Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позов обґрунтований наступними обставинами. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте проживають окремо. [INFO] у сторін народилась дочка - [PERSON] . Позивач зазначає, що відповідач з 29 липня 2019 року припинив відвідувати дитину, коли вона перебувала з матір`ю в лікарні, та до теперішнього часку не приймає участі в її вихованні. Вказує, що відповідач працює в КУ «Одеська обласна клінічна лікарня», КУ «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» лікарем-судинним хірургом, ДП «Одеський національний медичний університет» асистентом. Крім того, працює за контрактом в приватній клініці «Мацарт» лікарем-судинним хірургом. Будь-якої допомоги на утримання дочки позивач не отримує. Позивач зазначає, що коли постало питання про утримання дитини відповідач, відмовився від участі у її вихованні. Наразі спільна дочка сторін потребує належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку тощо. Перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною, позивач не працює, заробітну плату не отримує, тому належний рівень життя для дитини позивач самостійно забезпечити в повному обсязі не в змозі. Неодноразові прохання позивача з приводу надання допомоги, зі сторони відповідача залишились безрезультатними. 10 лютого 2020 року представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнала частково. Зазначила, що відповідач готовий сплачувати аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також платити аліменти на користь позивача у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Представник відповідача зазначила, що твердження позивача щодо ненадання [PERSON] грошей на утримання дитини є такими, що не відповідають дійсності. Вказала, що відповідач ніколи не відмовлявся від утримання своєї дитини та дружини, та добровільно щомісячно переводить грошові кошти на банківську картку позивача. Крім того, відповідач написав заяву про відрахування аліментів за ініціативою платника за місцем роботи. На сьогоднішній день, відповідач по справі працює на посаді судинного хірурга у КНП «Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної ради» за основним місцем роботи, з липня 2019 року по грудень 2019 року його заробітна плата склала 52,654,43 гривні. Крім того, [PERSON] працює в КНК «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» на посаді судинного лікаря-хірурга за сумісництвом. Також відповідач з 25 січня 2020 року працює на посаді судинного лікаря-хірурга у ПП «Медичний центр пластичної естетичної хірургії та косметології «Моцарт» за сумісництвом. Представник відповідача зазначає, що інших джерел заробітку відповідач не має. Крім того вказала, що [PERSON] , після того як сторони почали проживати окремо, регулярно перераховує відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 гривень на місяць, оплачував лікування дочки, купував їй речі тощо. 12 лютого 2020 року позивач подала до суду письмові пояснення щодо відзиву, в яких зазначила, що відповідач працює у ПП «Медичний центр пластичної естетичної хірургії та косметології «Моцарт» близько двох років. Крім того, [PERSON] неофіційно веде приватну практику по проведенню УЗД на власному апараті, який придбаний частково за спільні кошти в період подружнього сумісного життя. Щодо купівлі відповідачем одягу для дочки, зазначила, що останній раз відповідач купував речі 25 вересня 2019 року. На теперішній час всі необхідні речі для дитини купує виключно позивач та її батьки. Стосовно перерахування грошових коштів у розмірі 5000 гривень на місяць зазначила, що вказані кошти перераховуються не систематично та різними сумами. Також вказала, що наразі їхня спільна малолітня дочка перебуває під постійним наглядом спеціалістів Одеської обласної дитячої клінічної лікарні, а також офтальмолога Інституту ім. Академіка Філатова з проведенням комплексу лікувально-діагностичних заходів. Крім того, за рекомендацією спеціалістів, дитина потребує додаткового спеціального харчування, тому позивач вимушена цілодобово знаходитися поряд з донькою. Позивач також самостійно несе витрати по оплаті комунальних послуг за квартиру, в якій проживає з дитиною. У відкритому судовому засіданні, призначеному на 26 травня 2020 року позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Представник відповідача у відкритому судовому засіданні позов визнала частково. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із обов`язком батьків утримувати дитину, а тому регулюються Главою 15 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилась дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Встановлено, що сторони проживають окремо, малолітня дочка залишились проживати разом з матір`ю. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення . Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З Довідок № 000000000004, № 000000000003, від 29 січня 2020 року, виданих в.о. Генерального директора та головним бухгалтером КНК «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» вбачається, що відповідач - [PERSON] працює в КНК «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» на посаді Лікар-хірург судинний з 01 жовтня 2015 року по теперішній час, та його загальний дохід за 2019 рік становить 13267,99 гривень (без вирахування податків) (а.с. 55, 56). З Довідок про середню заробітну плату (дохід) від 10 жовтня 2019 року та 17 січня 2020 року, виданих Генеральним директором та головним бухгалтером КНП «Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної ради» вбачається, що відповідач - [PERSON] працює в КНП «Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної ради» на посаді судинного хірурга, та його загальний дохід з липня 2019 року по грудень 2019 року становить 55313,83 гривні (а.с. 57, 59). Відповідно до наказу №186-ОК від 24 січня 2020 року встановлено, що відповідача з 25 січня 2020 року прийнято на посаду лікаря-хірурга судинного у ПП «Медичний центр пластичної естетичної хірургії та косметології «Моцарт» (а.с. 58) з випробувальним строком на 1 місяць. Будь-які інші докази працевлаштування відповідача та отриманням ним доходу, наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, в матеріалах справи відсутні. З наданих відповідачем копій квитанцій про здійснення касових операцій, суд зазначає, що з їх змісту вбачається, що відповідач дійсно перераховує позивачу грошові кошти, що можна вважати добровільною сплатою аліментів, хоч й не систематично та різними сумами (ас. 60-67). Доводи позивача про те що, малолітня дочка сторін потребує додаткового піклування та особливого харчування, не знайшли свого підтвердження наявними матеріалами справи, так як виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 3909 (а.с. 71) та надані позивачем копії квитанцій, не містить інформації відносно цих обставин. Крім цього судом встановлено, що участь у матеріальному забезпеченні дитини, приймають обоє батьків, вказані обставини підтверджуються наданими сторонами копії чеків та квитанцій. Понесені позивачем витрати на речі першої необхідності, одяг, ліки для дитини значно перевищують витати відповідача, проте з наданих позивачем чеків не можливо встановити, за кошти кого з батьків купувались перелічені товари, адже встановлено, що відповідач добровільно перераховував на рахунок позивача грошові кошти в період часу коли здійснювались покупки товарів. Крім того, у позовній заяві позивач зазначала, що на теперішній час не працює та не отримує заробітної плати. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що з 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що грошові кошти у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, які позивач просить стягнути з відповідача, є надмірними, адже разом із вимогою про стягнення аліментів на користь дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, до досягнення дитиною трьохрічного віку, розмір присуджених аліментів буде становити 2/3 заробітку відповідача. Таким чином, надаючи оцінку встановленим обставинам, суд доходить висновку про те, що кошти, які готовий сплачувати відповідач на користь позивача на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , є такими, що відповідають інтересам дитини, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. Щодо вимог про стягнення аліментів на користь дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, то враховуючи визнання позову відповідачем в цій частині, яке прийняте судом, суд вважає, що вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судовий збір по справі складає 840,80 гривень, який підлягає стягненню, з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial