Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором, мотивуючи тим, що вона разом зі своїм чоловіком, маючи намір придбати автомобіль за кордоном, звернулись за допомогою до [PERSON], номер телефону якого знайшли в оголошенні, опублікованому в газеті «RIA». Так, погодившись допомогти придбати автомобіль за кордоном, відповідач, під час особистої зустрічі, надав [PERSON] та її чоловіку фотознімки автомобілів запропонованих ним для придбання. За обраний автомобіль відповідач попросив дати йому завдаток у розмірі 2200,00 доларів США. 25 вересня 2013 р. позивачка особисто передала [PERSON] 2200 доларів США та отримала від останнього розписку про отримання коштів. В обумовлений сторонами строк, тобто до грудня 2013 р. [PERSON] не передав [PERSON] автомобіль та не повернув отримані за нього в якості завдатку кошти, що змусило позивачку звернутись в міліцію зі скаргою на його дії. Після звернення [PERSON] до органів внутрішніх справ, [PERSON] перерахував на її рахунок 3000 грн. та зобов'язався протягом трьох місяців повернути в повному обсязі отримані ним кошти. В зв'язку з тим, що відповідач не повертає отримані ним в якості завдатку за автомобіль грошові кошти, позивачка була вимушена звернутися з позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів та просила стягнути з відповідача заборгованість в сумі 2200 доларів США, що станом на станом на 03.08.2015 року, тобто на день оформлення даного позову, за офіційним курсом валют НБУ 1 долар США еквівалентно 46478,74 грн., за виключенням добровільно повернутих відповідачем коштів в сумі 3000,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду справи, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] мала намір придбати з-за кордону автомобіль марки Фольцваген, у зв'язку з чим 25.09.2013 р. для підтвердження своїх намірів та в рахунок внесення часткової оплати передала [PERSON] 2200,00 доларів США, що підтверджується розпискою (а.с.6). Однак між сторонами договір купівлі-продажу укладено не було. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видасться кредиторові боржником в рахунок належних договором платежів на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних із боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати з договору, укладеного сторонами. Оскільки договір купівлі-продажу у встановленому Законом порядку між сторонами у справі укладено не було, передана відповідачу сума в розмірі 2200,00 доларів США (станом на 03.08.2015 року, тобто на день оформлення даного позову, за офіційним курсом валют НБУ 1 долар США еквівалентно 46478,74 грн.,) є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Отже, сплачені позивачем грошові кошти згідно з домовленістю про купівлю-продаж, підлягає поверненню, оскільки сторонами не було належним чином оформлено правовідносини про перехід права власності на автомобіль та надалі не укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу. За таких обставин, враховуючи часткове повернення відповідачем коштів в сумі 3000 грн. суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення отриманих відповідачем коштів у розмірі 46478,74 грн. слід задовольнити в повному обсязі як такі, що знайшли своє підтвердження. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Разом з тим незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 434,79 грн. та понесені витрати на правову допомогу в сумі 600,00 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved