Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, третя особа - Орган опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області. У позові вказувала, що з 14.10.2006 року по 22.10.2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Рішенням Вижницького районного суду від 22.10.2012 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. В шлюбі [INFO] року народилася дочка [PERSON], за рішенням суму місце проживання дочки визначено з нею та стягнуто з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки до досягнення нею повноліття. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач приймає участь у вихованні дитини - сплачує аліменти, цікавиться її розвитком та матеріально допомагає її утримувати. Проте відповідач на даний час перебуває за кордоном у Лівії, де офіційно працює. Там немає консульської установи України, а тому немає можливості надати дозвіл на виїзд дочки за кордон для відпочинку та оздоровлення. Дочка часто хворіє, для лікування та профілактики яких за рекомендаціями лікарів необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку. Зазначала, що придбала туристичну путівку для сім'ї, в тому числі для дочки [PERSON] на відпочинок в м. Анталія Туреччина з 08.08.2018 року по 15.08.2018 року. Посилаючись на ст.ст.2, 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.4 Постанови КМУ від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» просила надати дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO] за кордон без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON] з 01.08.2018 року по 30.08.2018 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, належно повідомлена про місце, день та годину слухання справи. В адресованій суду заяві позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Щодо винесення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про місце, день та годину слухання справи в порядку ч.3 ст.130 ЦПК України - вручена за зареєстрованою адресою проживання відповідача його батькові. Причини своєї неявки суду не повідомив та не подав у встановлений судом строк відзив на позов. У судове засідання представник третьої особи - Органу опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області Усова В.П. не з'явилася, належно повідомлена про місце, день та годину слухання справи. В адресованій суду заяві просила справу розглядати за її відсутності та при винесенні рішення захистити права неповнолітньої дитини. З письмової згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2006 року. У шлюбі, [INFO] року у сторін народилася дочка [PERSON]. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 22.10.2012 року по цивільній справі №2-885/12 позов [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дочку в частці від заробітку (доходу) відповідача - задоволено. Розірвано шлюб, зареєстрований 14.10.2006 року у виконкомі Міліївської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, про що було зроблено актовий запис №20 між [PERSON] та [PERSON] Стягнуто з [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили, а тому встановлені ним обставини в силу положень ч.4 ст.82 ЦПК України не потребують доказуванню. Згідно копії свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] виданого 29.05.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області - [PERSON], [INFO] 29.05.2013 року змінила прізвище на [PERSON]. Позивачем придбано туристичну путівку для чотирьох чоловік: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на відпочинок в м. Аланья, Туреччина з 08.08.2018 року по 15.08.2018 року, що підтверджується її копією. Неповнолітня [PERSON], [INFO] документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон [NUMBER], виданим 19.08.2017 року органом №7313, що підтверджується його копією. Згідно довідки Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №4-1025 від 16.04.2018 року - [PERSON], [INFO] на даний час перебуває за кордоном. Відсутність [PERSON] на території України стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57. Відповідно до п.3 вказаних Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Відповідно до п.4 Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку і закінчення. Відповідно до Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що бажання позивача отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон повністю узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, тому суд не вбачає жодних підстав, що обмежують право виїзду дочки сторін за кордон і вважає, що надання дозволу на її виїзд за кордон без згоди батька буде відповідати її інтересам. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі наведеного, ст.313 ЦК України, ст.ст.141, 150, 154, 155 СК України, ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57,

Outcome: approved