Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20.10.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі в виконкомі Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 24. В період спільного проживання в них [INFO] року народилась дочка [PERSON], однак дані про батька в актовому записі про її народження записані лише зі слів позивача. Сімейне життя у сторін не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між подружжям та різні погляди на життя. З липня 2013 року сторони прикоротили шлюбні стосунки, тому позивач прийшла до висновку, що подальше проживання та збереження шлюбу неможливе, в зв'язку з чим звернулась з даним позовом до суду. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому позивач позов підтримує та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку та позицію сторін, викладену у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 20.10.2007 року в виконкомі Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 24, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). В період спільного проживання в сторін [INFO] року народилась дочка [PERSON], однак дані про батька в актовому записі про її народження записані лише зі слів позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5), що не заперечується відповідачем. Причинами розпаду сім'ї, згідно позовної заяви, є відсутність взаєморозуміння між подружжям та різні погляди на життя. З липня 2013 року сторони припинили шлюбні відносини, в зв'язку з чим позивач дійшла переконання про неможливість подальшого збереження шлюбу. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сім'ю. Згідно ст. 110 СК України подружжя має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу в разі незгоди подальшого збереження шлюбних відносин. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя й дійсні причини позову, суд вважає, що спільне подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи обставини по даній справі - відсутність взаєморозуміння між подружжям, а також те, що сторони вже більше року не підтримують подружніх стосунків, спільне проживання їх у шлюбі буде суперечити їхнім інтересам та негативно впливати на виховання та розвиток їхньої неповнолітньої дитини. Крім того, сторони примиритися не бажають. Зазначене дає суду законні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]», що відповідає вимогам закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved