Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому, просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, щомісячно, та додаткові витрати на дитину у розмірі 500,00 грн. щомісячно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 24.09.2011 по 06.12.2017 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає разом з нею, і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач працездатний, має дохід приблизно від 10000 грн. до 20000 грн. на місяць, інших неповнолітніх дітей, на утримання яких відповідач сплачує аліменти, не має. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно, самостійно змінюючи розмір такої допомоги, що змушує її звернутися з позовом про стягнення аліментів. За станом свого здоров`я їх донька потребує особливої уваги, у 2019 році чотири рази перебувала на стаціонарному лікуванні, після стаціонарного лікування отримує підтримуючу лікувальну терапію тривалістю до 1 місяця, потребує додаткових коштів на купівлю ліків, дієтичного харчування, в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 500 грн. щомісячно, як додаткові постійні виплати на дитину. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 25.09.2020 у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, дійшов наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 24.09.2011 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2017 у справі № 643/11320/17 шлюб між сторонами розірвано (а.с.7). Сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю, позивачем у справі (а.с.19). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 -1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 -2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Р озмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. М інімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. М інімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст.181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідач відомостей про наявність, розмір свого доходу та про присуджені до стягнення аліментні зобов`язання на утримання інших осіб суду не надав та матеріали справи таких відомостей не містять. Позивач також відомостей та докази про наявність та розмір свого доходу суду не надала. Прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01.07.2020 по 30.11.2020 становить 2318 грн., з 01.12.2020 - 2395 грн. Аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку можуть бути присуджені судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, а таких відомостей матеріали справи не містять. Суд зважає на те, що обов`язок утримувати дитину є рівним обов`язком як батька так і матері дитини. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. З урахуванням приписів ст. ст. 182, 184 СК України, розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, за заявою позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд дійшов до висновку, що для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітньої дитини, необхідним буде встановлення розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, у сумі по 1500,00 грн. щомісячно, з щорічною індексацією відповідно до закону. Стосовно позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановляє наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні для забезпечення нормальних матеріальних умов для життя дитини, а в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2017 року (справа № 6-1489цс17). На підтвердження понесених додаткових витрат позивачем надані: копія виписки № 891 від 04.02.2019 стаціонарного хворого [PERSON] , 2012 р.н. (діагноз: Гострий гнійний гайморофронтоетмоідальний риносинусит. Хронічний аденотонзиліт. Рецидивний фарингіт, вірусно-бактеріальної етіології. Реґіонарний шийний лімфаденіт); копія виписки № 5128 від 19.08.2019 з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] , 2012 р.н. (діагноз: гострий правобічний верхньощелепний та етмоідальний синусит. Викривлення носової перегородки. ГРВІ. Гострий бронхіт); копія виписки № 3123 від 02.09.2019 із медичної картки [PERSON] , 2012 р.н. (діагноз: правобічна вогнищева пневмонія, позагоспітальна неукладена); копія виписка № 8147 від 16.12.2019 з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] (Діагноз: гострий пансинусит. Викривлення носової перегородки. Церебрастеничний с-ом). Зазначені документи не можуть бути належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження понесених позивачем додаткових витрат на дитину, оскільки не містять інформацію стосовно таких витрат. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Перелік можливих доказів та вимоги стосовно їх належності, допустимості, достовірності і достатності передбачені у ст. ст. 76-80 ЦПК України. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Всупереч свого процесуального обов`язку позивач не надала до суду визначених у ст.ст. 76-80 ЦПК України доказів про розмір понесених витрат на дитину. Надані до суду копії виписок такої інформації не містять. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яким є 23.09.2020. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial