Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Троїцького районного суду Луганської області з позовом до [PERSON], третя особа: Управління - служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступне. 05 квітня 1997 року сторони зареєстрували шлюб. 12 лютого 2008 року цей шлюб було розірвано. Від вказаного шлюбу у них народилася дитина, [PERSON], [INFO]. Вихованням сина відповідач не займається, матеріальної допомоги на його утримання з травня 2014 року не надає. Рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 11.11.2008 на користь позивача з відповідача були стягнуті на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно. Рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 20.02.2014 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 550,00 грн. щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму починаючи з 12.12.2011 і до повноліття дитини. Виконавчий лист за попередньою справою відкликано. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 11.05.2017 відновлено втрачене судове провадження по справі № 2-6551/11 в частині вступної та резолютивної частини рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 20.02.2014. Таким чином, всі вищенаведені факти свідчать про те, що [PERSON] не виконує батьківського обов'язку щодо участі у матеріальному забезпеченні свого сина - [PERSON] Враховуючи вищевказане, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 06.03.2008 (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.01.2003, позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Позивач зазначає, що Рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 11.11.2008 на користь позивача з відповідача були стягнуті на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно. Рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 20.02.2014 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 550,00 грн. щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму починаючи з 12..12.2011 і до повноліття дитини. Виконавчий лист за попередньою справою відкликано. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 11.05.2017 відновлено втрачене удове провадження по справі № 2-6551/11 в частині вступної та резолютивної частини рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 20.02.2014. Згідно із копією довідки, виданої Луганським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 14.11.2017 року, [PERSON] має заборгованість по аліментам на утримання сина [PERSON], [INFO], яка за період з 01.05.2014 по 31.10.2017, становить 23100,00 грн. (а.с. 10). Згідно із копією довідки № 255 від 17.11.2017, виданої Комунальним закладом освіти «Навчально-виховний комплекс «111 «спеціалізована школа - дошкільний навчальний заклад» Дніпровської міської ради, [PERSON] є учнем 9-Ф класу Комунального закладу освіти «Навчально-виховний комплекс «111 «спеціалізована школа - дошкільний навчальний заклад» Дніпровської міської ради (а.с. 11). Згідно копії характеристики від 16.11.2017, наданої Комунальним закладом освіти «Навчально-виховний комплекс «111 «спеціалізована школа - дошкільний навчальний заклад» Дніпровської міської ради, [PERSON] на час навчання проявляє себе як учень з високим інтелектуальним потенціалом та широкими природними здібностями. До навчання відноситься старанно, проявляє інтерес. Є самостійно сформованою особистістю. Мати багато уваги приділяє навчанню та вихованню сина. Батько за час навчання [PERSON] у НВК № 111 не звертався до класного керівника з приводу шкільних справ та успіхів сина у навчанні (а.с. 12). Згідно із висновком Виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради № 48/05-38 від 27.02.2018 року, Виконавчий комітет Соборної районної у місті Дніпрі ради вважає за доцільне позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З вищеописаних документальних доказів вбачається, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини як складову її виховання. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Згідно із ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи те, що з відповідача за іншим рішенням суду вже було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина, то суд вважає за необхідне не приймати у цій справі рішення про стягнення з відповідача аліментів на дитину. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 8994 від 27.11.2017 року про сплату судового збору у сумі 640 грн. 00 коп. Враховуючи викладене та з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved