Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 22 листопада 2003 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, запис за №1681 - розірвати та стягнути з відповідача аліменти на її, [PERSON] користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2003 року, від якого у них народився син - [PERSON], [INFO]. З початку 2014 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, втрачено почуття любові та поваги, що суперечить її інтересам. Крім того відповідач долею сина не цікавиться, участі в його утриманні не приймає, дитина мешкає разом з нею, потребує матеріального утримання з боку обох батьків, але тягар утримання дитини несе тільки позивачка. Посилаючись на викладене позивачка вимушена звернутися з наступним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розглянути справу в її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової ухвати, судової повістки, а також довідка про доставку SMS, причини неявки суду не повідомив, заперечення не надав. За таких обставин суд, зі згоди позивачки, відповідно до положень статті 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивачки. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 22 листопада 2003 року позивачка та відповідач уклали шлюб у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, запис за №1681. В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис за № 259. Судом також встановлено, що з початку 2014 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина проживає разом з матір'ю. Судом також встановлено, що батько на утримання сина матеріальної допомоги не надає. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду у відповідній частині. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей - це обов'язок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з вимогами ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928 -VІІІ статтею 7 встановлено суми прожиткового мінімуму на 2016 рік. Згідно з даним Законом для дітей віком до 6 років з 01 січня 2016 року прожитковий мінімум складає 1167 гривень, з 1 травня прожитковий мінімум - 1228 гривень, з грудня - 1313 гривень; для дітей від 6 до 18 років розмір прожиткового мінімуму з 1 січня 2016 року встановлено у сумі 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. При визначені розміру аліментів, суд відповідно до статті 182 СК України враховує матеріальне становище відповідача, те що він не працює, дружини та інших дітей не має, інших зобов'язань майнового характеру також не має. Судом також враховується, що відповідач є здоровою працездатною людиною, тому з урахуванням вищевикладеного та наданих до суду стороною позивачки документів, що сума аліментів у розмірі 1500 гривень щомісячно на дитину буде достатньою на утримання дитини та підлягає стягненню з відповідача. Згідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 01.12.2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved