Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. У позовній заяві позивач посилається на те, що вона - [PERSON] - зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира зареєстрована за нею на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Данич О.Ф. 07.03.2000 року за № 965, записано в реєстрову книгу № 11156. Згідно з реєстраційним посвідченням на нерухоме майно власником квартири є [PERSON] Дана квартира складається з однієї кімнати житловою площею 18,7 кв.м., загальною площею 37,5 кв.м. Позивач зазначає, що в квартирі з 21.08.2015 року зареєстрований відповідач [PERSON], однак будь-яких усних чи письмових домовленостей між відповідачем та нею стосовно його проживання у її квартирі не існує. Він не є членом її сім'ї чи родичем, на її усні прохання щодо звільнення приміщення та зняття з реєстрації відповідач ніяким чином не відреагував. Вона звернулася до нього з вимогою щодо зняття у триденний термін з реєстраційного обліку, передачі їй наявних у нього ключів від квартири, а також звільнення квартири від його особистих речей. Проте, нею так і не було отримано жодної відповіді на її вимоги, що свідчить про нехтування її законних вимог, а такі дії відповідача порушують її права як власника вказаної квартири. Крім того, вона має намір разом зі своєю сім'єю проживати у вказаній квартирі. Позивач зауважує, що оплата комунальних послуг та інших платежів по утриманню квартири протягом ряду років здійснювалася лише нею одноосібно, без участі відповідача. Відповідач жодним чином навіть не фігурує в документах офіційних організацій та установ як такий, що має відношення щодо вирішення проблем по комунальним платежам чи іншим платежам по утриманню квартири, жодним чином не брав участі у погашенні заборгованостей та поточних комунальних платежах за весь період і до сьогоднішнього дня. Також нею було проведено за власний рахунок покращення житлово-побутових умов у виді ремонтних робіт та інших покращень щодо проживання в квартирі. Таким чином, відповідач не бере жодної участі в оплаті комунальних послуг, оплаті інших послуг щодо утримання квартири в належному стані, не бере і не брав жодної участі в покращенні житлово-побутових умов. Обставина, що відповідач зареєстрований за даною адресою приносить для неї ряд незручностей та перешкод для повноцінного використання належного їй помешкання. Зокрема, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об'єктивно порушуються її права, тому вона змушена звернутися за захистом до суду. На підставі викладеного позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS]. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.08.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з'явився, при цьому його представник - адвокат [PERSON] подав через канцелярію суду заяву, згідно з якою просять розглянути справу без участі позивача та його представника, зазначивши, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки не повідомлено, відзив протягом строку, встановленого судом відповідно до положень ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач не подав, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач та його представник. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що стверджується договором купівлі-продажу квартири від 07.03.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 965, та реєстраційним посвідченням на вказану квартиру, посвідченим Ужгородським міжрайонним малим виробничим підприємством технічної інвентаризації 03.04.2000 року, записаним в реєстрову книгу за № 11156. У квартирі за вказаною адресою значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], [INFO], що підтверджується письмовим повідомленням відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУ ДМС України в Закарпатській області від 25.07.2018 року та довідкою відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 02.08.2018 року. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 71 ЖК України визначено, що право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті даної статті. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Як встановлено судом, реєстрація відповідача у квартирі, що належить позивачу є перешкодою їй для користування і розпоряджання своєю власністю на свій розсуд, і таке становище порушує конституційні права позивача. Відповідно до положень ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги вищенаведені обставин, оскільки відповідач не є членом сім'ї позивача та співвласником квартири, а також у належній позивачу квартирі не проживає та правових підстав для користування даною квартирою немає, суд вважає, що позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], є обґрунтованими та підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved