Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 28.03.2018 року за клопотанням представника позивача як співвідповідача було залучено Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. Позивач в обґрунтування заявлених вимог вказує, що 28 січня 2008 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитну угоду № 0801/43, за якою позивач отримала кредит в сумі 30 000 доларів США. Виконання зобов'язань [PERSON] за даною угодою, забезпечувалися договором іпотеки №0801/43/1 від 28.01.2008 року, договором застави майна № 0801/43/М від 28.01.2008 року та договором поруки № 0801/43/ДП від 28.01.2008 року. 27.05.2010 року згідно рішення Березнівського районного суду Рівненської області було звернено стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до рішення апеляційного суду Рівненської області від 07.06.2016 року з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором. 13 січня 2018 року на її адресу надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження №55514327 від 12.01.2018 року, винесена заступником начальника Березнівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Ясковцем М.В. Підставою для відкриття виконавчого провадження вказано виконавчий напис нотаріуса про стягнення заборгованості №16308, вчинений 20.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. Стягувачем зазначено ПАТ КБ «ПриватБанк». Сума боргу, що підлягає стягненню з неї становить 85577,89 долара США, що складає 2201919,11 гривень. [PERSON] вважає виконавчий напис таким, що підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні нотаріусом було порушено вимоги Закону України «Про іпотеку» та норми Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 N 296/5. Так, зокрема, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років. На основі вищевказаного, таке право у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло ще в 2009 році, тобто станом на час вчинення виконавчого напису минуло 8 років, що позбавляє нотаріуса Швець Р.О. права вчиняти виконавчий напис з метою стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, позивач покликається на те, що заборгованість не є безспірною, так як її розмір, що вказано у виконавчому написі відрізняється від розміру, визначеного у рішенні апеляційного суду Рівненської області від 07.06.2016 року. Крім того, нею не отримувалось жодних повідомлень про усунення порушень умов кредитного договору, що є обов'язковою передумовою для вчинення виконавчого напису. На підставі наведеного, просить визнати виконавчий напис №16308, вчинений 20.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., про стягнення з неї та користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 85577,89 долара США, що складає 2201919,11 гривень, таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги повністю, вказавши, що інформацію, яку надав ПАТ КБ «ПриватБанк» для вчинення виконавчого напису нотаріусом Швець Р.О являється недостовірною. Так, згідно письмової вимоги про усунення порушень, яка, як стверджує відповідач, була направлена [PERSON] 20.08.2017 року, банк вимагає сплатити суму боргу 151 767.82 доларів США. В той же час приватний нотаріус Швець Р.О. вчиняє виконавчий напис про стягнення з [PERSON] 85 577,89 доларів США. Письмова вимога про усунення порушення від 20.08.2017 року, на яку посилається відповідач, на адресу [PERSON] не надходила. Крім того, представник позивача покликається і на те, що 27.05.2010 року рішенням Березнівського районного суду по цивільній справі № 2-73/2010 було звернуто стягнення на предмет іпотеки по договору іпотеки № 0801/43/1 від 28.01.2008 року, яким забезпечувалося виконання зобов'язання [PERSON] перед банком за кредитним договором З описової частини судового рішення вбачається, що відповідачка порушила умови договору і заборгувала станом на 20 травня 2009 року 31 711,54 доларів США. Тому, право примусового стягнення боргу у відповідача виникло в 2009 році і 04 серпня 2009 року відповідач скористався своїм правом, звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, з моменту виникнення у відповідача права примусового стягнення боргу, на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису минуло більше восьми років, що є перешкодою для вчинення виконавчого напису нотаріусом. Також представник позивача вказав, що згідно рішення апеляційного суду Рівненської області від 07.06.2016 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором, і, зокрема, 28 255 доларів США тіла кредиту. Вказана ж сума було повторно відображена як заборгованість, що підлягає стягненню з [PERSON], відповідно до оскаржуваного виконавчого напису, що є абсолютно неправомірним. З урахуванням наведених обставин, сторона позивача просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з'явився, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до нього має бути відмовлено, оскільки відповідачем по вказаній категорії справ є стягувачі, а не нотаріуси, які вчиняють відповідні виконавчі написи. У відзиві також вказав про проведення розгляду справи у його відсутності. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» [PERSON] позовні вимоги не визнав, покликаючись на те, що банком для вчинення виконавчого напису нотаріусом було надано необхідні документи відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року. Крім того, вказує, що сторони в порядку ст.259 ЦК України збільшили строк давності, а тому виконавчий напис було вчинено у межах визначеного строку. Щодо покликання сторони позивача на те, що заборгованість не є безспірною вказав, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені вищевказаним Переліком, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Представник відповідача не заперечив, що тіло кредиту, яке було стягнуто на підставі судового рішення, також стягнуто і підставі оспорюваного виконавчого напису. Також представник відповідача вказав, що позовні вимоги [PERSON], що звернуті до приватного нотаріуса Швець Р.О. задоволенню не підлягають, так як він є неналежним відповідачем. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 28 січня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитну угоду №0801/43, за якою позивач отримала кредит в сумі 30 000 доларів США. Виконання зобов'язань [PERSON] за даною угодою забезпечувалося договором іпотеки №0801/43/1 від 28.01.2008 року. Предметом договору є житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: вул.Лесі Українки,42 в с.Яринівка Березнівського району Рівненської області. Згідно рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 27.05.2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: вул.Лесі Українки,42 в с.Яринівка Березнівського району Рівненської області. Відповідно до рішення апеляційного суду Рівненської області від 07.06.2016 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №0801/43 від 28.01.2008 року: 28 255,53 долари США заборгованість за кредитним договором; 25 370,97 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 24 980 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором» 11,74 долари США штраф (фіксована частина); 4882,68 долари США штраф (процентна ставка). Згідно письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором №0801/43 від 28.01.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» останній вимагав від [PERSON] сплати заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 151767,82 долари США з урахуванням: 28 255,53 долари США заборгованість за кредитним договором; 49967,92 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 73 544,37 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов'язань. Доказів отримання позивачем вказаної вимоги сторона відповідача суду не представила. Представник позивача покликається на те, що [PERSON] даної вимоги банку не отримувала. Відповідно до виконавчого напису №16308, вчиненого 20.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., з [PERSON] підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №0801/43 від 28.01.2008 року. Строк за який проводиться стягнення - 3 481 день, а саме з 28.01.2008 року по 09.08.2017 року. Сума, що підлягає стягненню складає 85 577,89 доларів США, що становить 2 201 919,11 гривень, з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту 28 255,53 доларів США; заборгованість за відсотками - 49 967,92 доларів США; заборгованість з пені 7354,44 доларів США. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2018 року на підставі виконавчого документу - виконавчого напису №16308, вчиненого 20.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. відрито виконавче провадження. Норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу наведених норм можна дійти наступних висновків. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. Згідно оспорюваного виконавчого напису строк, за який проводиться стягнення, становить 3 481 день, а саме з 28.01.2008 року по 09.08.2017 року. Як вбачається із рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 27.05.2010 року [PERSON] порушила умови укладеного кредитного договору і станом на 20.05.2009 року її заборгованість перед банком становила 31 711,54 долари США. Суд погоджується із доводами сторони позивача, що право примусового стягнення боргу у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло ще в 2009 році, а отже з моменту виникнення у відповідача права примусового стягнення боргу на день вчинення виконавчого напису нотаріуса минуло більше 8 років. Крім того, тіло кредиту, що підлягає стягненню на підставі оспорюваного виконавчого напису у розмірі 28 255,53 долари США вже було стягнуто на підставі судового рішення, а саме рішення апеляційного суду Рівненської області від 07.06.2016 року, а тому його повторне стягнення є неправомірним. Таким чином, суд доходить до висновку, що вимога банку не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є законними та обґрунтованими, а отже підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог [PERSON], які звернуті до відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., то суд вважає, що у їх задоволенні слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» з приводу заборгованості за кредитним договором, у якому позивач та банк є сторонами. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. до якого також заявлено позов, не є стороною вказаного договору, а відтак не може бути відповідачем у даних спірних правовідносинах. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів, зокрема, про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача, а не нотаріус.

Outcome: approved