Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Вінницької міської ради про визнання недійсним договору іпотеки. Позовна заява мотивована ти, що 26.07.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умов якого підлягала передачі в позику грошова сума в розмірі 633 660 грн., що відповідає еквіваленту 23 600 дол. США. Фактично, відповідачем було передано позивачу кошти в розмірі 23 600 дол. США. Даний договір іпотеки засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірієвою О.С. та зареєстрований реєстрі під №856. Предметом іпотеки за зазначеним договором являється трикімнатна квартира, загальною площею 101.3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що даний договір іпотеки укладено з порушенням законодавства, оскільки в квартирі на той момент проживали та були зареєстровані двоє малолітніх дітей. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати договір іпотеки від 26.07.2018 року недійсним. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Бойко М.П. заперечила щодо задоволення даного позову. Заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8-11). Відповідно до договору дарування від 28.03.2012 року [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] . (а.с.12-14). 26.07.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого остання позичила 633 660 грн. строком до 26.01.2019 року без сплати процентів. (а.с.18-19,20). Із довідки про склад сім`ї з ОСББ «Збишка 2А» від 03.04.2019 року за №0002 та довідки про особовий рахунок за №90201035 вбачається, що діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані з 06.08.2013 року за адресою [ADDRESS] . (а.с.6, 7). В той же час з довідки від 23.07.2018 року, виданої начальником ОСББ «Збишка 2А», вбачається, що в кватирі [ADDRESS] зареєстрована та проживає лише позивач [PERSON] . Саме на підставі, окрім інших документів, цієї довідки 26.07.2018 року посвідчувався приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу спірний договір іпотеки.( а.с.52,53). Принагідно зазначити, що довідка про склад сім`ї видається відповідним підприємством (організацією) за місцем реєстрації сім`ї уповноваженому власнику житлового будинку. Таким підприємством (організацією) є підприємство (організація), що здійснює управління житловим будинком, у якому зареєстрована особа та її сім`я (Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів). За ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.ч.2, 3 ст.215 ЦК України). Відповідно до ч.ч.2,3 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Згідно зі ст.177 СК України та ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. За змістом ч.6 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України правочин, що вчиняється батьками і суперечить правам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним. За таких обставин вчинення батьками неповнолітньої дитини певного правочину без попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену ст.177 СК України заборону. Проте сам по собі цей факт не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнано недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред`явлено позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення. Згідно зі ст.9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували права членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку. Відповідно до ч.ч.2-4 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Отже, якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої особи і укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, не може бути підставою для визнання договору іпотеки недійсними, а може спричинити інші наслідки, передбаченні законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування. Суд враховує, що укладаючи договір іпотеки позивач не визнавала права третіх осіб щодо предмету іпотеки, зокрема дітей, що відображено у відповідній нотаріально посвідченій заяві. Таким чином, права дітей оспорюваним правочином не порушені та відсутні правові підстави для визнання договору іпотеки недійсним за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування. Передбачене ст.177 СК України, ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, є порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору. Саме такі правові позиції висловлені в постановах Верховного Суду України від 10.02.2013 року в справі № 6-1793цс15, від 11.05.2016 року в справі № 6-806 цс16 та від 22.06.2016 року в справі № 6-1024цс16. З огляду на наведені обставини суд вважає, що дії позивача [PERSON] під час укладення договору іпотеки не можуть вважатися добросовісними. При цьому обставин, які б свідчили про недобросовісність іпотекодержателя відповідача [PERSON] , не встановлено. Окрім того Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі, рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії, рішення від 30.05.2013 року) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Положення ЦК України (ч.2 ст.29) щодо вільного обрання особою, яка досягла 14 років, місця проживання уточнюються СК України, за змістом ч.3 ст.160 якого така дитина самостійно визначає своє місце проживання з одним із батьків. Під час укладання спірного договору позивачем [PERSON] особисто було надано нотаріусу довідку про склад сім`ї, в якій її діти не були зареєстровані у даній квартирі. Однак, в судовому засіданні позивач [PERSON] запевнила суд, що її діти [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані в кватирі [ADDRESS] , проте жодних довідок про місце реєстрації дитини від неї нотаріусом не вимагалось. Такі дії позивача, в тому числі і надання суду іншої довідки про склад сім`ї ОСББ «Збишка 2а» від 03.04.2019 року, суд трактує як намагання ввести його в оману і ще раз свідчить про недобросовісність дій позивача при укладанні спірного договору. Отже, при укладенні спірного договору права відповідача на користування житлом порушені не були. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позову про визнання недійсним договору іпотеки.

Outcome: dismissed