Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 27 серпня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] і проживала з ним однією сім`єю до 23 лютого 2020 року, після чого її проживання з відповідачем було фактично припинено. Зазначає, що від даного шлюбу вони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний момент проживають разом з нею. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них не співпадають погляди на життя. Спільне господарство ними не ведеться. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити її інтересам. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає, між ними досягнуто згоди про утримання дітей. У зв`язку з вищевикладеним просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позові. Також додатково пояснила, що з відповідачем вони не проживають з лютого 2020 року. Судові витрати з відповідача просила не стягувати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні був відсутній, телефонограмою повідомив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27 серпня 2005 року виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, 27 серпня 2005 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 94. Позивач та відповідач є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02 липня 2015 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області). Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не проживають разом, не ведуть спільне господарство. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що його збереження не є можливим. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з\~ст.\~21\~СК України,\~шлюбом є\~сімейний союз\~жінки та\~чоловіка,\~зареєстрований у\~органі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 1 ст. 24 СК України, встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно з усталеною судовою практикою, викладеною у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи із положень ст. 112 СК України, за обставин, які склалися на даний час між сторонами, враховуючи дійсні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, її збереження за таких обставин є неможливим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved