Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням -будинком [ADDRESS] . Вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS] . В належному позивачу будинку зареєстрований [PERSON] , але фактично не проживає у будинку з 2003 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має . Реєстрація відповідача в належному позивачу будинку позбавляє її права на отримання пільг по сплаті комунальних послуг. Тому вимушена звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.08.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі . Відповідач в судове засідання не з`явилися. Відповідно до п.4 ч. 8 , ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається такими, що про дату, час, місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори Яковенко В.М., зареєстрованим в реєстрі за №1-1870.(а.с. 7). Згідно акту складеного головою квартального комітету № 15 Олександрійської міської ради Кіровоградчької області за участі свідків від 25.06.2020 року, [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , але у будинку не проживає з 2003 року. Особистих його речей у будинку немає. Він участі в утриманні будинку не приймає (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі зазначеного, реєстрація особи за місцем проживання надає їй можливість користування житлом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Відповідач, не проживає у будинку позивача понад 10 років без поважних причин. Його реєстрація в будинку , який належить позивачу, створює для [PERSON] перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю. Тому позовні вимоги слід задовольнити. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач не ставить питання про стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved