Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 14.03.2016 року. З 31.12.2015 року [PERSON] проживає окремо в іншому місті, життям дитини не цікавиться, не спілкується з сином, та не займається його вихованням і утриманням. Дитина перебуває на вихованні та повному утриманні матері. Спілкування батька з дитиною визначено висновком орану опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 14.06.2016 року, а саме визначено спосіб участі батька, у вихованні малолітнього сина, шляхом встановлення перебування дитини з батьком щонеділі з 10.00 год. до 13.00 год. лише в присутності матері та враховуючи стан здоров'я дитини. Однак, за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року [PERSON] жодного разу так і не зустрівся з дитиною. Викладені обставини змусили [PERSON] звернутись до суду з вказаним позовом. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом у якому просив зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод в участі у вихованні та вільному спілкуванні з його сином, [PERSON], [INFO], визначивши спосіб його участі у вихованні сина, а також просив зобов'язати [PERSON], за два дні до дня його зустрічі з сином, надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.03.2016 року. З моменту розлучення між сторонами виник конфлікт стосовно участі батька у вихованні дитини. [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю та батьками матері, тобто з бабусею та дідусем, які також впливають на відношення між сторонами та спілкуванні батька з сином. Всі намагання [PERSON], шляхом мирного врегулювання спору, призводили лише до конфлікту, оскільки [PERSON] перешкоджає йому в спілкуванні з дитиною, не бажає його присутності з сином та штучно створює обставини, через які він не може нормально спілкуватися та зустрічатися із сином. Спілкування батька з дитиною визначено висновком орану опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 14.06.2016 року, а саме спосіб участі батька, [PERSON], у вихованні малолітнього сина, [PERSON], шляхом встановлення перебування дитини з батьком щонеділі з 10.00 год. до 13.00 год. лише в присутності матері та враховуючи стан здоров'я дитини. Однак, [PERSON] ігнорує висновок орану опіки та піклування, уникаючи зустрічей з [PERSON], чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином. На даний час, [PERSON] не працює, проте в добровільному порядку, кожного місяця перераховує [PERSON] кошти (аліменти) на утримання сина, але остання категорично відмовляється від їх отримання в поштовому відділенні. Натомість, [PERSON] наполягає на примусовому стягненні аліментів з [PERSON] На підставі викладеного [PERSON] звернувся до суду. Представник позивача за первісним позовом та відповідно представник відповідача за зустрічним позовом, в судовому засіданні підтримала первісні позовні вимоги у повному обсязі, та просила їх задовольнити з підстав зазначених у первісному позові, вимоги зустрічної позовної заяви визнала частково, а саме в частині спілкування батька з сином за допомогою засобів зв'язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином, щодо інших зустрічних вимог просила відмовити в задоволенні. Пояснила, що з моменту розірвання шлюбу між сторонами, [PERSON] не отримувала від [PERSON] будь-яких коштів, тим паче у валюті, батько дитини не приймає педагогічної, матеріальної, грошової, трудової та іншої участі у вихованні сина. З 2016 року [PERSON] двічі приїздив до м. Одеси для того, щоб зустрітися із сином, однак не в дні визначенні органом опіки та піклування, а тому [PERSON] відмовляла у зустрічах, у зв'язку із тим, що одного разу дитина була на навчанні, а іншого разу хворіла. Лише, починаючи з 2018 року, [PERSON] почав перейматися за свого сина, проявляти увагу до нього, купив синові планшет, чобітки та іграшку, а тому [PERSON] дозволили зустрітися [PERSON] з сином, які двічі провели разом відведені години у визначенні органом опіки та піклування дні. Відповідач за первісним позовом та відповідно позивач за зустрічним позовом, в судовому засіданні не визнав та заперечив проти первісного позову в повному обсязі, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Пояснив, що припинивши сімейні відносини з [PERSON], 31.12.2015 року повернувся проживати до батьків в с. Соколівське Кіровоградського району Кіровоградської області. Працював на ТОВ «Три Стар» протягом 3,5 місяців, а потім з травня 2016 року по листопад 2016 року і з березня 2017 року по грудень 2017 року перебував за межами України, оскільки працював матросом ІІ класу на міжнародному морському судні. Для відправки у відрядження вилітав літаком з України до Китайської Народної Республіки, де було розташоване морське судно, по завершенню відрядження повертався додому зворотнім шляхом. Наразі перебуває вдома, з грудня 2017 року не працює, коли буде наступне відрядження йому невідомо. Заробітна плата складається із ставки в 300-350 доларів США, премії та надбавок. Заробітна плата надходить на банківський рахунок його хрещеної матері. [PERSON] намагалася домовитися щодо сплати аліментів, шляхом укладання нотаріально посвідченої мирової угоди, однак однією з умов угоди була сплата аліментів щомісячно у розмірі 350 доларів США, з урахуванням того, що його дохід не є постійним, він відмовився укладати вказану мирову угоду, а тому [PERSON] заборонила йому бачитися із сином. Проте, він не відмовляється від матеріального забезпечення свого сина, виходячи із власних доходів. Приїздив до сина не так часто, як хотілося, оскільки проживає в іншій області. Крім того, довідка АТ «ОТП Банк» від 04.03.2016 року свідчить про те, що після припинення спільного проживання, він не залишив [PERSON] з дитиною без матеріальної допомоги, як було зазначено стороною позивача за первісним позовом. І в подальшому він намагався матеріально допомагати [PERSON], надсилаючи електроні грошові перекази на її ім'я, однак остання вказані перекази не отримувала, а тому кошти поверталися по закінченню терміну зберігання. Надалі, бажає брати участь у вихованні сина, не відмовляється від матеріального забезпечення дитини та інших батьківських обов'язків. Представник відповідача за первісним позовом та відповідно представник позивача за зустрічним позовом, в судовому засіданні не визнала та заперечила проти первісного позову в повному обсязі, позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підтримала та просила задовольнити з підстав вказаних у позові. Пояснила, що після припинення сімейного життя сторін, [PERSON] не надавала можливості [PERSON] зустрічатися із сином. [PERSON] після припинення стосунків з [PERSON] не лишав її без коштів, вона мала змогу отримувати кошти з банківського рахунку [PERSON], до розірвання шлюбу, а в подальшому [PERSON] надсилав колишній дружині кошти шляхом електронного переказу «Укрпошта», однак остання за власним бажанням не отримувала вказані гроші, а тому кошти поверталися відправнику по закінчення терміну зберігання. Дитина пам'ятає батька, в 2018 році було проведено дві зустрічі батька з сином, а тому доводи представника позивача за первісним позовом стосовно того, що дитина не пам'ятає батька є безпідставними. Третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради, свого представника у судове засідання не направили, проте надали суду письмову заяву в якій просили відмовити в позовних вимогах [PERSON], оскільки позов необґрунтований, підтримали висновок органу опіки та піклування від 02.03.2018 року в повному обсязі, а також просили провести розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов необхідно задовольнити частково, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що з 28.04.2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.03.2016 року, яке набрало чинності від 25.03.2016 року. Після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] - [PERSON], що також підтверджується паспортом [NUMBER] від 25.05.2016 року. У шлюбі народився [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], яке видано 11.09.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського МУЮ, актовий запис №7896, де в якості батьків дитини вказані сторони. Довідка ТОВ «Житлово-експлуатаційне підприємство Суворовський» №2806 від 12.10.2017 року свідчить, що [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS], разом з батьком - [PERSON], матір'ю - [PERSON], сестрою - [PERSON] та сином [PERSON] Відповідно до довідки Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» №73 Комбінованого типу Одеської міської ради №205 від 20.10.2017 року, [PERSON], [INFO], відвідує вказаний навчальний заклад з 22.09.2015 року на підставі наказу №176 від 22.09.2015 року. Вихованням дитини займається мати, яка турбується за стан здоров'я сина, успіхами в навчанні. Дитина забезпечена всім необхідним, має іграшки, посібники для занять, розвивальні ігри. Своєчасно забирає дитину з дитячого закладу, відвідує батьківські збори, свята та розваги дітей. Батько [PERSON] жодного разу не відвідував дитину в закладі. Вихователі групи з батьком не знайомі. Висновком органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №01-05-3/204вх від 14.06.2016 року про визначення участі батька, [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], визначено спосіб участі батька, [PERSON], у вихованні малолітнього сина, [PERSON], шляхом встановлення перебування дитини з батьком щонеділі з 10.00 год. до 13.00 год. лише в присутності матері та враховуючи стан здоров'я дитини. Згідно фіскальних чеків Кіровоградської дирекції УДППЗ «Укрпошта» та розрахунку коштів сплачених [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], [PERSON] у період з 10.06.2016 року по 27.10.2017 року, за допомогою електронного переказу надсилав [PERSON] аліменти та кошти на подарунок на день народження та Новий рік, на загальну суму в розмірі 46758,00 грн. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 13.04.2017 року, яка набрала законної сили 19.04.2017 року, за заявою позивача від 13.04.2017 року залишено без розгляду позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. Довідка АТ «ОТП Банк» відділення «Добровольське» в м. Одеса №509-01-03/201 від 04.03.2016 року свідчить, що [PERSON] відкрив 11.10.2013 року в АТ «ОТП Банк» поточний рахунок [NUMBER] у валюті: долари США, того ж дня оформлено банківську довіреність на [PERSON] За період з 01.06.2015 року по 15.01.2016 року з вказаного рахунку отримано готівку в сумі 6165,00 доларів США, з них отримано довіреною особою [PERSON] 3980,00 доларів США. 19.01.2016 року з даного рахунку отримано готівкою 500,00 доларів США довіреною особою [PERSON] 20.01.2016 року з зазначеного рахунку отримано готівкою 720,00 доларів США довіреною особою [PERSON] Листом Одеської дирекції Поштамт - ЦПЗ №1 ПАТ «Укрпошта» №08-04-2794-2799-ЮК від 22.12.2017 року повідомлено, що за період з 01.06.2017 року по 01.12.2017 року в надходженні поштамту значяться наступні перекази: №7 від 01.07.2017 року на суму 2000,00 грн., повернутий на зворотну адресу по закінченню терміну зберігання 07.08.2017 року та виплачений відправнику 10.08.2017 року; №61 від 07.07.2017 року на суму 2000,00 грн., повернутий на зворотну адресу по закінченню терміну зберігання 09.08.2017 року та виплачений відправнику 10.08.2017 року; №72 від 10.08.2017 року на суму 2000,00 грн., повернутий на зворотну адресу по закінченню терміну зберігання 12.09.2017 року та виплачений відправнику 15.09.2017 року; №211 від 31.08.2017 року на суму 5000,00 грн., повернутий на зворотну адресу по закінченню терміну зберігання 30.09.2017 року та виплачений відправнику 05.10.2017 року; №109 від 15.09.2017 року на суму 2000,00 грн., повернутий на зворотну адресу по закінченню терміну зберігання 16.10.2017 року та виплачений відправнику 27.10.2017 року; №172 від 27.10.2017 року на суму 2000,00 грн., повернутий на зворотну адресу по закінченню терміну зберігання 28.11.2017 року та виплачений відправнику 28.11.2017 року; №111 від 28.11.2017 року на суму 2000,00 грн., станом на 22.12.2017 року знаходився в наявності в ВПЗ №69 м. Одеси. Відправник переказів [PERSON], м. Кропивницький-31, Кіровоградської області. Згідно результатів дослідження медичної лабораторії «Сінево» від 23.12.2017 року [PERSON], [INFO], має варіабельний рівень лактозної активності, при якій частіше розвивається вторинна лактазна недостатність. Листом Комунальної установи «Дитяча міська поліклініка №2» Одеської міської ради №119 від 12.02.2018 року повідомлено, що [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS], знаходиться на обліку в КУ «ДМП №2» з дня народження, оглядається спеціалістами, отримує необхідні щеплення, поради лікарів виконуються у повному обсязі. Про стан здоров'я дитини піклується матір, [PERSON], яка постійно відвідує поліклініку, звертається за лікарською допомогою в разі захворювання. В історії розвитку дитини форма №112/о, не передбачено графу з відміткою «хто приходить з дитиною в дитячу поліклініку на прийом». Відповідно висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №01-05-3/74вх від 02.03.2018 року, орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Статтями 12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ст.3 Конвенції про права дитини, ст.7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Згідно вимог ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Частинами 1 та 4 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пунктом 16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Стаття 153 СК України передбачає, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч.2 ст.155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У відповідності до ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків; батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей; предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як передбачено ч.1, ч.2 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Аналізуючи матеріали справи та докази, якими їх підтверджено судом встановлено, що 31.12.2015 року сторони почали проживати окремо в різних областях, а саме [PERSON] повернувся в с. Соколівське Кіровоградського району Кіровоградської області, а [PERSON] разом з сином [PERSON] залишилися проживати в м. Одеса. Після припинення сімейних відносин, до розірвання шлюбу, [PERSON] мала змогу за довіреністю користуватися валютними коштами, що знаходилися на банківському рахунку [PERSON] в АТ «ОТП Банк», а тому з вказаного рахунку у період з 01.06.2015 року по 15.01.2016 року отримала 3980,00 доларів США, а також 19.01.2016 року 500,00 доларів США та 20.01.2016 року 720,00 доларів США, тобто [PERSON], за вказаний період часу загалом отримала з рахунку [PERSON], 5200,00 доларів США, що свідчить про добровільне піклування останнього про матеріальне забезпечення [PERSON] та їх малолітнього сина, навіть після припинення сімейних відносин. Також після розірвання шлюбу, [PERSON] продовжував надсилати [PERSON] кошти на утримання малолітнього сина, шляхом електронних переказів, однак остання не отримувала гроші за власним бажанням. [PERSON] маючи бажання брати участь у вихованні дитини, був позбавлений такого права, у зв'язку із чим був змушений звернутися до органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, яким 14.06.2016 року визначено спосіб участі батька, у вихованні малолітнього сина, шляхом встановлення перебування дитини з батьком щонеділі з 10.00 год. до 13.00 год. лише в присутності матері та враховуючи стан здоров'я дитини. Однак, до 2018 року вказані умови [PERSON] не виконувались, що не заперечувалося представником позивача за первісним позовом у судовому засіданні, а тому на момент винесення рішення по справі, сторони провели лише дві зустрічі батька з сином за умов визначених висновком органу опіки та піклування від 14.06.2016 року. Крім того, суд враховує той факт, що на момент припинення сімейних відносин, тобто 31.12.2015 року, [PERSON], [INFO], перебував у віці 3 років та 3 місяці, а на час проведення перевірки та складання висновку органом опіки та піклування від 14.06.2016 року, [PERSON], перебував у віці 3 років та 9 місяців та мав незадовільний стан здоров'я, тривалий час не спілкувався з батьком та не бачив його, і врахувавши режим дня дитини, орган опіки та піклування визначив саме такий порядок зустрічей батька з сином, який є незначним. На даний час дитині 5 років і 6 місяців, більшу частину свого життя дитина проводить з матір'ю, у зв'язку із чим, можливо зробити висновок, що походження захворювань та алергічних реакцій у дитини виникли саме, через не належний догляд матері за сином у відсутність батька дитини. За вказаних обставин, на переконання суду, саме участь обох батьків у вихованні та утриманні дитини забезпечить максимальний захист інтересів малолітнього [PERSON], а тому враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку, що питання виховання дитини батьки мають вирішувати спільно, батько має право на особисте спілкування з сином, а матір дитини не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у вихованні сина, який розуміє та впізнає свого батька, виявляє бажання спілкуватися з ним. Однак, суд не влаштовує зустрічі батьків з дітьми, а забезпечує захист прав та обов'язків обох батьків щодо дитини, тим самим захищає інтереси дитини, яка також має рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебувають її батьки у шлюбі між собою. Крім того, судом в судовому засіданні встановлено, що всупереч інтересів дитини [PERSON] фактично позбавила [PERSON] спілкування з дитиною, а також можливості утримувати, піклуватися та сприяти розвитку малолітнього сина [PERSON], тим самим, залишивши власного сина без батьківського піклування, який має обов'язки перед дитиною. І навіть, після позбавлення спілкування між батьком та сином, [PERSON] продовжував виявляти зацікавленість до свого сина, його добробут та матеріальне забезпечення, оскільки до розірвання шлюбу між сторонами, [PERSON] залишив значну суму коштів на банківському рахунку з вільним доступом для [PERSON], а також після розірвання шлюбу намагався брати участь у житті сина та надавати матеріальну допомагати, висилаючи кошти електронним переказом на ім'я [PERSON], яка за власним бажанням не отримувала гроші, що поверталися на зворотну адресу по закінченню терміну зберігання. В свою чергу, [PERSON], ігноруючи висновок Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 14.06.2016 року, дозволила [PERSON] зустрітися з [PERSON] двічі у 2018 році, лише після висновку органу опіки та піклування від 02.03.2018 року про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина. На підставі вищезазначеного, суд вважає за необхідне, не позбавляти [PERSON] батьківських прав відносно його сина та усунути перешкоди в участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітнім [PERSON], встановивши порядок спілкування батька з сином: кожну неділю з 10.00 год. до 17.00 год. за місцем перебування/проживання дитини; кожну середу з 17.00 год. до 19.00 год. за місцем перебування/проживання дитини; в день побачення батька з сином, батько має право забирати сина з дому/школи особисто; щорічно з метою оздоровлення дитини, батько проводить спільний відпочинок з дитиною протягом 14 днів за попередньою домовленістю з матір'ю дитини; необмежене особисте спілкування батька з сином, за допомогою засобів зв'язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином. Задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд не вбачає необхідності в задоволені вимоги про зобов'язання [PERSON] надавати [PERSON], інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання та перебування дитини, оскільки батько та син матимуть змогу вільно спілкуватися за допомогою засобів зв'язку і зустрічатися у визначені судом дні та години, що надає можливість батькові дізнаватися інформацію про життя та інтереси сина безпосередньо у спілкуванні з власною дитиною. Таким чином, зваживши у сукупності надані сторонами докази, суд вважає, що оскільки відповідно до вимог Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, тому кожен з батьків зобов'язаний брати участь у вихованні дитини і має право на особисте спілкування з нею. Враховуючи інтереси малолітньої дитини, а також висновки органу опіки і піклування, суд приходить до висновку, що первісний позов є необґрунтованим і недоведеним належними та допустимими доказами, а тому не підлягає задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати понесені позивачем за первісним позовом не підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом, оскільки первісні позовні вимоги залишено без задоволення. У зв'язку із тим, що судом частково задоволено зустрічний позов, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом сплачений судовий збір, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial