Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що 02.10.2010 року позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 427. Від шлюбу в подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення з з червня 2019 року між ними шлюбних стосунків. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя. У зв`язку з цим шлюбні стосунки були фактично припинені. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, оскільки це суперечитиме їх спільним інтересам. Майнових спорів на даний час між подружжям немає. Діти проживають разом з позивачкою та перебувають повністю на її утриманні. На підставі викладеного позивач просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу, укладеного між нею та [PERSON] , який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 427. Окрім того просить суд залишити неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на її утриманні та вихованні, а після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . Ухвалою судді від 28.05.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, при цьому нею подано заяву, згідно з якою просить розгляд справи провести без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, не повідомив суд про причини неявки. За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку, передбаченому ч.2\~ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відтак, з огляду на те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, заяв про відкладення судового розгляду та відзиву на позов не подав, суд вважає за можливе провести судовий розгляд без участі сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 02.10.2010 року [PERSON] та\~ [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 427 (свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] ). Від шлюбу в подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя. У зв`язку з цим шлюбні стосунки були фактично припинені. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Майнових спорів на даний час між подружжям немає. Як вбачається з матеріалів справи стороною відповідача не подано до суду жодних заперечень, відзиву тощо сприводу позову, такий жодного разу не з`явився в судові засідання. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач відзиву на позов не подав. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знаходить. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог поділу спільного майна сторін не заявлено. Позивач зазначає, що діти проживають разом з нею та повністю перебувають на її утриманні, відтак вона ставить вимогу про подальше залишення дітей на її утриманні. Разом з тим суд звертає увагу позивача на те, що положеннями ст. 150\~СК України регламентовано, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У відповідності\~до вимог\~ст.\~155\~СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 157 \~СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно,\~крім випадку,\~передбаченого частиною\~п`ятою цієї\~статті. Той\~із батьків,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~зобов`язаний\~брати участь\~у її\~вихованні і\~має право\~на особисте\~спілкування з\~нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Узагальнюючи вищезазначене суд акцентує увагу позивача на тому, що права та обов`язки обох батьків щодо утримання та виховання дітей є рівними, тому вимогу про залишення на утриманні та вихованні дітей суд вважає безпідставною та відмовляє у її задоволенні. Згідно зі ст. 113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу (або під час реєстрації шлюбу або у порядку передбаченому ст. 53 СК), має право\~після розірвання\~шлюбу надалі\~іменуватися цим\~прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвище залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач, крім іншого, просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », тому дану вимогу також слід задовольнити. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ним судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved