Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення [PERSON] , [INFO] , права користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві в підтвердження позовних вимог представник позивача [PERSON] - адвокат Пілігрім П.О. зазначив, що 16.07.2020 року між [PERSON] (відчужувач), [INFO] , та [PERSON] (далі - позивач) укладено нотаріально посвідчений спадковий договір, за яким [PERSON] зобов`язується виконувати передбачені вказаним договором розпорядження [PERSON] і в разі його смерті набуває право власності зокрема і на квартиру [ADDRESS] . [INFO] , у віці 81 рік, помер [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.04.2021 року, власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Проте, відповідно до Довідки №3517 від 23.09.2021 року виданої Красноградською міською радою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні у вказаній квартирі зареєстровані: позивач, [PERSON] (син позивача) та онука померлого [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що відповідач по справі не є родичом позивача по справі та не проживає у вказаному житловому приміщенні з кінця вересня 2021 року. Реєстрація відповідача у квартирі створює перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні його особистою приватною власністю. Між тим, проживаючи за іншою адресою, відповідач залишається зареєстрованим у належній позивачу квартирі, в такий спосіб позивач фактично позбавлена можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Від представника позивача - адвоката Пілігріма П.О. 01.11.2021 року до суду надійшла письмова заява в якій просить справу розглядати за відсутності сторони позивача, позов підтримує на задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Так, як відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.07.2020 року між [PERSON] (відчужувач), [INFO] , та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений спадковий договір, за яким [PERSON] зобов`язується виконувати передбачені вказаним договором розпорядження [PERSON] і в разі його смерті набуває право власності зокрема і на квартиру [ADDRESS] (а.с. 8-9). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 7). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.04.2021 за [PERSON] зареєстроване право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Довідкою Красноградської міської ради від 23.09.2021 року підтверджується, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Довідкою Красноградської міської ради від 04.11.2021 року підтверджується факт, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , 1968 року народження, [PERSON] , 1989 року народження, [PERSON] , 2000 року народження. За вказаною адресою [PERSON] фактично не проживає з 05.09.2021 року та вивіз особисті речі. Цей факт підтверджують [PERSON] та [PERSON] . Тобто, в даному випадку право користування житловим приміщенням для відповідача є похідним від права власності на дану квартиру, а тому припинення права власності на житло члена його сім`ї тягне за собою відповідно втрату особою і права користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач добровільно не знімається з реєстраційного обліку в квартирі, власником якого він не є та щодо якого не має права користування, то такими діями створюються перешкоди позивачу у користуванні їх власністю та спричиняються додаткові витрати в утримання житла. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування, розпорядження своїм майном; власник володіє користується власним майно на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням. Крім цього, відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні його власністю (ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України). Відповідач до суду не з`явився, відзиву на позов не надав, іншого не довів. Враховуючи викладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню та позбавити [PERSON] , [INFO] , права користування жилим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved