Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту що має юридичне значення, та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалась на те, що [INFO] в с. Піски Буринського району Сумської області померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі, на земельну частку (пай), розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Пісківської сільської ради Буринського району Сумської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого 30.01.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 269. При житті [PERSON] склала заповіт від 19.10.1998 року, що був посвідчений секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради Буринського району Сумської області, в якому все своє майно і взагалі все те, що їй належатиме за законом на день її смерті, заповіла позивачці. Позивачка у встановлений законом шестимісячний строк прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном. Нещодавно позивачка звернулася до нотаріуса з питанням оформлення спадщини на вищевказане майно, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через втрату правовстановлюючого документу на спадкове майно - земельну частку (пай), після чого вона звернулася до відповідних органів з питання видачі їй дублікату сертифікату, взамін втраченого, але їй було в цьому відмовлено. Оригінал сертифікату було втрачено при невідомих обставинах. Буринським відділом Держгеокадастру було видано довідку про те, що дійсно [PERSON] отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого 30 січня 1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 269. Із списку власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього САПТЗТ «Присеймівське» Буринського району Сумської області, видно, що [PERSON] внесена під № 269 до списку громадян, що мають право на земельну частку (пай) вказаного колгоспу. Також нотаріусом було звернуто увагу на те, що у складеному на ім'я позивачки заповіті наявна помилка у написанні прізвища заповідача, оскільки прізвище заповідача вказано як «[PERSON]», а відповідно у свідоцтві про її смерть вказано - «[PERSON]». Тому позивачка просить встановити факт, що заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради Буринського району Сумської області 19 жовтня 1998 року за № 138 від імені [PERSON] належить [PERSON], яка померла [INFO] в с. Піски Буринського району Сумської області. Також позивачка просить визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерного товариства закритого типу «Присеймівське» та розташована на території Пісківської сільської ради Буринського району Сумської області відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого 30.01.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 269, в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] в с. Піски Буринського району Сумської області [PERSON]. У судове засідання представник позивачки - [PERSON], який діє на підставі довіреності, не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Пісківської сільської ради Буринського району Сумської області у судове засідання не з'явився, від відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки сторони у судове засідання не з'явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Піски Буринського району Сумської області померла у віці 84 роки [PERSON] (а.с. 9). Згідно листа та інформаційної довідки відділу Держгеокадастру у Буринському районі від 14.06.2017 року № 68/146-17, [PERSON] отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 2,16 га в умовних кадастрових гектарах, серії [NUMBER], на території Пісківської сільської ради, який зареєстрований 30 січня 1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 269 ( а.с. 10-11). З довідки Пісківської сільської ради від 19.01.2017 року № 02-28/47 вбачається, що померла [INFO] [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала у с.Піски Буринського району Сумської області ( а.с 13). З Додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю Серії [NUMBER], виданого САПТЗТ «Присеймівський» 22.06.1995 року, вбачається, що [PERSON], яка проживала в с.Піски, внесена під № 269 до списку громадян - членів даного колгоспу ( а.с. 14-18). Згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95 від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до статей 22, 23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], будучи членом КСП, була включена до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю Серії [NUMBER], виданого САПТЗТ «Присеймівський» 22.06.1995 року, реалізувала своє право на земельну частку (пай), площею 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Пісківської сільської ради, отримавши сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] ( а.с.10,14-18 ). Аналізуючи зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд доходить висновку, що право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 2,16 га в умовних кадастрових гектарах на території Пісківської сільської ради було посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). За життя [PERSON], яка померла [INFO], залишала заповіт від 19.10.1998 року, що був посвідчений секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради Буринського району Сумської області, в якому все своє майно і взагалі все те, що їй належатиме за законом на день її смерті, заповіла позивачці. Згідно довідки Пісківської сільської ради від 19.01.2017 року № 02-28/47, 19 жовтня 1998 року Пісківською сільською радою був посвідчений заповіт від імені [PERSON], реєстраційний номер 138, який не скасовувався та не змінювався ( а.с. 13). З копії заповіту від 19.10.1998 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради Буринського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі №138, вбачається, що в ньому заповідачем вказана - [PERSON], яка проживає в с.Піски Буринського району Сумської області та зазначено, що все майно і взагалі все те, що їй належатиме за законом на день її смерті, заповіла [PERSON] ( а.с 8). Прізвище заповідача вказано як «[PERSON]». У свідоцтві про смерть Серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Пісківської сільської ради 26.01.2000 року прізвище померлої вказано - «[PERSON]». Таким чином суд приходить до висновку, що при складанні заповіту було допущено описку в написанні прізвища заповідача, а саме, замість правильного - «[PERSON]», вказано - «[PERSON]». Те, що заповіт, який посвідчений секретарем Пісківської сільської ради Буринського району 19.10.1998 року за № 138 від імені [PERSON] належить [PERSON], яка померла [INFO], підтверджується вищевказаною довідкою Пісківської сільської ради від 19.01.2017 року № 02-28/47, а тому позовні вимоги в частині встановлення даного факту підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК Української PCP (1963 року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною 1 ст. 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У довідці Пісківської сільської ради Буринського району від 19.01.2017 року № 02-28/47 зазначено, що спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO], прийняла [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном ( а.с. 13). Отже, позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON]. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 48270521 від 03.07.2017р. та витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстав свідоцтва про право на спадщину) за № 48270521 від 03.07.2017 р. (а.с. 26-28). Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про власність» власник може вимагати усунення будь- яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. З листа приватного нотаріусу Буринського районного нотаріального округу № 624/0116 від 09.06.2017 року вбачається, що видати позивачці свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ ( а.с.19). З листа відділу Держгеокадастру у Буринському районі від 08.06.2017 року № 60 вбачається, що позивачці відмовлено у видачі нового сертифікату (дублікату сертифікату) на ім»я спадкодавця, оскільки така видача не передбачена законодавством ( а.с. 12). Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка, яка прийняла спадщину, не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлена іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання її права на земельну частку ( пай) в судовому порядку. Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved