Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.08.2003 року помер її чоловік, [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та побутовими спорудами в смт. Цумань, по вул. Пушкіна, 12, Ківерцівського району Волинської області. Вказує що, даний житловий будинок належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки був побудований у 1979 році, а згідно із свідоцтва шлюб між ними було укладено у 1977 році. Спадкоємцями майна по смерті спадкодавця [PERSON], який помер 29.08.2003 року є його дружина [PERSON] та їх спільні діти: [PERSON], [PERSON], які від прийняття спадщини відмовились, про що написали відповідні заяви. Спадщину після смерті чоловіка вона прийняла шляхом фактичного вступу у володіння та користування спадковим майном. У даний час вона звернулася до нотаріальної контори для документального оформлення свого права на спадщину за законом та на праві спільної сумісної власності, як пережила дружина, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та побутовими спорудами в смт. Цумань, по вул. Пушкіна, 12, Ківерцівського району Волинської області, як на частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, та на 1/2 частину вищевказаного будинку в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у її відсутності /а.с.24/. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про визнання заявленого позову та проведення розгляду справи у їх відсутності /а.с.25-29/. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 133358, актовий запис № 54, виданого Цуманською селищною радою Ківерцівського району Волинської області 31.08.2003 року, [PERSON] помер 29.08.2003 року /а.с.5/. Згідно довідки для оформлення спадщини № 1157 від 19.10.2016 року виданого виконавчим комітетом Цуманської селищної ради Ківерцівського району Волинської області, будівельного паспорту на забудову земельної ділянки від 28.04.1979 року, договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою від 1979 року та рішенням Цуманської селищної ради народних депутатів Ківерцівського району Волинської області від 22.03.1979 року, житловий будинок з надвірними будівлями та побутовими спорудами в смт. Цумань, по вул. Пушкіна, 12, Ківерцівського району Волинської області належить померлому [PERSON] Спадкодавець до дня смерті проживав у спадковому будинку з дружиною [PERSON], яка продовжує там проживати і вступила у фактичне володіння спадковим майном /а.с. 6-10/. Таким чином, на момент відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року, оскільки часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тому при вирішенні даного позову слід застосовувати норми даного Кодексу. Відповідно до ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України (редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК України (редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що прийняв спадщину. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ №283945 виданого Цуманською селищною радою Ківерцівського району Волинської області від 01.05.1977 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01.05.1977 року /а.с.11/. Таким чином майно, що рахується за померлим [PERSON] набуте під час шлюбу з [PERSON] тому дане майно належить їм на праві спільної сумісної власності, і відповідно розмір частки у спільному майні подружжя у ньому складає 1/2 частину, а інша 1/2 частина майна підлягає спадкуванню за законом. Згідно повідомлення Ківерцівської державної нотаріальної контори № 47/01-16 від 19.01.2017 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 46473789 від 19.01.2017 року, після смерті [PERSON], який помер 29.08.2003 року, була заведена спадкова справа №572 за 2016 рік. 19.12.2016 року із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася дружина спадкодавця [PERSON], і того ж дня від дітей спадкодавця [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про пропущення шестимісячного строку встановленого законом для прийняття спадщини /а.с. 33-34/. Разом з тим, постановою Ківерцівської державної нотаріальної контори № 2234/02-31 від 19.12.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на 1/2 частку спадкового майна як частку у спільній сумісній власності подружжя, та на 1/2 частку спадкового майна за законом після смерті чоловіка [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця /а.с.15/. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності до заявлених вимог.

Outcome: approved