Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду. В позовній заяві позивачка покликається на те, що сторони перебували в шлюбі. Від спільного подружнього життя у них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 23.03.2018 у справі № 342/91/18 шлюб між сторонами розірвано, сина [PERSON] залишено проживати разом з позивачкою. З часу припинення спільного проживання відповідач з сином спілкується рідко, не цікавиться його життям, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Позивачці відомо, що відповідач офіційного працевлаштування в Україні немає, постійно працює за кордоном, матеріально забезпечений, має стабільний та хороший заробіток. Інших дітей, крім сина [PERSON] , та непрацездатних батьків відповідач немає, аліменти нікому не платить, тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісяця, оскільки на утримання сина їй потрібно близько 4000 грн. щомісяця. Покликаючись на ст. ст. 150,180, 183,184,191 СК України, просить задовольнити позов. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримують, позов просять задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено та прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2018 року по справі № 342/91/18, яке набрало законної сили 23 квітня 2018 р., розірваний шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 11.11.2011 виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11; сина [PERSON] , [INFO] , залишено на проживанні з матір`ю [PERSON] ; після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище « [PERSON] ». Те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 від 05.03.2013. З копії довідки № 91, виданої 26.01.2018 виконавчим комітетом Росохацької сільської ради вбачається, що син сторін [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за місцем проживання разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо, дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в розірваному шлюбі. Відповідач, який проживає окремо від сім`ї, коштів на утримання дитини не дає. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 184 згаданого Кодексу передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для дітей віком вiд 6 дo 18 рокiв становить 2218 гривень. З цього слідує, що з 1 січня 2020 року мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років не може бути менший, ніж 1109 грн. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачкою підстави позовних вимог, обставини, визначені ст.ст.182, 184 СК України, розмір встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 03.01.2020, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 141, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved