Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Дочка позивача, відповідач [PERSON] ( [PERSON] ), зареєстрована в квартирі з вересня 2017 року, однак фактично не проживає в ній з 2018 року по даний час. Позивач неодноразово під час телефонних розмов зверталася до відповідача з проханням добровільно виписатися з належного їй будинку, однак її прохання залишено без відповіді та задоволення. В позивача склалося важке матеріальне становище, а реєстрація відповідача в її квартирі значно збільшує розмір оплати по певних видах комунальних платежів. Крім того позивач має намір оформити договір купівлі-продажу квартири, а реєстрація в даній квартирі відповідача може перешкодити укладенню даного договору. Оскільки вирішити питання в добровільному порядку не вдалось, позивач, посилаючись на те, що реєстрація відповідача в належному їй будинку перешкоджає в повній мірі здійснювати право користування і розпорядження майном, просить визнати [PERSON] такою, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач у судове засідання не з`явилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечила проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також їй за адресою реєстрації місця проживання надсилалась судова повістка, яка повернулась до суду не врученою адресату за його відсутністю за вказаною адресою. Причину своєї неявки відповідач суду не повідомила, у встановлений судом строк відзив не подала. За таких обставин у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору. У відповідності до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.10.2021 встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за позивачем [PERSON] (а.с. 30) на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку (а.с. 15). З довідки від 01.09.2021, виданої головою квартального комітету Тульчинської міської ради, вбачається, що відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2018 року по даний час, комунальними послугами не користується (а.с. 14). З листа Тульчинської міської ради від 17.09.2021, вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). З копії домової книги на вказаний будинок вбачається, що [PERSON] ( [PERSON] ) зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 24.09.2017 (а.с. 11). З копії рішення Тульчинської міської ради Вінницької області від 11.12.2015 встановлено, що вулицю Петровського перейменовано у [ADDRESS] (а.с. 29). Правовідносини щодо проживання та втрати права на користування житлом, що є власністю громадян відносно членів сім`ї власника регулюються нормами ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог статей 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном навіть тоді, коли такі порушення не пов`язані із позбавленням володіння. З огляду на викладені обставини, враховуючи, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт того, що відповідач відноситься до членів сім`ї позивача, який є власником житла, а також факт непроживання відповідача у спірномій квартирі більше одного року без поважних причин, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог та вважає можливим позов задовольнити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908,00 грн., які документально підтверджені (а.с 1).

Outcome: approved