Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за вищевказаною адресою в цілому належав колишньому колгоспному двору, головою якого був її батько [PERSON] . Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських споруд. Станом на 15.04.1991 членами двору були: батько позивачки [PERSON] , позивачка, колишній чоловік позивачки [PERSON] , син позивачки [PERSON] . Всі члени колгоспного двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, свого права на частку в зазначеному майні не втратили. Майно двору не ділилося і частки членів двору не виділялися. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] , мама [PERSON] померла [INFO] . Після смерті батька позивачка, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину і вступила у володіння та користування спадковим майном, однак свідоцтво про право на спадщину за законом не отримала. Постановою нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, оскільки житловий будинок належав колишньому колгоспному двору, частки в майні членів двору не визначені. Ринкова вартість житлового будинку по [ADDRESS] на даний час становить 136675 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що позов підтримує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Із заяв, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що вони не претендують на отримання будь-якого спадкового майна після смерті [PERSON] , не заперечують щодо визнання за позивачкою права власності на житловий будинок по [ADDRESS] ; справу просять розглядати за їх відсутності. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 15 серпня 1987 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 173 від 12 серпня 1987 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Під час Всеукраїнського перепису, який проходив в 2001 р., в погосподарському обліку Ясенево-Пільнівської сільської ради зроблено зміну номера будинку з [ADDRESS] на [ADDRESS] , головою якого був [PERSON] , 1938 р.н., що стверджується довідкою № 639, виданою 16.09.2020 виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради. Станом на 15.04.1991 в господарстві по [ADDRESS] буди зареєстровані: голова двору [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 636, виданою 16.09.2020 виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради. [PERSON] помер [INFO] у віці 74 роки в м. Городенка Івано-Франківської області, актовий запис за № 24 від 09 серпня 2012 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ясеневопільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч.1 ст.1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований по [ADDRESS] ; разом з ним в господарстві були зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] , дружина внука [PERSON] , [INFO] , правнук [PERSON] , 2005 р.н., правнучка [PERSON] , 2007 р.н., що стверджується довідкою № 638, виданою 16.09.2020 виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради. Про те, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою спадкодавця [PERSON] , свідчать копії: свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , виданого 14 квітня 1961 р. Ясенево-Пільнівською сільською радою Городенківського району, запис за № 18 від 14 квітня 1961 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження; витягу № 00027846890 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 18 вересня 2020 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), з якого вбачається, що прізвище позивачки до державної реєстрації шлюбу « [PERSON] », після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] », актовий запис № 28 від 06 листопада 1980 р., шлюб розірвано 25 липня 1995 р., актовий запис № 71; свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 25 липня 1995 р. відділом ЗАГС, з якого слідує, що прізвище позивачки після розірвання шлюбу « [PERSON] », запис за № 71 від 25 липня 1995 р. в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу. Наведене свідчить, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дочка - позивачка [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину, судом не встановлено. Дружина спадкодавця - мати позивачки [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Городенка Івано-Франківської області, актовий запис № 5 від 01 березня 1984 р., що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 вересня 2020 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ). Про те, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям, свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Ясеневопільнівською сільською радою Городенківського району, запис за № 6 від 27 січня 1956 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 238/2019, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я., вбачається, що позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, яка прийняла спадщину, 10.12.2019 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на нерухоме майно спадкодавця. Їй приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я.13.05.2020 видано два свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 532 та № 533, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами: 0,1280 га, кадастровий номер 2621688600:03:001:0421; 0,8678 га, кадастровий номер 2621688600:04:003:0162, що розташовані на території Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району та належали померлому. До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Про те, що житловий будинок, який до дня смерті належав [PERSON] , знаходиться по [ADDRESS] свідчить довідка № 195, видана 27.02.2020 виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради. Постановою приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. від 02 березня 2020 р. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , з посиланням на те, що спадкове домоволодіння належало колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , частка померлого в даному житловому будинку конкретно не визначена. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 21.02.2020, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1968 році, господарські будівлі та споруди - в 1967, 1983, 1990, 1991 роках. Їх ринкова вартість станом на 22.02.2020 становить 136 675 грн., що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку № 22022020_00679/С, складеного ФОП « [PERSON] ». Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 0,25 га, що стверджується випискою з по господарських книг Ясенево-Пільнівської сільської ради № 125, виданою 26.02.2020. Cудом встановлено, що позивачка, як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не встановлено, позов визнається відповідачами - колишніми членами колгоспного двору, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1273, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved