Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулась у червні 2020 до суду з позовом до [PERSON] , 3 особа-Служба у справах дітей по Новобаварському району м.Харків про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.09.2012, визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 7000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку, а у разі вступу до вищого навчального закладу сина, до досягнення ним 23 років. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що з листопада 2019 сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, взаєморозуміння між ними ускладнено, [PERSON] своєю поведінкою вижив її з належної їй квартири, зробив спільно проживання неможливим та навіть небезпечним для неї та дитини.Позивач з сином вимушена була винайняти житло, а потім переїхала до родичів і зараз проживає у [ADDRESS] в будинку матері, самостійно піклується про виховання дитини, його освіту, оточення, всебічний розвиток та вирішує побутові питання щодо дитини. У лютому 2020 відповідач обіцяв укласти договір про виплату аліментів та з цього приводу сторони приходили до нотаріуса на консультацію, але згодом відмовився від укладання такого договору,посилаючись на те, що буде самостійно забезпечувати дитину продуктами, одягом, проте протягом останніх двох місяців відповідач не приділяє уваги дитині, не надає допомоги у вихованні та утриманні, від добровільної сплати аліментів ухиляється. Стверджує, що у відповідача відсутні на утриманні інші неповнолітні діти, він має офіційний дохід у вигляді пенсії і заробітної плати, рухоме та нерухоме майно, інші активи, здає в оренду/суборенду торгівельні приміщення на ТЦ «Барабашово», володіє цінними паперами, акціями, є засновником приватного підприємства та співзасновником кількох товариств з обмеженою відповідальністю, працює на території ринку та має здебільшого неофіційні та не фіксовані доходи, а тому у нього наявна реальна можливість сплачувати аліменти у розмірі 7000 грн. щомісячно. Крім того, позивач посилаючись на те, що позивач оплачує додатково музичну школу, гуртки (німецької мови, ментальної арифметики, теквандо, англійської мови), які відвідує дитина, купує їжу, одяг, іграшки, ліки, оплачує житло та комунальні послуги, організовує оздоровлення та відпочинок дитини, просить стягнути з відповідача додаткові витрати на оздоровлення у літній період у розмірі 10000 грн., щорічно, до 01 липня відповідного року, починаючи з 2020 ( а.с. 24-28). Позивач [PERSON] направила суду заяву про розгляд справи за її відсутністю , позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити ( а.с. 203). Частково не погоджуючись з позовом, відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому не заперечує проти вимог щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] , 2013 року народження з матір`ю, у іншій частині вважає позов незаконним, безпідставним. Вказує, що позивач за власною ініціативою переїхала проживати до своєї матері.Крім квартири, де відповідач мешкає та зареєстрований, іншого житла не має. Доводи позивача щодо отримання доходів від здачі в оренду/суборенду торгівельних приміщень, засновництво та співзасновництво підприємств, не підтверджені доказами, товариств, на які посилається позивач, або не існує, або до них [PERSON] не має відношення, працює на посади провідного фахівця відділу по роботі з підприємствами в ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» з 2017, отримує середню заробітну плату 5863 грн. на місяць, пенсія складає 11532 грн. Стверджує, що позивач є працездатною особою, має у власності трикімнатну квартиру ( в якій проживає відповідач), житловий будинок, що здає в оренду, автомобіль «Skoda Fabia», 2012 року випуску, працює адвокатом. Вважає, що з нього може бути стягнуті аліменти у розмірі 1159 грн., тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимоги позивача щодо стягнення додаткових витрат у літній період не містять правових обгрунтувань ( а.с. 109-114). У відповіді на відзив [PERSON] вказує, що школа, в якій навчається дитини, здійснює освітні послуги на платній основі, зарахування до навчального закладу здійснено за письмовою заявою відповідача, щомісячний платіж складає 3300 грн., додатково оплачується вартість групи продовженого дня, харчування-приблизно 2860 на місяць, додаткові заняття англійської мови і шахматами -по 330 грн. на місяць, син також відвідує секцію єдиноборств, вартістю занять 500 грн., навчається у музичній школі, оплату в якій становить 385 грн. Підраховані витрати на розвиток та освіту дитини зменшені, бо не враховують придбання форми, підручників, канцтоварів, внесків до фонду класу, питну воду, транспортні витрати ( пальне для автомобіля), предметів для розвитку тощо. Крім дитини у [PERSON] на утриманні знаходиться мати, 1949 р.народження, яка потребує піклування та підтримки позивача.Вказує, що відповідач працює у Концерні «АВЕК та Ко» на керівних посадах з 1999 , що підтверджується його трудовою книжкою, а не, як він стверджує, з 2017, задоволений умовами роботи, заробітною платою та додатковими джерелами, пов`язаними з діяльністю ринків та підприємств Концерну. Оскільки неофіційна частина прибутку значно перевищує його офіційні прибутки, за твердженнями позивача, вона наполягає на визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі ( а.с. 161-163). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надав письмові пояснення, зазначивши, що [PERSON] надавав та надає матеріальну допомогу позивачу на утримання сина, офіційно працевлаштований, загалом має досить високий і стабільний дохід, тому вважає за доцільне стягувати з нього ј частину від розміру заробітку (доходу) ( а.с. 209-212). За клопотанням 3 особи- Служби у справах дітей по Новобаварському району м.Харків, ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 05.08.2020 Служба виключена, як третя особа та залучено Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради до участі у справі, якому делеговані повноваження щодо здійснення представництва інтересів дітей у судах ( а.с. 106). Представник 3 особи- Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, направив пояснення із клопотанням про можливість розгляду справи без участі представника та висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , 2013 року народження( а.с. 196). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 26.03.2021 провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] закрито в частині вимог про розірвання шлюбу за п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 08.09.2020 шлюб між сторонами розірвано ( а.с. 172-174). Ухвалою суду від 20.07.2020 відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про витребування доказів-інформації щодо доходів за 2017-2019 ТОВ «Салгір», ТОВ «Бан-Чи», ПП «Стратус», відомостей про рухоме та нерухоме майно відповідача [PERSON] (а.с. 95-96). Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступного. [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі з 29 вересня 2012. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 08 вересня 2020 шлюб між сторонами розірвано.Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.02.2013 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ( а.с. 5). Згідно довідки Реєстру територіальної громади м.Харкова сторони [PERSON] і [PERSON] та їх син [PERSON] зареєстровані в кв. [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купвлі-продажу, посвідченого 16.11.2007 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М.( а.с. 18,33-35). Судом встановлено, що з 2020 [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON] , 2013 року народження фактично проживають в буд. [ADDRESS] , що належить матері позивача [PERSON] (а.с. 6, 201,171). В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував проти позову в частині визначення місця проживання неповнолітнього сина з матір' ю. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди стосовно того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, і особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Департаментом служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради був наданий висновок органу опіки та піклування №81 від 26.01.2021 щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , 2013 року народження. Додатково це питання розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради.Враховуючи рекомендації Комісії, в інтересах дитини орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , 2013 року народження з матір`ю [PERSON] ( а.с. 197-198). За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Із норм чинного сімейного законодавства вбачається, що в разі недосягнення згоди між батьками стосовно порядку чи розміру аліментів кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. За вимогами ч.3 ст.181, ч.1ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків , разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на те, що [PERSON] вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, суд вважає, що визначивши аліменти у частці від доходу батька, як пропонує представник відповідача, суд вийде поза межі позовних вимог, що суперечить нормі ч. 3 ст. 181 СК України.Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18. При визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини ( ст. 182 СК України). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] з 01.12.199 по 2008 працюв у ПрАТ «Концерн АВЕК і Ко» і у 2015 прийнятий в апарат Голови Правління і працює до теперішнього часу на посаді провідного фахівця відділу по роботі з підприємцями. Його заробітна плата у січні-лютому склала 10010 грн., у травні 2020-7375,78 грн.