Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . Позов мотивовано тим, що з 19.10.2012 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що останній час спільне життя з відповідачем стало неможливим, між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, спільного бюджету не мають, спір про розподіл майна відсутній. Вважає, що збереження їхньої сім`ї неможливе. Строк для примирення просить не надавати. Позивач вказує, що дитина проживатиме з нею (т. 1 а.с. 2, 3). Ухвалою суду від 12.10.2017 року відкрите провадження у справі (т. 1 а.с. 10). 16.11.2017 р. позивач подала позов з додатковими позовними вимогами про визначення місця проживання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з нею (т. 1 а.с. 20-22). Позовні вимоги мотивовано тим, що 19.10.2012 року між сторонами зареєстровано шлюб. В шлюбі [INFO] народилась дитина [PERSON] , яка проживає з позивачем. Позивач зазначає, що у неї з відповідачем несумісні характери та різні погляди на життя, у зв`язку з чим з перших днів шлюбу між ними постійно виникали сварки на побутовому грунті. З метою збереження сім`ї вони неодноразово намагались мирно вирішити проблеми і налагодити сімейні відносини, однак всі спроби виявились марними, поведінка кожного з них залишилась попередньою, а стосунки погіршились. Вказує, що в результаті цього вони з відповідачем періодично проживали окремо, як сусіди, а останні місяці, взагалі, мешкають окремо, один про одного не турбуються, спільного господарства не ведуть, остаточно припинили підтримувати шлюбні стосунки з серпня 2016 року та вважають, що збереження сім`ї є неможливим. Зазначає, що кожен з них живе своїм життям, шлюб існує лише формально. Донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Строк для примирення просить не надавати, після розірвання шлюбу змінити її прізвище [PERSON] на дівоче прізвище [PERSON] . Ухвалою суду від 16.11.2017 року позов з додатковим вимогами залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків (т. 1 а.с. 26, 27). Після усунення позивачем недоліків на виконання ухвали суду позов зі збільшеними позовними вимогами долучено до матеріалів справи протокольною ухвалою суду від 16.11.2017 р. (т. 1 а.с. 35, 36). Ухвалою суду від 16.11.2017 р. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Службу у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації (т. 1 а.с. 31). 04.06.2018 року відповідачем поданий зустрічний позов до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, за вимогами якого просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з ним (т. 1 а.с. 71-73). Зустрічний позов мотивовано тим, що сім`я між сторонами не склалась, у зв`язку з чим проти розірвання шлюбу [PERSON] не заперечує. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що дитина постійно проживає з ним, відповідач забирає дочку лише на вихідні дні. Достатньої уваги та піклування мати дитині не надає. Вказує, що ним для проживання та розвитку дитини створені всі необхідні умови. У добровільному порядку вирішити питання вони з відповідачем не змогли, тому вимушений подати цей позов про визначення місця проживання дитини разом з ним, про що також зазначено в розпорядженні Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 23.02.2018 року № 116. Ухвалою суду від 04.06.2018 року вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини і запропоновано учасникам справи у визначений ухвалою строк подати письмовий відзив на зустрічний позов, відповідь на відзив, письмові пояснення та роз`яснено порядок подання таких процесуальних заяв і наслідки їх неподання (т. 1 а.с. 75, 76). Ухвалою суду від 04.06.2018 року витребувано з Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] та за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] (т. 1 а.с. 81, 82). 06.07.2018 р. від третьої особи до суду надійшов лист, у якому зазначено, що Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації підтримує позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] , просять розгляд справи проводити без участі їхнього представника (т. 1 а.с. 91). 25.10.2018 р. від Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов лист з повідомленням, що на виконання ухвали суду від 04.06.2018 р. суду надано розпорядження від 23.02.2018 р. № 116 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини», яким визначено місце проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] (т. 1 а.с. 112, 113). Ухвалою суду від 09.01.2019 р. задоволено клопотання представника відповідача - позивача за зустрічним позовом [PERSON] про виклик свідків (а.с. 142, 143). Ухвалою суду від 09.01.2019 р. витребувані докази за клопотанням представника [PERSON] [PERSON] (т. 1 а.с. 144, 145). Ухвалою суду від 09.01.2019 р. підготовче судове засідання закрите та призначена справа до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (т. 1 а.с. 146, 147). 25.01.2019 р. та 05.04.2019 р. Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації на виконання ухвали суду від 09.01.2019 р. про витребування доказів суду надано копії матеріалів та документів на підставі яких видано розпорядження від 23.02.2018 р. № 116 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини» винесене відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 163-186, 207-229). В судове засідання з`явились відповідач за первісним позовом, який є позивачем за зустрічним позовом, та його представник [PERSON] . Позивач, яка є відповідачем за зустрічним позовом, та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки [PERSON] не повідомила, третя особа суду подавала заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. За нормою частини 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом [PERSON] , який є позивачем за зустрічним позовом, та його представник [PERSON] не заперечували проти первісного позову в частині вимог про розірвання шлюбу, в решті позову [PERSON] просили відмовити, підтримали зустрічний позов та викладені у ньому обставини. [PERSON] додатково пояснив, що розлади у їхній сім`ї з позивачем почалися з 2016 року, [PERSON] ніде не працювала, в лютому 2018 р. подала до органу опіки заяву, щоб дитина була з нею, при цьому місце проживання доньки визначили з ним. Де проживає позивач за первісним позовом невідомо, з її слів мешкає з подругою, на прохання [PERSON] він та його мати давали останній гроші, також [PERSON] він надавав кошти для витрат під час її зустрічей з дитиною. [PERSON] проживає з ним та повністю знаходиться на його забезпеченні, навчається у 1 класі в гімназії № 183. [PERSON] будь якої допомоги дитині не надає, навіть не цікавилась у яку школу донька пішла та де буде навчатися. Коли дитина ходила в садочок позивач за первісним позовом була в садочку на святі лише один раз. Під час хвороби [PERSON] [PERSON] повідомляли по телефону, остання про здоров`я дитини цікавилась лише через смс-повідомлення. Він проживає з донькою та своєю матір`ю, дитина має окрему кімнату, [PERSON] тягнеться до нього, з позивачем дитина зустрічається орієнтовно раз в місяць, інколи не хоче гуляти з матір`ю. Його середньомісячний дохід становить близько 20 000 грн. Зустрічам позивачу з донькою він не перешкоджає, хоче, щоб дитина мала матір. [PERSON] житла на праві власності не має, по [ADDRESS] живуть її батьки. Суд, вислухавши пояснення [PERSON] , його представника, свідків, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, що викладені у первісній позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, з урахуванням заперечень проти позову сторони відповідача, приймаючи до уваги зустрічний позов, з урахуванням позицій третьої особи, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19.10.2012 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві зроблено актовий запис № 1307 (т. 1 а.с. 4). Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 5). Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача за первісним позовом про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, спільного господарства сторони не ведуть, взаєморозуміння між ними відсутнє, проживають окремо за різними адресами, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, при цьому відповідач за первісним позовом позов [PERSON] в частині розірвання шлюбу визнає та заперечує проти надання судом строку для примирення, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (т. 1 а.с. 7, 34). На підтвердження первісного позову позивачем надана характеристика за місцем реєстрації від 14.11.2017 р., у якій зазначено про те, що скарг від сусідів, мешканців мікрорайону на поведінку [PERSON] до ЖЕД-411 не надходило (т. 1 а.с. 33); медичну довідку та сертифікат від 22.02.2018 р., відповідно яких психіатричних захворювань та ознак наркологічних захворювань позивач не має (т. 1 а.с. 62, 63); протокол № 1 від 12.02.2018 р., витяг та виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб щодо призначення [PERSON] директором ТОВ «Джи-групп» (т. 1 а.с. 64-68); копію договору дарування від 06.12.1997 р. квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON]. (т. 1 а.с. 69). [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (т. 1 а.с. 222 зв., 227). Дитина сторін по справі [PERSON] [PERSON] з 05.08.2015 року зареєстрована за адресою місця проживання свого батька [PERSON] - [ADDRESS] (довідка КК «Центр комунального сервісу» від 19.01.2018 р. - т. 1 а.с. 137). Згідно довідки ГУ ДФС у Дніпровському районі м. Києва від 05.12.2017 р., [PERSON] є фізичною особою - суб`єктом господарської діяльності, його дохід з 01.07.2017 р. по 30.11.2017 р. становить у розмірі 750 000 грн.(т. 1 а.с. 138). Відповідно акту обстеження умов проживання № 119 від 24.11.2017 р., складеного співробітниками Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації за заявою [PERSON] , у квартирі [ADDRESS] чисто, прибрано, наявні всі необхідні меблі та побутова техніка, дитина проживає в кімнаті з матір`ю, стосунки теплі, існує взаєморозуміння, мати бажає, щоб дитина постійно проживала з нею (т. 1 а.с. 176). Згідно акту обстеження умов проживання № 5 від 10.01.2018 р., складеного співробітниками Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації за заявою [PERSON] , у квартирі [ADDRESS] чисто, охайно, наявні всі необхідні меблі та побутова техніка, дитина буде проживати в кімнаті з бабусею, наявні ліжка, шафа для одягу, іграшки, книжки, особисті речі; у квартирі зареєстровані та проживають батько дитини [PERSON] , бабуся [PERSON] , дядько [PERSON] , стосунки в сім`ї теплі, існує взаєморозуміння, повага; батько бажає, щоб дитина постійно проживала з ним, буде займатися вихованням та утриманням (т. 1 а.с. 182). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] засвідчила, що вона є сусідкою [PERSON] з кінця 2010 р. [PERSON] з [PERSON] проживала у квартирі [ADDRESS] коли була вагітна. Після народження [PERSON] [PERSON] не живе з сім`єю десь з кінця 2017 р., [PERSON] виховує доньку сам, допомагає [PERSON] в цьому його мати. Інколи [PERSON] приходить та гуляє з дитиною, сварок між сторонами ніколи не було. За останні пів року вона бачила [PERSON] два рази. [PERSON] живе зі своїм батьком та бабусею, вони постійно гуляють у дворі, дитина дуже любить батька, прив`язана до нього, [PERSON] з [PERSON] разом проводять багато часу. Дівчинка проявляє знаки уваги більше до батька, ніж до матері. Дитина завжди охайна, чиста, за характером весела, її добре навчають, виховують, [PERSON] водить доньку оздоровлювати, [PERSON] складає враження щасливої дитини. Свідок [PERSON] суду засвідчив, що з 2013 року він сусід [PERSON] . У квартирі [PERSON] створені всі умови для [PERSON] . [PERSON] не живе з донькою орієнтовно з 2017 року. З того часу рідко з`являється, бачить її періодично десь один раз на 2-3 місяці. [PERSON] [PERSON] виводять на вулицю, після прогулянки [PERSON] повертає дитину. З [PERSON] [PERSON] гуляє часто, вони мають багато спільних інтересів, дитина любить свого батька, радіє йому. [PERSON] завжди доглянута, любить спілкуватися, весела, життєрадісна. [PERSON] відповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків, намагається, щоб донька всім була забезпечена, після розлучення з [PERSON] хоче, щоб остання спілкувалась з дитиною. Свідок [PERSON] засвідчила, що вона є матір`ю [PERSON] , живе разом з [PERSON] та онукою [PERSON] . [PERSON] , як батько, забезпечує дитину з дня народження. [PERSON] може прийти до дитини раз на місяць чи на півтора, інколи забирає з собою та приводить назад; на випускний бал в садочок до дитини не приходила, за весь час до дитини в садок з`являлась лише 2-3 рази. Відносини батька з донькою найкращі. [PERSON] жила з ними та на початку квітня 2017 р., забравши дитину і викравши речі, зникла. Через тиждень [PERSON] привезла [PERSON] та залишила ночувати. В подальшому сторони домовились, що дитина житиме по черзі по три дні у матері та батька. [PERSON] жила на квартирі і дитина не хотіла іти до матері. В червні 2017 р. [PERSON] сказала, щоб [PERSON] жила у них, а пізніше повідомила, що побачить ще де буде дитина. З червня 2017 р. дитина з батьком живе постійно. [PERSON] доньку матеріально не забезпечує. Коли дитина хворіє, вони про це [PERSON] сповіщають по телефону, проте остання на це ніяк не реагує. Де живе [PERSON] їм не відомо, вона часто міняє квартири, житло знімає, власного житла не має. [PERSON] водив [PERSON] на підготовчі курси до шкоди, оформив доньку в ліцей, чим мати дитини не цікавилась. [PERSON] свого батька дуже любить, до матері ніколи не просилась, про неї не згадує та інколи на зустрічі з матір`ю іти не хоче. Суд приймає до уваги покази вищевказаних свідків, оскільки вони узгоджуються з наявними у справі письмовими доказами. Згідно ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. За вимогами ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Позивач за первісним позовом 28.11.2017 року зверталась до Служби у справах дітей із заявою про визначення місця проживання дитини з нею (т. 1 а.с.166), за результатами розгляду якої, а також за результатом розгляду заяви [PERSON] від 09.01.2018 р. (т. 1 а.с. 179) Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією видане Розпорядження «Про визначення місця проживання малолітньої дитини» від 23.02.2018 р. № 116 (т. 1 а.с. 74), відповідно якого визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Як зазначено у протоколі № 3 засідання комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.02.2018 р., квартира [ADDRESS] , де проживає [PERSON] , орендована; під час засідання комісії з`ясовано, що мати дитини проходить стажування, офіційно не працює, самостійного доходу не має. Батько дитини [PERSON] є фізичною особою підприємцем, має стабільний дохід, проживає за адресою [ADDRESS] (т. 1 а.с. 164, 165). Водночас, суд приймає за основу вищевказане рішення комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, яким визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Принципом 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. За приписами частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст.3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч.1 ст. 14 СК України здійснення сімейних прав є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що дитина сторін по справі постійно проживає з батьком [PERSON] за місцем її реєстрації, а саме за адресою [ADDRESS] , з матір`ю [PERSON] дитина зустрічається періодично, перешкод у таких зустрічах батько дитини не чинить. Із інформаційної довідки про результати роботи та психологічний стан неповнолітньої на момент обстеження № 2/165 від 02.02.2018 р., складеної психологом Дніпровського районного в м. Києві Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, для [PERSON] [PERSON] , [INFO] , важлива підтримка з боку близьких їй дорослих й постійне спілкування з поясненням ситуації в родині; також, наразі немає особливих підстав змінювати стиль і спосіб життя дитини, а саме проживання дівчинки в сім`ї разом з матір`ю [PERSON] (т. 1 а.с. 186). Позивач за зустрічним позовом [PERSON] є суб`єктом підприємницької діяльності, має стабільний дохід, має житло, яким тривалий час користується на законних підставах, займався вихованням дитини до моменту виникнення спору, а також забезпечував необхідними побутовими умовами для її розвитку, піклується про здоров`я малолітньої [PERSON] , її навчання, розвиток, доглядає дитину, дівчинка тривалий час постійно проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] , тому зміна місця проживання дитини, її оточення та звичайного укладу життя може негативно вплинути на психіку дитини. У спростування наведеного будь яких доказів відповідачем за зустрічним позовом суду не надано, як і не надано належних і допустимих доказів щодо її забезпечення житлом на час розгляду справи та/або фактичного місця мешкання, підстав такого проживання, працевлаштування, отриманих доходів. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову [PERSON] в частині розірвання шлюбу з [PERSON] і вважає необхідним відмовити у задоволенні вимог в частині визначення місця проживання дитини з матір`ю та задовольнити зустрічний позов [PERSON] . Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно норми ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 642 грн. (т. 1 а.с. 1) та 640 грн. (т. 1 а.с. 30). [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (т. 1 а.с. 71). Враховуючи, що первісний позов задоволено в частині розірвання шлюбу, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. У зв`язку із задоволенням зустрічного позову, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. При взаємозарахуванні різниця у відшкодуванні судового збору становить 64 грн. 80 коп., яку слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] .

Outcome: partial