'язку щодо утримання дітей. Відповідач фізично здоровий, в даний час їздить на заробітки за кордон, працює по найму, однак розмір його заробітку невідомий, аліменти не платить нікому. Із-за наведених обставин позивачка змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дітей. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Суду пояснила, що відповідач в даний час працює в магазині «Епіцентр» в м. Чернівці, однак Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно представленої копії свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого 02 червня 2008 р. Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 02.06.2008 року в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], актовий запис № 17 від 18 травня 2010 р., що доводиться копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 18 травня 2010 року виконкомом Киселівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області; [PERSON], [INFO], актовий запис № 33 від 24 вересня 2014 р., що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 24 вересня 2014 року виконавчим комітетом Киселівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області. Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з позивачкою, що стверджено довідкою № 64, виданою Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області 19 квітня 2017 р. Відповідач, який проживає окремо від сім'ї, коштів на утримання дітей не надає. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема ч.2 ст.51 Основного Закону визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку. Враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, роз'яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 19.04.2017 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення кожною дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання. Згідно з п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Частиною 3 статті 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи вищенаведене, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 141, 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved