Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, третя особа [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки, в якому просить розірвати вказаний договір від 02.08.2013 року, зареєстрований Нижньобишкинською сільською радою Зміївського району Харківської області про що в Державному реєстрі вчинено запис від 02.08.2013 року за №25, та стягнути з відповідача на її користь судовий збір. В обґрунтування позову вказала, що між нею та Нижньобишкинською сільською радою Зміївського району Харківської області було укладено договір оренди земельної ділянки від 02.08.2013 року .Зазначений договір було укладено на підставі рішення ХХХІІІ сесії VІ скликання Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області від 26.07.2013 року. Відповідно до умов договору, а саме п.2 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,4947 га для обслуговування нежитлових будівель із земель комунальної власності, яка розташована за адресою с.Нижній Бишкин, вулиця 40 років Перемоги, 31-А, кадастровий номер земельної ділянки 6321783001:01:002:0050.Зазначену земельну ділянку [PERSON] прийняла в строкове користування для обслуговування нежитлових будівель, які належали їй на праві приватної власності, а саме комплекс загальною площею 1424,70 кв.м. та складається з адмінбудинку літера «А-2» загальною площею 1190,80 кв.м., нежитлова будівля (склад) літера «Б-1» загальною площею 233,9 кв.м.03.03.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений іпотечний договір, предметом якого є зазначені нежитлові будівлі. Право власності на нежитлові будівлі орендованої землі з 03.06.2017 року зареєстровано за [PERSON] З.Я.21.07.2017 року [PERSON] звернулась до сільської ради з пропозицією щодо розірвання договору оренди земельної ділянки від 02.08.2013 року. Листом від 19.08.2017 року Нижньобишкинська сільська рада Зміївського району Харківської області в розірванні договору оренди земельної ділянки відмовила на підставі того, що за наявною у них інформацією після переходу права власності на будівлю до іншої фізичної особи, [PERSON] користується електроенергією та здійснює підприємницьку діяльність. Новий власник [PERSON] 21.07.2017 року також звернулась до відповідача з проханням щодо надання дозволу на розроблення технічної документації стосовно оренди земельної ділянки, але їй також було відмовлено , у звязку з тим, що договір оренди не розірвано.Такі дії, на думку позивача, не відповідають положенням чинного законодавства України, принципам рівності і справедливості, а й призводять до порушення права власності [PERSON] на майно у вигляді правомірних очикувань щодо набуття у майбутньому права оренди вищезазначеної земельної ділянки. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі, з підстав вказаних у позові. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні з підстав наведених у письмових запереченнях на позов. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, крім того, надала свої письмові пояснення, в яких проти задоволення позову не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. 02.08.2013 року між [PERSON] та Нижньобишкинською сільською радою Зміївського району Харківської області було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,4947 га для обслуговування нежитлових будівель із земель комунальної власності, яка розташована за адресою с.Нижній Бишкин, вулиця 40 років Перемоги, 31-А, кадастровий номер земельної ділянки 6321783001:01:002:0050. Зазначений договір було укладено на підставі рішення ХХХІІІ сесії VІ скликання Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області від 26.07.2013 року. 03.03.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] реєстровий номер 784. Право власності на нежитлові будівлі орендованої землі з 03.06.2017 року зареєстровано за [PERSON] 21.07.2017 року [PERSON] звернулась до сільської ради з пропозицією щодо розірвання договору оренди земельної ділянки від 02.08.2013 року. Листом від 19.08.2017 року Нижньобишкинська сільська рада Зміївського району Харківської області в розірванні договору оренди земельної ділянки відмовила на підставі того, що за наявною у них інформацією після переходу права власності на будівлю до іншої фізичної особи, [PERSON] користується електроенергією та здійснює підприємницьку діяльність. 21.07.2017 року [PERSON], також звернулась до відповідача з проханням щодо надання дозволу на розроблення технічної документації стосовно оренди земельної ділянки, але їй було відмовлено , у звязку з тим, що договір оренди не розірвано. Відповідно до п.34 договору оренди земельної ділянки від 02.08.2013 року, дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін;рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Частиною 1 ст.377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною 2 статті 120 ЗК України визначено, що якщо житловий будинок , будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що вони диспозитивно унормовують перехід при відчуженні нерухомості до її набувача права користування землею, яке виникало у попереднього власника нерухомого майна на підставі договору оренди землі з її власником і не встановлюють автоматичного переходу права на оренду, оскільки таке право, на відміну від права власності або постійного користування, не може бути передане за цивільно-правовими угодами одночасно з обєктом нерухомості, а визначається згідно із договором оренди. Статтею 124 ЗК України встановлено: Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними\~статтею 122\~цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Згідно із ч.2 ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п.36 договору оренди земельної ділянки від 02.08.2013 року сторони домовились, що при переході права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також смерть фізичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Частиною 1 ст.377 ЦК України передбачено, що особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно із положеннями ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладені правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право користування земельною ділянкою у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Пунктом «е» ст.141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ст.120 ЗК України, до особи, яка набула права власності на будівлю чи споруду, переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Отже, суд приходить до висновку, що з моменту переходу права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою с.Нижній Бишкин, вулиця 40 років Перемоги,31-А до [PERSON], припиняється й право тимчасового користування [PERSON] земельною ділянкою на якій розташовані обєкти нерухомості та яка надавалась їй в оренду на підставі договору оренди земельної ділянки від 02.08.2013 року для обслуговування саме цих житлових будівель, тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved