Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Смілянської міської ради про визначення частки в спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 серпня 1998 року, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної сумісної власності за нею та її матірю [PERSON], яка померла 20 жовтня 2014 року [PERSON], та після її смерті відкрилась спадщина що становить частку у їх спільній сумісній власності на вказану квартиру. За час свого життя [PERSON] не склала заповіт, тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач [PERSON], яка проживала разом із спадкодавцем на момент її смерті, та до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини не зверталась. У такий спосіб позивач прийняла спадщину та набула право власності на спадкове майно. Однак звернувшись до нотаріуса отримала відмову, оскільки частки у їх зі спадкодавицею спільному майні не визначені. Тому [PERSON] просить суд визначення частку у їх зі спадкодавцем спільній сумісній власності та визнати за нею право власності на іншу частку квартири, як спадкове майно. Позивач в судове засідання не зявилась, але до суду надійшла заява в якій вона просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але до суду від нього надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ст.174 ЦПК України наслідком визнання відповідачем позову є ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 20 жовтня 2014 року померла [PERSON], якій належала на праві спільної сумісної власності частина квартира [ADDRESS]. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії І СР № 240703 від 20 жовтня 2014 року (а.с.4) та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 серпня 1998 року (а.с.5). З постанови приватного нотаріуса [PERSON] (а.с.13), вбачається, що після смерті [PERSON] інших спадкоємців крім позивача немає. Будь-які відомості про складання заповіту померлою відсутні, тому спадкування відбувається за законом. Позивач є дочкою спадкодавця. Ця обставина підтверджується копією її свідоцтва про народження серії VІІ-УР № 1028462 (а.с.8). Зміна прізвища позивача відбулася у зв'язку із заміжжям (а.с.9). Отже, на підставі ст.1261 ЦК України вона є спадкоємцем першої черги за законом. Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно, до ч.3 ст.1268 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За правилом ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що позивач, на момент відкриття спадщини після смерті своєї матері, постійно проживала з нею в квартирі [ADDRESS] (а.с.11) та протягом 6 місяців не зверталась до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини, отже в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері, отже є власником спадкового майна. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не має можливості, оскільки в свідоцтві про право на спадщину за заповітом не визначенні частки у спільній сумісній власності на квартиру. Відповідно до ч.1, 2 ст. 355 та ч. 1 ст. 368 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено і підтверджено копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 серпня 1998 року (а.с.5), технічного паспорту (а.с.6-7) та довідкою з КП ЧООБТІ від 15 травня 2015 року № 635-о (а.с. 10) належність на праві спільної сумісної власності позивачу та померлій [PERSON] квартири [ADDRESS], то позовні вимоги щодо визначення рівними їх часток у спільній власності на вказану квартиру є законними та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Встановлено, що за час свого життя [PERSON] не визначила своєї частки у спільному з позивачем майні, тому позивач після її смерті позбавлена можливості оформити нотаріально право власності на спадкове майно. З метою усунення обставини, яка перешкоджає оформленню права власності на спадкове майно, суд вважає, що за [PERSON] належить визнати в порядку спадкування право власності на 1/2 частину квартир № 56 по вул. Уманська, 14-а м. Сміла, що належала її матері [PERSON] На підставі ст.ст. 355, 368, 372, 392, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved