Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], у якому просила стягнути на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частина від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 03.03.2015 року. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Близько місяця сторони шлюбних відносин не підтримують, та проживають окремо. Діти залишились проживати разом із позивачем, та повністю знаходяться на її утриманні. [PERSON], працюючи офіційно у ФОП [PERSON], та регулярно отримуючи заробітну плату, постійної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивач змушена звертатись до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON], підтримавши повністю позовні вимоги, пояснила, що вона перебуває по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, та отримує 800 грн. на місяць, а оскільки відповідач регулярної допомоги на утримання дитини не надає, то вона звернулась до суду із позовом. Відповідач [PERSON], погодившись із позовними вимогами [PERSON], вказував, що працює, отримує заробітну плату, та згідний сплачувати аліменти на утримання дітей. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов такого. Судом встановлено, що сторони з 03.03.2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі,однак протягом останніх двох місяців проживають порізно. За час спільного проживання, а саме 04.04.2011 року у них народилась дочка [PERSON], а 31.01.2016 року - син [PERSON], які на теперішній час проживають разом із матірю, тобто позивачем. Відповідач [PERSON] постійної та достатньої допомоги позивачу на утримання дітей не надає, що сторонами не оспорено. Наведені обставини підтверджуються поясненнями сторін та письмовими доказами. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум у 2018 році встановлений на дітей віком до 6 років з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зясовано судом, відповідач офіційно працює оббивальником меблів у ФОП [PERSON] с. Зіньків та щомісячно отримує заробітну плату у мінімальному розмірі. А тому враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, їхній стан здоровя, вік дітей та їх матеріальні потреби, розмір аліментів суд визначає згідно з положеннями ст. 183 СК України в частці від постійного доходу відповідача у розмірі 1/3 частини щомісячно, як просила позивач та визнав відповідач. В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня предявлення позову, а відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved