Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу, визнання частини будинку спільним майном подружжя та поділ майна подружжя. У позовній заяві, уточненій під час розгляду справи, покликається на ту обставину, що з відповідачем [PERSON] вони познайомились у січні 2004 року, а з липня 2006 року почали проживати разом. З цією метою ними, як фактичним подружжям, було знято у м. Володимирі-Волинському житло [ADDRESS], в якій вони проживали разом як подружжя, однією сім»єю, без реєстрації шлюбу і вели спільне господарство по лютий 2009 року, а з лютого 2009 року в житловому будинку по вул. Цинкаловського, 13 у м. Володимирі-Волинському Волинської області, який придбали за час фактичних шлюбних відносин. 25 листопада 2008 року вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб, в якому проживають по даний час, але їхні відносини є доволі проблематичними. Чоловік постійно вказує на те, що житловий будинок і все, що придбано ними за час спільного сімейного життя і за час фактичних шлюбних відносин, належить тільки йому, а вона до цього не має жодного відношення. Встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу позивачу необхідно для визнання частини житлового будинку, придбаного ними за час спільного проживання однією сімєю без шлюбу, спільним майном подружжя. Зазначає, що вони з відповідачем [PERSON] з липня 2006 року і до одруження, тобто до 25 листопада 2008 року, проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільні інтереси, разом відвідували і приймали у себе друзів, родичів та інших гостей, для власного проживання разом купляли частину спірного будинку. За час перебування у фактичних шлюбних відносинах ними з відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 05 травня 2008 року за спільні кошти було придбано 12/25 частин житлового будинку по вул. Цинкаловського, 13 у м. Володимирі-Волинському. Договір посвідчено приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу за реєстровим №1854 та зареєстровано в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 07 липня 2008 року, реєстр №2031904. При укладенні договору відповідачу було розяснено зміст ст. 60, 63, 65, 74 Сімейного кодексу України, тобто статті, які регулюють право спільної сумісної власності подружжя та право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, про що зазначено у п.5.10 договору. На час придбання житлового будинку його загальна площа становила 79,2 кв.м., житлова площа - 49,1 кв.м. До господарських будівель та споруд належали Б-1-хлів, В-1-хлів, Г-вбиральня, Д - вбиральня, Ж- дворовий водогін, 1-4-огорожа (в спільному користуванні). У володіння та користування чоловіка, як покупця, перейшли такі приміщення та будівлі: 1-1 коридор площею 1,1 кв.м.; 1-2 кладова площею 0,9 кв.м.; 1-3 коридор площею 4,9 кв.м.; 1-4 кухня площею 12,6 кв.м.; 1-5 жила кімната площею 18,5 кв.м.; хлів - В-1; вбиральня Г. В спільному користуванні залишились дворовий водогін - Ж; огорожа - 1-4. Співвласником іншої частини будинку, що становить 13/25 частин, є співвідповідач [PERSON] Після придбання частини житлового будинку вони з відповідачем з дозволу іншого співвласника розпочали його реконструкцію та добудову. Зокрема, ними були розібрані приміщення 1-1, 1-2, 1-3 і на їх місці збільшено фундамент і побудовано кухню, ванну кімнату, коридор. З кухні зроблено вихід на другий поверх, де побудована одна нова жила кімната загальною площею 22,6 кв.м. з кладовою під дахом. Крім того, ними повністю перекритий житловий будинок металочерепицею, проведені зовнішні оздоблювальні роботи будинку. Хлів В-1 перебудований на хлів-гараж. Отже, після проведеної реконструкції належні їм 12/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться у їх фактичному користуванні, згідно даних нового технічного паспорта від 02.07.2015 року складаються з таких приміщень: 1-1 коридор площею 15,7 кв.м.; 1-2 кладова площею 0,8 кв.м.; 1-3 санвузол площею 5,8 кв.м.; 1-4 кімната площею 12,7 кв.м.; 1-5 кладова площею 0,8 кв.м.; 1-6 жила кімната площею 18,5 кв.м.; 1-7 (мансарда) жила кімната площею 22,6 кв.м., хлів-гараж Е-1; вбиральня - [PERSON] чином, загальна площа приміщень, що знаходяться у їх фактичному користуванні, склала 76,9 кв.м., житлова - 53,8 кв.м. Загальна площа всього житлового будинку після його реконструкції склала 119,7 кв.м., житлова відповідно 85 кв.м. Отже, з врахуванням проведеної ними реконструкції, в результаті якої суттєво збільшилась загальна і житлова площа будинку, співвідношення часток будинку також суттєво змінилось. Проте, співвласниками частки не змінені, хоча вони не відповідають фактичним часткам. Реконструйована частина житлового будинку здана в експлуатацію і за відповідачем реєстраційною службою Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області 26 жовтня 2015 року зареєстроване право власності на вказане нерухоме майно без зміни частки, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, копії яких додаються. Згода співвласника житлового будинку [PERSON] на проведення добудови, реконструкції та відсутність будь-яких претензій матеріального характеру засвідчена в нотаріальному порядку заявою від 16.10.2015 року. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №8188-8189 від 28.02.2017 року, проведеної «Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, фактичний розмір ідеальної?частки в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Цинкаловського, 13 у м. Володимирі-Волинському Волинської області, належної [PERSON], після проведеної добудови даного будинковолодіння, складає 4/5 частки. У добровільному порядку відповідач [PERSON] не бажає провести поділ спільного майна, так як вважає себе єдиним власником частини житлового будинку та іншого придбаного ними за спільні кошти майна. Позивач зазначає, що з часу їхнього знайомства і спільного проживання вона постійно працює, спочатку працювала у ТзОВ «Марс» барменом, а з грудня 2007 року зареєструвалася підприємцем, яким являється по даний час. Її заробітна плата і доходи від підприємницької діяльності з часу їхнього спільного проживання складали спільний бюджет з відповідачем, за рахунок якого ними придбано частину спірного житлового будинку, проведено його реконструкцію. [PERSON] придбано меблі, побутову техніку і ряд іншого необхідного для повсякденного користування майна, що є також спільним майном подружжя. Зокрема, за час перебування у шлюбі ними, як подружжям, придбано таке майно: меблевий набір «Аліна» вартістю 4600 грн., шафа-купе «Віктор 1» вартістю 3500 грн., шафа «Віктор 2» вартістю 5600 грн., кухонний набір «Юлія» вартістю 6500 грн., куточок кухонний вартістю 3600 грн., набір меблів у спальню загальною вартістю 12300 грн., стіл компютерний і нависна шафка «Юлія» вартістю 1500 грн., пральна машина Indesit IWSC 51051 С ECO PL вартістю 3500 грн., пилосос Samsung SC6790 вартістю 1000 грн., сушка споживча FD1000 Віаіу вартістю 500 грн., морозильна камера Zanussi вартістю 3000 грн., холодильник Electrolux вартістю 3000 грн., компютер Samsung вартістю 3500 грн., телевізор Samsung вартістю 5000 грн. Просить встановити факт, що вона та відповідач [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з липня 2006 року по 25 листопада 2008 року. Визнати належну [PERSON] 4/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по вул. Цинкаловського, 13 у м. Володимирі-Волинському Волинської області, спільною сумісною власністю подружжя, та визнати за нею право власності на 2/5 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по вул. Цинкаловського, 13 у м. Володимирі-Волинському Волинської області. Виділити їй із спільної сумісної власності подружжя таке рухоме майно: меблевий набір «Аліна» вартістю 4600 грн., набір меблів у спальню загальною вартістю 12300 грн., кухонний куточок вартістю 3600 грн., стіл компютерний і нависна шафка «Юлія» вартістю 1500 грн., пральна машина Indesit IWSC 51051 С ECO PL вартістю 3500 грн., морозильна камера Zanussi вартістю 3000 грн. Відповідачу [PERSON] із спільної сумісної власності подружжя виділити решту майна. У судовому засіданні під час розгляду справи позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, в своїх поясненнях послались на обставини, викладені у тексті позовної заяви. Просять позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] та його представники Сав»юк К.О. та [PERSON] позов не визнали, заперечили проти його задоволення з тих підстав, що сторони не проживали однією сім»єю і не мали спільного бюджету до реєстрації шлюбу, лише іноді зустрічались. Спірна частина будинку та інше майно було придбане за кошти відповідача [PERSON] і є його особистою власністю. З цих підстав просять відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON]В. не заперечив проти задоволення позову, при його вирішенні послався на розсуд суду. Після дачі пояснень згідно поданої ним заяви про розгляд справи у його відсутності для участі у розгляді справи не з»явився. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу (далі - СК) України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення цього Кодексу про право спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі ст. 60 цього Кодексу майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до роз'яснень, даних у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. За змістом наведених правових норм і роз'яснень Верховного Суду України однією з основних ознак сім'ї є спільне постійне проживання чоловіка і дружини в одному жилому приміщенні. Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] з липня 2006 року почали проживати разом. З цією метою ними, як фактичним подружжям, було знято у м. Володимирі-Волинському житло [ADDRESS], в якій вони проживали разом як подружжя, однією сім»єю, без реєстрації шлюбу і вели спільне господарство по лютий 2009 року, а з лютого 2009 року в житловому будинку по вул. Цинкаловського, 13 у м. Володимирі-Волинському Волинської області, який придбали за час фактичних шлюбних відносин. 25 листопада 2008 року вони зареєстрували шлюб, в якому проживають по даний час. Зареєструвати шлюб раніше від вказаної дати не дозволяли сімейні обставини відповідача [PERSON], а саме смерть його батька. Ці обставини встановлені дослідженими судом доказами, оціненими судом в їх сукупності. Серед прав і обов'язків подружжя одним з основних є взаємоповага сторін. Відповідно до ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Частиною 1 ст. 55 цього Кодексу передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги дружби, взаємодопомоги. З наявних у справі доказів убачається, що такі почуття у сторін були, вони мали намір зареєструвати свої шлюбні відносини в органах РАЦС, однак цьому були об»єктивні перешкоди, однак в подальшому зареєстрували шлюб, в якому перебувають і в даний час. Аналіз досліджених доказів в їх сукупності дає підстави зробити висновок про наявність у сторін усталених відносин, що притаманні подружжю. [PERSON] відносини між двома людьми можливі лише у випадку факту їх проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а тому доводи відповідача [PERSON] про те, що вони іноді зустрічались з позивачем, не заслуговують на увагу. Так, допитаний як свідок [PERSON] ствердив, що позивач та відповідач [PERSON] обидвоє приходили оглядати належну йому раніше півбудинку по вул. Цинкаловського, 13 у м. Володимирі-Волинському, яку хотіли купити у нього і яку в подальшому він їм продав. Гроші за продаж частини будинку він отримав від них на квартирі по вул. Сагайдачного, 3, за місцем їхнього проживання. Після продажу їм будинку вони ще десь півроку робили ремонт, все перебудовували, їм допомагали родичі. Показаннями свідка [PERSON] стверджується, що з липня 2006 року він здав квартиру [ADDRESS] для проживання квартирантам, якими була сім»я [PERSON]. Оскільки він проживав з своєю сім»єю у тому ж самому будинку, то часто їх бачив, бував у них вдома. Жили вони там декілька років, а залишили дану квартиру оскільки купили в місті півхати. Показаннями свідка [PERSON] яка ствердила, що з липня 2006 року Петруки проживали разом [INFO] в квартирі, яку винаймали. Новий 2007 рік вона святкувала разом з ними в цій квартирі. Згодом вони ще до шлюбу купили півхати, яку перебудовували батько, дядько та брат позивача. Показаннями свідка [PERSON], яка часто бувала у квартирі [PERSON] по вул. Сагайдачного, 3 та неодноразово бачила сім»ю в побутових та буденних справах. Показаннями свідка [PERSON] який повінстю підтвердив доводи позивача про те, що його дочка [PERSON] спільно проживала однією сім»єю з [PERSON], спочатку в квартирі по вул.. Сагайдачного,3 , а згодом вони купили півбудинку, який він разом із сином перебудовував та робив ремонті роботи. Ці показання свідка [PERSON] підтвердив також і свідок [PERSON], брат позивача, який додатково повідомив, що жив приблизно 5 місяців у сестри на квартирі по вул.. Сагайдачного, 3, яку вона разом із [PERSON] винаймала, оскільки працював у м.Володимир-Волинський та ствердив про обставини щоденного побуту та проживання цієї сім»ї. Показаннями свідка [PERSON] яка ствердила, що ще в 2006 році її мама та відповідач [PERSON] почали разом проживати однією сім»єю. Він називав її донькою, а вона його вважала татом. Проживали всі разом спочатку в квартирі по вул. Сагайдачного, 3, а згодом коли купили пів будинку і провели в ньому ремонт стали проживати там разом. У них була чудова сім»я. Чому в подальшому все змінилось, пояснити не може. На підтвердження цих показань свідків в матеріалах справи наявні фотознімки, на яких зображено не лише святкування чи урочистості за участю сторін, а й побутові моменти, в тому числі й з дитиною позивачки [PERSON] Ці докази узгоджуються в їх сукупності, показання свідків є чіткими, логічним та послідовними, а тому суд дає їм віри. Окрім цього, суд враховує, що позивач та відповідач [PERSON] не лише разом проживали та мали спільний побут, а й виховували дитину позивача, планували купити власне житло, разом його підшукували та разом оглядали частину будинку, яку в подальшому купили у [PERSON] та з яким розрахувались за місцем свого спільного проживання, батько та родичі позивача проводили будівельні та ремонтні роботи у ньому, а незадовго після придбання будинку узаконили свої відносини, зареєструвавши шлюб 25 листопада 2008 року, у якому перебувають й на момент постановлення рішення. За таких обставин суд вважає, що позивачем доведено факт спільного її проживання однією сім»єю з [PERSON] з липня 2006 року по дату реєстрації їхнього шлюбу 25 листопада 2008 року. Доводи відповідача [PERSON] про те, що вони лише зустрічались і він іноді ночував у квартирі, яку винаймав для [PERSON], не спростують доводів позивача. Надані ним на підтвердження його доводів фотознімки за спірний період, на яких він зображений сам без [PERSON], не спростовують її доводів що в цей період вони проживали разом. Окрім цього, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] частково підтверджують доводи самої позивачки про її відносини з [PERSON] Суд вважає, що оскільки позивач та відповідач [PERSON] на момент купівлі ними частини житлового будинку проживали однією сім»єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, то дане майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, оскільки інше не встановлено письмовим договором між ними, а тому на таке майно поширюються положення СК України про право спільної сумісної власності подружжя. Спростувати доводів позивача про те, що спірне нерухоме майно, а саме частина житлового будинку, було куплено, а згодом повністю реконструйовано із значним збільшенням його площі, за їхні спільні кошти як подружжя, відповідач [PERSON] не зміг. Надані ним на підтвердження своїх доводів, що даний будинок придбаний, а згодом повністю реконструйовано ним виключно за його особисті кошти, не знайшли свого підтвердження в суді, оскільки ним не надано письмового договору, укладеного з [PERSON], як того вимагає закон, зокрема ст. 74 СК України. На підтвердження своїх доводів в цій частині обставин, відповідачем надано показання свідка [PERSON] про те, що у відповідача [PERSON] дійсно був автомобіль Фольксваген Т4, який він продав восени 2007 року за 16 тисяч доларів США, однак ці показання спростовуються копією свідоцтва про реєстрацію даного ТЗ на ім.»я відповідача. Надані відповідачем копії паспортів для виїзду за кордон як підтвердження того, що в такий спосіб він заробляв кошти, не підтверджують його доводів що він за власні кошти купив частину будинку. Документи, що підтверджують наявність депозитних рахунків на ім.»я відповідача, так само як і докази про доходи позивачки [PERSON], надані ними, підтверджують лише наявність у них доходів та коштів, що є природним за своє суттю для людей їхнього віку та роду занять. Покликання відповідача [PERSON] на ту обставину, що для початку ведення підприємницької діяльності позивач [PERSON] використовувала не лише власні кошти, а й його особисті кошти, як вона згодом йому повернула після того як зіпсувались їхні подружні відносини, не спростовують висновків суду щодо суті встановлених відносин між сторонами і лише підтверджують їхню спільну участь у веденні всіх сімейних справ, за спільні кошти. За таких обставин справи суд визнає частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по вул. Цинкаловського, 13 у м. Володимирі-Волинському Волинської області, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] З наявної у матеріалах справи технічної документації та правовстановлюючих документів, вбачається, що частина даного будинку на момент її придбання сім»ю [PERSON], становила 12/25 його частин, загальна площа становила 79,2 кв.м., житлова площа - 49,1 кв.м. До господарських будівель та споруд належали Б-1-хлів, В-1-хлів, Г-вбиральня, Д - вбиральня, Ж- дворовий водогін, 1-4-огорожа (в спільному користуванні). У володіння та користування чоловіка, як покупця, перейшли такі приміщення та будівлі: 1-1 коридор площею 1,1 кв.м.; 1-2 кладова площею 0,9 кв.м.; 1-3 коридор площею 4,9 кв.м.; 1-4 кухня площею 12,6 кв.м.; 1-5 жила кімната площею 18,5 кв.м.; хлів - В-1; вбиральня Г. В спільному користуванні залишились дворовий водогін - Ж; огорожа - 1-4. Співвласником іншої частини будинку, що становить 13/25 частин, є співвідповідач [PERSON] Після придбання частини житлового будинку сім»я [PERSON] з дозволу іншого співвласника [PERSON], розпочали його реконструкцію та добудову. Зокрема, ними були розібрані приміщення 1-1, 1-2, 1-3 і на їх місці збільшено фундамент і побудовано кухню, ванну кімнату, коридор. З кухні зроблено вихід на другий поверх, де побудована одна нова жила кімната загальною площею 22,6 кв.м. з кладовою під дахом. Крім того, ними повністю перекритий житловий будинок металочерепицею, проведені зовнішні оздоблювальні роботи будинку. Хлів В-1 перебудований на хлів-гараж. Отже, після проведеної реконструкції належні їм 12/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться у їх фактичному користуванні, згідно даних нового технічного паспорта від 02.07.2015 року складаються з таких приміщень: 1-1 коридор площею 15,7 кв.м.; 1-2 кладова площею 0,8 кв.м.; 1-3 санвузол площею 5,8 кв.м.; 1-4 кімната площею 12,7 кв.м.; 1-5 кладова площею 0,8 кв.м.; 1-6 жила кімната площею 18,5 кв.м.; 1-7 (мансарда) жила кімната площею 22,6 кв.м., хлів-гараж Е-1; вбиральня - [PERSON] чином, загальна площа приміщень, що знаходяться у їх фактичному користуванні, склала 76,9 кв.м., житлова - 53,8 кв.м. Загальна площа всього житлового будинку після його реконструкції склала 119,7 кв.м., житлова відповідно 85 кв.м. Отже, з врахуванням проведеної реконструкції, в результаті якої суттєво збільшилась загальна і житлова площа будинку, співвідношення часток будинку також суттєво змінилось. Проте, співвласниками частки не змінені, хоча вони не відповідають фактичним часткам. Реконструйована частина житлового будинку здана в експлуатацію і за відповідачем реєстраційною службою Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області 26 жовтня 2015 року зареєстроване право власності на вказане нерухоме майно без зміни частки, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, копії яких додаються. Згода співвласника житлового будинку [PERSON] на проведення добудови, реконструкції та відсутність будь-яких претензій матеріального характеру засвідчена в нотаріальному порядку заявою від 16.10.2015 року. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №8188-8189 від 28.02.2017 року, проведеної Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, фактичний розмір ідеальної?частки в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Цинкаловського, 13 у м. Володимирі-Волинському Волинської області, належної [PERSON], після проведеної добудови даного будинковолодіння, складає 4/5 частки. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У силу положень ст.ст.60, 70, 74 СК України, суд визначає рівні частки у спільному майні подружжя, а тому вимога позивача про виділення із спільного сумісного майна подружжя їй частину 2/5 частини належної [PERSON] частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, підлягає до задоволення. Підлягає до задоволення також вимога позивача про поділ рухомого майна подружжя, придбаного разом у різний період за спільні кошти та виділ їй вказаного у позовній заяві майна вартістю, яка не заперечується відповідачем [PERSON] Так, наданими позивачем доказами, зокрема замовленнями меблів, що містять підписи як позивача, так і відповідача, що він визнав в суді, стверджується, що вони були замовлені та виготовлені під час шлюбу. Надані позивачем документи (такс-фрі), що підтверджують придбання в [PERSON] ними побутової техніки, зазначеної у позові, також відносяться до періоду, коли сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За таких обставин справи, суд вважає, що вимога позивача про виділ їй вказаного у позові рухомого майна, підлягає до задоволення, оскільки відповідач іншого варіанту його розподілу суду не надав, заперечивши взагалі право позивача на дане майно. У зв»язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору та у зв»язку із оплатою судової експертизи у справі, відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають до стягнення в її користь з відповідача [PERSON], оскільки спір у позивача виник саме з ним, а не з відповідачем [PERSON] На підставі ст.ст.3, 60, 70, 74 СК України,

Outcome: approved