Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Трест «Київміськбуд-3»про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку й відшкодування моральної шкоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона працювала в ПАТ «Трест «Київміськбуд-3»на посаді охоронника в період з 22 січня 2009 року по 31 січня 2017 року, й наказом № 24-к від 31 січня 2017 року була звільненена за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, але відповідач всупереч ст. 116 КЗпП України не здійснив виплату належних їй всіх коштів при звільненні, які складаються із заборгованості по заробітній платі за січень 2017 року - 3 520 грн. 00 коп. та компенсації за невикористану відпустку - 11 263 грн. 20 коп., всього - 14 763 грн. 20 коп., що стало підставою для її звернення до суду, за наслідками якого судом винесено судовий наказ від 07 червня 2017 року про задоволенні її вимог - стягнення на її користь з відповідача 14 763 грн. 20 коп., проте це рішення суду ПАТ «Трест «Київміськбуд-3» не виконується.Вважає, що оскільки з вини відповідача їй не виплачено при звільнені всіх сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, вона вправі згідно ст. 117 КЗпП України вимагати за період з 01 лютого 2017 року по 31 січня 2018 року за 250 робочих днів стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, що становить 32 737 грн. 50 коп., та відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн. 00 коп., що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], діюча на підставі довіреності від 26 липня 2017 року (а.с.17), позовні вимоги підтримали в редакції від 10 березня 2018 року (а.с.53-56) та просили їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань роботодавця перед працівником щодо виплати заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, з можливим ухваленням заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вислухавши пояснення позивача, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Кожен, хто працює, захищається конституційними правами, у тому числі на одержання винагороди (заробітної плати). Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави. Судом встановлено, що позивачка працювала в ПАТ «Трест «Київміськбуд-3»на посаді охоронника в період з 22 січня 2009 року по 31 січня 2017 року, й наказом № 24-к від 31 січня 2017 року була звільненена за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.6, 7, 8, 9). Проте, відповідач всупереч ст. 116 КЗпП України не здійснив виплату належних їй всіх коштів при звільненні, які складаються із заборгованості по заробітній платі за січень 2017 року - 3 520 грн. 00 коп. та компенсації за невикористану відпустку - 11 263 грн. 20 коп., всього - 14 763 грн. 20 коп., що стало підставою для її звернення до суду, за наслідками якого Дарницьким районним судом м. Києва винесено судовий наказ від 07 червня 2017 року про задоволенні вимог - стягнення на користь [PERSON] з відповідача 14 763 грн. 20 коп. (а.с.13), проте це рішення суду ПАТ «Трест «Київміськбуд-3» не виконується (а.с.16). За захистом порушеного права на отримання заробітку, вона зверталась як до судових, так й правоохоронних органів - прокуратири (а.с.12). Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу. При звільненні працівника, згідно до ст. 116 КЗпП України, виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівникові перед виплатою зазначених сум. Таким чином, відповідач зобов»язаний був в день звільнення позивача, але не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, провести з ним розрахунок та виплатити всі суми, що належать йому, які на сьогодні відповідачем не виплачені, що не спростовується останнім. З вини відповідача позивачу не виплачено при звільнені всіх сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ч.1, 2 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Такий розмір визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляду справи про стягнення заробітної плати у зв»язку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред»явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по дань постановлення рішення. Згідно п.21 взаканої Постанови при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року. Обчислення середньої заробітної плати у випадку її збереження, остання обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов»язана виплата, включаючи усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, та проводиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Суд вважає, що оскільки з вини відповідача позивачці не виплачено при звільнені всіх сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, вона вправі згідно ст. 117 КЗпП України вимагати за період з 01 лютого 2017 року по 31 січня 2018 року за 250 робочих днів стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, що становить 32 737 грн. 50 коп. (а.с.9, 54-56). Так, порушення термінів виплати позивачу середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні з 01 лютого 2017 року по 31 січня 2018 року складає суму - 32 737 грн. 50 коп., яка визначається за визначеною формулою: (130 грн. 95 коп. - середньоденний заробіток позивача, розрахований виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов»язана виплата (звільнення) (листопад 2016 року - 2 721 грн. 67 коп. : на 22 робочих дні, та грудень 2016 року - 3 040 грн. 22 коп.: на 22 робочих дні) (250 робочих днів за вказаний перірод часу х 130 грн. 95 коп. (середньоденної заробітної плати) = 32 737 грн. 50 коп.). Відповідно, суд вважає за необхідне поновити порушене право позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 32 737 грн. 50 коп. - середнього заробітку за час затримки розрахунку. Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених відповідними статтями Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди, у тому числі ст. 2371 КЗпП України. Так, вказана норма КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд, надавши оцінку поясненням позивача, письмовим доказам в частині вирішення спору про відшкодування моральної шкоди, характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеню вини відповідача, який завдав моральної шкоди позивачу, погіршення здібностей позивача та позбавлення можливості їх реалізації, вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині вимог на підставі принципу розумності та справедливості. Позивач оцінює оцінює моральну шкоду в сумі 5 000 грн., які суд вважає обгрунованою. Суд приймає до уваги ті обставини, які мають суттєве значення та впливають на задоволення вимог відшкодування моральної шкоди, а саме те, що невиплата заробітної плати сталася з вини відповідача, тобто при наявності причинного зв»язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до пункту 2 частини 2, частин першої, 4 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім»ї чи близьких родичів. Таким чином, судом встановлений факт понесеної моральної шкоди позивачем, що виявився у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв»язку із невиплатою йому відповідачем заробітної плати, виходячи із принципу розумності та справедливості, та оцінює її у розмірі 5 000 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на викладене з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в порядку ч.6 ст. 141 ЦПК України. Так, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на заявлені вимоги - одна майнова, інша - немайнова, які мали б бути позивачем оплачені при зверненні до суду (640 грн. 00 коп. х 2 = 1 280 грн. 00 коп.), останні мають бути стягнуті з відповідача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 44, 47, 116, 117, 2371 КЗпП України, з урахуванням ст. 34 Закону України про оплату праці», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»,

Outcome: approved