Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованість за договором позики від 04 квітня 2013 року у сумі 22158,90грн. та судовий збір в сумі 263, 60 грн., а всього 22422,50 грн. Під час судового розгляду позивач кілька разів збільшувала позов, але під час останнього засідання наполягала на первісному варіанті. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, та пояснила, що між нею [PERSON] 04 квітня 2013 року було укладено договір позики грошових коштів на суму 3000 грн. строком на два роки зі сплатою щомісячно 8% на місяць від фактичної суми позики. Цього ж дня між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки від 04 квітня 2013 року. За умовами договору позичальник був зобов'язаний повертати позику щомісячними платежами в розмірі не менш ніж 125, 00 грн., не пізніше 04 числа кожного місяця. В період з 04 квітня 2013 року по дату подання позовної заяви до суду [PERSON] не сплачувала кошти, чим грубо порушувала вимоги п. 3.2 договору позики. Так заборгованість по поверненню позики на дату подання позову становить 3000грн. Крім того, за умовами даного договору, позичальник був зобов'язаний за користування позикою, щомісячно не пізніше 04 числа кожного місяця сплачувати плату, нараховану за час користування позикою від фактичної суми, яка знаходилась в користуванні, по ставці 8 % в місяць, що розраховувалась щоденно від наданої суми позики, яка знаходиться в користуванні позичальника. Сплата процентів здійснювалась позичальником несвоєчасно, з порушенням граничних термінів щомісячної обов'язкової плати та не в повному обсязі, тобто грубо порушувались вимоги п.1.3 та п. 3.1 договору позики, в результаті чого заборгованість по сплаті процентів склала станом на 12 травня 2015 року 3583,90 грн. Також, договором позики від 04 квітня 2013 року п.п. 4.2 передбачено, що виконання зобов'язання забезпечується неустойкою у вигляді грошової суми в розмірі 100% від суми не виконаного або неналежно виконаного зобов'язання щодо повернення позики зазначеного п. 1.1, 2.1., 3.3. даного договору, які позичальник повинен передати позикодавцю у разі порушення ним зобов'язання. На даний час неустойка становить 3000,00 грн. Відповідно до п. 4.3 вказаного договору у разі прострочення терміну щомісячної плати процентів у строки, визначені в пункті 1.3 договору, з «Позичальника» стягується пеня в розмірі 0,7% від залишку неповернутої позики, яка знаходиться в користуванні «Позичальника», за кожний день прострочення платежу. Таким чином заборгованість за пенею складає 12575,00 грн. Відповідачі не виконували умови договору, тому позивачем були направлені листи - попередження (а.с. 18-20) До даного часу грошові кошти відповідачами не повернуті, отже, сума заборгованості за договором позики, яку просить стягнути позивач, становить 22422,50 грн. з них: - сума грошової позики - 3000,00 грн.; - сума заборгованості по сплаті процентів - 3583,00грн.; - сума пені - 12575,00 грн; - неустойка в сумі - 3000,00 грн., та сплачену суму судового збору в розмірі 263, 60 грн. В зв'язку з викладеним позивач і просить суд стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості в розмірі 22422,50 грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Лобач Н.І. письмових пояснень не надала, пояснила, що з позовними вимогами частково згодна, а саме визнають: -3000 грн. сума позики; -2484,00 сума пені; -2008,44 сума заборгованості по відсотках; -3000 грн. неустойка, в задоволенні іншій частині позовних вимог просять відмовити. Калькуляції визнаних відсотків та пені до матеріалів справи не залучила, хоча мала таку можливість, представник відповідача кілька разів просила перенести розгляд справи для надання додаткових доказів та пояснень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заперечення, та просив провести розгляд справи за його відсутності. У запереченнях проти визнання позову заперечував, посилався на правову позицію ВСУ викладену у постановах № 6-53цс14 та № 6-125цс14 де на його думку вказано, що позов кредитора до поручителя має бути поданий в межах термінів, передбачених ч.4 ст.559 ЦК, тобто: 1) або до дати припинення поручительства, встановленої