Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про внесення змін до умов кредитного договору № 014/23/1008 від 26 квітня 2006 року укладенего між нею та АППБ «Аваль» шляхом здійснення перерахунку залишку боргу - 16649,79 доларів США в гривню по курсу НБУ на момент підписання вказаного кредитного договору, який становив 5,05 грн. за 1 долар США, визначивши залишок суми кредиту в розмірі 84081,44 грн. зі строком погашення у визначений кредитним договором строк - до 26 квітня 2026 року під обумовлені договором відсотки в розмірі 12% річних з відповідним внесенням змін до договору іпотеки, шляхом проведення реструктуризації заборгованості зобов'язань за договором без стягненння плати з позичальника. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 26 квітня 2006 року між нею та АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір відповідно до якого вона отримала кредит в розмірі 21000 доларів США на придбання квартири строком до 26 квітня 2026 року. Відповідно до умов кредитного договору процентна ставка за користування кредитними коштами склала 12% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивачем була передана відповідачу в іпотеку придбана квартира. В момент отримання кредитних коштів курс гривні до долару США становив 5,05 грн. На момент подачі позову курс гривні до долару США становить більше 20 грн. Така зміна обставин на валютному ринку є настільки істотної, що якби позивач могла б її передбачити , то не укладала б кредитний договір в іноземній валюті, тому позивач звернулася із пропозицією до банку перерахувати залишок її заборгованості за кредитом у гривні по курсу, який діяв на момент його отримання, проте її пропозиція була відхилена. Крім викладеного, позивач зазначила, що при укладанні кредитного договору відповідач не попередив її про валютні ризики, умовами договору не передбачено, що валютні ризики несе саме вона, відповідач має право проводити реструктуризацію заборгованості за договором споживчого кредиту. Посилаючись на те, що зростання курсу долару, не надає змоги виконувати їй свої зобов'язання за кредитним договором, тобто в країні об'єктивно виникли виняткові обставини, що відповідно до ст. 652 ч. 2 ЦК України є підставою для внесення змін до умов кредитного договору, позивач просила задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі і просила суд позов задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач при укладанні кредитного договору була ознаймлена у письмовій формі з кредитним умовами, відсутні умови для внесення змін до кредитного договору. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 26.04.2006 року між АППБ «Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/23/1008, згідно якого позичальник [PERSON] отримала кредит на придбання квартири в розмірі 21000 доларів США, з кінцевим строком погашення до 26 квітня 2026 року із сплатою 12% річних. З метою забезпечення кредитного договору між позивачем та відповідачем 27 квітня 2006 року було укладено договір іпотеки. [PERSON] має заборгованість за кредитним договором, що підверджується розрахунком заборгованості наданим відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Відповідно ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, з підстав, встановлених частиною 4 цієї статті - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1. в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2. зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; 3. виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4.із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Таким чином, закон пов'язує можливість приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання безпосередньо не з наявності істотної зміни обставин, а з наявності чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміни обставин. Крім того, саме по собі зростання (коливання) курсу іноземній валюти не є достатньою підставою для зміни кредитного договору на підставі ст. 652 ЦК України, оскільки зазначене стосується обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості міг виходячи з динаміки зміну курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. Згідно ч.1 ст.8 Декрету Кабінетів Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», валютні курси встановлюється Національним Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Поряд з цим, Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України №496 від 12.11.2003 року, визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют станом на останню дату. Тому стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Доводи позивача про те, що її не було повідомлено про валютні ризики, суд не бере до уваги, оскільки, при укладенні договору позивач усвідомлювала свої дії, погодилася з умовами договору, оскільки підписала їх. Крім того, як вбачається із копії заяви - анкети позичальника, позивач особистим підписом засвідчила, що ознайомлена у письмовій формі з кредитними умовами, зокрема: метою для якої кредит буде витрачений, наявними формами кредитування та відмінностями між ними, перевагами та недоліками пропонованих схем кредитування, формами забезпечення, строком та відсотковою ставкою за кредитом, орієнтовною сукупную вартістю кредиту тощо. Щодо посилання позивача про можливість проведення відповідачем реструктуризації заборгованості за кредитним договором, то слід зазначити, що відповідно до ч.12 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», реструктуризація заборгованості за договором споживчого кредиту є правом, а не обов'язком відповідача. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позивач не довела ті обставини, на які вона посилаєься як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed