Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Позов мотивовано тим, що з 23.07.2016 року позивач перебувала з відповідачем у шлюбі. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем і знаходяться на її повному утриманні. Відповідач записаний батьком дітей. Відповідач здоровий, працездатний, має можливість надавати дитині матеріальну допомогу, але добровільно ніякої допомоги на утримання дітей не надає. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Такий рівень дітям позивач одна не може забезпечити, оскільки не працює у зв`язку із знаходженням у відпустці за доглядом дітей. Просить суд стягнути на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину з дня подачі позовної заяви до повноліття дітей. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дітьми. Проживає з дітьми у важких матеріальних умовах, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення [PERSON] 3-х років. Позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги просить суд стягнути на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі по 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину з дня подачі позовної заяви до повноліття дітей, які підтримала повністю та просить їх задовольнити. Доказів про розмір доходу відповідача вона не має та вказала, що на даний час діти здорові. Відповідач в судовому засіданні погодився на сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину з дня подачі позовної заяви до повноліття дітей. У решті позовних вимог просить відмовити, оскільки не працює та не має постійного заробітку. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідач записаний батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , тому згідно ст. 180 Сімейного кодексу України зобов`язаний їх утримувати до досягнення повноліття. Аліменти повинні бути стягнуті в частці від заробітку (доходу) відповідача, оскільки позивач заявила такі вимоги, відповідач визнав позов в цій частині та це відповідає вимогам чинного Законодавства. Суд вважає за необхідне визначити аліменти, які підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, оскільки відповідач працездатний, це відповідає вимогам Закону, стан здоров`я дітей, зі слів позивача, добрий. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави суду вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, докази про отримання ним іншого доходу відсутні, а тому останній не має змоги надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, яка здійснює догляд за їх дитиною. Доказів про розмір доходів, які отримує відповідач, позивач суду не надала. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких підстав, позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Outcome: partial