Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.09.2013 року, є батьками двох неповнолітніх дітей. Однак подружнє життя з відповідачем не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують. З урахуванням наведеного просить шлюб розірвати, так як він існує формально, а також залишити проживати з нею неповнолітніх дітей та вирішити питання розподілу судових витрат. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 04.10.2019 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про проведення розгляду справи у її відсутності, та підтримання позовних вимог. Клопотання про надання строку для примирення позивачем заявлено не було. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій вказує, що не заперечує проти розірвання шлюбу, примирення не бажає та просить шлюб розірвати, а також розглядати справу у його відсутності. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 10.09.2013 року, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 10.09.2013 року (актовий запис №85). Відповідно до копій свідоцтв про народження серія [NUMBER] від 04.08.2016 року та серія [NUMBER] від 14.07.2014 року, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Судом із позовної заяви встановлено, що між подружжям склались відносини, які унеможливлюють подальше збереження шлюбу, сторони у письмових заявах наполягають на розірванні шлюбу, клопотання про надання строку для примирення жодною зі сторін не заявлено; визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги вік малолітніх дітей, суд вважає за можливе визначити місце їх проживання з матір`ю, проти чого не заперечив відповідач. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору (квитанція від 02.10.2019 року про сплату судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.).

Outcome: approved