Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог - Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малакова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що в січні 2021 року з Єдиного реєстру боржників їй стало відомо, що 14.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було здійснено виконавчий напис № 17338 щодо стягнення з неї на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 0105/048893-ZP від 03.10.2012 року у розмірі 16367,39 грн., а також 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису, на загальну суму 17017,39 гривень. На підставі вищезазначеного виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малакова М.В. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62911756 від 31.08.2020 року. Позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом, оскільки заборгованість, яка стягнута з неї є перебільшеною, нарахованою з порушенням умов кредитного договору, стягнення комісії не передбачено умовами кредитного договору, вимоги пред`явлені після спливу строку позовної давності, сума заборгованості не є безспірною. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №17338 від 14.08.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 16367,39 гривень. Ухвалою суду від 02 березня 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності /а.с.67/, позовні вимоги підтримала в повному обсязі згідно обставин викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити . Представник відповідача в судове засідання не з`явився, долучив заяву на виконання ухвали суду від 02 квітня 2021 року /а.с. 44/, відзив на позовну заяву та клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович в судове засідання не з`явився,надав витребувані судом документи , що стали підставою для видачі виконавчого напису /а.с.41-65/. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимогприватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малакова Марія Вікторівна в судове засідання не з`явилася, пояснень на позовну заяву не надавала, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується відомостями поштового повідомленнями /а.с.43/, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав, причини неявки не повідомила. На підставі ст. ст. 211, ст. 247 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. У судовому засіданні встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Між позивачем [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є відповідач, відповідно до договору про відступлення права вимоги від 29.01.2019 /а.с.63/ був укладений кредитний договір №0105/048893-ZP від 03.10.2012 року/а.с.13-14,15-16/, відповідно до якого остання отримала кредит. 14.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було здійснено виконавчий напис № 17338 щодо стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №0105/048893-ZP від 03.10.2012 року за період з 29.01.2019 року по 11.03.2020 року у розмірі у розмірі 16367,39 гривень і яка складається з наступного: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 3600,68 гривень; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 6954,90 гривень; строкової заборгованості за комісією у розмірі 321,79 гривень; строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом у розмірі 5490,02 гривень. Зазначений виконавчий напис був здійснений приватним нотаріусом на підставі таких документів: кредитний договір № 0105/048893-ZP від 03.10.2012 року; анкета про приєднання до Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів- фізичних осіб; заява на вчинення виконавчого напису; копія виписки з особового рахунку боржника; договір факторингу; договір відступлення права вимоги. Дана обставина підтверджується документами, які надійшли від нотаріуса на вимогу суду /а.с. 49-65/. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У статті 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат») Відповідно до п. 1.10 розділу 1 Положення про організацію операційної діяльності у банках України, затвердженого постановою НБУ № 254 від 18 червня 2003 року, особовий рахунок - рахунок аналітичного обліку операцій з клієнтами банку, що здійснюються відповідно до укладених між банком і клієнтами договорів. Обов`язкові реквізити особових рахунків та виписок банку з них встановлені п. 5.5 Положення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України (п.п. 5.6, 5.8 Положення). Виписка банку - це єдиний на сьогодні документ, що підтверджує факт надходження грошей на рахунок і списання коштів з рахунка на оплату розрахунково-касових послуг банку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Пунктом 10 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» роз`яснено, належним чином вручене повідомлення боржника про вчинення виконавчого напису впливає на правильне вирішення справи. Для вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідачем було надано письмову вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань, яку позичальник не отримував. Будь-яких документів, які б підтверджували отримання позичальником вимоги банку приватному нотаріусу не надано. Також, положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону,є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Відтак, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними іне потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16. Стягувачем до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу було додано виписку з особового рахунку боржника /а.с. 60/, в якій містяться відомості по рахунку кредитного договору, яка не містить всіх обов`язкових реквізитів, передбачених п.5.5. Положення про організацію операційної діяльності у банках України. Крім того, Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Є очевидною та обставина, що крім заборгованості за кредитом та відсотками, до оспорюваного виконавчого напису нотаріуса було включено також заборгованості за комісією у розмірі 321,79 гривень; строкова заборгованості по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом у розмірі 5490,02 гривень. Тому, враховуючи наведені правові висновки, заборгованість зі сплати кредиту у вигляді комісії, є необґрунтованою, оскільки банк не мав права встановлювати такий платіж у кредитному договорі, за дії, які банк вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами. Така умова договору є нікчемною та не потребує визнанню недійсною. Отже, подану нотаріусу заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» не можна вважати безспірною, факт включення до виконавчого напису нотаріуса заборгованості за платежем, на виконання нікчемної умови кредитного договору, є окремою і достатньою підставою для визнання вказаного напису таким, що не підлягає до виконання. Доводи викладені відповідачем у відзиві стосовно того, що банком при зверненні до нотаріуса було виконано вимоги закону та надано всі необхідні документи на підтвердження безспірності вимог, суд до уваги не приймає, оскільки наведеними вище нормами установлено, що, сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. При цьому, матеріалами даної справи установлено, що фактично заборгованість [PERSON] перед фінансовою установою є спірною, позивач не погоджується з її розміром та складовими. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Таким чиномприватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович при вчиненні виконавчого напису не пересвідчилася про відсутність на час пред`явлення вимоги спору, чим порушив п. 2.3 пункту 2, пункту 3 глави 16 розділу II Порядку, ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», отже виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Також

Outcome: approved