Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті матері. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 19 січня 2018 року у м. Новоазовськ Донецької області померла її мати [PERSON], про що є довідка про причину смерті № 7 від 19 січня 2018 року, видане відповідним органом на тимчасово окупованій території, але неналежного зразка. Після поховання заявниця звернулася до Центрального районного у місті Маріуполі відділу ДРАЦС з проханням зареєструвати смерть матері [PERSON] та видати їй відповідне свідоцтво. Однак у звязку з невідповідністю виданої довідки про смерть на тимчасово окупованій території зразку документів відповідно до вимог діючого законодавства України, їй було відмовлено в реєстрації смерті та отриманні свідоцтва про смерть. Заявниця у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій вимоги підтримала, просила задовольнити, просила розглядати справу у її відсутність. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу у відсутності представника. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши подані документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народилася 28 лютого 1941 року в с. Маркине Новоазовського району Донецької області. Відповідно до довідки про причину смерті до форми № 106/у № 7 від 19 січня 2018 року, виданої органами на тимчасово окупованій території України у м. Новоазовську Донецької області, де зазначено, що [PERSON], [INFO], померла 19.01.2018 року у місті Новоазовську, причина смерті ішемічний інсульт в системі лівої середньо мозкової артерії. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для оформлення у встановленому законом порядку свідоцтва про смерть. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи норми Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову в реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно положень ч. 4 ст. 317 ЦПК, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таке рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення особистих та майнових прав її спадкоємців, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридично значущого факту, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву.

Outcome: approved