Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в Кам`янський районний суд Черкаської області із позовом до [PERSON] про визнання втраченим права користування житлом . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] , в якому зареєстровано шестеро осіб, а саме: вона, [PERSON] , [INFO] (співмешканець) та відповідач [PERSON] , [INFO] , зі своїми малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, однак фактично з дня реєстрації по теперішній час в зазначеному будинку не проживала та не з`являлась. Просить суд визнати втраченим право користування житлом [PERSON] та її малолітніх дітей по [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі в судовому засіданні, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомляла, про час, день та місце судового засідання була повідомлена у встановленому законом порядку належним чином відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, про що свідчить виклик відповідача на офіційному веб-сайті Кам`янського районного суду Черкаської області від 13.03.2020 року. Представник третьої особи Кам`янської районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, до суду від завідувача сектору з питань опіки, піклування та усиновлення [PERSON] до суду надійшов лист про розгляд справи без їхньої участі. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення Тимошівської сільської ради від 19 жовтня 2001 року №90 (а.с. 5). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої виконавчим комітетом Кам`янської міської ради Черкаської області №8 від 09 січня 2020 року у даному будинку зареєстровано [PERSON] , [INFO] (власник), [PERSON] , [INFO] (співжитель), [PERSON] , [INFO] (не родичі), [PERSON] , [INFO] (не родичі), [PERSON] , [INFO] (не родичі) та [PERSON] , [INFO] (не родичі). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - зареєстровані 24.05.2017 року, [PERSON] - зареєстрований 26.12.2017 року, але на адмінтериторії с. Тимошівка фактично не проживають з 2017 року. (а.с. 6). Відповідно до повідомлень [PERSON] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] від 15.01.2020 р., вбачається, що [PERSON] разом з дітьми не проживає в будинку по [ADDRESS] з 2017 року(а.с. 7-8). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійснені. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до положень ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. В силу ст. 160 СК України місце проживання дитини визначається по місцю проживання батьків. Малолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для малолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Малолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що малолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками. Інтереси дітей даним рішенням не порушуються з огляду на те, що малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у спірному домоволодінні не проживають. Залишення малолітньої дитини зареєстрованої в спірному будинку суперечитиме ст. 9 Конвенції про права дитини та ст. 160 СК України. За таких обставин, суд вважає, що малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не проживають у спірному домоволодінні разом зі своєю матір`ю, тому їх можливо визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Крім того, власник домоволодіння - позивач не бажає, щоб [PERSON] була зареєстрована у даному домоволодінні. Враховуючи викладене суд вважає, позовні вимоги про визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] доведеними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved