Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області, стверджуючи, що 24 серпня 2012 року померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,92 га, що розташована на території Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області. Позивачка також стверджувала, що є єдиною спадкоємицею після смерті бабусі, бабуся склала заповіт на її імя, вона вчасно звернулась до нотаріальної контри з заявою про прийняття спадщини, проте через втрату оригіналу державного акту на право приватної власності на землю не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивачка просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,92 га, що розташована на території Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] В судове засідання позивачка та її представник не зявились, надали суду заяву, у якій позов підтримували та просили про розгляд справи за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, не повідомили суду причини неявки у судове засідання, тобто не з'явились в судове засідання без поважних причин, доказів поважності причин неявки не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищезазначені обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~Судом встановлено, що 24 серпня 2012 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,92 га, що розташована на території Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області. Вищевказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №067013 виданого Бочманівською сільською радою Котовського району Одеської області від 16 січня 2001 року. Відповідно до довідки управління держземагентства у Котовському районі Одеської області вартість земельної ділянки площею 2,92 га, що розташована на території Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області, яка належала [PERSON] становить 83167,40 грн. [PERSON] склала заповіт, у якому земельну ділянку площею 2,92 га, що розташована на території Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області, заповіла [PERSON] Позивачка у межах 6-місячного строку звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину на вказане спадкове майно неможливо через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу земельну ділянку площею 2,92 га, що розташована на території Бочманівської сільської ради Котовського району Одеської області, а також у звязку з тим, що кадастровий номер на вищевказану земельну ділянку не визначався. Згідно листа приватного нотаріуса Котовського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №80/2012, з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON], свідоцтво про право на спадщину не видавалось у звязку з тим, що кадастровий номер на земельну ділянку не визначався. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та за правилами ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом про його право власності на землю. За змістом ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальний, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Згідно ч.9 ст.24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Відповідно ч.ч.3, 4 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог та заперечень. Суд вважає, що недоліки правовстановлюючих документів не можуть перешкоджати позивачці отримати свідоцтво про право на спадщину на законних підставах. Із зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved