Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 500 грн. щомісячно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася на території Республіки Польща 18 вересня 2015 року через порушення правил дорожнього руху водієм [PERSON], загинула її донька [PERSON] Вироком районного суду в Краснимставі, Республіка Польща від 03.02.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину та засуджено до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком - три роки. Позивач вказала, що у зв`язку із її похилим віком, невеликим розміром пенсії та потребую у купівлі ліків вона фактично перебувала на утриманні своєї доньки до моменту її загибелі, внаслідок якої втратила фактичного годувальника та доглядальника. На даний час, позивач хворіє та потребує лікування та приймання медикаментів, які є для неї занадто дорогими. У зв'язку із наведеним просить стягувати із відповідача по 500 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила з підстав викладених в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Пояснила, що відповідач не несе обов'язку по відшкодуванню шкоди позивачці, оскільки ним при перетині кордону був укладений договір страхування із страховою компанією «Cobi transport». А, відтак, вважає, що всі виплати повинна здійснювати ця страхова компанія. Крім того, зазначила, що дана справа не підлягає розгляду в Україні, так як ДТП мало місце на території іншої держави, а тому позивачка повинна звертатись до суду у Польщі. Вказала, що позивачкою не доведено, що дочка її утримувала та доглядала. Вказала, що її син, відповідач по справі, немає коштів для сплати відшкодування, так як зараз перебуває на навчанні. У зв'язку із цим просила суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18 вересня 2015 року за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], який є власником вказаного автомобіля, загинула пасажир [PERSON] Вироком районного суду в Краснимставі, Республіка Польща від 03.02.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину та засуджено до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком - три роки /а.с.7/ Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії паспорта [NUMBER], [PERSON] [INFO], відтак, на час загибелі її доньки [PERSON], позивач була пенсіонером /а.с.3/ Із виписки із медичної карти хворого від 13.03.2017 р. [PERSON], вбачається, що остання має хворіє цукровим діабетом, перенесла інсульт, у зв'язку із чим їй надано лікувальні рекомендації у вигляді вживання медичних препаратів /а.с.4/ Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої ЛКП «Граніт» від 24.04.2017 р. в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] /внучка/ /а.с.13/ Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Шкода відшкодовується: чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом - довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності (п.п.2,3 ч.1). Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з врахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Згідно ч. 1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. У суду відсутні офіційні відомості про працевлаштування померлої [PERSON] Судом в судовому засіданні роз'яснено позивачці можливість визначення розміру відшкодування, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, однак позивач в судовому засіданні вказала, що розмір відшкодування шкоди у 500 грн для неї буде достатнім, а тому збільшувати його не бажає. Враховуючи зазначене, вимога позивача про стягнення з відповідача на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, у розмірі 500 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо покликання відповідача та його представника на відсутність обов'язку по відшкодуванню шкоди, заподіяної смертю потерпілого у зв'язку із тим, що такий обов'язок лежить на страховій компанії, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди. Підставою звернення позивача до суду з даним позовом є відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілої - її доньки. А тому суд критично оцінює доводи відповідача в частині відсутності його обов'язку по відшкодування вказаної шкоди, оскільки такий обов'язок у нього наявний у зв'язку із заподіянням шкоди позивачці у вигляді смерті її доньки, а не у зв'язку із укладенням ним договору страхування. Щодо покликання відповідача та його представника на неможливість розгляду даної справи в Україні, то суд зазначає наступне. Між Україною та Республікою Польща укладено Договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, який ратифіковано Верховної Радою України 04.02.1994р. Відповідно до п. 1 ст. 35 цього Договору відповідальність за заподіяну шкоду, яка не виникає з договірних відносин (недозволені дії) визначається законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої мав місце випадок, що є джерелом зобов'язання. Однак, коли позивач і відповідач є громадянами однієї Договірної Сторони, застосовується законодавство цієї Договірної Сторони. Згідно п. 2 Договору у справах, зазначених у пункті 1, компетентним є суд тієї Договірної Сторони, на території якої мав місце випадок, що є джерелом зобов'язання, або на території якої має місце проживання бо юридичну адресу відповідач. Компетентним є також суд тієї Договірної Сторони, на території якої має місце проживання або юридичну адресу позивач, якщо на тій території знаходиться майно відповідача. Крім того, відповідно до ст. 3 Конвенції про право, що застосовується до дорожньо-транспортних пригод правом, що застосовується, є внутрішнє право Держави, у якій відбулася пригода. Однак, ст. 4 цієї Конвенції містить винятки і відповідно до п. «а» цієї статті у випадках, коли до пригоди причетний лише один транспортний засіб і його зареєстровано в Державі, іншій ніж та, у якій відбулася пригода, застосовується внутрішнє право Держави реєстрації для визначення відповідальності стосовно водія, власника чи будь-якої іншої особи, яка має контроль над транспортним засобом або речове право на нього, незалежно від їхнього постійного місця проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Таким чином, оцінюючи доводи відповідача в цій частині, суд відхиляє їх, оскільки сторони проживають та реєстровані в Україні, місце реєстрації транспортного засобу, який був причетним до ДТП, є Україна, а тому до вирішення даної справи підлягає застосуванню внутрішнє право України. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернулась до Залізничного районного суду м. Львова у встановленому Цивільним процесуальним кодексом України та міжнародними договорами порядку. З врахуванням зазначеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до Закону України «Про Судовий збір», а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved