Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась з даним позовом до суду, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку № 30 по вул. А.Волошина в м. Хуст Закарпатської області. Право власності належить їй на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Хустського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 7511. В будинку, окрім членів її родини, зареєстрований її рідний брат [PERSON]. З 2005 року, відповідач постійно проживає з власною родиною в м. Хуст по вул. Короленка №12. Не зважаючи на те, що відповідач протягом дванадцяти років не проживає в будинку, добровільно знятися з реєстрації місця свого проживання у її власному будинку, не бажає. Це створює позивачці незручності у користуванні та розпорядженні її будинком, чим порушуються конституційні права та право власності. Просить суд винести рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком №30 по вулиці А.Волошина в м. Хуст Закарпатської області. До початку розгляду справи по суті стороною відповідача заявлялось клопотання про витребування доказів. 10.11.2017 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не проводилось. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явились, подали до суду заяву в якій просили розглядати справу у їх відсутності. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв учасників процесу про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З роз'яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вбачається, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи представник відповідача визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також той факт, що наявність реєстрації місця проживання відповідача у будинку позивача порушує права та інтереси останнього, повязані з розпорядженням та користуванням належним йому майном,суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 2 ст. 107 ЖК України визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. В зв'язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 320 грн. ( 640 грн. х 50%). Виходячи з наведеного,

Outcome: approved