Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у них з відповідачем народився спільний син - [PERSON], [INFO]. 05.08.2009 року шлюб між ними було розірвано. Відповідно до рішення Октябрського районного суду м.Полтави відповідач сплачує на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти до досягнення повноліття сином. Їх спільний з відповідачем син страждає на ряд хронічних захворювань. Згідно виписок з лікарняної карти поліклінічного відділення Полтавської міської дитячої клінічної лікарні №2 дитина має слабке здоров'я, перебуває на диспансерному обліку у гастроентеролога, лотоларінголога, на даний час потребує негайної операції, вартість якої коштує 3000 гривень. Діагнози, встановлені їх спільному з відповідачем синові, носять хронічний характер, тобто потребують періодичного стаціонарного лікування та систематичного медикаментозного підтримання здоров'я. Її матеріальний стан не дозволяє самостійно забезпечити виконання усіх рекомендацій лікарів. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача половину вартості операції 1500 гривень, а також стягувати кожного місяця додаткові витрати на утримання хворого сина у фіксованій сумі 400 гривень до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що з відповідача за рішенням суду були стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки його заробітку, у неї на утриманні ще є одна дитина, вона не в змозі одна лікувати спільного з відповідачем сина. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши що він отримує невелику заробітну плату, з якої сплачує аліменти на утримання сина відповідно до рішення суду, він є інвалідом 3 групи, отримує пенсію. Відповідач згоден сплатити позивачці 1500 гривень, витрачених на операцію сину, але щомісяця по 400 гривень він відмовляється сплачувати з-за матеріальних труднощів. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 05.08.2009 року (а.с.6-свідоцтво). Під час шлюбу у сторін народився спільний син - [PERSON], [INFO]. (а.с.7-свідоцтво). Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 01.06.2009 року [PERSON] сплачує на корись позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON],[INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, щомісяця і до повноліття дитини. [PERSON],2007 року народження страждає на ряд хронічних захворювань (а.с.23- довідка, а.с.9-11 - епікризи). Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи визнання відповідачем витрат на проведену операцію і позовних вимог про стягнення з нього 1500 гривень, та відповідно до вимог ст. 185 СК України, суму до стягнення одноразово додаткових витрат на дитину суд визначає в розмірі 1500 гривень, що складає половину від суми витрат, що були понесені позивачкою на операцію дитини. При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача, щодо стягнення з відповідача по 400 гривень щомісяця, як участь у додаткових витратах на спільного сина, оскільки позивачем не надано розрахунку та обґрунтування необхідності майбутніх витрат, відсутні будь-які докази здійснення позивачем в майбутньому витрат на лікування дитини, а крім того, суд враховує ту обставину, що з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, що надасть позивачу можливість матеріального утримання дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести в суді ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналогічне положення міститься і в ст. 10 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають до стягнення з позивача та відповідача пропорційно до заявлених позовних вимог у разі задоволення позову частково.

Outcome: partial