Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 5800 (п'ять тисяч вісімсот) гривень, посилаючись на те, що 06 червня 2014 року заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси, яке ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 серпня 2014 року залишено без змін, був визнаний недійсним договір про надання споживчого кредиту від 28 січня 2012 року, укладений між ТОВ «ОТП Банк» та [PERSON], а тому позивачка вважає, що ТОВ «ОТП Кредит» повинен повернути їй, сплачені нею на користь відповідача кошти в розмірі 5800 гривень. Також позивачка просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 42000 гривень. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в зв'язку з чим, зі згоди позивачки,суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 06 червня 2014 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до фізичної особи - підприємця [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Кредит», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Росвенн Інвест Україна» про розірвання договору, визнання договору недійсним, стягнення неустойки та моральної шкоди, яким позовні вимоги [PERSON] - задоволені частково та розірвано договір, що був укладений 28 січня 2012 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON], на виконання робіт з виготовлення та встановлення ПВХ конструкцій, визнано недійсним договір про надання споживчого кредиту № 1001044697 від 28 січня 2012 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Кредит», публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] в частині положень, що стосуються надання [PERSON] кредиту у сумі 17459 гривень, стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] пеню у сумі 9060 (дев'ять тисяч шістдесят) гривень, збитки у сумі 800 (вісімсот) гривень, 1200 (одну тисячу двісті) гривень на відшкодування моральної шкоди та стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Кредит» на користь [PERSON] 1200 (одну тисячу двісті) гривень на відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог-відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 серпня 2014 року, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2014 року, залишено без змін. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка сплатила на користь відповідача 5800 (п'ять тисяч вісімсот) гривень, що підтверджується квитанцією №227514870 від 12 березня 2012 року на суму 3300 (три тисячі триста) гривень та квитанцією №8698922 від 11 травня 2012 року на суму 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень. Згідно ст. 1057-1 ЦК України у разі визнання недійсним кредитного договору суд за заявою сторони в обов'язковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину, передбачені частиною першою статті 216 цього Кодексу, та визначає грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю. Положеннями абзаців 3,5 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Відповідно до ст. ст. 215, 216 ЦК України, вимога про визнання оспорю ванного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, може бути заявлено як однією із сторін правочину так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] у цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 42000 гривень слід зазначити, що до судових витрат, відповідно до ст. 79 ЦПК України, відносяться також витрати на правову допомогу. Так, позивачкою зазначена сума коштів, витрачених на правову допомогу у розмірі 42000 гривень, однак в судовому засіданні не надано належних доказів про надання правової допомоги та оплати за правову допомогу на зазначену суму, у зв'язку з чим суд вважає, що у задоволенні цих вимог слід відмовити. На підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial