Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначає, що 28.09.2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу мають трьох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.11.2016 року у справі №307/2842/16-ц шлюб між сторонами було розірвано, цим же рішенням з [PERSON] , [INFO] в користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дітей - сина [PERSON] , дочки [PERSON] та дочки [PERSON] у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з 12.10.2016 року і до їх повноліття. Зазначає, що діти виросли, а тому з ними виросли і потреби пов`язані з їх утриманням, а сума стягнення на протязі декількох років не змінювалася. Вказує, що як на момент винесення рішення про стягнення аліментів так і на сьогоднішній день діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні та просить врахувати, те що, відповідач є молодим та працездатним. На підставі викладеного, позивачка просить суд збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 листопада 2016 року в справі № 307/2842/16-ц та стягнути з [PERSON] на її [PERSON] , користь аліменти на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.03.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. 6.04.2021 року, відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що позовну заяву позивачки не визнає. Вказує, що в даний момент, в зв`язку з карантинними обмеженнями не працює. Здійснює догляд за мамою, яка є важкохворою, інвалідом ІІ групи. Не заперечуючи обов`язку щодо утримувати своїх дітей, вказує, що постійно приїзжає до дітей та купує їм одяг, взуття, та подарунки. Просить суд в задоволенні позовної заяви позивачки відмовити у зв`язку з безпідставністю такого та у зв`язку з його скрутним матеріальним станом. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Вказала, що до вересня 2020 року відповідач добросовісно сплачував аліменти по 2000 грн. на всіх чотирьох дітей, але в подальшому, перестав стабільно їх сплачувати. На даний момент за відповідачем існує заборгованість по сплаті аліментів в розмірі близько 25000 грн. Додатково зазначила, що відповідач є здоровим, матеріально забезпеченим, працює та має у користуванні чотири автомобілі, а недавно купив для своєї матері будинок в сусідньому селі. Вказує, що у вересні 2020 року відповідач провідував дітей вперше за 5 років, купив їм спортивні костюми та кросівки. Сама вона на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, а її чоловік є інвалідом ІІ групи. Вважає, що відповідач, який не є інвалідом, зможе сплачувати 6000 грн. аліментів на утримання їх дітей щомісячно. Відповідач будучи належним чином повідомленим та обізнаним про час та місце розгляду справи, що випливає з поданого ним відзиву на позовну заяву, в судове засідання не з`явився та про причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд відповідно до положень п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача на підставі наявних в ній письмових доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву та оцінивши докази, що надані позивачем до позовної заяви, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 28.09.2008 року у виконкомі Тересв`янської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом №58. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.11.2016 року укладений між ними 28.09.2008 р. шлюб, розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 26.05.2009 року виконкомом Тересвянської селищної ради, дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 28.12.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції у Хмельницькій області та дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 06.02.2013 року виконкомом Тересвянської селищної ради. Згідно даних свідоцтв про народження, батьком дітей значиться відповідач - [PERSON] , а матір`ю позивач [PERSON] (а.с.8-10). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.11.2016 року (справа № 307/2842/16-ц), що набрало законної сили, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. Спільні діти сторін проживають разом з позивачкою в [ADDRESS] та перебувають на її утриманні. Окрім малолітніх [PERSON] , 2009 р.н., [PERSON] , 2010 р.н., та [PERSON] , 2013 р.н., позивачка також утримує малолітнього - [PERSON] 2019 року народження, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов виданного депутатом Тересвянської селищної радою від 12.02.2021 року. (а.с. 11). Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, їх спільні діти перебувають на утриманні позивача та потребують матеріального забезпечення, відомостйе про те, що відповідач на час розгляду справи офіційно працює та має постійний (сталий) дохід, під час розгялду справи н здобуто. За приписами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень. На момент ухвалення рішення суду від 10.11.2016 року про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання спільних дітей сторін згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» було установлено у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1355 гривень, дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень. При визначенні розміру аліментів на утримання спільних дітей суд враховує майновий стан позивачки, яка веде догляд за чотирма малолітніми дітьми та ніде не працює, має інших утриманців - малолітнього [PERSON] , майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність у нього постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, наявність у нього на утриманні інших утриманців, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Разом із тим, судом береться до уваги та обставина, що з моменту ухвалення рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.11.2016 року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахуванням вікових особливостей дітей, зросли витрати на їх утримання, що вплинуло на матеріальний стан позивача у сторону його погіршення. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Зважаючи на рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей та з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.11.2016 року в справі № 307/2842/16-ц та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ст. ст. 13, 76, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказів того, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти у розмірі по 2000 грн. щомісячно на утримання кожної дитини позивач суду не надала, а відтак, суд вважає, що у решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 908 гривень 00 копійок судового збору. У судовому засіданні 7.04.2021 року на підставі ч. 6 ст. 259 ЦПК України проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, повний текст якого складено 12.04.2021 року.

Outcome: partial