Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 лютого 2016 року, [PERSON], керуючи автомобілем [PERSON], номерний знак [NUMBER], який належить позивачці на праві власності, рухався по вул. Добровольського в напрямку вул. Бочарова. Під час руху в автомобіль позивача позаду зіткнувся автомобіль Сузукі Балено седан 1,8, номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON]. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини Відповідача, що підтверджується судовою постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2016 р. № 523/4570/16-п, провадження № 3/5231975/16. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача [PERSON] 1,33 були завдані технічні пошкодження, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 29.02.2016 АП2 №252267, фотоматеріалами, фактичними документами з СТО про виконані ремонтні роботи і придбані запчастини, а також висновком оціночного експерта з «Делфі-Групп» за замовленням Моторного (транспортного) страхового бюро (далі МТБ) України. Відповідно до складеної калькуляції незалежного оціночного експерта з «Делфі-Групп» за № 21-03/2 вартість відновлюваного ремонту об'єкта оцінки становить 49271 грн.. Позивачка виконала самостійно ремонт свого автомобіля, оскільки не бажала чекати коштів від відповідача. Відповідно до складеної на СТО «СПД [PERSON] М.» калькуляції фактична вартість ремонту автомобіля становить: 1.Загальна вартість запчастин становить 30940 грн. 2.Загальна вартість виконаних ремонтних робіт становить 16800 грн. Всього загальна сума фактично завданої майнової шкоди складає 47740 грн. Автомобіль відповідача був не застрахований, але МТСБ України протягом 90 днів з моменту винесення рішення суду про вину [PERSON] в ДТП частково компенсувало позивачці вартість майнової шкоди в розмірі 39771 грн. Залишок становить 7969 грн., яку вона просить стягнути з відповідача. Позивачка також посилається на те, що з вини відповідача їй завдано моральну шкоду, яка виразилась у тому, що вона пережила нервовий стрес у зв'язку з ДТП. Крім того, відсутність коштів на ремонт автомобіля змусило її докладати додаткові зусилля для пошуку грошей і організації свого життя. Позивачка є багатодітною матір'ю, що здійснює постійний догляд за своїми дітьми, і автомобіль використовувався для доставки їх у навчальні заклади і назад, для влаштування сімейного побуту, а також для пересування на роботу. В звязку з чим, вона була вимушена орендувати інший автомобіль. Моральну шкоду позивачка оцінює у розмірі 30000 гривень. В судовому засіданні позивачка, а також її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Позивачка пояснила, що відповідач не бажав відшкодовувати спричинену шкоду, у звязку з чим, вона була вимушена самостійно шукати кошти на ремонт автомобіля, оскільки автомобіль є вкрай необхідний для організації нормального побуту. МТСБ України відшкодувала частину коштів вже після проведеного ремонту. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що він вважає, що МТСБ України відшкодувала всі матеріальні витрати позивача, а тому, відповідач не повинен нічого відшкодовувати. Крім того, позивачка без узгодження з відповідачем здійснила ремонт автомобіля, незважаючи на те, що він пропонував здійснити такий ремонт за власні кошти. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що 29 лютого 2016 року, [PERSON], керуючи автомобілем Сузукі Балено седан 1,8, номерний знак [NUMBER], не врахував швидкість руху, дорожню обстановку, не дотримався безпечної швидкості та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тойота» номерний знак [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, підтверджується судовою постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2016 р. № 523/4570/16-п, провадження № 3/5231975/16. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особі, відшкодовується виною особою. Тобто, обов'язок відшкодування шкоди виникає у особи, якщо її дії є неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, та при наявності вини особи, яка завдала шкоду. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Пунктом 3 ст. 386 ЦК України встановлено, що власник, \~права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. \~Відповідно до ст. 1166 ЦК України \~майнова шкода, \~завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю \~особистим \~немайновим правам фізичної або юридичної особи, \~а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~Особа, \~\~\~яка \~\~завдала \~\~шкоди, \~звільняється \~\~від \~\~її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Автомобіль «Тойота» номерний знак [NUMBER] належить позивачці [PERSON] на праві власності, а таким чином, вона має право на відшкодування завданої її майнової та моральної шкоди. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача [PERSON] були завдані технічні пошкодження, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 29.02.2016 АП2 №252267, фотоматеріалами, фактичними документами з СТО про виконані ремонтні роботи і придбані запчастини, а також висновком оціночного експерта з «Делфі-Групп» за замовленням Моторного (транспортного) страхового бюро (далі МТБ) України. Відповідно до складеної калькуляції незалежного оціночного експерта з «Делфі-Групп» за № 21-03/2 вартість відновлюваного ремонту об'єкта оцінки становить 49271 грн., вартість матеріальної шкоди становить суму у розмірі 40172 гривні 45 копійок. (а.с. 28) В судовому засіданні встановлено, що автомобіль відповідача був не застрахований, а тому МТСБ України, виплатила позивачці 13.06.2016р. суму у розмірі 36272 гривні 91 копійку, а 21.06.2016р. суму коштів у розмірі 3899 гривень 54 копійки, всього у розмірі 40172 гривні 45 копійок. Судом встановлено, що позивачкою був здійснений самостійно ремонт автомобіля. Так, відповідно до складеної на СТО «СПД [PERSON] М.» калькуляції фактична вартість ремонту автомобіля становить: - загальна вартість запчастин становить 30940 грн. (а.с. 11) - загальна вартість виконаних ремонтних робіт становить 16800 грн. (а.с. 12) Вищевказана вартість робіт та запчастин була сплачена позивачкою СПД [PERSON] М.», що підтверджується чеком від 18.04.2016р. (а.с. 10), актом виконаних робіт № 110 від 22.04.2016р. (а.с. 12) Необхідно відзначити, що вартість запчастин відповідно до складеної калькуляції незалежного оціночного експерта з «Делфі-Групп» за № 21-03/2 складає суму у розмірі 33146 гривень 08 копійок, вартість базисного часу робіт -175 гривень, вартість робіт 12014 гривень 29 копійок. (а.с. 36) Таким чином, різниця складає фактично з вартості часу робіт, у висновку -175 гривень, у СПД «[PERSON]М.» 240 гривень. Необхідно відзначити, що СПД «Голда Сергій Михайлович» є фізичною особою підприємцем та згідно свідоцтва платника єдиного податку здійснює роздрібну торгівлю деталями та приладами для автотранспортних засобів, а також здійснює технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. (а.с. 14-16) Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» N 6 від 27.03.92 встановлено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У тому разі, коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням кошти, збільшились ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких воно було присуджено, потерпілий з цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після збільшення цін і тарифів. В судовому засіданні представник відповідача не визнав вартість проведених робіт у СПД «[PERSON]М.», посилаючись на те, що, згідно складеної калькуляції незалежного оціночного експерта з «Делфі-Групп» за № 21-03/2 матеріальна шкода становила меншу суму. Суд розяснив представнику відповідача про можливість призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи з метою встановлення відповідності вартості проведених робіт. Однак представник відповідача відмовився від проведення судової експертизи, вважаючи, що її проведення недоцільним. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд вважає, що зі сторони представника відповідача не надано жодного доказу, який свідчить про невідповідність вартості проведених робіт СПД «[PERSON]М.», а тому суд вважає заперечення представника відповідача безпідставними. Необхідно також відзначити, що відповідно до постанови Судової палати у цивільних справах Верховного суду України № 6 - 2808 цс 15 від 20.01.2016р. встановлено, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, посилання представника відповідача на те, що шкода повинна була відшкодована МТСБУ не має правового значення по справі. На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 7567 гривень 55 копійок, тобто різницю між сумою проведення ремонтних робіт СПД «[PERSON]М.» у розмірі 47740, та сумою, яка була виплачена МТСБУ у розмірі 40172 гривні 45 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичної особі неправомірними, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Суд вважає, що позивач зазнав \~\~душевних \~страждань \~у \~зв'язку із пошкодженням його майна, які виразилися в порушені звичайного устрою життя, прикладення додаткових зусиль для відновлення транспортного засобу. Суд вважає, що враховуючи принципи виваженості, розумності та справедливості, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 2000 гривень 00 коп. у відшкодування моральної шкоди. Суд також вважає, що на данні правовідносини не розповсюджується дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому неможливо стягнути з відповідача інфляційні втрати, у звязку з чим, данні позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial