Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 27 жовтня 2004 року між ними зареєстровано шлюб. Вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні типи характерів, що призводило до сварок та непорозумінь. Зникли почуття любові та поваги один до одного. Починаючи з зими 2015 року вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Дитина проживає з позивачем. Спір про поділ майна на даний час відсутній.Подальше збереження сімї вважає неможливим та недоцільним. До судового розгляду справи від позивача надійшла заява від 01 лютого 2017 року, в якій вона просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за її відсутності (а. с. 17). Відповідач в судовому засіданні пояснив, що дійсно між ним та позивачкою 27 жовтня 2004 року зареєстровано шлюб. Спільне життя з позивачем не склалося, починаючи з зими 2015 року вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, подальше збереження сімї вважає неможливим та недоцільним. У звязку з цим відповідач визнає позов та просить суд розірвати шлюб. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані сторонами доказами, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрійського міського управління юстиції (актовий запис №390), що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 6).Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 7). Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони спільно не проживають з зими 2015 року, не ведуть спільне господарство, шлюб між сторонами фактично розпався, а сімя носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (а. с. 2). Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved