Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні зі стягнення грошової компенсації та визнання права власності на 1/2 частку будинку. В позові посилається на те, що житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить їй, [PERSON], та відповідачу [PERSON]. Їй належить на праві спільної часткової власності 1/2 частина житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS], на підставі договору дарування від 19 листопада 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумаком А.М. та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19 листопада 2015 року. Попередня власниця 1/2 частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS], [PERSON], успадкувала 1/2 частину після смерті матері [PERSON]. Даний факт підтверджується рішенням Шевченківського районного суду від 03 листопада 2015 року, про визнання за [PERSON], права власності на 1/2 частку житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування. Співвласником вищезазначеного житлового будинку є [PERSON], який фактично успадкував частину будинку після смерті своєї дружини, але не оформив спадщину. Відповідач в будинку [ADDRESS] не проживає, має окреме житло по [ADDRESS] де є зареєстрованими та фактично проживає, що підтверджується довідкою КЖРЕП № 5 від 24 березня 2016 року. Вона та відповідач не є членами однієї сім'ї, разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Відповідач, в супереч вимогам ст. 322 ЦК України, відповідно до якої «Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом», майно не утримує. Вона, як співвласник будинку неодноразово зверталась до відповідача з пропозицією здійснити ремонт житлового будинку та надвірних споруд, оскільки в будинку не здійснювались ремонтні роботи досить давно і він знаходиться в аварійному стані, а також облаштувати прибудинкову (дворову) територію та збудувати новий паркан, на що відповідач відповів категоричною відмовою з посиланням на те, що воно йому не потрібно, у нього є інше житло, а здійснювати вкладення в будинок грошових коштів, він робити цього не буде, оскільки проживати він там не збирається. Тобто будинок вже тривалий час перебуває без ремонту та в стані не придатному для проживання. Вона, як співвласник будинку, не може розпочати в ньому ремонтні роботи у зв'язку із відсутністю порозуміння з відповідачем, а тому це унеможливлює користування майном обома сторонами. Крім цього, відповідач не несе витрати по сплаті всіх комунальних послуг та поточні витрати на утримання житлового будинку, що робить неможливим спільне володіння та користування майном. Всі витрати на комунальні платежі здійснює лише вона, що спричиняє їй суттєві матеріальні збитки. Всі вищевказані дані, на її думку, свідчать про те, що Відповідач втратив інтерес до спірного приміщення та про неможливість спільного володіння та користування майном. Вона пропонувала відповідачу сплатити вартість ? частки належного йому житлового будинку, або ж щоб він сплатив їй вартість належної їй ? частки спільного майна, проте погодження та розуміння з даної ситуації зі сторони відповідача не було. Тому вона змушена була звернутись до суду з даним позовом. Згідно висновку експерта від 22 березня 2016 року, частка відповідача є незначною, її неможливо виділити в натурі та спільне володіння та користування житловим будинком є неможливим, припинення права на частку відповідача не завдасть йому істотної шкоди. Ціна позову визначена згідно експертизи від 22 березня 2016 року, виходячи із вартості ? частки будинку [ADDRESS], що становить 30000 грн. Нею, згідно квитанції від 28 березня 2016 року, внесено на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Чернівці вартість ? частки відповідача у будинковолодінні по [ADDRESS], що складає 30000 грн. Сукупність зазначених вище обставин у відповідності з ч.1 ст. 365 ЦК України є підставою для припинення права [PERSON] на частку у спільному житловому будинку за рішенням суду. Просила припинити право спільної часткової власності [PERSON], на 1/8 частку житлового будинку [ADDRESS], з виплатою грошової компенсації. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS], в розмірі 30000 грн., що становить ринкову вартість частки житлового будинку [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась та надіслала на адресу суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином повістками, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення та по справі можливо постановити заочне рішення. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 19 листопада 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумаком А.М., та зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19 листопада 2015 року, належить на праві спільної часткової власності 1/2 частка житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що підтверджується копією даного договору та копією витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 5-6). Відповідач [PERSON] після смерті дружини [PERSON], яка померла [INFO], фактично успадкував ? частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], але не оформив спадщину. Згідно довідки КЖРЕП № 5 від 24 березня 2016 року, у будинку [ADDRESS] ніхто не зареєстрований (а.с. 32). Згідно довідки АДП ГУДМС України в Чернівецькій області [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.51). Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 22 березня 2016 року, складеного оцінювачем ТОВ «Схід-П Експерт» [PERSON], оціночна вартість житлового будинку [ADDRESS] становить 60000 грн. Оціночна вартість 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] становить 30000 грн. (а.с. 7-16).. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та може звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. Способом захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання судом цього права. За змістом ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності передбачає право володіння, користування та розпорядження з боку власника своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Судом встановлено, що частка відповідача є незначною та є фактично неподільною, у зв'язку з чим спільне володіння та користування житловим будинком є неможливим. Припинення права відповідача на частку не завдасть йому істотної шкоди, оскільки він проживає за іншою адресою. Відповідач за спірною адресою не зареєстрований та не проживає. Витрат на утримання житлового будинку не здійснює. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно копії квитанції № 68 від 28 березня 2016 року позивачем [PERSON] внесено на депозитний рахунок вартість 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 34). Таким чином є підстави для припинення права власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] з виплатою йому за рахунок [PERSON] 30000 грн. компенсації вартості цієї частки. У зв'язку з припинення права власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] слід визнати право власності на цю 1/2 частку житлового будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved