Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання спільної малолітньої дитини - [PERSON] [INFO]. Свій позов мотивувала тим, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі однак [INFO] у них народився син [PERSON]. За їх спільною заявою, поданою до органу реєстрації актів цивільного стану, на підставі п.1 ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України, відповідач визнав себе батьком [PERSON], про що свідчить запис у свідоцтві до народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Носковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Позивачка зверталася до відповідача з проханням матеріально підтримувати сина, сплачувати аліменти, так як сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, малолітній [PERSON] проживає з відповідачкою, знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від обовязку утримувати дитину, в добровільному порядку допомоги не надає. За таких обставин просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітнього [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON], заявлені вимоги підтримала з підстав, що наведено у позовній заяві, вислухавши думку відповідача, який зазначив, що він є безробітнім, вказала на те, що вона погоджується з тим щоб розмір аліментів був встановлений судом на рівні 500 грн. на місяць. Відповідач [PERSON], у судовому засідання позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину в розмір 700 грн. визнав частково, вказав, що враховуючи його матеріальний стан він в змозі сплачувати аліменти в розмірі 500 грн., вказав, що він на даний час безробітній, та перебуває в такій якості на відповідному обліку. Представив відповідну довідку про перебування на обліку в якості безробітного в Лівобережному МРЦЗ з 01 грудня 2014 року. Вказав, що він бажає підтримувати матеріально свого малолітнього сина та буде це робити по мірі своїх можливостей. Суд, заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON]. Відповідач визнав себе батьком [PERSON], про що свідчить запис у свідоцтві до народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Носковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, в якому в графі «Батько» вказаний [PERSON] (а.с. 3). Позивач разом з дитиною проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 15 грудня 2014 року №906, виданою виконавчим комітетом Носковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області (а.с.7). Позивач утримує дитину самостійно. Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує, що відповідач ніде не працює та перебуває на обліку як безробітній, здійснює догляд за своєю матір'ю - [PERSON], яка є інвалідом 1 групи, суд враховує також те, що позивач також ніде не працює, та утримує їх спільного з відповідачем малолітнього сина самостійно. Суд бере до уваги також те, що спільна дитина, проживаючи разом з матір'ю, знаходиться на її повному утриманні, що потребує значних коштів. Тому, суд зважаючи на розмір заявлених вимог, взаємний обов'язок батьків по утриманню дітей, зважаючи також на часткове визнання відповідачем позову, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає можливим встановити аліменти в розмірі 500 грн., щомісячно, що буде розумним та справедливим розміром, враховуючи матеріальне становище сторін по справі. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 19.12.2014 року. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial