Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору відчуження арештованого будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та іншою стороною. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що 04.01.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на суму 296000 гривень зі сплатою 24 % річних строком дії до 04.01.2016 року. З метою забезпечення позову подала заяву про накладення арешту на будинок [ADDRESS], який належить відповідачу і ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24.03.2014 року арешт було накладено. Зазначає, що заочним рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 25.03.2014 року позов [PERSON] до [PERSON] було задоволено повністю - стягнуто 520475 гривень 26 копійок. Вказує, що 15.03.2014 року судову повістку на ім»я відповідача отримала голова вуличкому № 33, яка надала повістку адресату, 03.04.2014 року [PERSON] видав доручення на представництво своїх інтересів [PERSON], який 22.04.2014 року знайомився з матеріалами справи. Вважає, що договір відчуження є фіктивним, оскільки метою його укладення було ухилення відповідача від виконання договору позики. Посилається на ч.5 ст.203, ст.ст.215, 234 ЦК України. До початку розгляду даної справи по суті [PERSON] подала уточнену позовну заяву до [PERSON] і [PERSON] про визнання недійсним договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 17.04.2014 року за р.№ 545, відчуження арештованого будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], визнанння недійсним договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 17.04.2014 року за р.№ 546 земельної ділянки, яка знаходиться за адресою:[ADDRESS] (а.с.42). Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що 04.01.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на суму 296000 гривень зі сплатою 24 % річних строком дії до 04.01.2016 року. З метою забезпечення позову подала заяву про накладення арешту на будинок [ADDRESS], який належить відповідачу і ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24.03.2014 року арешт було накладено. Зазначає, що заочним рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 25.03.2014 року позов [PERSON] до [PERSON] було задоволено повністю - стягнуто 520475 гривень 26 копійок. Вказує, що 15.03.2014 року судову повістку на ім»я відповідача отримала голова вуличкому № 33, яка надала повістку адресату, 03.04.2014 року [PERSON] видав доручення на представництво інтересів [PERSON], який 22.04.2014 року знайомився з матеріалами справи. Вказує, що [PERSON], знаючи про намагання суду накласти арешт через судового виконавця Новозаводського ВДВС Рожко Н.В., укладає договори дарування арештованого судом майна, запис про арешт якого не внесено до Державного реєстру речових прав. Вважає, що договір відчуження є фіктивним, відповідно до ч.5 ст.203, ст.ст.215, 234 ЦК України, оскільки метою його укладення було ухилення відповідача від виконання договору позики від 04.01.2011 року. Посилається, що 07.05.2014 року [PERSON] у присутності [PERSON] повідомив [PERSON] про те, що коли довідався про накладення арешту на будинок, то вчинив дії по його відчуженню і на даний час не є його власником, хоч борг і визнає. Оскільки разом з відчуженням будинку перейшло і право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться будинок, то згідно ст.120 ЗК України договір дарування земельної ділянки автоматично підлягає розірванню. До початку розгляду справи по суті представник позивача подав заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог (а.с.158) - просив повернути у власність [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою [ADDRESS] і визнати за ним право власності на будинок і земельну ділянку. Представником позивача від імені позивача було подано уточнену позовну заяву (а.с.168-169) до [PERSON] і [PERSON] про визнання недійсним договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 17.04.2014 року за р.№ 545, відчуження арештованого будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнання недійсним договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 17.04.2014 року за р.№ 546 земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; зобов»язання [PERSON] повернути [PERSON] будинок і земельну ділянку, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача уточнені і збільшені позовні вимоги (а.с.168-169) підтримав в повному обсягу і до викладеного доповнив, що ухвала Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24.03.2014 року не була виконана, хто проживає в будинку [ADDRESS] йому не відомо. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсягу і суду пояснив, що станом на 17.04.2014 року [PERSON] не було відомо про накладення арешту на будинок [ADDRESS], як були відсутні такі відомості і в Реєстрі обтяжень нерухомого майна. Зазначив, що будинок фактично будувала мати - [PERSON], яка на даний час в ньому і проживає. Вказав, що після оформлення договору дарування [PERSON] знявся разом з сім»єю з реєстрації у вказаному будинку і зареєструвались за іншою адресою, де фактично і проживають. Вважає, що жодним наданим позивачем доказом не підтверджено відсутність наміру у відповідачів створення правових наслідків, які обумовлювались договорами дарування будинку і земельної ділянки, а на земельну ділянку арешт взагалі не накладався. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з»явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталась, а отже суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що має давні дружні стосунки з представником позивача у даній справі і виступив поручитилем [PERSON] за договором позики. Вказав, що 07.05.2014 року разом з [PERSON] завітали до [PERSON], якому [PERSON] повідомив, що віддавати борги не буде, будинок подарував. Вислухавши учасників розгляду, що з»явились, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи: лист Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12.03.2014 року на адресу голови вуличкому № 33 та відомості про його вручення (а.с.2-3), заочне рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 25.03.2014 року (а.с.4), ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24.03.2014 року (а.с.5), довідку ВТЕК (а.с.6), довіреність від 03.04.2014 року [PERSON] [PERSON] (а.с.7), інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об»єкта нерухомого майна від 13.05.2014 року (а.с.38), інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.39-40), копії договорів дарування від 17.04.2014 року між [PERSON] і [PERSON] (а.с.61-63, 91-93), копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.03.2006 року (а.с.64), копію Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.03.2006 року (а.с.65), копії Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.04.2014 року (а.с.66, 95, 124), копію довідки КП ЧМБТІ від 08.04.2014 року (а.с.67), копію довідки від 17.04.2014 року вуличкому № 33 (а.с.68), копії Витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави від 17.04.2014 року (а.с.69, 96), копії Витягів за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об»єкт нерухомого майна у порядку нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.04.2014 року (а.с.70-71, 97-98), копії Витягів з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів від 17.04.2014 року (а.с.72,99), копію домової книги будинку [ADDRESS] (а.с.73-74), копію Витягу із звіту про оцінку майна від 04.04.2014 року (а.с.75-76), копію технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.77-79), копію паспорту [PERSON] і довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.80-82, 106-108), копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.83, 109), копії заяв-згод [PERSON] від 17.04.2014 року (а.с.84, 110), копії паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] (а.с.85-86, 111-112), копії свідоцтва про одруження між [PERSON] і [PERSON] (а.с.87, 113), копії паспорту [PERSON] та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.88-89, 114-115), копії Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.04.2014 року (а.с.90, 116, 134), копію державного акту на право власності на земельну ділянку від 05.01.2005 року (а.с.94), копію Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.02.2014 року (а.с.100), копію кадастрового плану земельної ділянки (а.с.101-102), копію Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та додаток до нього (а.с.103-104), копію Витягу із рішення Чернігівської міської ради від 16.05.2002 року (а.с.105), копії заяв [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.04.2014 року та картки прийому заяв (а.с.117-118, 125-126), копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна від 17.04.2014 року (а.с.119-122, 127-132), рішення № 12501764 і № 12503288 від 17.04.2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.123, 133), копію реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності (а.с.135), довідку КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради № 2341 від 07.06.2014 року (а.с.156), суд вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсягу. При цьому суд виходить з наступного: Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24.03.2014 року (а.с.5) накладено арешт на майно, власником якого є [PERSON], а саме: на будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 17.04.2014 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договори дарування житлового будинку [ADDRESS] (а.с.61-63) і земельної ділянки [ADDRESS] (а.с.91-93). Частиною 2 ст.319 ЦК України передбачено право власника на вчинення щодо свого майна будь-яких дій, які не суперечать закону. Відповідно до ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Аналізуючи пояснення надані свідком [PERSON] в сукупності з іншими доказами, суд приходить до висновку, що вони не підтверджують фіктивність укладених 17.04.2014 року правочинів, оскільки свідок вказав, що після укладення договорів дарування - лише 07.05.2014 року, [PERSON] повідомив [PERSON] про факт відчуження. Жодний наданий позивачем доказ не підтверджує, що на момент укладення оспорюваних правочинів - 17.04.2014 року відповідачі знали про ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24.03.2014 року, ця ухвала станом на 17.04.2014 року фактично не була звернута до виконання у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» і відомості про арешт в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про податкові застави, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна станом на 17.04.2014 року - були відсутні (а.с.69-72,96-99), а отже не знайшла підтвердження в ході розгляду даної справи і наявність умислу [PERSON] і [PERSON] на вчинення фіктивного правочину, без наміру стоворення правових наслідків, які обумовлені цим правочином. Жодним доказом не підтверджується, що внутрішня воля сторін правочинів від 17.04.2014 року не відповідала зовнішньому її прояву, тобто, що сторони, укладаючи їх, знали заздалегідь, що вони не будуть виконані і що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочинів. При вирішенні даного спору суд враховує, що в договорах дарування від 17.04.2014 року (а.с.61-63, 91-93) сторони обговорили їх істотні умови, здійснили їх нотаріальне посвідчення і державну реєстрацію, 31.05.2014 року [PERSON] був зареєстрований за іншою, ніж будинок [ADDRESS] адресою (а.с.156), а відповідач [PERSON] саме за цією адресою 04.07.2014 року і 14.07.2014 року (а.с.154, 167) отримувала судові повістки. Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину і жодним доказом щодо оспорюваних позивачем правочинів, вона не спростовується. Проаналізувавши і дослідивши всі надані сторонами докази в їх супукності із заявленими підставами позову, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16.05.2014 року було застосовано заходи забезпечення позову, то у відповідності до п.8 ст.214 ЦПК України вони підлягають скасуванню. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed