Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті [INFO] у м. Макіївка, Донецької обл., батька заявника - [PERSON], [INFO] Заява обґрунтована тим, що [PERSON] було відмовлено в реєстрації факту смерті померлого батька, з підстав того, що встановлюючий це документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У судове засідання заявник не з'явилась, у поданій заяві просила розгляд справи проводити без її участі та задовольнити заяву про встановлення факту смерті. Представник заінтересованої особи свого права на участь у судовому засіданні не використав, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про задоволення заяви наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що заявник [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджено відповідними Свідоцтвом про народження та Свідоцтвом про шлюб заявника. Відповідно до Лікарського свідоцтва про смерть № 426 від [INFO] [PERSON] [INFO], помер [INFO] у м. Макіївка, Донецької обл., причина смерті - хронічна серцево-судинна недостатність . Державна реєстрація смерті громадянина [PERSON] не була проведена на території України, оскільки відповідно до наданої довідки Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану, заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, який виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до наданої копії паспорта [PERSON], [INFO], він був громадянином України. Відповідно до п.1 Постанови Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015р. «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно з додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. (ч. 2 ст. 317 ЦПК України). Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Лікарське свідоцтво про смерть форми 106/о, заявник не може отримати у медичному закладі м. Макіївки, оскільки м. Макіївка належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Отже, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості без судового рішення зареєструвати смерть [PERSON], відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року. Крім того, як вказано у Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.04.2017р., документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України (наразі ст. 317 ЦПК України). До такого висновку ВССУ прийшов у контексті європейської практики, зокрема, враховуючи висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Згідно з п.2 ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Враховуючи те, що заявник не має об'єктивної можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті, зокрема лікарське свідоцтво про смерть відповідної форми, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість його вимог. На підставі викладеного, Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved