Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та просить постановити рішення, яким визнати відповідача [PERSON] батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. При цьому позивачка посилається на те, що з 2012 року вона мешкає з відповідачем однією сімєю, без реєстрації шлюбу. Від цих відносин сторони мають трьох спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У звязку з необізнаністю вони не подавали спільних заяв та відповідач не робив відповідних заяв, а тому записи про батька дітей зроблені в Книзі реєстрації народжень за прізвищем позивачки, відповідно до ст.135 СК України, але по-батькові дітей записано на імя відповідача. У звязку з необхідністю юридично визначити походження дітей від відповідача позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, справу просить розглядати за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, надав до суду пояснення на позовну заяву в якій зазначив, що вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі, визнає себе батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, з 2012 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] проживають однією сімєю без реєстрації шлюбу, що підтверджується Актом про сумісне проживання, посвідченим начальником ділянки №2 КП «ЖКС «Вузівський», індивідуальними картками вагітної та породіллі КМ423344 від 01.10.2013 року та від 06.03.2015 року. Від даних відносин у сторін народилось троє дітей: [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження №8407 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції від 25 вересня 2012 року), [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження №4009 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції від 25 квітня 2014 року) та [PERSON], 27 липня 2015 року (актовий запис про народження №7816 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції від 12 серпня 2015 року). В свідоцтві про народження дітей в графі в графі «мати» записано - «Назарова Олена Ігорівна», в графі «батько» записаний «Назаров Антон Павлович». Тобто, записи про батька дітей зроблені в Книзі реєстрації народжень за прізвищем позивачки, відповідно до ст.135 СК України, але по-батькові дітей записано на імя відповідача. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: а) за заявою матері та батька дитини; б) за рішенням суду. Статтею 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 128 СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до п.п. 6, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. При таких обставинах та враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved