Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що шлюб між сторонами зареєстрований 07 серпня 2006 р. у виконкомомі Городницької сільської ради Городенківського району, актовий запис № 3. За час спільного проживання в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач є уродженцем с. Кореіз Ялтинського району, Крим і завжди виявляв бажання жити в себе вдома. Після одруження сторони по декілька місяців жили то в с. Городниця Городенківського району, то в с. Кореіз Ялтинського району. Постійні переїзди негативно впливали на їхні відносини, вони часто конфліктували, а тому взимку 2016 р. вирішили припинити спільне проживання. Впродовж трьох років сторони живуть окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного побуту, спілкуються виключно з питань щодо дітей, віддалилися один від одного, втратили взаєморозуміння та повагу. Відповідач на розірвання шлюбу згідний, подальше збереження сім`ї неможливе, суперечить інтересам позивачки, тому вона просить строку для примирення не надавати шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ч.1 ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено та прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 07.08.2006 виконкомом Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 3, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 07 серпня 2006. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 4 від 16 березня 2007 р., що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 вересня 2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, та [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 9 від 02 лютого 2009 р., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Кореїзької селищної ради м. Ялти Автономної Республіки Крим. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають з 2016 року, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Суд, враховуючи вимоги ст. 160 Сімейного кодексу України, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей сторін [PERSON] та [PERSON] з матір`ю. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112-114, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved