Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом до відповідача посилаючись на те, що на виконанні Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області перебуває виконавче провадження з виконання виданого 16 квітня 2002 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області виконавчого листа №2-244/02, про стягнення з [PERSON] аліментів в користь [PERSON]. Станом на серпень 2016 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів.Тому, позивач заявляє позовні вимоги про стягнення заборгованості по аліментам на утримання дитини. В судовому засіданні: позивач [PERSON] підтримала збільшені позовні вимоги, попередньо надавши заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. Представник позивача [PERSON] висловився про наявність правових підстав для задоволення у повному обсязі заявлених позивачем збільшених позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував наявність заборгованості по аліментах та не заперечував проти заявленого розрахунку розміру пені. При цьому пояснив, що він своєчасно не сплачує аліменти з тієї причини, що «не переконаний у тому, що кошти будуть використані саме на потреби дитини». Вислухавши пояснення сторін, представника позивача та дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: по справі судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з [PERSON] в користь позивача стягнуто аліменти на утримання [PERSON], в розмірі 1/4 частини заробітків. Відповідно до виданого державним виконавцем розрахунку, станом на серпень місяць 2016 року, розмір заборгованості по виконавчому листу №2-244/02 від 16 квітня 2002 року (по сплаті аліментів) становить 24783 гривні 12 копійок. Відповідно до частини першої статті 195 СК України \~заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Згідно припису частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одною відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Отже, виходячи з положень вказаних норм суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, оскільки судом беззастережно встановлено факт виникнення заборгованості по сплаті аліментів з вини відповідача ( своєчасно не сплачував аліменти, оскільки не був переконаний у тому, що кошти будуть використані саме на потреби дитини), який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду. Зокрема, судом встановлено, що станом на 01 вересня 2016 року відповідно до виданого державним виконавцем розрахунку розмір заборгованості по виконавчому листу №2-244/02 від 16 квітня 2002 року (по сплаті аліментів) становить 24783 гривні 12 копійок. Також, станом на 01 вересня 2016 року, пеня за несвоєчасну сплату по аліментах складає 1749 гривень 25 копійок, з яких: серпень 2013 р, - 530,50 х1%х31 = 164,46 грн., вересень 2013 - 530,50х 1% х30= 159,15 грн., жовтень 2013 р. - 530,50 х1%х31= 164,46 грн., листопад 2013 р. - 530,50х1 %х30= 159,15 грн., грудень 2013 р. - 537,50х 1 % х 31 = 166,63 грн., січень 2014 р. 537,50х 1%х31 = 166,63 грн., лютий 2014 р. 537,50х 1%х28 = 150,5 грн., червень 2014 р. -538,25х 1%х30 = 161,48 грн., січень 2015р.- 111,50х 1%х31=34,57 грн., лютий 2015 р. 116,50х 1%х28= 32,62 грн., жовтень 2015 р. - 167,50х 1%х31=51,77 грн., листопад 2015р. - 567,50х 1 %х30 = 170,25 грн., лютий 2016 р. 567,50х 1 х28 = 158,90 грн., серпень 2016 р.-567,50х 1х31 = 175,93 грн.. За таких встановлених фактичних обставин суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом ухвалення рішення про задоволення збільшених позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в користь позивача судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved