Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25.04.2015 р., від шлюбу є неповнолітня дитина - [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин втрати почуття любові та поваги один до одного, різних поглядів на життя, сім'ю. Сім'я розпалась, проживають окремо, а тому позивач дійшла до висновку про розірвання шлюбу. На примирення та збереження шлюбу не згодна. Крім того, позивач зазначає, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати свою дитину, зокрема не надає матеріальної допомоги. Добровільної угоди про сплату аліментів досягнуто не було. Дитина знаходиться на утриманні матері. Тому звернулась до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу (актовий запис в книзі реєстрації шлюбу № 130) сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.04.2015 р. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження актовий запис № 586). Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сімейні стосунки між сторонами припиненні у зв'язку з втратою почуття любові та взаємоповаги, на теперішній час позивач переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Таким чином, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд не вбачає підстав для надання подружжю строку для примирення, та вважає, що позов в частині розірвання шлюбу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело проживання коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальними розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2). Судом встановлено, що дитина перебуває на повному утриманні матері. Доказів, які б підтверджували, що відповідач добровільно утримує на належному рівні свою дитину не надано, тому суд вважає, що аліменти з відповідача на користь позивача підлягають стягненню у примусовому порядку. Згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно вимог ч. 2 та ч. 3 ст. 88 ЦПК України у зв'язку із звільненням позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору за вимогами майнового характеру у розмірі 640 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору за подачу позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене,

Outcome: approved