Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.03.2005 року, мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Однак подружнє життя не склалося через постійні непорозуміння та суперечки, відповідач проявляє до неї неповагу, часто вживає спиртні напої, застосовує фізичне насилля. Це стало причиною припинення подружніх відносин, девять останніх місяців вони з чоловіком проживають окремо, а тому просить розірвати шлюб, збереження якого вважає неможливим. [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обємі та дала пояснення згідно заяви, вказуючи, що причиною неможливості сумісного проживання стало зловживання чоловіка алкогольними напоями. На цьому ґрунті у них виникають суперечки, під час яких чоловік застосовує щодо неї фізичне насилля; спроби налагодити стосунки позитивних результатів не принесли. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, примиритись з відповідачем не бажає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно свідоцтва про одруження серія І-ГЮ № 085438 від 12.03.2005 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 12 березня 2005 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що вбачається із долучених копій свідоцтв про народження серія І-ГЮ №024345, серія І-ГЮ №137087. Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом із пояснень позивача, встановлено, що між подружжям склались відносини, які унеможливлюють подальше збереження шлюбу, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що налагодити гармонійні стосунки з відповідачем, які б ґрунтувались на почуттях взаємної любові та поваги, не вдається. Відповідач в судове засідання не прибув, намірів зберегти шлюб не висловив, у звязку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу. Крім того, зважаючи на вік дітей, суд вважає за можливе визначити місце проживання малолітніх синів з матірю. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору (квитанції від 11.09.2017 року) у розмірі 640 грн. та 450 грн. витрат на правову допомогу (квитанція до прибуткового касового ордеру від 11.09.2017 року).

Outcome: approved