Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулася 24 січня 2017 року до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 900,00 грн. щомісяця з урахуванням індексації, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Також [PERSON] звернулася 26 січня 2017 року до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], за минулий час, а саме за останні три роки у розмірі 700,00 грн. щомісяця. 06 лютого 2017 року провадження в справі за обома позовами були відкритті та одночасно позовні вимоги за обома позовами були обєднані в одне провадження під загальним номером 630/33/17. В обґрунтування заявлених позовних вимог позову [PERSON] вказувала, що з 17 червня 1995 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем і у них 16 грудня 2003 року народився син [PERSON]. Шлюб було розірвано на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 16 січня 2017 року, але фактично вони з відповідачем припинили спільне проживання ще у 2014 році, відколи відповідач почав проживати окремо. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. [PERSON] відповідач з 2014 року матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча неофіційно займається ремонтом транспортних засобів і отримує від цього дохід. Вона намагалася останні три роки отримати від чоловіка аліменти на дітей, але він жодного разу не допоміг на її прохання. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. В доповнення до обставин, викладений у позові, [PERSON] пояснила, що за останні три роки, як вони припинили спільне проживання, вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням надавати допомогу на утримання сина. [PERSON] всі відповіді чоловіка зводилися до того, що грошей у нього немає. Лише кілька разів відповідач приносив невелику кількість харчів, які потім разом з ними зїдав. Також відповідач одного разу згодився прийняти участь у придбанні верхнього одягу для сина, але потім вимагав він неї повернути йому половину вартості цього одягу. Як наголошувала позивач, в іншому турбота відповідача про сина зводилася до обіцянок, які не виконувались. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина до його повноліття в розмірі 900,00 грн. визнав та погодився з тим, що це його обовязок. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів за минулі три роки відповідач [PERSON] заперечував та просив відмовити в її задоволенні. В своїх поясненнях [PERSON] підтвердив, що заробляє гроші ремонтом автомобілів, та наголошував на тому, що виконує всі прохання сина, хоча позивач перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. Він також намагається виконати вимоги колишньої дружини, коли вона до нього звертається, хоча відносини між ними припинилися ще у 2014 році. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази, суд встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 червня 1995 року, який було розірвано рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 16 січня 2017 року, справа № 630/843/16-ц. В період шлюбу у сторін 16 грудня 2003 року народився син [PERSON]. Як встановлено судовим рішенням в справі № 630/843/16-ц, а також підтвердили сторони, шлюбні відносити між ними фактично припинилися ще у 2014 році. Від тоді відповідач [PERSON] фактично не проживає за адресою: [INFO], що підтверджується актом квартального комітету № 57 від 16 січня 2017 року. Згідно з довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/302 від 12 січня 2017 року до складу сім'ї позивача [PERSON] входить її син [PERSON], [INFO]. Те, що дитина знаходяться на утриманні позивача, підтверджується поясненнями сторін, наданими в судовому засідання, а також актом квартального комітету від 12 січня 2017 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошової сумі. Розмір аліментів в твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або отримувача аліментів. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів в твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або отримувача аліментів. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, а тому суд задовольняє позов і стягує з нього аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно, які він в змозі виплачувати. При визначенні розміру аліментів суд враховує наступні обставини: вік, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який є працездатною людиною, отримує нерегулярний дохід та погодився виплачувати аліменти в такому розмірі; стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка потребують відповідного забезпечення з огляду на її вік. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цім Кодексом. За ініціативою позивача [PERSON] в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], Так, свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю відповідача [PERSON], який на початку 2014 року пішов з сім'ї до іншої жінки, залишивши дружину з дітьми. Невістка [PERSON] залишилася проживати з дітьми в будинку, який належить їй, [PERSON], на праві власності. Свідок також підтвердила суду, що її син, [PERSON], інколи допомагав дітям продуктами харчування, одягом та канцелярією. [PERSON] її невістка, [PERSON], жалілася їй, що чоловік не допомагає в утриманні дітей, а самій їй важко впоратися з цим. Після таких розмов вона, [PERSON] разом зі своїм чоловіком йшли на базар та купляли продукти, аби прогодувати онуків. Свідок [PERSON] пояснила суду, що з подружжям [PERSON] знайома з 2013 року, та від тоді почала підтримувати тісні стосунки з [PERSON], позивачем у справі. Навесні 2014 року вона помітила, що стосунки подружжя погіршилися, а потім [PERSON] пішов з сім'ї до іншої жінки. В літку 2014 року вона неодноразово перебувала в гостях у [PERSON] та в її присутності відбувались розмови між [PERSON] і [PERSON], аби той надавав допомогу на утримання сина. [PERSON] відповідав лише відмовою. Також свідок підтвердила, що в її присутності відбувались телефонні розмови між [PERSON] і [PERSON], в яких вона просила надати допомогу на утримання сина, але [PERSON] відмовлявся від надання такої допомоги. Зокрема в серпні 2015 року [PERSON] під час чергової телефонної розмови відмовився допомогти в придбанні канцтоварів, потрібних синові [PERSON] для шкільних навчань. Почувши це, вона, [PERSON], за власні кошти придбала для дитини необхідні канцтовари. Свідок [PERSON] також повідомила суду про обставини, про які вона дізналася безпосередньо від дитини, [PERSON]. В розмовах з нею хлопчик неодноразова згадував про те, що батько обіцяв дати йому грошей на свято Нового 2015 року, на відпочинок та інші його особисті потреби. Через це хлопець звернувся до нею з пропозицією доглядати її собаку, аби у такий спосіб заробити грошей. Оцінюючи пояснення свідків, суд вважає їх достовірними, адже такі свідки не мають зацікавленості у стягненні аліментів з відповідача, та особисто сприймали обставини, за яких відбувались бесіди позивача з відповідачем. Однак, в показаннях свідків відсутні відомості, які б чітко вказувати на період часу, коли позивач [PERSON] розпочала вживати заходи щодо одержання аліментів з відповідача. Докази про це в матеріалах справи також відсутні. Зважаючи на показання свідків, які підтвердили, що відповідач ухилявся від надання на прохання позивача допомоги на утримання сина, суд визначає дату початку періоду, за який аліменти підлягають стягненню, з 01 вересня 2014 року. В своєму позові [PERSON] наголошувала на тому, що аліменти за минулий час необхідно стягнути у розмірі 700,00 грн. за один місяць. [PERSON] належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що протягом минулого часу вона потребувала матеріальної допомоги на утримання сина кожного місяця саме в такому розмірі. Враховуючи ті обставини, що відповідач протягом минулого часу був працездатною людиною, отримував нерегулярний дохід та міг надавати допомогу на утримання сина, але ухилявся від виконання такого обовязку, суд стягує з нього аліменти за період з 01 вересня 2014 року по 23 січня 2017 року в розмірі 500,00 грн. щомісяця, що складає в підсумку 14370,97 грн. (28 місяців * 500,00 грн. = 14000,00 грн.; 500,00 грн./31 день * 23 дні = 370,97 грн.). Також, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 640,00 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум.

Outcome: partial