Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 22 жовтня 1988 року у с. Далешево Городенківського району Івано-Франківської області. В позовній заяві зазначила, що від спільного подружнього проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які вже повнолітні і проживають окремо від них. Причиною розірвання шлюбу є те, що на протязі 12 років сторони не проживають спільним сімейним життям, поскільки у них були різні погляди на життя. Із-за цього у сімї були часті сварки, непорозуміння, а тому вони перестали проживати спільно, хоча і зареєстровані в одному господарстві. Відповідач часто їздив на заробітки, додому рідко навідувався, не надавав і не надає ніякої допомоги позивачці на утримання господарства. Сторони перестали бути подружжям, кожен живе своїм життям, позивачці відомо, що у відповідача є інша сімя, він проживає з іншою жінкою в цивільному шлюбі. Відповідач давав згоду на розірвання шлюбу, однак заявляв, щоб позивачка подавала на розлучення. [PERSON] вважає, що немає необхідності надавати їм термін для примирення, поскільки їхня сімя розпалась остаточно і надії на відновлення у них немає. Спорів відносно спільно нажитого майна у сторін немає. За таких обставин, позивачка просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Вітрикуш». В судове засідання позивачка не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився із невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Макарук) [PERSON], [INFO], зареєстрований 22.10.1988 року у селі Далешево Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 23, що стверджено повторним свідоцтвом про одруження серії І-НМ № 015835, виданим 11 липня 2000 р. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не мають взаємних прав та обов'язків, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімя розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Вітрикуш». На підставі ст.ст. 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved