Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 28.10.2003 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Тересвянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 50. Від шлюбу мають двох дітей сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Спір про поділ майна буде вирішений в окремому позові. Зазначає, що разом з відповідачем не проживають разом 5 місяців. Причиною розпаду їх сім`ї стало те, що відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого виникають постійні сварки, які він вчиняє у присутності дітей, що погано впливає на їх психологічний стан. На підставі викладеного, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та наполягає на розірванні шлюбу. Ствердила, що не живуть разом вже 7 місяців. Вказує, що відповідач зловживає алкогольними напоями та постійно влаштовує сварки при дітях та переконана, що примирення неможливе. Просить суд примирення не надавити та шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні заперечив твердження позивачки щодо вживання ним алкогольних напоїв та повідомив, що весь час проживання вона до нього ставилася без жодної поваги та налашувала синів проти нього. Проти задоволення позову не заперечив та ствердив, що примирення між ними неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2003 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Тересвянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 50. Від шлюбу мають двох дітей сина [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Спір про поділ майна буде вирішений в окремому позові. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають більше семи місяців. З пояснень наданих сторонами в судовому засіданні вбачається, що між позивачкою та відповідачем існує стійка неприязнь, один до одного. Кожна з сторін звинувачує іншу, в тому що шлюб розпався та не готова вживати будь-яких заходів для збереження сім`ї. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, та категорично заперечує щодо надання строку для примирення. Відповідач не заперечив, щодо задоволення позову. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, останній не заперечив щодо задоволення позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у сумі 908 грн.

Outcome: approved