(а.с. 130-132). За інформацією Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Харкові відповідач [PERSON] отримує пенсію по інвалідності з листопада 2012, яка становить на червень 2020-11532,30 грн. ( а.с. 133-135). На підтвердження фінансового становища відповідача [PERSON] надала суду Договір купівлі-продажу частки ( 33%) в статутному капіталі ТОВ «Металіст-А» від 27.04.2018, договір купівлі-продажу частки ( 5%) в статутному капіталі ТОВ «Інвест Інсіті» від 26.04.2018, договір купівлі-продажу цінних паперів від 19.02.2018 , Акти нарахування орендних платежів за 2017-2018, виписки про стан рахунку в цінних паперах ТОВ «Інвест Інсіті» у 2017, Статут приватного підприємства «Стратус», зареєстрованого у 2004, засновником якого був [PERSON] , Статут ТОВ «Салгір», зареєстрованого у 2003 і затвердженого [PERSON] , Статут ТОВ «Бан-Чи», затвердженого у 2005 засновниками [PERSON] та іншою особою , інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно-земельну ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд пл. 0,098 га по [ADDRESS] , придбану 29.11.2019, договори про відкриття карткових рахунків з відкриттям кредитної лінії ( а.с. 8-15,40-52, 53-94). За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб ПП « [PERSON] » , засновником якого був [PERSON] , з місцем розташування по [ADDRESS] , станом на 2020 засновником є інша особа. ТОВ «Салгір», яке знаходилась також за зазначеною адресою ,25.06.2013 внесено запис про припинення юридичної особи ( а.с. 119-125). При визначенні розміру аліментного платежу суд враховую, що [PERSON] не має зобов`язань щодо сплати аліментів на утримання інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, працює, отримує пенсію, дохід, має рухоме та нерухоме майно, цінні папери , а тому може оплачувати аліменти на малолітнього сина у розмірі 7000 грн. Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. До позовної заяви додано Договір про навчання [PERSON] , 2013 року народження у спеціалізованій економіко-правовій школі ПВНЗ Харківський гуманітарний університет з поглибленим вивченням іноземної мови «Народна українська академія» , з якого вбачається, що вартість навчання складає 39600 грн. на рік, або 3300 грн. на місяць. Мати дитини [PERSON] , з якою укладено договір 02.09.2019, оплачує навчання, додаткові заняття ( а.с. 164-170). Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Аналізуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що вартість додаткового навчання , відвідування гуртків, оздоровлення дитини у літній період, щодо якого відсутні певні призначення лікарів, рекомендації за місцем оздоровлення, виходячи зі стану здоров`я дитини та її захворювання, не є особливими обставинами, які потребують додаткових витрат з боку іншого з батьків. У витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. Позивачем не надано належних та допустимих доказів існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини, а також витрати на додаткові зайняття, відвідування учбових гуртків, не наведені мотиви ініціювання позивачем участі дитини у цих освітніх гуртках, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Усі зазначені факти позивачем свідчать лише про звичний, для сучасного суспільства, режим навчання дитини відповідного віку та не можуть бути розцінені як особливі здібності і таланти, які потребують розвитку. Доводи позивача, викладені у позовних вимогах щодо стягнення аліментів з дня звернення до суду до досягнення повноліття, а у разі вступу дитини до вищого навчального закладу-до досягнення дитиною 23 років стосуються правовідносин відносно утримання неповнолітніх та умов утримання повнолітніх та не можуть бути поєднані. Обов`язок батьків утримувати дитину до повноліття є відмінним від правовідносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання та регулюються різними главами Сімейного Кодексу України. Посилання відповідача на матеріальне становище позивача, наявність у неї автомобіля, житлового будинку, який вона здає в оренду, не впливають на розмір аліментів, що підлягають стягненню та не мають правового значення. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. З огляду на встановлені обставини, суд не знаходить підстав для задоволення вимог [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, у тому числі на її оздоровлення у літній період. За правилом ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як позивач у справах про стягнення аліментів.За позовну вимогу про визначення місця проживання дитини нею сплачено 840,80 грн. Судовий збір у розмірі 840,80 грн., що оплачений при поданні позову про розірвання шлюбу , ухвалою суду від 26.03.2021 повернуто з державного бюджету. Відповідно до норми ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного і

Outcome: partial