Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2014 р. по справі № 342/1428/14-ц; стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В позовній заяві позивачка покликається на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 2006 року до 12 грудня 2014 року. За час спільного проживання в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Добровільно участі в матеріальному утриманні дітей відповідач не приймав, тому після припинення шлюбно-сімейних відносин за позовом [PERSON] 09.12.2014 року Городенківський районний суд вирішив стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей сторін в твердій грошовій сумі по 550 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Встановлений судом зазначений розмір аліментів є недостатнім для утримання дітей та забезпечення їм нормального рівня життя. Крім того, після внесення змін до Сімейного кодексу України розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму. Діти ростуть, розвиваються, навчаються, відвідують гуртки, потребують збалансованого харчування, вітамінів, добротного одягу та взуття, розвиваючих іграшок та літератури. При стрімкому рості цін все це потребує значних матеріальних витрат. Згідно закону участь відповідача у їх забезпеченні є його обов'язком. Однак, всупереч вимогам закону, відповідач не приймає участі у покритті витрат на дітей, сплачує аліменти частково, в результаті чого утворилася заборгованість, розмір якої на даний час становить більше 10000 грн. Вирішити питання про збільшення розміру аліментів в досудовому порядку шляхом бесіди з відповідачем не вдається. Відповідач працює в Польщі з 2016 року та отримує хороший заробіток, конкретний розмір якого позивачці не відомий. Тобто, матеріальне становище відповідача значно покращилося і він має можливість фінансово допомагати своїм дітям. Тому позивачка просить змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився із невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки). Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2014 року по справі № 342/1425/14-ц, яке набрало законної сили 23 грудня 2014 р., розірвано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], залишено на проживанні з матір'ю [PERSON]. Те, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], стверджується копіями свідоцтв про народження, відповідно: серії [NUMBER], виданого 06 листопада 2006 р. виконкомом Стрільченської сільської ради Городенківського району, актовий запис № 15 від 06 листопада 2006 р., серії [NUMBER], виданого 24 жовтня 2012 р. виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 24 від 24 жовтня 2012 р. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Із копії виконавчого листа, виданого 12 грудня 2014 р. на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2014 р. по справі № 342/1428/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей вбачається, що з відповідача в користь позивачки стягуються аліменти в твердій грошовій сумі на утримання сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], по 550 грн. щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам частини 3 статті 181 СК України. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачкою підстави позовних вимог, обставини, визначені ст.182 СК України, суд вважає, що позов про зміну способу стягнення аліментів слід задовольнити. Хоча позивачка просить стягувати аліменти в частці від доходу з дня звернення до суду, однак стягнення аліментів в зміненому розмірі слід проводити з дня набрання чинності рішенням суду в даній цивільній справі і проводити до досягнення дітьми повноліття. При цьому суд керується роз'ясненнями, що містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», який визначає, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Виконавчий лист, виданий Городенківським районним судом Івано-Франківської області 12 грудня 2014 року по справі № 342/1428/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі після набрання законної сили даним судовим рішенням слід визнати таким, що не підлягає виконанню, якщо відсутня заборгованість зі сплати аліментів за цим виконавчим листом. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial