Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просила визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою за №34 по вул.Лесі Українки, 5 в м.Тернополі. В обґрунтування вимог позивач вказує, що вона є власником квартири за №34 в будинку №5 по вул.Лесі\~Українки в м. Тернополі. У даній квартирі крім неї також зареєстрований чоловік сестри [PERSON], проте останній протягом року не проживає за вищевказаною адресою. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача створює перешкоди у володінні та розпорядженні власністю, просить визнати відповідача \~таким, що втратив право користування квартирою. \~ У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві та просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Також пояснила, що відповідач перебуває та проживає за межами території України останні 17 років та самостійно знятись з реєстрації не має можливості. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відзив та заперечення на позов не подавав. На підставі вимог ст.ст. 223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що \~квартира за №34 в будинку №5 по вул.Лесі\~Українки в м. Тернополі належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 02 грудня 2005 року, виданим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядження (наказом) від 02 грудня 2005 року за №38864. Згідно будинкової книги на спірну квартиру встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований [INFO]. Відповідно до довідки за №111592 від 07 листопада 2018 року, виданої ДП «Наш дім3» ПП «Наш дім» встановлено, що у вказаній квартирі зареєстровані позивач, [PERSON] (батько) та відповідач [PERSON] (чоловік сестри). Як вбачається з акту від 01 листопада 2018 року складеного комісією в складі інженера [PERSON], паспортиста [PERSON], [PERSON] зареєстрований у [INFO], але не проживає, що підтвердили сусіди позивача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Той факт, що [PERSON] більше року, без поважних причин не проживає у [INFO], підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] яка є сусідкою позивачки. Свідок пояснила, що останні 15 років у спірному житлі відповідач не проживає. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч.1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За змістом ч.1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено, що позивач є співвласником спірної квартири, де зареєстрований [PERSON], чоловік сестри. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач більше року добровільно не проживає у спірному житлі, не цікавиться ним, не приймає участі в його утримані, не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не звертався. У добровільному порядку не знімається із реєстрації, чим чинить позивачу, як власнику будинку перешкоди. \~ \~ \~ \~ Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою за №34 по вул.Лесі Українки, 5 в м.Тернополі. Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач у судове засідання не зявився та не представив суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved