Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась з цим позовом до суду, посилаючись на те, що має онука [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дитини є [PERSON] , батьком записано [PERSON] , запис про батька вчинено зі слів матері, відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. [INFO] мати малолітнього [PERSON] померла, після її смерті відповідач у судовому порядку був визнаний батьком дитини. [PERSON] вказала, що після смерті дочки відносини між нею та [PERSON] погіршились та він не надає можливості спілкуватися з онуком та приймати участь у його житті. Висновком органу опіки та піклування Заводівської сільської ради визначено порядок участі бабусі у вихованні онука, однак відповідач відмовляє їй у побаченнях з [PERSON] . Позивачка любить дитину, бажає спілкуватися з онуком, займатися його вихованням, у зв`язку з чим просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у її спілкуванні з онуком та визначити систематичні побачення кожної першої, третьої суботи та неділі місяця. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Представник третьої особи у судовому засідання з позовними вимогами погодився та не заперечував про їх задоволення. Заслухавши позивачку й представника третьої особи та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого 11 травня 2016 року матір`ю дитини є [PERSON] , а батьком записано [PERSON] (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження від 3 липня 1997 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 25 квітня 2018 року [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Висновком виконавчого комітету Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області від 15 червня 2018 року визначено порядок участі бабусі у вихованні малолітнього онука [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). З встановлених фактів та обставин судом вбачається, що сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способу участі баби у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття спільного рішення. Суд, при встановленні способу спілкування, переважним вважає дотримання розумного балансу на участь як батька так і бабусі у вихованні дитини. Взаємовідносини між дітьми та їх бабою і дідом підпадають під поняття сімейне життя, як одне із основоположних прав, яке гарантовано в статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Vermeire v. Belgium», пункт 51 рішення ЄСПЛ у справі «Bronda v. Italy »), що також знайшло відображення і в СК України. Тобто, в даному випадку вирішення питання про участь позивачки у вихованні онука становить собою втручання у право на повагу до сімейного життя, яке гарантовано статтею 8 Конвенції. Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини перша, друга статті 155 СК України). Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до положень статті 257 СК баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. А статтею 263 СК передбачено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. В свою чергу стаття 159 СК закріплює положення про те, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Тому, для суду є беззаперечним те, що втручання у право на сімейне життя має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається. Враховуючи обставини даної справи суд висловлює позицію про те, що взаємозв`язок баби з онуком відповідно носить сімейний характер, такі особи відносяться до учасників сімейних відносин і є родичами. Суттєвим є те, що неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Отже описаний зв`язок між бабою та онуком мають важливе значення для підтримання між ними відносин, як близьких осіб, що сприяє реалізації їх права на сімейне життя та сприяє нормальному розквіту людини в суспільстві, що не безпідставно знайшло відображення і в ст.19 СК України. В такому випадку право дитини на сімейне виховання буде включати і право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. В даних правовідносинах спілкування баби з онуком і бажання підтримувати зв`язок з дитиною є адекватною реакцією людини у життєдіяльності і сприяє розвитку особистості дитини будучи важливим елементом в її вихованні. Єдиною перешкодою для цього може стати наявність негативного впливу баби на [PERSON] і їх дії всупереч інтересам дитини, проте матеріали справи не свідчать про існування такого впливу. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статі 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. З вимог ст. 81 ЦПК України постає , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують обставини, за яких позивачка мають право брати участь у вихованні свого онука, що не суперечить статті 8 Конвенції, і в такому випадку судом на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дитини оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між інтересами позивачки, відповідача, третьої особи з самостійними вимогами та самої дитини. Із збільшенням віку дитини, налагодженням її контакту з бабою, форма участі останньої у вихованні дитини може бути змінена і цього відповідно до закону не позбавляються сторони в майбутньому.

Outcome: approved