Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Шоста Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. На вимогу позивача та її представника, ухвалою суду від 15 березня 2017 року замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовує наступним. [INFO] помер [PERSON] (далі - [PERSON].), з яким позивач проживала з грудня 2010 року як жінка з чоловіком без реєстрації шлюбу. Після смерті [PERSON] залишилась квартира [ADDRESS], яка була придбана за спільні кошти позивача та померлого, належала останньому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2011 року, зареєстрованого 29.12.2011 року в Київському міському БТІ за №46349 в книзі №667-52. Таким чином квартира [ADDRESS] була придбана позивачем та померлим під час їх проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та є їх спільною сумісною власністю. Відповідно до закону, спадкоємцем першої черги є донька померлого [PERSON] - відповідач по справі, а позивач є спадкоємцем четвертої черги. В серпні 2016 року позивач звернулась до Шостої державної КДНК із заявою про прийняття спадщини, на що їй було надано роз'яснення, що встановлення факту проживання з померлим однією сім'єю та визнання права власності на ? частини вищевказаної квартири можливе лише на підставі рішення суду, а тому позивач вимушена була звернутись до суду із вказаним позовом. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надійшла заява позивача, відповідно до змісту якої, підтримала позовні вимоги за викладених в позовній заяві обставин, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. До суду надійшла заява представника відповідача, відповідно до змісту якої, позовні вимоги визнає, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи - Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з?явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. До суду надійшли письмові пояснення представника, відповідно до яких просить розглянути справу за його відсутності та винести рішення на розсуд суду (а.с. 96-97). Представник третьої особи - Шостої КДНК в судове засідання не з?явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори (а.с. 98). За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності нез?явившихся осіб. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, в яких міститься копія спадкової справи №563/2016, судом встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 9). З грудня 2010 року позивач [PERSON] та померлий [PERSON] до моменту смерті останнього проживали разом у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом подорожували. Даний факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними та допустимими доказами, а саме: квитанціями на оплату комунальних послуг, копіями медичної документації, фотоматеріалами, копіями договорів, копіями аркушів закордонних паспортів, копіями довідок, а також показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], допитаними 15.03.2017 року в судовому засіданні, які повністю підтвердили той факт, що позивач [PERSON] та померлий [PERSON] в період часу з грудня 2010 року по [INFO] проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом подорожували, всі вважали їх чоловіком та жінкою. Також під час розгляду справи встановлено, що у зареєстрованому шлюбі в період спільного проживання ані [PERSON], ані [PERSON] не перебували.. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, у тому числі, на квартиру [ADDRESS], які на праві власності були зареєстровані за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2011 року, зареєстрованого 29.12.2011 року в Київському міському БТІ за №46349 в книзі №667-52 (а.с. 21-22, 23). 15.08.2016 року державним нотаріусом Шостої КДНК за заявою позивача [PERSON] було відкрито спадкову справу №563/2016 після смерті [PERSON] Крім [PERSON], [INFO] з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після померлого звернувся брат померлого [PERSON] та донька померлого [PERSON] Зважаючи на те, що позивач не надала нотаріусу документів, які б підтверджували факт спільного проживання з померлим, а також у зв'язку з тим, що заява про прийняття спадщини була подана також і братом та донькою померлого, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Заповіт на ім'я позивача від імені померлого не складався. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] про встановлення факту проживання її та померлого [PERSON] однією сім'єю у період з грудня 2010 року по [INFO].. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із вимогами ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім?ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім?ї. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» застосування ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. При розгляді справи встановлено, що на момент придбання спірної квартири позивач та померлий [PERSON] в будь-яких інших зареєстрованих шлюбах не перебували. Оскільки квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] у період їх спільного проживання однією сім'єю, а саме 23.12.2011 року, суд дійшов висновку, що вищевказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю. Таким чином, суд приходить до висновку, що за позивачем повинно бути визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], як на частину спільного майна подружжя. Відповідно до ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Абзацом 6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК постановлено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З урахуванням викладених обставин у справі та вимог діючого законодавства, суд приймає заяву представника відповідача [PERSON] про визнання позову та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до вимог якої, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2245 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved