Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд з наведеним позовом до відповідачів мотивуючи тим, що на підставі договорів дарування від 30.05.2012 року набула у власність житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0480 га. на [ADDRESS]. На початку жовтня 2014 року вона звернулась до державного реєстратора із заявою про надання витягу про реєстрацію права власності. Під час цього реєстратор повідомив позивачку про наявність обтяжень (арешту) на належне їй нерухоме майно на [ADDRESS], накладеного постановою державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 13.08.2014 року. Арешт накладено на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 27.03.2014 року. Накладення арешту на належне позивачці майно обмежує її права власника будинку та земельної ділянки. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала з мотивів наведених в позовній заяві та просила про їх задоволення. Представник відповідача публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» проти позову заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Представник третьої особи Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Заслухавши пояснення представника позивача, думку представника відповідача ПАТ «Універсал Банк», всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. 30 травня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування житлового будинку [ADDRESS] (а.с.4). Того ж дня договір зареєстровано в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується витягом (а.с.23). 30 травня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки, площею 0,0480 га., яка розташована на [ADDRESS] (а.с.5). Того ж дня договір зареєстровано в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується витягом (а.с.24). Відповідно до ч.1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Частиною 4 ст. 334 ЦК України чітко визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 722 ЦК України, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Проте відповідно до загальних вимог ЦК у певних випадках право власності на річ до набувача може перейти лише після того, як правочину, на підставі якого така річ відчужується, буде надано встановлену законом форму. Зокрема, відповідно до вимог ч. 3, ч. 4 ст. 334 ЦК право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо ж договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації, яка обов'язково застосовується до виникнення права власності та інших речових прав на нерухомі речі (ст. 182 ЦК). Тому у випадку укладення договору дарування, що вимагає нотаріального посвідчення, право власності у обдаровуваного на майно, яке є предметом такого договору, виникне лише з моменту нотаріального посвідчення договору. Якщо ж предметом договору дарування буде нерухома річ, то право власності на неї у обдаровуваного виникне лише з моменту державної реєстрації договору. Такий перехід права власності від дарувальника до обдаровуваного буде мати місце завжди; навіть у тому випадку, коли дарунок фактично вже набагато раніше було передано від першого до другого. Позивачка у встановленому законом порядку не зареєструвала своє право власності на будинок та земельну ділянку, а отже, станом на день винесення рішення суду від 27 березня 2014 року (а.с.7-8) та постанови державного виконавця про арешт майна боржника не набула права власності на земельну ділянку та будинок. Відповідно до частин 1 та 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. В даному випадку державна реєстрація права власності на нерухоме майно за позивачкою була проведена пізніше, ніж винесено рішення суду та постанову державного виконавця про арешт майна боржника [PERSON], що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (а.с.9) та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6) З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 182, 210, 334, 717, 722 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: dismissed