Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу № 120-к від 15.12.2014 року, поновлення її на роботі на посаді гардеробника та стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.12.2014 року до дня поновлення на роботі. Позивачем неодноразово збільшувався розмір позовних вимог (вх. № 8993 від 17.03.2015 року; вх. № 12927 від 15.04.2015 року, а.с. 36-37, 44-45, 54-53, 59-61) та остаточно заявлено про визнання незаконним та скасування наказу № 120-к від 15.12.2014 року, поновлення її на роботі на посаді гардеробника та стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з січня 2015 року по 15.04.2015 року у розмірі 4303,44 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач на підставі наказу прийнята на сезонну роботу на посаду гардеробника Державного навчального закладу «Кіровоградський професійний ліцей ім. Героя Радянського [PERSON] Єгорова», з 03.11.2014 року по 15.04.2015 року. На підставі пункту 28 статті 23, пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України її звільнено з 26.12.2014 року у зв'язку із збільшенням тривалості зимових канікул на три тижні, тобто раніше до передбаченого строку. При цьому, підстава звільнення не передбачена законодавством України. Позивач та її представник в судовому засіданні 18.02.2015 року, 17.03.2015 року, 07.05.2015 року, 12.05.2015 року та 20.05.2015 року позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та наполягали на їх задоволенні. В судове засідання, призначене на 07.05.2015 року та 22.05.2015 року позивач не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (а.с. 41, 56). До суду надійшла заява позивача та її представника (вх. № 17463 від 22.05.2015 року) про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 58). Представник відповідача 18.02.2015 року, 17.03.2015 року, 07.05.2015 року, 12.05.2015 року та 20.05.2015 року проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні, оскільки позивача звільнено з роботи на підставі норм трудового законодавства, а саме: в звязку з закінченням дії строкового контракту. Також, представником відповідача надано до суду письмові заперечення (а.с. 18-19), в обґрунтування яких зазначено, що позивач була прийнята на сезонну роботу. На підставі листа Міністерства освіти і науки України від 12.08.2014 року № 1/9-409 Про формування структури навчального процесу директором Державного навчального закладу «Кіровоградський професійний ліцей імені [PERSON] [PERSON]Єгорова постановлено наказ № 254 від 15.11.2014 року «Про зміни до графіку навчального процесу на 2014-2015 навчальний рік». В пункті 1.2. наказу зазначено «Збільшити на три тижні тривалість зимових канікул для навчальних груп перевідних курсів, що отримують професійну підготовку разом з повною загальною середньою освітою. Розпочати II семестр 2014-2015 року навчального року для цих груп 02.02.2014 року. Додаткові підстави звільнення сезонних працівників зазначені в пункті 7 підпункту «а» Указу Президента Верховної Ради УССР В № 310-09 від 24.09.1974 «Про умови праці робітників і службовців», зайнятих на сезонних роботах Трудовий договір з робітниками і службовцями, зайнятими на сезонних роботах, може бути розірвано з ініціативи адміністрації на підставах, передбачених законодавством [PERSON] РСР і союзних республік про працю (крім підстав, передбачених у пункті 5 статті 17 Основ законодавства [PERSON] РСР і союзних республік про працю), а також у випадках; припинення робіт на підприємстві, в установі, організації на строк більше двох тижнів з причин виробничого характеру або скорочення робіт в них. На підставі викладеного та в зв'язку зі змінами в навчальному процесі, а також із збільшенням на три тижні тривалості зимових канікул позивач по справі звільнена. Наказ про звільнення виданий 15.12.2014 року, в той же день позивач була ознайомлена з цим наказом, про що свідчить її підпис. В день звільнення 26.12.2014 року позивач в присутності інспектора кадрів [PERSON] CO. та охоронця [PERSON] попереджена про отримання трудової книжки. Позивач по справі до кінця робочого дня в день звільнення не отримала трудову книжку, про що складено акт, а 28.01.2015 року трудова книжка направлена позивачу за місцем реєстрації, проте остання відмовилась її отримувати на пошті. В судове засідання, призначене на 07.05.2015 року та 22.05.2015 року представник відповідача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи, подав до суду заяву (вх. № 17464 від 22.05.2015 року) про розгляд справи без його участі, заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с. 57). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Статтею 23 Кодексу законів про працю України визначено, що трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. При цьому в розумінні частини 2 статті 23 Кодексу законів про працю України «характер роботи» означає таку роботу, яка не виконується постійно, а лише протягом певного строку (сезону), а формулювання «умови виконуваної роботи» визначає таку роботу, як постійну, але для виконання якої в силу конкретних обставин трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін (наприклад для заміщення відсутнього працівника тощо). Відповідно до пункту 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про умови праці робітників і службовців, зайнятих на сезонних роботах» № 310-09 від 24.09.1974 року, сезонними вважаються роботи, які внаслідок природних і кліматичних умов виконуються не цілий рік, а протягом певного періоду (сезону), що не перевищує шести місяців. [PERSON] 30.10.2014 року звернулась до директора Державного навчального закладу «Кіровоградський професійний ліцей ім. Героя Радянського [PERSON] Єгорова» із заявою про прийняття її на роботу гардеробником на період опалювального сезону з 03.11.2014 року по 15.04.2015 року (а.с. 20). Згідно положень Типових штатних нормативів професійно-технічних навчальних закладів, затверджених Наказом Міністерства освіти і науки України № 1204 від 06.12.2010 року, штатний розпис навчального закладу розробляється в межах затвердженого фонду оплати праці з дотриманням вимог, передбачених цими Типовими штатними нормативами, з урахуванням типу навчального закладу, контингенту учнів, слухачів, кількості груп, режиму роботи закладу, площ і санітарного стану приміщень, будівель та споруд, наявності навчально-виробничих майстерень і навчальних господарств, а також парку навчального обладнання. Відповідно до Типових штатних нормативів посада гардеробника вводиться в осінньо-зимовий період при контингенті до 300 (включно) учнів, а також ще одна посада гардеробника на кожні наступні 300 учнів (а.с. 15-16). Наказом директора Державного навчального закладу «Кіровоградський професійний ліцей ім. Героя Радянського [PERSON] Єгорова» № 99-к від 31.10.2014 року [PERSON] прийнято на сезонну роботу на посаду гардеробника з 03.11.2014 року по 15.04.2015 року з 1 тарифним розрядом (а.с. 4, 30). Підстави припинення трудового договору визначені статті 36 Кодексу законів про працю України, одна з таких підстав закріплена в пункті 2 частини 1 цієї норми, відповідно до якої закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Судом встановлено, що листом Міністерства освіти і науки України № 1/9-409 від 12.08.2014 року рекомендовано керівникам вищих та професійно-технічних навчальних закладів внести зміни до графіків навчального процесу денної форми навчання, передбачивши, зокрема, до кінця осіннього семестру 2014/2015 навчального року ущільнення розкладу навчальних занять за рахунок проведення додаткових занять, часткового переходу на шестиденний робочий тиждень, а також збільшення до чотирьох тижнів тривалості зимових канікул (а.с. 21-22). На підставі вищевказаного листа директором державного навчального закладу «Кіровоградський професійний ліцей імені [PERSON] [PERSON] Єгорова» видано наказ № 254 від 05.11.2014 року «Про зміни до графіку навчального процесу на 2014-2015 навчальний рік», згідно якого збільшено на три тижні тривалість зимових канікул для навчальних груп перевідних курсів, що отримують професійну підготовку разом з повною загальною середньою освітою. Наказано розпочати II семестр 2014-2015 року навчального року для цих груп 02.02.2014 року (а.с. 23-25). Вказаний наказ видано у відповідності до статті 16 Закону України «Про загальну середню освіту», на виконання листа Міністерства освіти і науки України № 1/9-409 від 12.08.2014 року «Про формування структури навчального року», на зміну наказу директора державного навчального закладу «Кіровоградський професійний ліцей імені [PERSON] [PERSON] Єгорова» від 28.08.2014 року № 166, з метою економного використання енергоресурсів під час опалювального сезону у 2014/2015 році, забезпечення виконання у повному обсязі навчальних планів та на підставі рішення педагогічної ради від 21.10.2014 року (протокол № 2). Таким чином, згідно наказу директора Державного навчального закладу «Кіровоградський професійний ліцей ім. Героя Радянського [PERSON]Єгорова» № 120-к від 15.12.2014 року «Про звільнення у звязку зі змінами навчального процесу» на підставі пункту 28 статті 23, пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України, наказу директора ліцею від 15.11.2014 року № 254 «Про зміни до графіку навчального процесу на 2014/2015 навчальний рік, з метою економного використання енергоресурсів під час опалювального сезону», з 26.12.2014 року [PERSON] звільнено з посади гардеробника у звязку із збільшенням на три тижні тривалості зимових канікул (а.с. 5, 26). Державним навчальним закладом «Кіровоградський професійний ліцей ім. Героя Радянського [PERSON]Єгорова» повідомлено (вх. № 2457 від 26.01.2015 року), що у зв'язку із змінами до графіку навчального процесу на 2014/2015 навчальний рік, учнів було відправлено на канікули з 29.12.2014 року по 30.01.2015 року, працівникам ліцею згідно з наказом від 20.12.2014 року № 125-к надано відпустку з 5 по 21.01.2015 року. У зв'язку з вище зазначеним [PERSON] була звільнена з роботи 26.12.2014 року на підставі пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України та статті 23 Кодексу законів про працю України. В останній день роботи [PERSON] 26.12.2014 року інспектор з кадрів [PERSON] у присутності охоронця [PERSON] попередила про те, що вона протягом дня повинна отримати трудову книжку, однак остання трудову книжку не забрала (а.с. 13). З пояснювальної записки охоронця [PERSON] від 23.01.2015 року вбачається, що він чергував 26.12.2014 року в ліцеї і був присутній при тому, як спеціаліст з кадрів [PERSON] попереджувала гардеробницю [PERSON] про її останній день роботи та про те, що вона повинна отримати трудову книжку протягом дня (а.с. 14). Також згідно акту від 26.12.2014 року складеного інспектором з кадрів [PERSON], охоронцем [PERSON] та прибиральницею [PERSON], 26 грудня о 8 годині 10 хвилин гардеробниця ліцею [PERSON] була попереджена про те, що повинна до кінця робочого дня отримати трудову книжку. 26 грудня о 16:30 годині трудова книжка позивачем не була отримана і станом на 16:30годину остання була відсутня на робочому місці (а.с. 27). В своїх запереченнях відповідач при звільненні позивача з займаної посади до закінчення строку трудового договору зокрема керувався положенням пункту 7 (а) Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про умови праці робітників і службовців, зайнятих на сезонних роботах» № 310-09 від 24.09.1974 року, яким визначено, що Трудовий договір з робітниками і службовцями, зайнятими на сезонних роботах, може бути розірвано з ініціативи адміністрації на підставах, передбачених законодавством [PERSON] РСР і союзних республік про працю (крім підстав, передбачених у пункті 5 статті 17 Основ законодавства [PERSON] РСР і союзних республік про працю), а також у випадках припинення робіт на підприємстві, в установі, організації на строк більше двох тижнів з причин виробничого характеру або скорочення робіт в них Проте, з наданих в судовому засіданні, пояснень представника відповідача вбачається, що про лист Міністерства освіти і науки України № 1/9-409 від 12.08.2014 року відповідачу стало відомо ще до прийняття [PERSON] на роботу, а також питання про зміну графіку обговорювалося на педагогічній раді 21.10.2014 року (рішення педагогічної ради від 21.10.2014 року), про що зазначено в наказі № 254 від 05.11.2014 року «Про зміни до графіку навчального процесу на 2014-2015 навчальний рік». Слід зазначити, що саме на виконання вказаного листа та рішення педагогічної ради і видавався наказ. Таким чином, враховуючи що заздалегідь знаючи про зміну графіку роботи гардеробника, [PERSON] прийнято наказом директора Державного навчального закладу «Кіровоградський професійний ліцей ім. Героя Радянського [PERSON] Єгорова» на вищевказану посаду, а також враховуючи невірно вказану в наказі про звільнення позивача норму трудового законодавства (неіснуюча підстава звільнення), суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання незаконним та скасувати наказу № 120-к від 15.12.2014 року є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку на який він був укладений. В звязку з тим, що станом на дату ухвалення рішення (22.05.2015 року), строк трудового договору закінчився (15.04.2015 року), суд не вбачає правових підстав для поновлення [PERSON] на роботі. Щодо позовної вимоги про середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з січня 2015 року по 15.04.2015 року у розмірі 4303,44 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до пункту 9 Указу Президента Верховної Ради УССР В № 310-09 від 24.09.1974 «Про умови праці робітників і службовців», робітникові або службовцеві, незаконно звільненому з сезонної роботи, виплачується за рішенням чи постановою органу по розгляду трудових спорів середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення до поновлення на роботі або закінчення строку роботи за договором, але не більш як за три місяці. Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Згідно статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В силу статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (далі - Постанова), середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з абзацом 3 пункту 3 Постанови усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 8 Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Постановою Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» пунктом 20 роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) від 19.05.2015 року, виданої державним навчальним закладом«Кіровоградський професійний ліцей ім. Героя Радянського [PERSON] Єгорова» (а.с. 54), з якою погодився представник відповідача, середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 59,77 грн. Судом на підставі листа Міністерства соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік», листа Міністерства соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» та розпорядження № 920-р від 21.11.2013 року визначено, що період затримки розрахунку з позивачем з моменту звільнення до кінцевої дати припинення строкового трудового договору з 26.12.2014 року по 15.04.2015 року становить 75 днів (4 р.д. грудень 2014 року + 20 р.д. січень 2015 року + 20 р.д. лютий 2015 року + 21 р.д. березень 2015 року + 10 р.д. квітень 2015 року). При цьому судом враховуються положення пункту 9 Указу Президента Верховної Ради УССР В № 310-09 від 24.09.1974 «Про умови праці робітників і службовців», згідно якого робітникові або службовцеві, незаконно звільненому з сезонної роботи, виплачується за рішенням чи постановою органу по розгляду трудових спорів середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення до поновлення на роботі або закінчення строку роботи за договором, але не більш як за три місяці. Тобто період стягнення обраховується з 15.01.2015 року по 15.04.2015 року, що складає 62 робочих дні. Таким чином, заборгованість середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить: 62 р.д. х 59,77 = 3705,74 грн. Стаття 141 Кодексу законів про працю України покладає на власника або уповноважений ним орган обов'язок неухильно додержуватись законодавства про працю. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 3705,74 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На підставі пункту 2 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати від сплати судового збору звільняються. Згідно з частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволення чи відхилення частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial