Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивований тим, що [INFO] помер [PERSON], який є батьком [PERSON] та [PERSON], а також чоловіком позивача [PERSON] Після його смерті позивачі в шестимісячний строк звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а відповідач з заявою про відмову від прийняття спадщини, яка складалась з квартири по [ADDRESS]. Проте, державний нотаріус видати свідоцтво про право на спадщину на це майно не має правових підстав, оскільки за життя спадкодавець не зареєстрував право власності на квартиру та не здійснив приватизації житла на підставі виданого йому ордера на житло від 14.05.1991 року та рішення виконкому міської ради про надання квартир членам молодіжного ЖБК «Будівельник-I» для заселення 240-квартирного будинку по [ADDRESS]. Враховуючи неможливість отримання іншим шляхом правовстановлюючого документа позивачі звернулись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивачі позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» про те, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить Закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. [INFO] помер [PERSON], який є батьком [PERSON] і [PERSON], а також чоловіком позивача [PERSON] Після його смерті позивачі в шестимісячний строк звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а відповідач з заявою про відмову від прийняття спадщини, яка складалась з квартири по [ADDRESS] Проте, державний нотаріус видати свідоцтво про право на спадщину на дане майно не видав, оскільки за життя спадкодавець не зареєстрував право власності на квартиру на підставі виданого йому ордера на житло від 14.05.1991 року та рішення виконкому міської ради про надання квартир членам молодіжного ЖБК «Будівельник-I» для заселення 240-квартирного будинку по [ADDRESS]. Квартира є коопертивною та відповідно до довідок ТОВ «ЖЕО» від 10.06.2014 року померлий повністю вніс пай за цю квартиру. Ордер на вселення був виданий на ім'я [PERSON], його дітей [PERSON], [PERSON] та дружину [PERSON], яка померла [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть. Коло спадкоємців після смерті [PERSON] - це сторони в справі. За життя померлий володів вищевказаною квартирою, проте не отримав документів про право власності. Позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, мають законне право на успадкування та отримання у власність квартири, якою володів спадкодавець. Відповідно до ст. 383 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття власності не встановлена судом. Згідно з ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved