Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який навчається в Національному медичному університеті імені О.О.Богомольця, у розмірі по 3 000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову по 30.06.2023 року. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.10.1999 року по 09.02.2010 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Позивачка зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.10.2015 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі ј всіх доходів [PERSON] , але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на даний час рішення суду про стягнення аліментів перебуває на примусовому виконанні, так як відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, аліменти в повному обсязі не сплачує. Позивачка вказує, що 27.08.2018 р. між нею та Національним медичним університетом імені О.О.Богомольця було укладено договір № 2018/с-1-7329 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою, відповідно якого університет за рахунок її коштів зобов`язується здійснити надання її з відповідачем сину [PERSON] освітньої послуги - навчання (забезпечення здобуття вищої освіти) за очною (денною) формою навчання за ступенем вищої освіти магістр за спеціальністю стоматологія в строк з 01.09.2018 р. по 30.06.2023 р. На виконання умов цього договору вона 27.08.2018 р. оплатила вартість навчання за перший семестр в сумі 17 500 грн., за другий семестр навчання сплатила 21.01.2019 р. кошти у розмірі 17 500 грн. та за другий семестр навчання сплатила 27.08.2019 р. кошти у розмірі 17 500 грн., що загалом складає суму 52 500 грн. Позивачка зазначає, що матеріальне становище відповідача повністю дозволяє йому забезпечити оплату аліментів на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність, зокрема йому належить мережа магазинів з продажу й доставки питної води «[INFO]», один з яких знаходиться за адресою [ADDRESS] ; відповідач проживає у чотирикімнатній квартирі; йому належать три вантажні автомобілі та легковий автомобіль Фольксваген Таурег; з 23.11.2015 р. працює на посаді керівника ТОВ «Борисфен Вода», де має частку в статутному капіталі у розмірі 70 %; також відповідач працює на посаді керівника ТОВ «Борисфен Київ», в якому має частку у статутному капіталі у розмірі 100 %; ще на праві власності відповідачу належить нерухоме майно: житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 336,5 кв.м., земельна ділянка за цією адресою площею 0,2076 га.; нежиле приміщення № 256 - магазин загальною площею 135,6 кв.м. за адресою [ADDRESS] , яке відповідач здає в оренду під універсам та аптеку; нежитлове приміщення № 257 (літера А) загальною площею 99,1 кв.м. за адресою [ADDRESS] , яке відповідач використовує в якості магазину «[INFO]» з продажу питної води; земельна ділянка площею 2,9432 га у с. Мала Олександрівка Бориспільського району Київської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування готельно-торговельного, розважального комплексу та обслуговування легкового автотранспорту. Позивачка вказує, що повнолітня дитина [PERSON] знаходиться на її утриманні, зайнятість сина у навчанні на денній формі позбавляє його можливості працювати, будь яких доходів він не має, при цьому матеріальний стан відповідача забезпечений на досить високому рівні, тому вона вважає за можливе визначити розмір аліментів на дитину в сумі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2019 року відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 58, 59). 22.11.2019 р. до суду надійшов відзив на позов в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог вказуючи, що кошти на майбутнє навчання сина надавав саме він. В ПАТ «ПриватБанк» він відкрив картковий рахунок «Юніор» на ім`я свого сина [PERSON] на який почав сплачувати аліменти. На картку сина ним було перераховано грошові кошти у період з 11.07.2016 р. по 18.08.2018 р. на суму 70 050 грн. Він завжди добровільно приймав участь в грошовому забезпеченні соціальних та освітніх потреб сина. З 08.04.2019 р. він працює в ТОВ «Борисфен Вода» на посаді директора, розмір його заробітної плати 3 381 грн на місяць, окрім того має сім`ю, малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації шлюбу однією сім`єю з [PERSON] , ще на його утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Він повністю забезпечує утримання своєї сім`ї, оскільки [PERSON] не працює у зв`язку із доглядом за дитиною та отримує допомогу при народженні дитини на [PERSON] , тому через складне матеріальне становище він не має можливості оплачувати аліменти на навчання повнолітнього сина [PERSON] (а.с. 70-83). 09.12.2019 р. позивачкою подана відповідь на відзив у якій зазначено, що викладені у відзиві доводи є безпідставні та необгрунтовані (а.с. 100-104). В судовому засіданні позивачка підтримала позов та викладені у ньому обставини. Представник відповідача [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, суду подавав заяви з проханням розглянути справу без його участі (а.с. 85, 98). Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.10.1999 р. по 09.02.2010 р. (а.с. 8, 10). Від шлюбу позивачка та відповідач мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.10.2015 року у цивільній справі № 755/15554/15-ц з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі ј всіх доходів відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16, 17). З огляду на дату народження [PERSON] , [INFO] , останній досяг повноліття, отже стягнення аліментів на його утримання припинилось. [PERSON] . являється студентом Національного медичного університету імені О.О.Богомольця, навчається за контрактом на стоматологічному факультеті, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу від 10.10.2019 р. № 28 (а.с. 94, 95). Як убачається з умов Договору № 2018/с-1-7329 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 27.08.2018 р., укладеного між Національним медичним університетом імені О.О.Богомольця та позивачкою [PERSON] , [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі на денній формі навчання, загальна вартість освітньої послуги становить 175 000 грн., строк навчання з 01.09.2018 р. по 30.06.2023 р. (а.с. 19, 20). Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне. [PERSON] досяг віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років та продовжує навчатись, при цьому навчається за контрактом та на денній формі навчання. Така форма навчання призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи, а отже дитина об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину сторін можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року в справі №346/103/17, суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Заперечуючи проти позову відповідач посилається на складне матеріальне становище, зазначаючи, що його щомісячний дохід становить у розмірі 3 381 грн. на місяць, яким є його заробітна плата на посаді директора ТОВ «Борисфен Київ», на підтвердження чого надав довідку (а.с. 76), також зазначив, що одноособово утримує свою сім`ю, яка складається з малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , дружини [PERSON] , з якою в зареєстрованому шлюбі не перебуває та яка не працює у зв`язку із доглядом за їхнім малолітнім сином [PERSON] , та дитини його дружини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приймає до уваги надані позивачкою докази на підтвердження майнового стану та майнових прав відповідача, які відповідно положень пункту3-1) ч. 1 ст. 182 СК України мають враховуватись при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 11.10.2019 р. за [PERSON] на праві власності зареєстровані житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 336,5 кв.м.; нежитлове приміщення № 257 (літера А) загальною площею 99,1 кв.м. за адресою [ADDRESS] ; 1/6 та 1/12 частки квартири [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,2076 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою [ADDRESS] ; Ѕ частка нежитлового приміщення № 257 (в літ. А) загальною площею 99,10 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Також за ФОП [PERSON] на праві власності зареєстроване нежитлове приміщення № 256 - магазин загальною площею 135,6 кв.м. за адресою [ADDRESS] (а.с. 26-33). Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.10.2019 р. відповідач з 23.11.2015 р. є керівником ТОВ «Борисфен Вода», ідентифікаційний код ЄДРПОУ 40140999, та являється засновником цього товариства, де має частку в статутному капіталі у розмірі 70 % (а.с. 34-39). Також відповідач є керівником та одноособовим засновником ТОВ «Борисфен Київ», код ЄДРПОУ 40002993, зареєстрованого 10.09.2015 р. (а.с. 40-44). Натомість відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження відсутності у нього доходів, неотримання прибутків, незадовільної господарської діяльності вказаних юридичних осіб, засновником та керівником яких він являється. Також на твердження позивачки про використання відповідачем одного з належних йому нежитлових приміщень у якості магазину «Борисфен» з продажу питної води та передання в оренду іншого нежитлового приміщення [PERSON] будь-яких заперечень з цього стану не надав. У зв`язку з цим суд критично ставиться до пояснень відповідача про те, що його щомісячний дохід становить у розмірі 3 381 грн. (а.с. 76). Також суд не приймає до уваги доводи відповідача про надання коштів на навчання [PERSON] на картковий рахунок останнього, оскільки відповідно виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» такі кошти перераховувались з 11.07.2016 р. по 18.08.2018 р. (а.с. 73-75), на той час [PERSON] був неповнолітнім, рішенням суду з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , тобто вказані грошові кошти не можна розцінювати як сплата аліментів в період навчання повнолітньої дитини сторін по справі. При цьому суд враховує наявність у відповідача малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 77), якого відповідач зобов`язаний утримувати. При визначені розміру аліментів суд враховує, що третя особа [PERSON] навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не має можливості працювати, перебуває на утриманні матері, будь яких доходів не має, тому потребує матеріальної допомоги, при цьому відповідач є особою працездатного віку, працевлаштований, у своєму володінні має об`єкти нерухомості, корпоративні права, при цьому на утриманні відповідача ще перебуває малолітня дитина. На підтвердження заявлених позовних вимог в сумі 3 000 грн. [PERSON] не наведено обгрунтувань щодо такого розміру аліментів та не зазначено фактичних дійсних витрат позивачки на дитину щомісячно в зв`язку з навчанням. При цьому суд приходить до висновку, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення дитини, яка продовжує навчання, та в даному випадку з врахуванням всіх обставин справи, заявлений позивачкою розмір аліментів у розмірі 3000 грн. має бути зменшений до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня становить у розмірі 2 102 грн. За нормою ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 2 102 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову, який надісланий до суду поштовим зв`язком, - з 15.10.2019 року по дату навчання - 30.06.2023 року. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно положень пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» та судових витрат у даній справі сторонами не заявлялось. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Аналіз вказаної норми закону дозволяє стверджувати, що оскільки на час ухвалення рішення Кабінетом Міністрів України не визначений порядок компенсації судових витрат, тому під час розгляду даної категорії справи про стягнення аліментів судові витрати щодо сплати судового збору відносяться за рахунок держави. За наведених обставин питання щодо судових витрат при ухваленні рішення судом не вирішувалось.

Outcome: partial