Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Української сільської ради Іванівського району Херсонської області, Якимівської селищної ради Запорізької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, приватний нотаріус Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , після його смерті залишалось спадкове майно у виді права на земельну частку (пай) члена Колективного сільськогосподарського підприємства «Росія» в розмірі 10,17 в умовних кадастрових гектарах в межах Української сільської ради Іванівського району Херсонської області вартістю 28 347,52 грн. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0162672 був виданий [PERSON] на підставі розпорядження Іванівської районної державної адміністрації від 16.05.1997 № 127. Взамін сертифікату державний акт про право власності на землю не видавався. Дітей у [PERSON] не було, за життя заповіту померлий не складав. Батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] . На час смерті [PERSON] та протягом 6 місяців після смерті з ним проживав та був прописаний його батько [PERSON] . [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] . За життя [PERSON] спадщину після померлого сина [PERSON] не оформлював та до нотаріальної контори не звертався. [PERSON] помер [INFO] . 01.08.2007 [PERSON] заповів на все своє майно [PERSON] , заповіт посвідчений секретарем виконавчого комі¬тету Української сільської ради Іванівського району Херсонської області та зареєстро¬вано в реєстрі за № 57. 22.09.2007 [PERSON] одружилась, після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Крім [PERSON] у [PERSON] інших спадкоємців, в тому числі першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, не має. З метою отримання спадщини після смерті [PERSON] , на початку 2010 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області Уколова Сергія Анатолійовича, яким була заведена спадкова справа № 49/2010, та 27.07.2012 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, крім права на земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа (сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0162672, виданого на ім`я [PERSON] ). Просить суд визнати в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай), площею 10,17 умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Росія» Іванівського району Херсонської області, яка знаходиться в адміністративних межах Української сільської ради Іванівського району Херсонської області, що належала [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0162672, виданого згідно розпорядження Іванівської РДА Херсонської області від 16 травня 1997 року № 127. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її інтереси в судовому засіданні представляв адвокат [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Представник відповідача Української сільської ради Іванівського району Херсонської області Холодний В. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив на позовні вимоги до суду не надав (а.с.79). Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Васіна В.В. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов, в якому зазначила, що не є розпорядником Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області є розпорядником землями колишніх колективних сільськогосподарських підприємств. У відділі в Іванівському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонської області у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) із земель Колективного сільськогосподарського підприємства «Росія» зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0162672 від 23.02.2000 за № 458 на ім`я [PERSON] . За діючим законодавством, після отримання сертифікату на земельну частку (пай), [PERSON] мав право на безоплатне виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності цього КСП, яке за життя не реалізував (а.с.74-75). Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області Уколов С.А. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов не надав (а.с.37). З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з абз. 7 ч. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV, в редакції від 15.12.2009 року (далі - Закон) право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Із наданих позивачем доказів видно, що [PERSON] помер у с. Українське, Іванівського району, Херсонської області 05.08.1999, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Української сільської ради Іванівського району Херсонської області 12.09.2019 (а.с.4). Відділ в Іванівському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на адвокатський запит направив лист від 15.11.2019 за № 29-21-0.28-37/101-19, згідно якого [PERSON] , як члену Колективного сільськогосподарського підприємства «Росія» був виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0162672 на підставі розпорядження Іванівської райдержадміністрації №127 від 16.05.1997. Державний акт на право власності на землю на ім`я [PERSON] взамін сертифіката ХС № 0162672 не видавався (а.с.5). Також, на адвокатський запит відділ в Іванівському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області листом від 25.11.2019 № 29-21-0.28-41/101-19 повідомив, що середній розмір земельної частки (паю) Колективного сільськогосподарського підприємства «Росія» по Українській сільській раді Іванівського району Херсонської області становить 10,17 в умовних кадастрових гектарах (а.с.6). Батьками померлого [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Новосеменівською сільською радою Іванівського району Херсонської області (а.с.7). [PERSON] померла [INFO] , в с. Український робітник, Іванівського району, Херсонської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00024436269 від 05.11.2019 (а.с.8). [PERSON] проживав та був прописаний за адресою: с. Українське, Іванівського району, Херсонської області, помер [INFO] , на час його смерті та протягом останніх шести місяців після смерті з ним проживав та був прописаний його батько [PERSON] , що підтверджується довідкою Української сільської ради Іванівського району Херсонської області від 03.10.2019 № 208/02-31 (а.с.9). [PERSON] помер [INFO] , в с. Переможне, Якимівського району, Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Переможненської сільської ради Якимівського району Запорізької області (а.с.10). 01.08.2007 [PERSON] склав заповіт, яким заповів все належне йому майно [PERSON] (а.с.11). 22.09.2007 [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Іванівського районного управління юстиції Херсонської області (а.с.12). 27.07.2012 [PERSON] прийняла спадщину і отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 120126, виданого Іванівською державною адміністрацією Херсонської області 17.04.2006 (а.с.13). Із копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , видно, що єдиним спадкоємцем після його смерті є [PERSON] , якій 27.07.2012 приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області Уколовим Сергієм Анатолійовичем, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.49-73). Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, які виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з п. 1, п. 4, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 01.01.2004 і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України з 01.01.2004, то до правовідносин в частині спадкування батьком [PERSON] після смерті сина [PERSON] необхідно застосовувати положення чинного на час відкриття спадщини Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції від 27.12.1996, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції від 27.12.1996, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (в редакції від 27.12.1996, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно зі ст. 535 ЦК УРСР (в редакції від 27.12.1996, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР (в редакції від 27.12.1996, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції від 27.12.1996, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 № 18/5 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Згідно з ч. 1 ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Пленум Верховного Суду України в п. 11 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 роз`яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Суд вважає, що [PERSON] як батько є таким, що фактично прийняв спадщину за законом як спадкоємець першої черги після смерті сина [PERSON] , оскільки проживав з померлим на час смерті та протягом останніх шести місяців після смерті був прописаний за однією адресою, що підтверджено відповідною довідкою органу місцевого самоврядування. Отже, [PERSON] є таким, що вступив в управління і володіння спадковим майном після смерті [PERSON] та в силу ст.ст. 534, 548, 549 ЦК УРСР на час відкриття спадщини успадкував майно, що належало [PERSON] , в тому числі і право на земельну частку (пай). [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , що настала [INFO] , тобто після набрання чинності Цивільним кодексом України з 01.01.2004, то до правовідносин в частині спадкування [PERSON] після смерті [PERSON] застосовуються положення чинного на час відкриття спадщини Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Оскільки позивач [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] шляхом подачі заяви до нотаріуса, отримавши 27.07.2012 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (площею 8,17 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану та території Української сільської ради Іванівського району Херсонської області), за змістом заповіту [PERSON] заповів [PERSON] все майно, що належить йому за законом, то суд вважає, що до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло і право на земельну частку (пай), яке [PERSON] успадкував після смерті сина [PERSON] Вимоги [PERSON] про визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] підлягають задоволенню, враховуючи також те, що правовстановлюючий документ, виданий на ім`я [PERSON] , не зберігся.

Outcome: approved