Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи, що 17 вересня 2011 року у виконавчому комітеті Зорянської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалося, останні роки сумісного проживання між ними виникали конфлікти, причиною яких було відсутність порозуміння. З вересня 2016 року роживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Просить розірвати шлюб, так як подальше спільне проживання та збереження сімї вважає неможливим. Крім того, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягненням сином повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Мороз». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 17 вересня 2011 року у виконавчому комітеті Зорянської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 15, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.4/. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.9/. Подружнє життя між сторонам не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сімейним кодексом України передбачено обов`язок суду з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взяти до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя ( ч. 1 ст. 112 СК України). Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу ( ч. 2 ст. 112 СК України). Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого суд вважає подальше спільне проживання подружжя та збереження сім'ї неможливим, так як це протирічить інтересам позивача, тому позов у частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки обов'язок по утриманню дітей є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, а відповідач не виконує свій обовязок по утриманню сина, у звязку з чим суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є законними та обгрунтованим, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved