overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача\~ про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог зазначила, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 2007 року. Протягом 2014-2016 років сімейне життя між ними поступово погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. Спільне господарство не ведеться, подальше життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності,\~ позов підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не зявився, надав суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі,\~ зареєстрованому\~ 17 серпня 2007 року виконкомом Булавинської селищної ради м. Єнакієве Донецької області, актовий запис №33 (а.с.9). Наміру поновлювати шлюбні відносини\~ сторони не мають.\~Спору про поділ сумісного майна не виникає. Крім того, збереження даного шлюбу буде суперечити\~ інтересам\~ обох сторін. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої\~ сімї стало неможливим. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно\~\~до\~ст. 112 ч.2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~інтересам\~\~їхніх\~\~дітей,\~\~що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~-\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача\~ про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог зазначила, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 26.08.2010 року. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейне життя та сімейні обовязки. Шлюбні відносини фактично припинені з грудня 2013 року. Спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна не виникає. Подальше життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Позивач в судовому засіданні\~ позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач до суду не зявився, надав суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі,\~ зареєстрованому\~ 26.08.2010 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №807. Наміру поновлювати шлюбні відносини\~ сторони не мають.\~Спору про поділ сумісного майна не виникає. Крім того, збереження даного шлюбу буде суперечити\~ інтересам\~ обох сторін. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої\~ сімї стало неможливим. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно\~\~до\~ст. 112 ч.2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~інтересам\~\~їхніх\~\~дітей,\~\~що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~-\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 2010, який зареєстрований Ганнівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області, актовий запис №4. Шлюб у сторін перший, в шлюбі мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Шлюбні відносини сторони не підтримують. Підставою розпаду сім`ї стало те, що сторони мають різні погляди на життя, розбіжності по відношенню до сім'ї та вирішення сімейних питань. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо один від одного. На даний час позивач вагітна, та очікує народження дитини, батьком якої є [PERSON]. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Третя особа [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, підтримав позовні вимоги [PERSON], просив шлюб розірвати, щоб мати змогу після народження дитини, зареєструвати себе як батьком. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 2010, який зареєстрований Ганнівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області, актовий запис №4, шлюб у сторін перший, в шлюбі мають одну неповнолітню дитину (а.с.4,5). Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 квітня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Подружнє життя не склалось,причиною є негідна поведінка відповідача відносно неї. Між ними постійно виникають сварки, відповідач принижує її. Спільне господарство не ведуть з травня 2014 року. Вважає, що сім»я розпалася остаточно і перспектив для її збереження немає. Просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні вимоги позивачки не визнав та просив надати строк для примирення. В подальшому відповідач в судове засідання не з»явився, хоч належним чином був повідомлений про час місце слухання справи, причин неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, спільне життя подружжя не склалось, спільного господарства сторони не ведуть з травня 2014 року, наміру до примирення не мають і шлюб носить формальний характер. Сторонам надавався строк для примирення терміном два місяці, відповідно до ухвали від 14.07.2014 року, до позитивних результатів це не призвело. Позивач наполягала на розірванні шлюбу. Вище викладене свідчить про остаточний розпад сім»ї і є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 08 жовтня 2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 294. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим і спільне життя з ним не склалося. В сім'ї склались складні взаємовідносини, постійно виникають непорозуміння та сварки. Вони різні за характерами, в сім'ї відсутні взаєморозуміння та довір'я. Шлюбні відносини між ними не підтримуються, а сам шлюб носить формальний характер. Подальше перебування в шлюбі суперечить її інтересам та інтересам їх дитини, просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, просить суд його задовольнити, в своїх поясненнях зіслалась на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що особисто він шлюб розривати не бажає, однак, якщо позивач на цьому наполягає, він не заперечує. Дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.10.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 294. Дана обставина стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO], батьками якого являються сторони по справі, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, майнового спору у них немає. Їх шлюб існує лише формально, наданий судом двічі строк для можливого примирення бажаних результатів не дав, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]р.н. у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) або 1500грн. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, в зв'язку з чим вони з жовтня 2012р. не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільне господарство, а тому їхній шлюб існує лише формально і його збереження є неможливе. Стверджувала, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, який проживає разом з позивачкою, яка не має змоги самостійно забезпечити його всім необхідним. В судовому засіданні позивач свої вимоги уточнила і просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1500грн., а відповідач позов визнав лише в частині розірвання шлюбу, заперечував проти суми стягнення аліментів та зазначав, що може сплачувати аліменти у розмірі 600 грн. Вислухавши пояснення сторін і дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі з 04.02.2012р., який було зареєстровано Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 70 (а.с.7), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]р.н. (а.с.8). Як вбачається з пояснень сторін, сімейне життя у них не склалося із-за відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, в зв'язку з чим з жовтня 2012 року вони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство та не проживають разом. За таких обставин їхній шлюб існує лише формально і його збереження є неможливе, оскільки суперечитиме інтересам обох сторін. За ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із подружжя. Згідно пояснень позивачки, неповнолітній син [PERSON] проживає разом із нею і знаходиться на повному її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від участі у його вихованні та не надає постійної матеріальної допомоги на утримання своєї дитини, що не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач має нерегулярний дохід, інших дітей, непрацездатних дружини та батьків на утриманні у відповідача не має. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1500 грн., щомісячно, що не порушить права сторін та буде відповідати інтересам дитини. Вирішуючи позов таким чином, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави 243,60 грн. судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, в зв'язку з чим вони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільне господарство, а тому їхній шлюб існує лише формально і його збереження є неможливе. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила провести розгляд справи у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. В зв'язку з наведеними обставинами та на підставі ст. 224 ЦПК, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі з 07.12.2002р., який було зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1923 (а.с.3) і від цього шлюбу мають доньку - [PERSON] [INFO] (а.с. 4). Як вбачається з позовної заяви, спільне життя позивача та відповідача не склалося із-за різних поглядів сторін на сімейне життя. З 2011р. сторони не ведуть спільне господарство і не підтримують шлюбні стосунки, а за таких обставин їх шлюб існує лише формально і його збереження є неможливе, оскільки суперечитиме інтересам обох сторін. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із подружжя. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно письмових пояснень позивачки, відповідач отримує стабільний заробіток, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, що не порушить права сторін і буде відповідати інтересам їх спільної доньки. Вирішуючи позов таким чином, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. понесених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстрований 11 червня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 640. Вказує на те, що цей шлюб у них обох повторний, від якого дітей не мають. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя та не бажання відповідача проживати з нею на Україні, в результаті чого втратилося почуття поваги та любові один до одного. Посилається на те, що однією сім'єю вони проживали до липня 2012 року після чого відповідач виїхав у невідомому напрямку, а тому просила позовні вимоги задовольнити. Позивач подала письмову заяву про підтримання позовних вимог, просила розглянути справу у її відсутності, погодилась на заочний розгляд. Відповідач в судове засіданні повторно не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про свідчить повідомлення в газеті, що згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що є підставою для заочного розгляду справи, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін стало неможливим, а тому шлюб між ними слід розірвати. Враховуючи наведене, ст.ст. 105, 112, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, просила визнати за собою право власності на 3/20 частин домоволодіння [ADDRESS], складовою частиною яких є кімната площею 11 кв.м. внаслідок набувальної давності. В обґрунтування позову послалась на обставину правомірного отримання у користування спірної частини домоволодіння, а саме вказувала на рішення виконкому Центральної районної Ради народних депутатів № 102 від 28 травня 1993 року, згідно якого позивачу надавалась для заселення квартира з однієї кімнати, житловою площею 11 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS]. Оскільки вона (позивачка) з 1993 року добросовісно володіє спірним нерухомим майном, просила про задоволення позову на підставі ст. 344 ЦК України. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, до суду надали заяви, в яких просили про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу на праві власності належить 4/20 частин домоволодіння [ADDRESS] з відповідною частиною службових та господарських будівель на підставі договору купівлі-продажу від 10 листопада 1992 року, посвідченого нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Павловою Г.Е. (а.с. 7-8) Згідно витягу з рішення № 102 виконкому Центральної районної Ради народних депутатів від 28 травня 1993 року, позивачу також надана для заселення квартира по [ADDRESS], з однієї кімнати жилою площею 11 кв.м. (а.с. 9) Згідно висновку інвентаризаційно-оцінювальних робіт, проведених КП ММБТІ, від 28 листопада 2013 року, правовстановлюючі документи на право власності на 3/20 частин житлового будинку, складовою частиною яких є спірна житлова кімната, на реєстрацію до КП ММБТІ не надходили, отже станом на 28.12.2012 року в КП ММБТІ зареєстровані право власності на спірну частину домоволодіння за [PERSON] та вищезазначене рішення виконкому Центральної районної Ради народних депутатів (а.с. 6) В силу ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. З 1993 року до теперішнього часу позивачка добросовісно, відкрито і безперервно користується і володіє спірним майном. За вказаних обставин суд вважає доцільним та справедливим захистити право позивачки на отримання у власність майна із житлового фонду територіальної громади міста шляхом визнання за нею права власності на 3/20 частин домоволодіння [ADDRESS] в порядку набувальної давності. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, вказуючи, що від шлюбу вони мають сина, [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб розірвано. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, просили суд про розгляд справи за їх відсутності, відповідач позовні вимоги визнав. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] (а.с.4). Дитина знаходиться на утриманні позивача - [PERSON], та не має самостійного доходу, який забезпечує потреби неповнолітнього. Матеріали справи та заява відповідача не містять відомостей про незадовільний стан його здоров'я, важкий матеріальний стан чи наявність інших стягнень за виконавчими листами, що враховується судом при визначенні розміру аліментів. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи обставини, викладені в ст. 182 СК України, які мають суттєве значення для вирішення справи, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина, [PERSON], у розмірі 1/4 частині всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з дня подання позову до суду. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, суд покладає на відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved