Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ВАТ «Запорізький сталепрокатний завод», треті особи - Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, Перша державна нотаріальна контора м. Запоріжжя, [PERSON], [PERSON], [PERSON], про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом зняття арешту та заборони відчуження. В позові, який уточнювався, зазначає, що її свекру [PERSON] належала ? частини житлового будинку [ADDRESS] в м. Запоріжжя. Інша частина зазначеного будинку належить [PERSON]. За життя [PERSON] заповідав належну йому частину вказаного житлового будинку їй та її дітям - [PERSON] та [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2003 року за позивачкою та її дітьми визнано право власності на ? частину (по 1/6 частині кожному) житлового будинку [ADDRESS] в м. Запоріжжя в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON]. 20.03.2014 року вона звернулась до реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області з заявою про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно. Однак 08.04.2014 року державним реєстратором реєстраційної служби ЗМУЮ їй було відмовлено в державній реєстрації прав власності, у зв'язку з тим, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна міститься інформація про арешт нерухомого майна від 26.10.2005 року № 2535135, за попереднім власником, який помер [INFO] року. Підставою для накладення арешту послугувало повідомлення від 30.08.1973 року Запорізького державного метизного заводу (нині ВАТ «Запорізький сталепрокатний завод»). Арешт був накладений Першою державною нотаріальною конторою м. Запоріжжя, запис № 14015-93 від 01.01.1973 р. Заявником є Перша державна нотаріальна контора м. Запоріжжя. Позивачка вважає, що інформація про арешт житлового будинку [ADDRESS] м. Запоріжжя була внесена в Єдиний державний реєстр заборон відчуження нерухомого майна помилково, так як з моменту накладення арешту на вказаний житловий будинок ніяких претензій до власників будинку з боку адміністрації ВАТ «Запорізький сталепрокатний завод» (раніше Запорізький державний метизний завод) не було. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні нею житловим будинком [ADDRESS] м. Запоріжжя шляхом звільнення будинку [ADDRESS] м. Запоріжжя з під арешту та зняття заборони на його відчуження. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених в ньому, просили позов задовольнити та зняти накладений арешт. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечували. Третя особи - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи - Перша державна нотаріальна контора м. Запоріжжя в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Інші треті особи в судове засідання не з'явились, були повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, заперечень або пояснень не надали. Представник відповідача, своєчасно повідомлений про день, час та місце слухання справи, до суду не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень не надав. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивачки, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачка, її представник та третіх осіб, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Факт належності ? частини житлового будинку [ADDRESS] в м. Запоріжжя позивачці [PERSON] та її дітям [PERSON] та [PERSON], після померлого [INFO] року [PERSON], підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2003 року, копією технічного паспорту, копією свідоцтва про смерть, виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції 19.03.2003 року, копією свідоцтва про шлюб, виданого Шевченківським ВРАЦС ЗМУЮ 27.01.2007 р. (а.с.5-9) Факт накладення арешту на вищевказаний будинок підтверджується рішенням державного реєстратора реєстраційної служби ЗМУЮ № 12247861 від 08.04.2014 року (а.с.10). Даних про підстави накладення арешту не збереглося, оскільки арешт був накладений в 1973 році.. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства ( ч. 2 ст. 15 ЦК України).. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлений позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15, 317, 319, 321,391 ЦК України,

Outcome: approved