Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «КСГ «Дніпро» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона перебуває у трудових відносинах з відповідачем, проте в день звільнення 07 вересня 2015 року відповідач не в повному обсязі провів розрахунок з позивачем, а саме: заборгував заробітну плату за липень 2015 року в розмірі 1458,83 грн., яку [PERSON] просила стягнути на її користь з відповідача. Позивач надала суду заяву про розгляд даної цивільної справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання для участі в розгляді даної цивільної справи свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, з 06 травня 2015 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах з «КСГ «Дніпро» та наказом №91-К від 07 вересня 2015 року була звільнена за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України /а. с. 7-8/. Згідно з довідкою про доходи № КД-017 від 12 жовтня 2015 року, виданої ТОВ «КСГ «Дніпро» [PERSON], заробітна плата останньої у липні 2015 року скала 1700 грн. /а. с. 9/. Згідно з ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до положень ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Положеннями ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 1\~458,83 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за липень 2015 року, задовольнивши таким чином позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, враховуючи положення п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за можливе рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання даного позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved