Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] в якому просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем 16.08.2017 року, який зареєстровано Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за актовим записом № 102 та стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що між сторонами припинені шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони в процесі проживання сім`єю виявили несумісність характерів, різні погляди на життя. Їх спільна дитина проживає разом із нею та на її утримання потрібні грошові кошти, які відповідач може не надати в добровільному порядку. На підставі вищевикладеного позивач просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, строк на примирення просить не надавати. Щодо позовних вимог в частині стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень на утримання дитини не заперечив . У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. За змістом положень п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Щодо позовних вимог позивача [PERSON] в частині розірвання шлюбу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно положень ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Так, з матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), одружились 16.08.2017 року, про що зроблено відповідний запис № 102 Татарбунарським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Одеської області. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю в [ADDRESS] . Позивач та відповідач разом не проживають, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню, тому позов в частині розірвання шлюбу належить задовольнити в повному обсязі. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання малолітної дитини, суд заначає наступне. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Рожищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області 01.08.2017 року, батьками [PERSON] , [INFO] є батько [PERSON] та мати [PERSON] Відповідно до положень ст. 182 ЦПК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи письмову заяву [PERSON] від 21.06.2019 року з якої вбачається, що він згоден з розміром аліментів у сумі 2000 гривень на утримання дитини, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів належить задовольнити в повному обсязі, та вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів є необхідним та достанім для забезпечення гармонійного розвитку їх спільної з відповідачем дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та дружини в межах платежу за один місяць Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по справі в розмірі 768,40 грн. на користь держави, так як позивач звільнена від сплати судового збору при подання позову щодо стягнення аліментів на дитину. На підставі викладеного,

Outcome: approved