Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із наведеним вище позовом в обґрунтування якого зазначала наступне. 20.09.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Розівського районного управління юстиції у Запорізькій області, під актовим записом № 25, вона зареєструвала шлюб із [PERSON] Від шлюбу вони мають спільну малолітню дочку [PERSON] Олександрівну, [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча працює та спроможний надавати таку допомогу. З огляду на вказане, позивач просила стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 його доходу (заробітку) щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення їх спільною дитиною віку трьох років. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у\~ справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ,4 ст. 75 Сімейного кодексу України (далі - СК України), дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який, зокрема потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частиною 2 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з частиною 4 зазначеної статті, право на утримання, зокрема дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 20.09.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Розівського районного управління юстиції у Запорізькій області, під актовим записом № 25 (а.с. 2). Від шлюбу мають спільну дочку [PERSON] Олександрівну, [INFO] (а.с. 3). З матеріалів справи вбачається, що причиною звернення позивача до суду стало те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання, хоча їх спільна дитина проживає з нею, не надає. При цьому, відповідач працює провідним спеціалістом управління фінансів Розівської РДА, за станом здоровя має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, відповідно до частини 2 вказаної статті, розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з врахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з врахуванням інших обставин, що мають істотне значення. З урахуванням вимог діючого законодавства, письмових доказів, наявних в матеріалах справи, при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує той факт, що малолітня дочка проживає зі своєю матірю, яка не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трьох років, а також матеріальний стан батька дитини, який має можливість надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те що,позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому визначає аліменти на її утримання у частці від доходу чоловіка - у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved