Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду у порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що [INFO] померла її матір - [PERSON] , [INFO] , у віці 79 років. Після її смерті відкрилася спадщина відповідно до складеного матір`ю заповіту від 17 лютого 2015 року й відповідно до вказаного заповіту вона має право на спадщину, що належала померлій, як спадкоємиця за заповітом. Встановлення факту родинних відносин їй необхідно для офіційного прийняття спадщини за вимогою нотаріальної контори, оскільки ім`я її матері у свідоцтві про її народження помилково зазначено як « [PERSON] », натомість ім`я матері відповідно до паспорту - « [PERSON] ». Помилковість зазначення імені матері як « [PERSON] » пов`язується із тим, що в побуті її називали « [PERSON] », відповідно деякі документи видавались на ім`я « [PERSON] », причому офіційність помилковості написання засвідчено посадовими особами, а саме у її трудовій книжці, свідоцтві про одруження матері, грамотах, виданих у межах її трудової діяльності й рішенням суду, яким встановлений факт належності грамоти, виданої на ім`я « [PERSON] » [PERSON] тощо. Факт родинного зв`язку з померлою підтверджується свідоцтвом про її народження. Вона звернулась до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, проте їй було у цьому відмовлено з тієї підстави, що відсутній факт підтвердження родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, оскільки написання імені спадкодавця у заповіті та свідоцтві про її народження щодо матері різняться, що й стало підставою для звернення до суду з даною заявою. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала з тих же підстав та просила її задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у заяві. В судове засідання заінтересовані особи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду). Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб ч.ч.3, 4 ст. 294 ЦПК України). За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності заінтересованих осіб, на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, та за погодженням завника. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, якимзокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухавши пояснення заявника, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України). Судом встановлено, що заявниця звернулась до суду із заявою для встановлення факту родинних відносин між нею - [PERSON] та її матір`ю - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Після смерті матері заявниці - [PERSON] відкрилася спадщина відповідно до складеного заповіту від 17 лютого 2015 року, й відповідно до вказаного заповіту заявниця має право на спадщину, що належала померлій, як спадкоємиця за заповітом (а.с. 18). Встановлення факту родинних відносин заявниці необхідно для офіційного прийняття спадщини, оскільки ім`я матері заявниці у свідоцтві про її народження помилково зазначено як « [PERSON] », натомість ім`я матері заявниці відповідно до паспорту - « [PERSON] » (а.с. 6, 15-16, 18). Помилковість зазначення імені матері заявниці як « [PERSON] » пов`язується із тим, що в побуті матір заявниці називали « [PERSON] », відповідно деякі документи видавались на ім`я « [PERSON] », причому офіційність помилковості написання імені матері заявниці засвідчено посадовими особами, а саме у її трудовій книжці, свідоцтві про одруження матері заявниці, грамотах, виданих у межах її трудової діяльності й рішенням суду від 31 травня 2006 року, яким встановлений факт належності грамоти, виданої на ім`я « [PERSON] » [PERSON] тощо (а.с.6, 7, 8, 15-16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23-24). Факт родинного зв`язку заявниці із померлою [PERSON] підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.6, 15-16, 20, 21). Заявниця звернулась до нотаріальної контори із метою прийняття спадщини, проте їй було у цьому відмовлено з тієї підстави, що відсутній факт підтвердження родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, оскільки написання імені спадкодавця у заповіті та свідоцтві про народження заявниці щодо матері різняться (а.с. 40). Водночас, судом встановлений на підставі наданих заявницею документальних доказів факт того, що [PERSON] , [INFO] - є дочкою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Підстав для відмови у задоволенні даної заяви судом не встановлено. За таких підстав суд вважає поновити порушене право заявника на отримання права на спадщину шляхом встановлення факту родинних відносин між нею та померлою, оскільки судом достовірно встановлений факт їх перебування у родинних відносинах як дочки та матері. На підставі вищевикладеного та,

Outcome: approved