Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , втвердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 гривень щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них народилось троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та двоє синів [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідно до рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.03.2015 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 400,00 гривень на кожну дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач самоусунувся від виховання та утримання неповнолітніх дітей, він не цікавиться їх здоров`ям, вихованням та розвитком. Самостійно вона не може належним чином матеріально забезпечити неповнолітніх дітей, так як державної соціальної допомоги, яку вона отримує, недостатньо для забезпечення життєвого рівня сім`ї. Вказала, що відповідач може сплачувати аліменти, оскільки є здоровим, періодично їздить на роботу за межі України та інших утриманців не має. Так як вони з відповідачем не можуть досягти згоди з приводу способу виконання останнім обов`язку по утриманню неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , то вона змушена звернутися в суд з даним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій просила позов задоволити. Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. За таких обставин суд 09.09.2019 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 даного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає правоможної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували зареєстрованому шлюбі, який розірвано 03 січня 2019 року, що підтверджується рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03.01.2019 року в справі №343/2210/18 (а.с. 5-6). Про те, що від даного шлюбу в них народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та сини [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , свідчать свідоцтва про їх народження серії [NUMBER] від 03.07.2012 року, серії [NUMBER] від 20.11.2013 року та серії [NUMBER] від 01.09.2017 року, видані виконкомом Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с. 9-11). Судом встановлено, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом з матір`ю, позивачкою по справі, яка самостійно займається його вихованням та матеріальним забезпеченням. При цьому суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, оскільки він є здоровим та працездатним і інших утриманців не має, про що в позовній заяві вказала позивачка. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити частково та стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 141, 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved