Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], виданого 20.12.1996 року 7-ю дистанцією цивільних споруд Полтавського відділення Південної залізниці на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначила, що 20.12.1996 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали свідоцтво про право спільної власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS]. Проте, в правовстановлюючому документі була допущена помилка, та її по батькові вказано як «Йосипівна», що суперечить написанню її по батькові в паспорті «Осипівна». Зазначене позбавляє її можливості вчиняти дії щодо розпорядження належною їй частиною квартири, тому заявник звернулася до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву, просили суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Комунального підприємства «Квартирне управління» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. При цьому, надав заяву, згідно якої просить справу розглядати за відсутності представника. Вислухавши заявника та її представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON] має батьків: батька - [PERSON], матір - [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серія ТГ №400959, виданим 21.11.1956 року міським ЗАГС м. Стара Русса Новгородської області. В паспорті серії КН №730245, виданому 16.09.1998 року Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області, по батькові заявника зазначено українською мовою як «Осипівна». Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, 20.12.1996 року 7 дистанція цивільних споруд Полтавського відділення Південної залізниці посвідчила, що квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідоцтво видане згідно з наказом №1062/48 від 20.12.1996 року та записано у реєстрову книгу за №61/8975. [PERSON] звернулася до КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради щодо внесення змін до свідоцтва про право власності на житло на квартиру [ADDRESS], виданого 20.12.1996 року 7\~дистанцією цивільних\~споруд Полтавського\~відділення Південної\~залізниці. Проте КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради листом №01-12/459 від 19.11.2018 року, повідомило, що неможливо встановити факт технічної помилки в свідоцтві про право власності на житло - квартиру № 3 в житловому будинку № 6-б по вулиці Одеській у м. Кременчуці, виданому сьомою дистанцією цивільних споруд Полтавського відділення Південної залізниці від 20.12.1996 року, а саме у [PERSON] змінити по батькові з «Йосипівна» на «Осипівна», оскільки надані документи, паспорт, де зазначено прізвище, імя, по батькові отримані заявником пізніше ніж вищезазначене свідоцтво про право власності на житло. Таким чином, заявник [PERSON] не має іншої можливості підтвердити факт належності їй правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житло квартиру [ADDRESS], виданого 20.12.1996 року сьомою дистанцією цивільних споруд Полтавського відділення Південної залізниці. Статтею 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження, справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявником доведено той факт, що заявнику [PERSON] дійсно належить правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право власності на житло на квартиру [ADDRESS],\~видане 20.12.1996\~року сьомою дистанцією цивільних споруд Полтавського відділення Південної залізниці, у якому по батькові заявника зазначено як «Йосипівна». Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, а саме для розпорядження належною їй частиною квартири. Заінтересованими особами не подано заперечень проти задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, тому суд не вбачає підстав вважати наявність оспорюваних прав (спір про право). З огляду на наведене, суд вважає, що заява [PERSON], про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та така, що підлягає до задоволення. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved