Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON],у якому просить визнати недійним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладеного 08.08.2015 року, та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.09.2014р. рішенням Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/5494/14-ц визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на частки по ? кожному квартири [ADDRESS] площею 50,8 кв.м., комору в підвалі 5,4 кв.м Проте, у жовтні 2015 року позивач довідалась, що спірна квартира в цілому відчужена на підставі договору купівлі-продажу іншій особі. Позивач вказує, що не укладала такого договору купівлі-продажу, згоди на відчуження іншим співвласником ідеальної частки у спільному майні не надавала, будь-яких довіреностей, які б уповноважували третіх осіб на вчинення правочинів з відчуження майна, не видавала. 03.02.2016 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, у яких зазначив, що належною на праві власності [PERSON] часткою квартири, від її імені розпорядився представник [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 02.08.2015р. за реєстровим №2031 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. Проте, [PERSON] вказаної довіреності не видавала, цього документу не підписувала. Із вказаною у довіреності особою представника [PERSON] особисто не знайома, відтак, наміру уповноважувати дану особу на представництво інтересів щодо продажу її майна не було. Крім того, [PERSON] ніколи не була у приватного нотаріуса Шевченко Д.Г., з ним також не знайома. Більше того, в час складення вказаної довіреності, [PERSON] була відсутньою у межах м. Києва у зв'язку з перебуванням у відпустці на відпочинку в м. Бердянськ з 19.07.2015р. по 19.08.2015р. Тому просить визнати таку довіреність недійсною. У судовому засіданні представник позивачки ствердив позовні вимоги та дав пояснення, аналогічні змісту позову. Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи судом. У попередніх засіданнях мотиви позову заперечив та пояснив, що позивачці [PERSON] було відомо про відчуження квартири і вона приймала участь у обговоренні цього питання до вчинення правочину, знала довірену особу, якій була видана довіреність і отримала кошти від продажу квартири. Тому вимоги вважає безпідставними. Третя особа приватний нотаріус ЛМНО Гірник І.А. у судове засідання не з'явився, направив заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності. У попередніх засіданнях пояснив, що оспорюваний договір купівлі-продажу оформлявся представником позивачки за належно оформленою довіреністю, посвідченою нотаріально. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. в судове засідання не прибула, проте подала заяву у якій просить розгляд справи проводити без її участі з врахуванням фактичних обставин справи, посилаючись на письмові пояснення, долучені до матеріалів справи. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2014 року по справі № 466/5494/14-ц визнано за [PERSON] та [PERSON], [INFO] - право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS], загальна площа якої становить 50,8 кв. м., комора в підвалі 5,4 кв. м., що стверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності № 31827139 від 29.12.2014 року. 23.12.2014 р. проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно на підставі вказаного судового рішення, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №31827139 від 29.12.2014р. Зокрема, з Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №45531407 від 12.10.2015р. вбачається, що станом на 12.10.2015 р. власником даної квартири став [PERSON], який набув майно у власність згідно договору купівлі-продажу №980 від 08.08.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гірник І.А. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтями 316, 317, 319 ЦК України передбачено, що право власності особа здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Згідно копії розпорядження № 349 від 02.07.2015 року голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради [PERSON] дозволено неповнолітньому [PERSON] за згодою матері [PERSON] укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] Заявою від 07 серпня 2015 року, посвідченою приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за № 2359, [PERSON] надала згоду неповнолітньому [PERSON] укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] Неповнолітній [PERSON] уповноважив [PERSON] продати від його імені належну на праві приватної власності ? частку квартири [ADDRESS] що стверджується копією довіреності від 31.07.2015 року, копією повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей № 29436850 від 08.08.2015 року та копією інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 95750884 від 08.08.2015 року. В матеріалах справи наявна копія довіреності від 02 серпня 2015 року, згідно якої [PERSON] уповноважила [PERSON] для відчуження належної їй на праві приватної власності ? частку квартири [ADDRESS] Позивач [PERSON] категорично заперечила, проти того, що уповноважувала [PERSON] згідно довіреності правом продавати квартиру та пояснила, що вона не була присутня при вчиненні даного правочину , не підписувала його, особи по імені [PERSON] взагалі не знає. У оспорюваній довіреності зазначено, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS]. В той час, як позивач з 19.05.2015 р. зареєстрована за адресою [ADDRESS], про що міститься відмітка у паспорті громадянина України. 21.06.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. направила на адресу суду копію паспорта громадянина України, яким встановлювалась особа [PERSON] при посвідченні довіреності від 02 серпня 2015 року, де чітко видно два різних підписи однієї і тієї ж особи на одному документі, а також фотографії особи, яка підписувала довіреність і надавала паспорт на ім»я [PERSON] - така не відповідає особі позивачки. Із повідомлення ГУНП в Київській області на ім»я позивачки вбачається, що на підставі її заяви про злочин СВ Броварського ВПГУНП в Київській обл. внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про підробку документів -паспорта [PERSON] Відповідно до висновку №3236 криміналістичної експертизи з дослідження підписів та почерку від 29.08.2016 року - підписи від імені [PERSON], розташовані в графі «Підпис» перед записом «[PERSON].» та рукописні записи «[PERSON].» в графі «Підпис» після підпису в двох примірниках довіреності від 02.08.2015 року, посвідчені приватним нотаріусом Шевченко Д.Г. за реєстровим номером 2031, виконані із застосуванням технічних засобів, зокрема перемальовки «на просвіт». Оскільки судом встановлено, що довіреність була підписана не позивачкою, а іншою особою , таку слід визнати недійсною. На підставі вищевказаної довіреності було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] де [PERSON] та [PERSON] зазначені як продавці та [PERSON] як покупець. Позивачка просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] який укладено між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 08.08.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гірник І.А., зареєстрованого в реєстрі за №980 та стягнути з відповідача судові витрати. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Відповідно до змісту ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення , такий правочин визнається судом недійсним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved