Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві позивач посилається на те, що згідно з копією свідоцтва про народження від 17 травня 2017 року 1-ФМ №381658 батьками дитини - [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Вказує, що дитина проживає разом із матірю - [PERSON], що стверджується копією довідки ТОВ «Наш-Добробут» №1078 від 21.09.2017 року. Зазначає, що відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню своєї доньки. У зв'язку з тим, що у відповідача дохід є нерегулярним, мінливим, тому вважає, що в даному випадку слід визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме 2000 /дві/ тисячі гривень на місяць відповідно до ч. 1 ст.184 СК України. Пояснює, що весь цей час вона своїми власними силами намагалася гідно утримувати дитину, але її фінансові можливості не дозволяють й надалі забезпечувати її усім необхідним. На підставі викладеного просить суд стягнути із [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 /дві/ тисячі гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у дане судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 8800021870825; 880002223880 4), які вручено 06.11.2017 року особисто та 10.01.2017 року за довіреністю, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Відтак, на підставі ч. ч. 3, 4 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто за відсутності відповідача , на підставі наявних у ній даних та доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.06.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом № 258, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 117258, виданим 26.06.2014 року. Згідно з даними свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії І-ФМ № 381658, виданим Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 17.05.2017 року, її батьком значиться відповідач [PERSON], а матірю позивач [PERSON]. За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як встановлено судом та вбачається з копії довідки № 1078 від 21.09.2017 року, виданої ТОВ «НАШ-ДОБРОБУТ», їх спільна дитина проживає з матірю за адресою [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідач не виконує своїх обовязків по утриманню доньки, дитина потребує матеріального забезпечення, зі слів позивачки у відповідача дохід є нерегулярним, мінливим, між батьками відсутня домовленість про сплату аліментів на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за\~ малолітньою дитиною, вік дитини, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність у нього постійного місця праці, де заробіток його носить нерегулярний (мінливий) характер, а також вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж пятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2\~ст. 182 СК України. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обовязку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що в силу вимог\~ст. 180 СК України з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на їх малолітню доньку [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 29.09.2017 року і до досягнення нею повноліття. Беручи до уваги, що згідно зі\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено прожитковий мінімум для віком до 6 років з 1 січня 2018 року 1492 грн., така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей хоча б найнеобхіднішим. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. За приписами ч. 1 ст. 13, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України визначено, що\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 2000,00 грн. щомісячно на утримання дитини, позивач суду не надала, відтак у решті позовних вимог слід відмовити. При цьому, оскільки позивач предявила позов 29.09.2017 року, то в силу ч. 1\~ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 6 ст.\~259, ч. 6 ст.\~268 ЦПК України\~31.01.2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 02.02.2018 року.

Outcome: partial