Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дружину, в обґрунтування якої посилається на те, що 21.08.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі ДРАЦС по місту Ужгород реєстраційної служби Ужгородського МУЮ Закарпатської області за актовим записом № 334. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем у них не склалося. На даний час діти проживають з нею за адресою: [ADDRESS] . У справах сім`ї відповідач участь приймає частково. Вона неодноразово зверталася до відповідача, щоб допомога була постійною, але він ніяк не реагує, а тому змушена звернутися до суду. Позивач зазначає, що відповідач працює неофіційно (таксист) та здає в оренду частину будинку і спроможний надавати їй матеріальну допомогу, однак не бажає цього робити. Вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та позбавлена можливості одержати будь-які додаткові джерела доходу. Її матеріальне становище є вкрай нужденним. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї, як дружину, з якою проживає дитина, так як є працездатного віку та може працювати. Вона не може працювати, так як доглядає за дитиною, джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, не має. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь в розмірі 1500 грн., щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.05.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені у позові, та просила їх задовольнити, додатково пояснивши, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її користь, як дружини, з якою проживає малолітня дитина, оскільки у нього є будинок, який він здає в оренду та від чого отримує постійний дохід. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив, пояснивши, що не має можливості сплачувати аліменти на користь позивача, як дружини, з якою проживає їх дитина, він офіційно не працевлаштований, має ще одну дитину від першого шлюбу, яка також потребує допомоги, і, крім того, позивач звернулася до нього з позовом про стягнення аліментів на утримання їх дітей до досягнення ними повноліття. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно. Від даного шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як визначено у ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне положення дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів, витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей. Станом на день подання позовної заяви позивач та відповідач, перебуваючи у шлюбі, проживають окремо, діти проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Позивач перебуває в декретній відпустці по догляду за меншою дитиною (сином [PERSON] ), що не оспорюється відповідачем. Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від чоловіка (кровне споріднення); здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Як встановлено судом, [PERSON] перебуває в декретній відпустці по догляду за меншою дитиною, підтвердження наявності в останньої доходу матеріали справи не містять. Відповідач у свою чергу є особою працездатного віку та офіційно не працевлаштований. За твердженням позивача, відповідач здає в оренду частину будинку і спроможний надавати їй матеріальну допомогу, як дружині, з якою проживає дитина, доказів протилежно матеріали справи не містять та відповідачем не представлено. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для частково задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання як дружини, з якою проживає дитина, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років. При цьому, оскільки позов пред`явлений 22.04.2020 року , то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти необхідно стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн. позивач суду не надала, відтак, суд вважає, що у задоволенні решти позовних вимог щодо слід відмовити. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, під час розгляду даної категорії справи про стягнення аліментів судові витрати щодо сплати судового збору відносяться за рахунок держави.

Outcome: partial