Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

[PERSON]\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~[PERSON], треті особи: Богодухівська держнотконтора Харківської області, [PERSON], про визнання договору дарування удаваним, в якому просить: визнати договір дарування квартири від 06 лютого 2017 рок, реєстровий номер №2-159, укладений між [PERSON] та [PERSON] удаваним, який вчинено для приховання договору купівлі-продажу квартири, що фактично був укладений між цими сторонами; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Богодухівською державною нотаріальною конторою Харківської області 01 квітня 2016 року за реєстром № 1-540, належала квартира № 2 за адресою: сщ. Максимівка, вул. Молодіжна, 4 Богодухівського району Харківської області. З метою продажу квартири вона надала довіреність [PERSON] для здійснення всіх необхідних дій з оформлення документів. Однак, 06 лютого 2017 року [PERSON] замість договору купівлі-продажу, уклав договір дарування квартири [PERSON], пояснюючи тим, що він витратив менше часу на оформлення документів, а також зменшив витрати у порівнянні з укладанням договору купівлі-продажу. При цьому, [PERSON] повідомив їй, що у відповідача він взяв гроші за квартиру у розмірі 57\~670 грн., які передав їх позивачу разом з копією договору дарування квартири. Також, [PERSON] надав від імені позивача [PERSON] розписку в отриманні грошей за цією угодою. Позивач зазначила, що при укладені удаваного правочину волевиявлення учасників правочину не відповідає їх внутрішній волі, тобто у неї не було бажання подарувати квартиру, а хотіла саме продати її і отримати в результаті продажу грошові кошти, що фактично і зробила. У звязку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] в підготовче засідання не зявились. Представник позивача надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON], представник позивача [PERSON] в підготовче засідання не зявились. Представник відповідача надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності. Зазначив, що позов визнає у повному обсязі. Третя особа: представник Богодухівської держнотконтори Харківської області в підготовче засідання не зявилась, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності. Зазначила, що питання задоволення позовної зави покладає на розсуд суду. Третя особа: [PERSON] в підготовче засідання не зявивсь, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Підтвердив обставини викладені в позові, а також те, що ним була складена розписка про отримання грошових коштів, які він передав позивачу. Проти задоволення позовної заяви не заперечував. Відповідно до\~ч.\~3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.\~ Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 06 лютого 2017 року [PERSON] (дарувальник), від імені якої на підставі довіреності, посвідченої Богодухівською держнотконторою Харківської області 16 січня 2017 року за реєстром 2-29, діяв [PERSON] та [PERSON] (обдаровуваний) уклали договір дарування квартири, посвідчений державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 2-159. Згідно п. 1 вказаного договору дарування, [PERSON] передала безоплатно у власність [PERSON], квартиру за № 2, житловою площею 34,3 кв.м., загальною площею 59,1 кв.м, що знаходиться в сщ. Максимівка Богодухівського району Харківської області, по вул. Молодіжна, буд. 4. Відповідно до п. 2 договору, дар цей сторони оцінюють в сумі 57\~670 грн. Згідно копії [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06 лютого 2017 року[ADDRESS] загальною площею 59,1 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м., за адресою: Харківська область, Богодухівський район, сщ. Максимівка, вул. Молодіжна, 4, належить [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 06 лютого 2017 року посвідченого Богодухівською держнотконторою Харківської області, за № 2-159. Відповідно до копії розписки складеної [PERSON] 06 лютого 2017 року, останній отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 57\~670 грн. за договором за квартиру (сщ. Максимівка, [ADDRESS]) для передачі власнику цієї квартири [PERSON], в якості узгодженої суми продажу. Згідно ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. [PERSON] буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Пунктом 25\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~06\~листопада 2009\~року №\~9\~«Про судову\~практику розгляду\~цивільних справ\~про визнання\~правочинів недійсними»\~передбачено,\~що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК України)\~сторони умисно\~оформляють один\~правочин,\~але між\~ними насправді\~встановлюються інші\~правовідносини. На\~відміну від\~фіктивного правочину,\~за удаваним\~правочином права\~та обов'язки\~сторін виникають,\~але не\~ті,\~що випливають\~зі змісту\~правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Відповідно до ч. 1 ст.\~717\~ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно ч. 2 ст. 717 ЦК України, договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору дарування та з'ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме. Звертаючись до суду з даним позовом позивач [PERSON] зазначила, що при укладені\~даного правочину\~її волевиявлення,\~як учасника\~правочину не\~відповідає внутрішній\~волі,\~оскільки у\~неї не\~було бажання\~подарувати квартиру,\~а хотіла\~її саме\~продати та\~отримати в\~результаті продажу\~грошові кошти,\~що фактично\~і вчинила,\~тому насправді між сторонами було вчинено договір купівлі-продажу, а нотаріальне посвідчення укладання договору дарування відбулося з метою приховування цього правочину. Таким чином, виходячи зі змісту статей 203, 717\~ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.\~655\~ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач [PERSON] сплатив третій особі [PERSON], грошові кошти у розмірі 57\~670 грн. в якості узгодженої суми продажу за квартиру, розташовану за адресою: сщ. Максимівка, [ADDRESS], про що свідчить відповідна розписка [PERSON] і які в подальшому останній передав позивачу [PERSON] На підставі викладеного, суд вважає, що укладений договір дарування квартири є удаваним правочином, так як був укладений з метою приховання вчинення іншого правочину, а саме договору купівлі-продажу, оскільки при його укладенні волевиявлення учасників правочину (як зовнішній прояв волі) не відповідає їх внутрішній волі. Також, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі предявлених доказів.

Outcome: approved