в договорі поручительства; 2) або до витікання 6 місяців з моменту порушення забезпеченого поручительством зобов'язання, якщо термін припинення поручительства в договорі не встановлений; 3) або впродовж 1 року з моменту укладання договору поручительства, якщо термін виконання основного зобов'язання не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Якщо цей термін буде пропущений, суд зобов'язаний відхилити позов у зв'язку з втратою кредитором права на задоволення вимог за рахунок поручителя. Оскільки договір поруки діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань - із витіканням 6-місячного строку спливає право позивача на задоволення вимог за рахунок поручителя. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 квітня 2013року [PERSON] за договором позики отримала від [PERSON] грошові кошти у сумі 3000,00 грн., що підтверджується копією вказаного договору укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно договору поруки від 04 квітня 2013 року [PERSON] є поручителем і приймає на себе обов'язок в повному обсязі нести відповідальність перед позикодавцем внаслідок невиконання умов договору позики від 04 квітня 2013 року (а.с. 10). Відповідно до розписки [PERSON], та видаткового касового ордеру остання отримала 3000 грн. за договором позики (а.с. 11-12). Крім цього, в матеріалах справи є копії паспорта та ідентифікаційного номера [PERSON], та [PERSON](а.с. 13-17). Також відповідачам направлялися листи - попередження, якими було запропоновано відшкодувати заборгованість, на які відповідачі не реагували (а.с. 18-20). Оскільки представником [PERSON] - Лобач Н.І. позов визнаний частково: 3000 грн. сума позики, 2484,00 сума пені, 2008,44 сума заборгованості по відсотках, 3000 грн. неустойка у виді штрафу без належного обґрунтування суд зазначає. Стаття 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Крім того, відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Пунктом 1.3 договору позики від 04 квітня 2013 року передбачені відсотки за користування позикою, по ставці 8% в місяць. Тому є вимоги позивача у задоволенні суми відсотків в розмірі 3583,90 грн. підлягають задоволенню. Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Стаття 623 ЦК України передбачає, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України строк позовної давності для пені встановлений в один рік. Тому суд застосовує цей строк для визначення розміру пені. З огляду на те, що розмір пені значно перевищує розмір самої позики, відсотків за користування позикою, та на відповідачів накладено штраф у розмірі невиконаного зобов'язання, суд погоджується з вимогою позивача та зменшує розмір пені до визнаного відповідачам [PERSON] в сумі 2484,00 грн. Відносно відповідача [PERSON], який виступає поручителем за вказаним договором позики суд зазначає. Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17?вересня 2014?р. у справі №?-53цс14) Договором поруки від 04 квітня 2013 року не встановлений строк його дії. Тобто 6-місячний строк виконання поруки настає з 04 квітня 2015 року - моменту закінчення договору позики. Строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертійстатті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Позивач звернулась до суду 12 травня 2015 року в межах 6-місячного строку, тому має право на застосування судових заходів захисту свого права. Відповідачі, як особи, які не виконали взяті на себе зобов'язання, повинні солідарно відшкодувати збитки заподіяні [PERSON] На підставі викладеного суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Стягнути з [PERSON] (інн [NUMBER]) та [PERSON] (інн [NUMBER]) солідарно на користь [PERSON] суму позики 3000 грн. (три тисячі грн. 00 коп), суму заборгованості по сплаті процентів 3583,90 грн. (три тисячі п'ятсот вісімдесят три грн. 90 коп.) пеню в розмірі 2484 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят чотири грн. 00 коп), неустойку в розмірі 3000 грн. (три тисячі грн. 00 коп) всього 12067,90 грн. (дванадцять тисяч шістдесят сім грн. 90 коп.). Згідно ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 623, 625,1046-1050 ЦК України та

Outcome: partial