Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування вимог посилається на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.12.2013 з [PERSON] стягнуті аліменти на її користь на утримання сина в розмірі ? частини заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В зв`язку з досягненням повноліття сином, виконавчий лист повернутий їй державним виконавцем 03.04.2017 з відміткою про наявність заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 24374,57 грн. 24.02.2018 нею зазначений виконавчий лист направлений на виконання до Фортечного відділу ДВС ГТЮ у Кіровоградській області, з метою стягнення існуючої заборгованості зі сплати аліментів. 07.12.2018 відповідач сплатив наявну заборгованість. Розрахувала пеню в період з 20.09.2013 по 20.05.2016, яка становить 342 331,93 грн. Просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2013 по грудень 2018 в розмірі 24374,57 грн. Відповідач подав відзив, в якому зазначив, що позов не визнає в зв`язку з тим, що викладені в ньому обставини не відповідають дійсним обставинам справи. В обґрунтування зазначив, що [PERSON] в грудні 2018 року вже зверталась до Кіровського суду з аналогічним позовом, в якому неустойка становила 7404,62 грн, та до початку розгляду справи по суті подала заяву про залишення позову без розгляду, яка була задоволена ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.04.2019. Зараз позивач звернулась з таким самим позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] за період з вересня 2013 року по грудень 2018 року, однак вже в розмірі 24374,57 грн., в якому по іншому зроблений розрахунок заборгованості. Зазначає, що не має жодних боргів зі сплати аліментів, оскільки протягом 2013, 2014 років постійно сплачував аліменти на користь позивача. В 2015, 2016 роках кошти надавав переважно синові. Так як добровільно сплачував аліменти на користь позивача, а потім надавав їх особисто синові, йому не було нічого відомо про відкриття виконавчого провадження. В жовтні 2018 року дізнався про існуючу заборгованість за аліментам та про арешт накладений на автомобіль державним виконавцем. Надав державному виконавцю всі наявні квитанції на підставі яких останнім перерахований борг і його розмір становив 17844,17 грн, який повністю сплатив 28.11.2018 сплатив на рахунок Фортечного ВДВС м. Кропивницького у Кіровоградській області двома платіжами, у сумі 4000,00 грн та 13885,00 грн. В зв`язку з повним погашенням боргу державним виконавцем 14.12.2018 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Позивач для розрахунку пені посилається на борг по сплаті аліментам, який був нарахований державним виконавцем станом на 20.05.2016, коли виконавцю не були надані докази добровільної сплати аліментів. Позивач подала заперечення на відзив. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові та інших заявах по суті. Відповідач та його представник - [PERSON] вимоги не визнали, посилаючись на обставини, викладені у відзиві та інших заявах по суті. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.12.2013 з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу від 03.04.2017 виконавчий лист повернутий стягувачу, сума боргу за аліментами станом на 20.05.2016 становила 24374,60 грн. В подальшому позивач звернулась до Фортечного ДВС з виконавчим листом з метою стягнення заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 20.05.2018 вона становила 17844,17 грн. Зазначена заборгованість сплачена відповідачем 28.11.2018, що підтверджується копіями квитанцій. Постановою від 14.12.2018 виконавче провадження закінчено. Доводи, викладені відповідачем у відзиві, його пояснення, про добровільну сплату аліментів та погашення боргу, узгоджуються та підтверджуються наданими докази. З яких вбачається, що відповідачем з 2013 по 2016 сплачувались аліменти шляхом перерахування коштів на рахунок позивача. При цьому квитанції державному виконавцю не надавались, оскільки відповідачу не було відомо про існування виконавчого провадження. В зв`язку з цим, державним виконавцем нарахована заборгованість зі сплати аліментів станом на 20.05.2016, а саме на день досягнення дитиною повноліття. Після надання квитанцій державному виконавцю заборгованість була перерахована, та становила 17844,17 грн станом на 20.05.2018. Заборгованість погашена відповідачем 28.11.2018. Відповідно до ч. 1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Зазначена норма передбачає можливість стягнення пені у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти. Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази надані відповідачем свідчать про те, що ним виконувались обов`язки щодо сплати аліментів та заборгованість, яка ним погашена, виникла не тільки з його вини. Позивачем доказів, які б спростували докази, надані відповідачем не надані, за таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed