Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області, за участю третьої особи Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, в якому просила зняти арешт, накладений постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції [PERSON] від 13 березня 2012р. у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2а-2246, виданого 19 серпня 2011р., Херсонським окружним адміністративним судом на належні [PERSON] ? частину житлового будинку по проспекту Миру, 147 у м. Генічеську Херсонської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач по справі є власником ? будинка по проспекту Миру, 147 у м. Генічеську. Херсонським окружним адміністративним судом з позивача на користь УПФУ у Генічеському районі було стягнуто 1451,68 грн., у звязку з чим було видано виконавчий лист №2а-2246. Вказаний виконавчий лист надійшов на виконання до відділу ДВС Генічеського РУЮ у Херсонській області, де в рамках виконавчого провадження було накладено арешт на належну їй на праві власності частину будинку. Зазначає, що оскільки нею у повному обсязі виконано рішення суду, виконавче провадження закінчено та знищено, а арешт з майна не знято, тому є підстави для знаття арешту у судовому порядку, що й стало підставою звернення до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні зазначила, що жодної заборгованості [PERSON] перед ГУ ПФУ у Херсонській області не має, а тому не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Зазначив, що дійсно виконавче провадження про стягнення з [PERSON] грошових коштів на користь УПФУ у Генічеському районі було закінчено у звязку з фактичним виконанням, проте арешт з майна знято не було. Зазначив, що оскільки виконавче провадження знищено, то самостійно державний виконавець не має можливості його зняти. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, [PERSON] є власницею ? будинку №147 по проспекту Миру у Генічеську Херсонської області. На підставі виконавчого листа №2а-2246 від 19 серпня 2011р. Херсонським окружним адміністративним судом з [PERSON] на користь УПФУ у Генічеському районі Херсонської області було стягнуто 1451,68 грн. заборгованості зі сплати ЄСВ. Вказаний виконавчий лист надійшов на виконання до Генічеського ВДВС РУЮ у Херсонській області, та в рамках виконавчого провадження, 13 березня 2012р. державним виконавцем Шевчук Л.В. було накладено арешт на ? частки домоволодіння №147 по проспекту Миру у м. Генічеську, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 листопада 2017р. 09 листопада 2017р. [PERSON] звернулась до начальника Генічеського ВДВС із заявою про зняття арешту з майна, мотивуючи тим, що жодної заборгованості перед УПФУ не має. На підтвердження своїх доводів було надано довідку Генічеського обєднаного УПФУ за підписом начальника [PERSON], згідно якої значилось, що станом на 01 жовтня 2013р. заборгованість зі сплати ЄСВ у [PERSON] відсутня. За наслідком розгляду листа позивача начальником Генічеського районного відділу ДВС було надано відповідь від 13 листопада 2017р., за №11489, якою повідомлялось, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2а-2246 знищено зі спливом терміну зберігання. Оскільки, у знятті арешту з майна позивача фактично було відмовлено, остання змушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами суд зазначає наступне. Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст. 319 Цивільного кодексу України\~власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. У порушення вказаних вимог закону, при закінченні виконавчого провадження, арешт і заборона відчуження, накладений на майно боржника [PERSON] державним виконавцем не знято. За змістом ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки, як встановлено в ході судового розгляду, заборгованість на даний час за внесками ЄСВ перед Пенсійним фондом у боржника [PERSON] відсутня і виконавче провадження закінчено та в подальшому знищено, то арешт на вищезазначене майно має бути знятий в порядку захисту власників арештованого майна, яким є позивач, відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України. Згідно з ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, накладений арешт на 1/4 будинку №147 по проспекту Миру у м. Генічеську, належне [PERSON], порушує можливості реалізації позивачем своїх прав власності на вищезазначене нерухоме майно, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось, а тому суд залишає їх за позивачем.

Outcome: approved