Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0244 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5110136900:24:005:0116 в порядку спадкування майна [PERSON], померлої [INFO] року. При цьому позивачка посилається на те, що її матері - [PERSON], на праві приватної спільної часткової власності належали 14/25 часток житлового будинку з надвірними спорудами під [ADDRESS], розташованих на земельній ділянці площею 490 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності, виданого ЖЕО Київського району виконкому Київської районної ради народних депутатів м. Одеси 19 вересня 1994 року. Також [PERSON], на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0244 га, що розташована в [ADDRESS], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010850500596 від 14 квітня 2008 року. [PERSON] зазначила, що за життя мати склала заповіт, яким усе своє майно заповідала позивачці. [INFO] року [PERSON] померла та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеного майна. Позивачка, у встановленому законом порядку, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері та 23 травня 2012 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину майна, що належало померлій, а саме 14/25 часток житлового будинку з надвірними спорудами під [ADDRESS], який складається в цілому з одного житлового будинку, загальною площею 86,7 кв.м., житловою площею 55,6 кв.м. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу частину майна - земельну ділянку площею 0,0244 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], було відмовлено з підстав відсутності оригіналу державного акту про право власності на землю. В свою чергу, отримання оригіналу-дублікату зазначеного правовстановлюючого документу унеможливлює смертю її власника, а тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просить розглянути у її відсутність. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в зв'язку з чим, зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, позивачка є донькою [PERSON] та [PERSON] (актовий запис про народження №91 Левокумського сел. ЗАГС Мін-Водського району Ставропольського краю від 06 листопада 1958 року). 21 липня 1979 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Мармусевич» (актовий запис №1567 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 21 липня 1979 року). З матеріалів справи вбачається, що матері позивачки - [PERSON], на праві приватної спільної часткової власності належали 14/25 часток житлового будинку з надвірними спорудами під [ADDRESS], який складається в цілому з одного житлового будинку, загальною площею 86,7 кв.м., житловою площею 55,6 кв.м. та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці площею 490 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності виданого ЖЕО Київського району виконкому Київської районної ради народних депутатів м. Одеси 19.09.1994 р., зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в КП «ОМБТІ та РОН». Також, [PERSON], на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0244 га, що розташована в [ADDRESS] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010850500596 від 14 квітня 2008 року. Судом встановлено, що 21 листопада 2006 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №5-2617, яким усе своє майно заповідала своїй дочці - [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла (актовий запис про смерть №401 Першого Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 23 лютого 2011 року). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 14/25 часток житлового будинку з надвірними спорудами під [ADDRESS], який складається в цілому з одного житлового будинку, загальною площею 86,7 кв.м., житловою площею 55,6 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0244 га, що розташована за цією ж адресою. Позивачка, у визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] та 23 травня 2012 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину майна, що належало померлій, а саме 14/25 часток житлового будинку з надвірними спорудами під [ADDRESS], який складається в цілому з одного житлового будинку, загальною площею 86,7 кв.м., житловою площею 55,6 кв.м. У видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу частину майна - земельну ділянку площею 0,0244 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] було відмовлено з підстав відсутності оригіналу державного акту про право власності на землю та рекомендовано звернутись до суду. Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при чому згідно ч. 5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом була витребувана спадкова справа №661/2011 до майна померлої [INFO] року [PERSON], з якої вбачається, що позивачка дійсно зверталась до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва на спадщину на спірну земельну ділянку, інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до інформації, наданої Управлінням Держземагентства у м. Одесі Одеської області 24 вересня 2014 року, згідно наявних в управлінні Книг Реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі та других примірників державних актів та примірників договорів оренди землі станом на 31 грудня 2012 року, наявна інформація стосовно реєстрації за [PERSON] права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], Державний акт серії ЯД №913074, реєстр. №010850500596 від 14 квітня 2008 року, кадастровий №5110136900:24:005:0116, площа 0,0244 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до п. 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім цього, відповідно до ст. 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved