Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Позивач не зареєстрована в даній квартирі, але на її ім`я відкритий особовий рахунок в МКП УК «Територія комфорту». Відповідач по справі [PERSON] є сином позивача, а відповідач [PERSON] - колишньою невісткою, яка з 23.04.1999 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із сином позивача - [PERSON] . В шлюбі у сторін народилось двоє дітей: дочка - [PERSON] , 1999 р.н., та син - [PERSON] , 2003 р.н., які є онуками позивача. За згодою позивача, сім`я відповідачів проживала в даній квартирі та з 25.11.2009 року були зареєстровані в квартирі, а їх діти були внесені в особовий рахунок. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2013 року по справі № 127/12768/13-ц шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] був розірваний, після чого колишня невістка позивача відразу виїхала з квартири з усіма своїми речами і контактів з нею позивач не має, місце її перебування невідоме. [PERSON] відразу після розлучення вирішив змінити країну проживання та в серпні 2013 року забрав з квартири всі свої речі і виїхав в США повідомивши, що має намір залишитись там на постійне місце проживання. [PERSON] , який на той час був ще неповнолітнім, деякий час проживав із позивачем, а в січні 2017 року також виїхав в США до свого батька. На даний час [PERSON] та його син [PERSON] отримали громадянство США, тому намірів повертатись в Україну жоден з них не має. Позивач зазначає, що жоден із відповідачів з моменту свого виїзду з квартири більше не повертався, проте, до даного часу вони залишаються зареєстрованими в даній квартирі і не приймають жодних мір, щоб знятись з реєстрації. Вирішити питання із зняттям відповідачів з реєстрації в квартирі [ADDRESS] в позасудовому порядку виявилось неможливим, оскільки [PERSON] та [PERSON] не мають можливості та намірів приїхати в Україну та вирішити це питання. В телефонному режимі вони запропонували позивачу вирішувати питання із зняттям їх з паспортної реєстрації в квартирі самостійно, у будь-який доступний позивачу спосіб. З колишньою невісткою - [PERSON] позивач взагалі не може зв`язатись, оскільки її адреса проживання або місце роботи невідомі позивачу та іншим родичам. Реєстрація відповідачів в квартирі позивача створює для неї незручності та непомірні для своїх доходів витрати по оплаті комунальних платежів, у неї відсутня можливість оформити житлову субсидію. Реєстрація відповідачів в належній позивачу квартирі створює їй перешкоди в користуванні своєю власністю, що стало підставою до звернення до суду із даним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала за обставин, викладених в позовній заяві, просила суд їх задоволити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечила. Судові витрати просила залишити за нею. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі Cудової влади. Відзив на позовну заяву, заяв та клопотань до суду не надали. Відповідно до частини першої\~статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів статей\~223,\~280 ЦПК України,\~суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 15.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., за реєстровим № 8354, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Право приватної власності на дану квартиру позивача зареєстроване 15.07.2003 року в КП ВО ОБТІ в реєстрову книгу № 155 за реєстровим № 834/7003. Довідкою МКП «Управляюча компанія «Територія Комфорту» від 27.06.2021 року №1093 підтверджується, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] . Як вбачається із рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2013 року по справі № 127/12768/13-ц шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] - розірваний. Відповідно до Свідоцтва про народження [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: [PERSON] та [PERSON] , Свідоцтво серії [NUMBER] 23.10.2003 року. Згідно акту від 17.06.2021 року, складеного та підписаного сусідами: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , але [PERSON] та [PERSON] з серпня 2013 року і по теперішній час не проживають, а [PERSON] з січня 2017 року по теперішній час не проживає. Підписи посвідчені начальником МКП «Управляюча компанія «Територія Комфорту». \~ \~ \~ \~Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] вони не бачили з 2013 року, оскільки вони розлучились та роз`їхались і їхніх речей в даній квартирі немає. [PERSON] з 2017 року також не проживає в даній квартирі, оскільки виїхав до свого батька [PERSON] в США на постійне місце проживання та його речей в квартирі не залишилось. Статтею 41 Конституції України\~та\~ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.\~316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналогічна норма закону щодо користування членом сім`ї власника на рівні з ним його житлом міститься в ч. 1\~ст. 156 ЖК УРСР. Разом з тим, положенням ч. 2 ст.405 ЦК України\~передбачено юридичну підставу втрати членом сім`ї власника права на користування житлом власника, а саме - відсутність члена сім`ї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або за законом. В судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджено відповідними доказами, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , але за даною адресою не проживають без поважних причин понад один рік, у зв`язку з чим вони підлягають визнанню такими, що втратили право користування зазначеним житлом. Враховуючи те, що факт відсутності відповідачів за місцем своєї реєстрації понад один рік встановлено, а визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням має для позивача як власника житла важливе юридичне значення, суд вважає за можливе задовольнити позов. Отже, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати за клопотанням позивача підлягають залишенню за нею. На підставі викладеного та

Outcome: approved