Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 22.06.1996 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2014 року шлюб між сторонами розірваний. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач є фізичною особою-підприємцем та отримує прибуток, інших аліментних зобов'язань не має. Посилаючись на зазначене, а також враховуючи те, що відповідач добровільно не надає коштів на утримання дитини, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини викладені у позові, на позовних вимогах наполягає і просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила суду, що позивач має на утриманні своїх батьків, які є людьми пенсійного віку, які отримують мінімальну пенсію, що потребує від [PERSON] несення додаткових витрат. Крім того, зазначила, що на теперішній час [PERSON] є студентом Економіко-правничого коледжу ЗНУ, та позивачу важко самостійно утримувати сина та сплачувати за його навчання в учбовому закладі, оскільки [PERSON] на даний час не працює. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, до суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву, в яких [PERSON] зазначив, що після припинення шлюбних відносин він у добровільному порядку надавав позивачу кошти на утримання сина, після звернення позивача з позовом до суду, він сплачує аліменти шляхом перерахування поштових відправлень. Він є приватним підприємцем та платником єдиного податку, його середній місячний дохід у І півріччі 2014 року склав приблизно 1 535 грн. 85 коп. З січня 2014 року відповідач змушений винаймати житло, за яке щомісячно сплачує 2 500 грн. Посилаючись на зазначене, враховуючи те, що у провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, вважає, що з нього на користь позивача можуть бути стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно. Представник відповідача у судовому засіданні, посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях [PERSON], просила позовні вимоги позивача задовольнити частково. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно з ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі з 22.06.1996 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] видане відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя 22.06.1996 року (а.с. 23). Відповідно до рішення Комунарського суду м. Запоріжжя від 17.03.2014 року шлюб між сторонами розірваний (а.с. 25). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] видане відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя 19.03.1998 року (а.с. 24). Дитина проживає з матір'ю - [PERSON] і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї позивача з місцем її реєстрації (а.с. 21). Позивач на теперішній час не працює. Таким чином, судом встановлено, що на цей час неповнолітній [PERSON] повністю знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з останньою. Приймаючи до уваги поштові перекази на ім'я [PERSON] стосовно сплати відповідачем аліментів, суд приходить до висновку, що відповідач не в повному обсязі надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. [PERSON] є приватним підприємцем та платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, довідкою про взяття на облік платника податків, свідоцтвом платника єдиного податку та повідомленням про реєстрацію платника страхових внесків. Згідно з довідкою Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 29.07.2014 року № 154/10/08-08-17-114 за І півріччя 2014 року загальна сума відповідача складає 13 575 грн., що в середньому на місяць становить 2 262 грн. 50 коп. Згідно наданих відповідачем квитанцій, [PERSON] щомісячно сплачує податок з доходів фізичних осіб у розмірі 122 грн., а також єдиний соціальний внесок у розмірі 422 грн. 65 коп. Крім того, відповідачем щоденно сплачується ринковий збір у розмірі 7 грн., що за місяць складає 182 грн. Відповідно до договору оренду житлового приміщення від 15.01.2014 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній винаймає житло, за яке щомісячно сплачує 2 500 грн., що підтверджується квитанціями про перерахування грошових коштів. Інших аліментних зобов'язань відповідач не має. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, приймаючи до уваги інтереси неповнолітнього [PERSON], його стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, той факт, що відповідач працює, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України, а також думку відповідача, що він зможе сплачувати аліменти, але не більш ніж 400 грн., враховуючи прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст. 88 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial