Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення з квартири [ADDRESS] , оскільки останній систематично порушує правила співжиття, руйнує та псує помешкання. Постійно ображає, влаштовує сварки, погрожує фізичною розправою. Відповідачем відзиву не надано. Позивач, представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за відсутності позивача, представника, позовні вимоги підтримують і просять суд задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, судові повістки-повідомлення повернуті у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та її онука [PERSON] є співвласниками у рівних частинах квартири [ADDRESS] . 04.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. [PERSON] з 2001 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Позивач зазначає, що відповідач проживає у квартирі [ADDRESS] , однак жодного доказу на підтвердження факту його проживання на час звернення до суду не надано. Позивач зазначає, що відповідач постійно порушує правила співжиття, руйнує та псує помешкання, постійно ображає, влаштовує сварки, погрожує фізичною розправою. Посилаючись на вказані обставини, просить усунути їй перешкоди в користуванні квартирою та виселити [PERSON] із вказаного житла. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 157 ЖК Української РСР установлено, що членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно з частиною першою статті 116 ЖК Української РСР, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ними, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичними порушеннями правила співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського спливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК Української РСР осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ, тощо. З наданих позивачем доказів встановлено, що в 2019 році було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника на період з 04.09.2019 року по 07.09.2019 року. У вказаному приписі було зазначено, що [PERSON] здійснює відносно [PERSON] психологічне та моралля насилля та тиск. Доказів притягнення відповідача до адміністративної чи кримінальної відповідальності у сфері порушення даних житлових відносин не надано. При вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК України мають враховуватися порушення правил співжиття у сфері даних житлових відносин, а не такі правопорушення, що допущені відповідачем в інших правовідносинах та не мають відношення до користування сторонами жилим приміщенням. Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed