Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.06.2014 року. Спільних дітей не мають. Спільне життя не склалося через те, що не стало взаємного розуміння, в результаті чого склалося охолодження взаємних почуттів і основа подружніх відносин втрачена. Шлюбні відносини припинені з серпня 2017 року, спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Суперечки щодо майна, яке є спільною сумісною власністю, на даний час немає. Збереження сімї неможливе. Можливі доводи відповідача про можливість збереження сімї не мають під собою реального ґрунту, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить шлюб розірвати. Справу розглядати за місцем її реєстрації, та як має на утриманні неповнолітню дитину від іншого шлюбу. В судове засідання сторони не зявилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище [PERSON], відповідач позов визнав повністю. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2014 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3), згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06.06.2014 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2014 року, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з серпня 2017 року, спільне господарство не ведуть, дітей не мають, спір про поділ майна відсутній, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивачки. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 350 грн., то в її задоволенні слід відмовити, оскільки суду позивачем не надано договір про надання правової допомоги адвокатом, копії свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката, тобто доказів того, що правова допомога позивачу дійсно надавалась у справі тією особою, яка одержала за це плату немає, крім того, адвокат в судових засіданнях по справі за позовом [PERSON] участі не брав, розрахунку понесених позивачкою судових витрат також не надано. На підставі ст. ст.104, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved