Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 29.03.2008 року виданого АТ «Сумське машинобудівне науково-виборче об`єднання імені В.М, Фрунзе» вона є співвласником одноквартирного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 21.09.2007 між сторонами зареєстровано шлюб, який рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 06.03.2019 був розірваний. Колишній чоловік позивача - [PERSON] зареєстрований в будинку, але фактично не проживає у ньому без поважних причин, ним не користується, його речі в будинку відсутні. У зв`язку із чим, посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 405 ЦК України позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Ухвалою від 27.10.2021 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні 17.11.2021 позивач вимоги підтримала, зазначила, що її колишній чоловік не проживає із нею, оскільки проживає в м. Суми з іншою жінкою. У судове засідання 01.12.2021 позивач не з`явилась, до суду подала заяву, в якій справу просила розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву у якій проти позовних вимог не заперечує. Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що відповідач фактично визнав вимоги, на підтвердження чого подав відповідну заяву, суд вважає за можливе за наслідками підготовчого провадження ухвалити рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Так, відповідно до свідоцтва про право власності № 3734 від 29.03.2000 року виданого АТ «Сумське машинобудівне науково-виборче об`єднання імені В.М. Фрунзе» [PERSON] є співвласником частини одноквартирного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 21.09.2007 перебували у шлюбі, зареєстрованому Ворожбянським виконкомом Лебединського району Сумської області, актовий запис № 09. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с. 6). Заочним рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 06.03.2019 року по справі № 580/88/19 шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано (а.с. 7). Згідно з довідкою про зареєстрованих в житловому приміщенні осіб від 29.09.2021 року № 557, у житловому приміщенні, яке належить [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] (а.с. 8). Звернувшись до суду позивач вказує на те, що реєстрація відповідача - її колишнього чоловіка, у належному їй будинку позбавляє її можливості вільно розпоряджатися належним їй майном, в тому числі оформити житлову субсидію. Вирішуючи справу по суті вимог, суд зазначає наступне. Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. За ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Як зазначила позивач, на даний час вона не має змоги вільно розпоряджатися належним їй майном, оскільки реєстрація відповідача, який не проживає в будинку більше року (фактично більше 4 років), позбавляє її можливості в тому числі оформити субсидію на оплату вартості житлово-комунальних послуг. З урахуванням наведеного, з метою недопущення подальшого порушення прав позивача на вільне користування та розпорядження належним їй майном, зважаючи на те, що [PERSON] визнав позовні вимоги, право власності [PERSON] підлягає захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Outcome: approved