Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка, [PERSON] («[PERSON]») у січні 2005 року познайомилась з [PERSON], з яким почала зустрічатися. 21 листопада 2005 року, позивачка зробила перший рейс на кораблі MSC «Simfonia» (Сімфонія) спільно з [PERSON], що підтверджується відповідним сертифікатом. Крім того, вони проживали разом в одній каюті. З 09 квітня 2006 року, позивачка спільно з [PERSON], почали проживати разом за адресою [ADDRESS] у знайомої [PERSON]. При цьому вони проживали однією сім'єю як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство. 06 червня 2006 року на кораблі MSC «Musica» (Музика) разом з [PERSON] позивачка здійснила другий рейс, що підтверджується відповідним сертифікатом. При цьому, вони проживали на судні разом. Під час рейсу, позивачка зрозуміла, що завагітніла та 02 серпня 2006 року вони повернулись додому. З жовтня 2006 року позивачка спільно із відповідачем переїхали до її батьків [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS].. Даний факт підтверджується спільними фотознімками, а також може бути підтверджений показаннями свідків [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року у сторін народилася донька - [PERSON], яка є інвалідом дитинства, страждає на важку форму цукрового діабету, що підтверджується посвідченням від 06.10.2009 р. серії [NUMBER]. В період з 01.10.2007 року по 21.04.2008 року позивачка разом з відповідачем МSС«Ohenestra» (Оркестра) знаходились на судні та проживали в одній каюті, що підтверджується відповідним сертифікатом. Весь цей час вони вели спільне господарство, та заробляли гроші, що підтверджується відповідним сертифікатом. 08.08.2009 року, між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у першому Суворовському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №624. Позивачка стверджує, під час їх спільного проживання вони за спільні кошти придбали автомобіль NISSAN TIDA 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] кузов [NUMBER], якийбув зареєстрований на [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] виданого 02.09.2009 року в МРЕВ №2 УДА1 УМВС України в Одеській області. Позивачка стверджує, що відповідач з метою уникнення поділу майна переоформив автомобіль за договором купівлі-продажу на свою матір [PERSON]. При цьому, вона не надавала відповідачу згоду на продаж автомобілю, а також не отримувала жодної компенсації під час його продажу. На підставі викладала, позивача просить: 1.Встановити факт проживання [PERSON], [INFO]., із [PERSON], [INFO], однією сім'єю без реєстрації шлюбу понад чотирьох років (з 2005 до часу реєстрації шлюбу з [PERSON] - 08.08.2009року). 2.Визнати спільним сумісним майном у рівних частках автомобіль NISSAN TIDA 2008 року випуску. 3.Стягнути з [PERSON] ? частину вартості проданого автомобіля NISSAN TIDA 2008 року випускув розмірі згідно ринкової вартості, встановленої автотоварознавчою експертизою, а також судовий збір, витрати по сплаті судової експертизи. В процесі розгляду справи, [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] про поділ спільного майна. Вищевказані зустрічні позовні вимоги були мотивовані тим, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 08 серпня 2009 року першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 624. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.11.2016 року шлюб було розірвано. [PERSON] стверджує, що за час сумісного життя подружжям було набуто спільне майно, а саме: ліжко двоспальне - 1600,00 грн.; письмовий стіл - 3500,00 грн.; скляна тумба під телевізор - 4500,00 грн.; кушетка для депіляції - 1500,00 грн.; меблі в прихожу - 3900,00 грн; доска для праски - 350,00 грн.; шафа-купе- 3000,00 грн.; телевізор «Samsung» - 2500,00 грн.; газова варочна поверхня «Pyramida» - 2300,00 грн.; пральна машина «Indesit» - 4200,00 грн.; ноутбук Асer - 2500,00 грн.; праска «Philips» - 500,00 грн.; електричний чайник «Scarlett» - 500,00 грн.; електрична м'ясорубка «Kenwood» - 3000,00 грн.; блендер «Braun» - 500,00 грн.; набір ложки, виделки, ножі «Bachmayer Solingen» - 3000,00 грн.; набір каструль «Bachmayer Solingen» - 3500,00 грн.; умивальник для кухні - 450,00 грн.; фільтри для очистки води «AquaKut» - 1700,00 грн.; люстра - 500,00 грн.; соковижималка - 500,00 грн.; мобільний телефон «Samsung» А5 - 5200,00 грн.; фен «Remington» - 700,00 грн.; керамічний обігрівач - 900,00 грн. Всього на загальну суму 50800,00 грн. [PERSON] та [PERSON] з донькою проживали за адресою: [ADDRESS] і спільно користувалися майном, що є їх спільною сумісною власністю. [PERSON] стверджує, що коли він перебував за кордоном, у вересні 2016 року [PERSON] разом з донькою переїхали проживати в квартиру своєї матері, а саме за адресою: [ADDRESS]. За твердження відповідача, позивачка [PERSON] вивезла всі меблі, побутову техніку та інше майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, не попереджаючи свого чоловіка [PERSON] Поділити добровільно майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, [PERSON] не бажає, як і не погоджується на грошову компенсацію вартості частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на майно. В зв'язку з чим, позивач за зустрічним позовом просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості його частки у праві спільної сумісної власності на майно, а саме: ліжко двухспальне, письмовий стіл, скляна тумба під телевізор, кушетка для депіляції, меблі в прихожу, доска для праски, шафа-купе, телевізор Samsung, електрична варочна поверхня «Pyramida», пральна машина «Indesit», ноутбук Асer, праска «Philips», електричний чайник «Scarlett», електрична м'ясорубка «Kenwood», блендер «Braun», набір ложки, виделки, ножі «Bachmayer Solingen», набір каструль «Bachmayer Solingen», фільтри для очистки води «AquaKut», люстра, соковижималка, мобільний телефон «Samsung» А5, фен «Remington», керамічний обігрівач, умивальник для кухні у розмірі 25 400,00 грн. В судовому засіданні позивачка, а також її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, а також просили відмовити у задоволенні зустрічного позову. Так, позивачка пояснила, що вона в січні 2005 року познайомилась з [PERSON], з яким почала зустрічатися. Вона спільно з відповідачем декілька разів перебувала у рейсі на суднах, при цьому, вони проживали в одній каюті та у них фактично виникли сімейні відносини. З квітня 2006р. вони спільно оселились у її знайомої [PERSON]. При цьому, вони спільно проживали, мали спільний бюджет. Після чого, вони спільно переїхали до її батьків в у м. Кілія, оскільки вона дізналась про свою вагітність. [INFO] року у сторін народилася донька - [PERSON], відповідач визнав своє батьківство та турбувався про дочку. Під час їх спільного проживання, вони за спільні кошти придбали автомобіль NISSAN TIDA 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] кузов [NUMBER], якийбув зареєстрований на [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] виданого 02.09.2009 року в МРЕВ №2 УДАІ УМВС України в Одеській області. 08.08.2009 року, між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у першому Суворовському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №624. В 2016р. взаємовідносини у сторін погіршились у зв'язку чим, вона вимушена була покинути відповідача. Позивачка також стверджує, що жодного майна в квартирі вона не забирала, а навпаки їй не давали можливість користуватись квартирою. Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно, [PERSON] до реєстрації шлюбу з позивачкою не проживав із нею однією сім'єю, вони мали різні бюджети, спільно не проживали. Відповідач [PERSON] не заперечує, що він є батьком [PERSON], [INFO] року, проте їх взаємовідносини були лише епізодичними, та не носили усталеного характеру. В зв'язку з чим, відповідач вважає, що спірний автомобіль є особистою приватною власністю [PERSON], оскільки він був придбаний за його особисті кошти до реєстрації шлюбу. Представник відповідача також наполягала на задоволенні зустрічних позовних вимог, оскільки позивачка самостійно вивезла речі, які були придбані в період шлюбу, без погодження відповідача. В той же час, вона пояснила, що документів, які підтверджує їх придбання відсутні. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши у сукупності надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що [PERSON] спільно із [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з квітня 2006 до 08.08.2009 року. Вищевказаний факт підтверджується: - особистими поясненнями позивачки [PERSON], яка пояснила, що у січні 2005 року вона познайомилась з [PERSON], з яким почала зустрічатися. Вона спільно з відповідачем декілька разів перебувала у рейсі на суднах, при цьому, вони проживали в одній каюті та у них фактично виникли сімейні відносини. Крім того, з квітня 2006р. вона разом стали проживати у її знайомої [PERSON]; поясненнями свідка [PERSON], яка пояснила, що [PERSON] спільно з [PERSON] проживали у її квартирі, вони вели спільне господарство, спільно ходили на ринок, спільно готували їжу. Крім того, вона знає, що сторони спільно проживали в одній каюті на судні, спільно ходили у рейси. В її квартирі вони прожили приблизно два місяця, після чого спільно відправились у рейс. Після повернення з рейсу, [PERSON] повернулась до батьків в м. Кілія. Після народження дитини, [PERSON] переїхав до Кілії, після чого вони продовжили спільно проживати. В жовтні 2007р. [PERSON] вимушена була піти у рейс до [PERSON], оскільки він наполягав на тому, що необхідно придбати автомобіль, зробити ремонт в квартирі; поясненнями свідка [PERSON], який пояснив, що [PERSON] та [PERSON] почали зустрічатись з 2005р., після чого вони спільно проживали у [PERSON]. В 2006р. вони спільно ходили у рейс, після чого повернулись у Кілію. Після народження дитини проживали спільно у м. Кілія у батьків [PERSON]. Вони спільно лікували дитину у лікарні. Крім того, [PERSON] попросив у матері [PERSON] дозволу на те, щоб вона приглянула за дитиною, а [PERSON] вийшла в рейс, з метою отримання коштів на ремонт в квартирі та автомобіль. Після повернення з рейсу, вони спільно проживали у брата [PERSON]. В 2008р. вони повернулись до м. Одеса, а також після чого придбали автомобіль та зареєстрували шлюб; -спільними фотографіями (а.с.30-33, 136-137) -копіями документів про працевлаштування ( а.с.68-71) В судовому засіданні також були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також [PERSON]. Так, свідок [PERSON], яка пояснила, що знає [PERSON] з 90-х років. В квартирі проживала його мати та тітка, після чого [PERSON] придбала дачу та переїхала, а [PERSON] став самостійно проживати в квартирі. Після проведення ремонту в квартири стала проживати [PERSON] з дитиною. В той час, свідок не пам'ятала в якому році переїхала в квартиру [PERSON], проте до народження дитини вона її не бачила. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] вона побачила лише, коли дитині було 2-2,6 року до цього часу вона її не бачила. В той же час, в якому році в квартиру заїхала [PERSON] вона не пам'ятає. Свідок [PERSON] пояснив, що він є другом [PERSON]. Він знає, що [PERSON] познайомився з [PERSON] узимку 2005р. у барі. Після чого, вони спільно зустрічались, проте це було лише відпочинком для [PERSON], оскільки інших жінок у нього також було забагато. Після народження дитини він став її хресним. В 2009р. коли вирішували питання щодо лікування дитини, повстало питання щодо одруження, а також прописці дитини. Він також знає, що кошти на автомобіль [PERSON] заробив самостійно. Свідок також пояснив, що не вважає, що взаємовідносини сторін були сімейними. Свідок [PERSON] пояснила, що в 2003р. вона познайомилась з [PERSON], оскільки вони працювали на одному судні. Після чого, вони зустрічалась тривалий час, про наявність ще й Валі вона не знала, проте знала, що у [PERSON] багато жінок. Вона також знає, що [PERSON] був пригнічений, колі дізнався про вагітність однієї з його жінок, проте одружитись він не збирався. Крім того, весь час він проживав з матір'ю. Суд критично ставиться до пояснень вищевказаних свідків. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] не пам'ятають з якого часу [PERSON] та [PERSON] стали проживати спільно, лише пов'язують знайомство після того, як побачили дитину. Свідок [PERSON] є другом відповідача, окрім того, він не надав конкретних пояснень щодо спільного проживання сторін. Свідок [PERSON] не проживала спільно з [PERSON], крім того, їх взаємовідносини мають особистий характер. Суд вважає, що саме характер дій відповідача, а також події у житті сторін, свідчать про поступове виникнення сімейних відносин. Так, є очевидним фактом, що сторони з 2005р. фактично стали тривалий час перебувати разом, після чого спільно працювали та проживали разом під час роботи, спільно знімали квартиру, а також наступна вагітність позивачки та згодом народження дитини, батьківство якої визнав відповідач, все це свідчить про усталеність взаємовідносин сторін, наявність елементів сімейних взаємовідносин. Крім того, 08.08.2009 року, між сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований у першому Суворовському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №624. На підставі викладеного, суд вважає можливим встановити факт проживання [PERSON], [INFO]., із [PERSON], [INFO], однією сім'єю без реєстрації шлюбу з квітня 2006 до часу реєстрації шлюбу з [PERSON], тобто до 08.08.2009 року, тобто датою реєстрації шлюбу. Частиною 1 ст. 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. При цьому, ч. 2 цієї статті встановлено, що на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Пунктом 20 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007р. „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судам роз'яснено, що застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Суд вважає, що у виниклих правовідносинах між сторонами можливо застосувати положення ч. 1 ст. 74 СК України, оскільки сторони в спірний період проживали однією сім'єю, як чоловік та дружина, мали спільний бюджет. Судом встановлено, що 02.09.2009р. сторони придбали автомобіль NISSAN TIDA 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] кузов [NUMBER], якийбув зареєстрований на [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] виданого 02.09.2009 року в МРЕВ №2 УДАІ УМВС України в Одеській області. Враховуючи, що сторони у вищевказаний час проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, то необхідно визнати, що автомобіль NISSAN TIDA 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] кузов [NUMBER] був спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.2 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до листа Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС, територіального сервісного центру № 5147 від 25.04.2017р. №328 вбачається, що автомобіль NISSAN TIDA 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] кузов [NUMBER] був перереєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 623/01/5147/2016 від 12.04.2016р.. (а.с. 201-211). Необхідно відзначити, що у наданих документах Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС, територіального сервісного центру № 5147 не міститься інформації щодо надання згоди позивачкою [PERSON] згоди на продаж автомобіля. В судовому засіданні представник відповідача не заперечувала того факту, що письмової згоди на продаж автомобіля [PERSON] не надавала. Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Частиною 1 ст. 65 СК України встановлено, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Суд вважає, що в даному випадку відчуження автомобіля NISSAN TIDA 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] кузов [NUMBER] було здійснюватись на підставі письмової згоди [PERSON] оскільки автомобіль був спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частиною 4 ст. 71 СК України встановлено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо річ є неподільною. У відповідності до ч. 2 ст. 183 ЦК України яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Автомобіль є річ неподільна, що є загальновідомим фактом, а тому, суд вважає, що вищевказаний автомобіль необхідно було б виділити одному з подружжя, а інший повинний був отримати грошову компенсацію частки його вартості. В пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що у випадку, коли один із подружжя здійснив відчуження майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Таким чином, суд вважає, в даному випадку підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки про стягнення грошової компенсації з відповідача за її частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №17-3801 від 13.11.2017р., який був підготовлений експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, середня ринкова вартість автомобіля NISSAN TIDA 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] кузов [NUMBER], середня вартість автомобіля станом на 12.04.2016р. становила суму у розмірі 185390 гривень. (а.с. 228-238) На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля NISSAN TIDA 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] кузов [NUMBER] у розмірі 92695 гривень. Крім того, з відповідача підлягають додатково стягненню витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 2476 гривень, судовий збір у розмірі 926 гривень 95 копійок.

Outcome: partial