Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання їх втратившими право користування житловими приміщеннями будинку № 5 по вул. Вовка, в м. Миргород, Полтавської області. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є власником будинку № 5, по вул. Вовка в м. Миргород. У даному будинку значаться зареєстрованими відповідачі по справі : [PERSON], колишня дружина сина позивачки, та її неповнолітня донька, [PERSON]. З моменту реєстрації відповідачі не проживали в [INFO], а проживали в [INFO]. В листопаді 2014 року син позивачки та відповідачка, [PERSON] припинили шлюбні стосунки. З листопада 2013 року відповідачка винаймає квартиру, в які проживає разом із дитиною та новим чоловіком. Відповідачі ухиляються від зняття з реєстраційного обліку за адресою м. Миргород, вул. Вовка, 5 . Своїми діями відповідачі перешкоджають позивачці належним чином користуватися своєю власністю, тому вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивачка, [PERSON] заявила клопотання про залишення без розгляду її позовних вимог про визнання втратившою право на проживання малолітньої [PERSON]. Суд ухвалою від 19 лютого 2016 року задовольнив клопотання позивачки та залишив без розгляду позовні вимоги до малолітньої [PERSON]. В іншій частині позовних вимог продовжив розгляд справи. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги до [PERSON] підтримала повністю. Позивачка просила визнати відповідачку, [PERSON], втратившою право на користування жилим приміщенням будинку, який належить їй на праві приватної власності. Суду пояснила, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину набула права власності на будинок № 5 по вул. Вовка з 2013 року, відповідачка не проживає у даному будинку. Відповідачка, [PERSON], заперечила позовні вимоги. Суду пояснила, що вона дійсно не проживала в спірному будинку, а жила разом з чоловіком та його батьками за адресою будинок № 3 по вул. Вовка в м. Миргород. З 2013 року вони з чоловіком почали винаймати квартиру, а в подальшому припинили сімейні відносини. Виписуватись з квартири вона не бажає, так як не має можливості зареєструватись в м. Миргород за іншою адресою. Вона згодна сплачувати позивачці за те, що продовжить рахуватись зареєстрованою у будинку, який є її власністю. Заслухавши пояснення позивачки та відповідачки, вислухавши покази свідків [PERSON] та [PERSON] вивчивши та проаналізувавши в сукупності всі матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що будинок № 5 по вулиці вул. Вовка в м. Миргород належить позивачці [PERSON] на праві особистої приватної власності, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 січня 1997 року (а.с. 11 ). Відповідно до виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію за адресою м. Миргород, вул. Вовка № 5 (а.с. 5) значаться зареєстрованими [PERSON] з 2010 року, колишня дружина сина позивачки. Відповідно до акту вуличного комітету (а.с.8) відповідач, [PERSON], у спірному будинку фактично не проживала, її особисті речі відсутні. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житловим приміщенням у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживала понад один рік, підстав для збереження за нею житлового приміщення суд не вбачає, тому вона, відповідно до ст. 405 ЦК України, втратила право на користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved