Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З моменту розлучення відповідач тільки один раз надав кошти на утримання дитини, хоча є здоровим, однак їй не відомо, чи він офіційно працевлаштований, та більше будь-якої фінансової допомоги добровільно не надає. На даний час вона перебуває в іншому шлюбі, не працевлаштована, а тому отримує тільки незначні доходи від приватних робіт, яких не завжди вистачає для нормального забезпечення дитини. Оскільки вони з відповідачем не можуть досягнути згоди з приводу способу виконання останнім обов`язку по утриманню їх малолітнього сина, то вона змушена звернутися в суд з даним позовом. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 15-17), в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та стягнути з нього аліменти в мінімальному визначеному законом розмірі на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , тобто в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати до досягнення сином повноліття. Вказав, що після розірвання шлюбу надавав кошти на утримання свого малолітнього сина, однак не брав від позивачки розписок про отримання цих коштів. Твердження позивачки про те, що він не здійснює догляд за малолітнім сином, не відповідає дійсності, оскільки він перебуває з ним тільки тоді, коли остання дозволяє. При вирішенні даного спору просив врахувати, що він також знаходиться в дуже важкому матеріальному становищі, допомагає своїм непрацездатним батькам, які є пенсіонерами. Крім того, на його утриманні перебуває цивільна дружина [PERSON] , яка є безробітною, її неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та їх спільна дочка [PERSON] , [INFO] . В зв`язку із важкою фізичною роботою за кордоном, що пов`язана із будівництвом, він постійно хворіє та потребує лікування. На даний час він не працевлаштований, постійного заробітку не має, а нерегулярних заробітків вистачає лише на їжу та предмети першої необхідності, тобто твердження позивачки про його матеріальний стан є необґрунтованими й не відповідають дійсності. Він згідний сплачувати аліменти на утримання свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1309,00 грн. або 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка подала до суду відповідь на відзив (а.с. 30-31), в якій підтримала свої позовні вимоги та просила врахувати, що після розірвання шлюбу відповідач тільки одноразово надавав матеріальну допомогу дитині у розмірі 5 600,00 грн., жодного разу не бачився з сином, хоч вона йому не забороняла. Крім того, відповідач не надав жодних доказів свого важкого матеріального становища, а його твердження про те, що його батьки є пенсіонерами, неправдиві, оскільки їй відомо, що його батько, 1966 року народження, працює механіком в селі Шевченкове, а мати, 1970 року народження, працює у Вигодському лісгоспі, тобто вони є особами, які не досягли пенсійного віку. Що стосується тверджень відповідача про утримання своєї співмешканки, то це є підставою для зменшення розміру аліментів, однак не звільняє його від обов`язку утримувати малолітню дитину. Також зі змісту відзиву вбачається, що відповідач працює за кордоном на будівництві, тобто він хоче ввести суд в оману, стверджуючи, що він не працевлаштований. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала заявлені позовні вимоги, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини. Просила позов задоволити, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача згідно ордеру на надання правової допомоги серії АТ № 1013156 від 05.08.2021 року адвокат Білянський Н.С. просив задоволити позов частково, підтримавши аргументи, викладені у відзиві на позовну заяву. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 даного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 08.12.2014 року, справа № 350/1819/14-ц (а.с. 7). Про те, що від даного шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] , свідчить свідоцтво про його народження, серії [NUMBER] від 14.03.2012 року (а.с. 8), видане Липовицькою сільською радою Рожнятівського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Відповідно до довідки № 492/22-21 від 16.07.2021 року Спаської сільської ради Івано-Франківської області (а.с. 9), малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю позивачкою по справі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, їздить на заробітки за кордон, про що він сам вказав у відзиві на позов, а отже може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання свого малолітнього сина [PERSON] . Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивачки, суд враховує, що [PERSON] проживає в цивільному шлюбі з [PERSON] , від якого в них [INFO] народилась дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 08.02.2019 року (а.с. 26). Також суд враховує те, що на даний час прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2510,00 грн. та що обов`язок по матеріальному забезпеченню дітей лежить на обох батьках. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити частково та стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн., які стягувати щомісячно з часу звернення в суд з даним позовом - 19.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, є обґрунтованим та справедливим, оскільки враховує майнове становище сторін по справі та відповідає вимогам закону й інтересам малолітньої дитини, а також враховує інтереси іншої дитини відповідача, що народжена в цивільному шлюбі. При цьому суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що він повинен утримувати цивільну дружину, її дітей від першого шлюбу та своїх непрацездатних батьків, оскільки чинне законодавство не передбачає обов`язку матеріально забезпечувати чужих дітей, а доказів непрацездатності цивільної дружини та батьків відповідач суду не надав. Одночасно суд також враховує, що відсутні підстави для обмеження мінімального розміру аліментів сумою не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки таке обмеження застосовується при стягненні аліментів у частці від заробітку, а не в твердій грошовій сумі, що має місце в даній справі. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved