Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 10,260 га, що розташована на території Савровської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області. 14 березня 2013 року вона уклала з фізичною особою-підприємцєм [PERSON] договір оренди цієї земельної ділянки строком на 5 років. Проте, після проведення державної реєстрації, підписаний нею договір було повернуто в іншому вигляді, при отриманні зареєстрованого договору оренди у 2015 році виявила заміну першого аркушу договору на інший зміст тексту, а саме в зареєстрованому договорі термін його дії вказано «49 років», хоча при підписанні договору в 2013 році було зазначено «5 років». [PERSON] пояснив їй, що в договорі допущена помилка і вона в будь-який час може забрати землю, проте коли у вересні 2016 року вона звернулась до нього з проханням повернути належну їй земельну ділянку отримала відмову. Крім того, термін дії договору в 49 років вважає несправедливою умовою договору. У звязку з вищевикладеним, оскільки договір оренди зі строком дії у 49 років нею не підписувався, укладення цього договору не відповідає її вільному волевиявленню, тому просить визнати договір оренди землі від 14 березня 2013 року, укладений між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] недійсним, стягнути з останнього понесені нею судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що дійсно 14.03.2013 року між позивачем [PERSON] та фізичною особою-підприємцем був укладений договір оренди земельної ділянки. Під час укладання договору оренди вони дійшли згоди щодо строку його дії, а саме строком на 49 років, про що свідчить власноручний підпис позивача на договорі, у звязку з чим підстави вважати такий договір недійсним відсутні, а тому у задоволенні позову просила відмовити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 10,260 га, що розташована на території Савровської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на землю серії ЯЕ № 160627/а.с.9/ 14 березня 2013 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцєм [PERSON] в письмовій формі укладено договір оренди земельної ділянки, згідно з умовами якого [PERSON] передала фізичній особі-підприємцю [PERSON] в строкове платне користувння належну їй вищевказану земельну ділянку строком на 49 років/а.с.6-7/. Фактичну передачу земельної ділянки, якою користується відповідач фізична особа-підприємць [PERSON] здійснено на підставі акту прийняття-передачі земельної ділянки в оренду, копія якого долучена до матеріалів справи /а.с.8/. Згідно наданих копій розписок позивач [PERSON] у 2013 році отримала орендну плату за 2014-15 роки, а у 2015 році за 2016-2017 роки/а.с.35/. З висновку експерта № 6318-16 від 11.04.2017 року слідує, що вирішити питання про заміну першої сторінки договору оренди землі від 14.03.2013 року не надаєаться можливим, по причинам викладеним у дослідницькій частині. Вирішити питання про заміну першої сторінки договору оренди землі від 14.03.2013 року, якщо вона відбулася у короткий проміжок часу, протягом однієї десяти діб, за умови виготовлення зміненого тексту на тих же технічних засобах і використанням того ж паперу не надається можливим по причинам викладеним у дослідницькій частині. Друкований текст на першій, другій сторінці п. 28 п.п. г), д) та четвертій сторінках договору різняться за розмірами шрифтів ніж друкований текст на другій та третій сторінках договору оренди землі від 14.03.2013 року/а.с.52-55/. Згідно із частиною першою ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності після його державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Стаття 19 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-127цс13 сформовано наступну правову позицію: вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Прохання учасника правочину не здійснювати реєстрацію договору оренди земельної ділянки, волевиявлення на укладення якого він виявляв у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, не є підставою для визнання договору недійсним у порядку, визначеному частиною третьою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем не надано доказів на підтвердження доводів про те, що було проведено заміну першої сторінки договору та що фактично вона підписувала договір в якому було зазначено, що земельна ділянка передається в оренду строком на 5 років, до правоохоронних органів з приводу підробки відповідачем спірного договору оренди землі позивач не зверталась, не доведено порушення прав у зв'язку з наявністю в договорі оренди умов, які вона вважає несправедливими, а також істотність їх порушення, не вказано, в чому саме полягає порушення її законних прав. Проведена у справі судово-технічна експертиза № 6318-16 від 11.04.2017 року не відповідає на питання про навмисні дії відповідача стосовно підробки спірного договору оренди землі, лише контатує факт, що друкований текст на першій, другій сторінці п. 28 п.п. г), д) та четвертій сторінках договору різняться за розмірами шрифтів ніж друкований текст на другій та третій сторінках договору оренди землі від 14.03.2013 року. За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що спірний договір оренди землі пройшов відповідну державну реєстрацію, волевиявлення позивача було спрямоване саме на передачу земельної ділянки в оренду та отримання орендної плати, що підтверджується підписанням зазначеного договору оренди, передачею належної їй земельної ділянки орендареві та отриманням орендної плати, позивачем не надано доказів щодо відсутності волевиявлення на укладення спірного договору оренди, відсутні докази щодо навмисної заміни першої сторінки договору відповідачем, не доведено порушення прав у зв'язку з наявністю в договорі оренди умов, які вона вважає несправедливими, а також істотність їх порушення, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача не є законними та обгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. У зв'язку з цим згідно вимог ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню й судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: dismissed