Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Чорноморської міської ради Одеської області, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Десять», в якому просить визнати недійсним та скасувати Рішення Чорноморської міської ради Одеської області від 27 січня 2017 року за №202\\31-VІІ яким було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: [ADDRESS] , для розміщення 4-х поверхового 100 квартирного жилого будинку з експлуатованим цокольним поверхом, в постійне користування об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Десять», та передано в постійне користування об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Десять» земельну ділянку площею 0,6000 га (кадастровий номер 5110800000:02:028:0054) (т.1 а.с.2-9). Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що Рішенням Чорноморської міської ради Одеської області від 27.01.2017 року за №202\\31-VII було затверджено технічну документацію та передано в постійне користування об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Десять» земельну ділянку площею 0,6000 га (кадастровий номер 5110800000:02:028:0054), на території якої знаходиться багатоквартирний будинок [ADDRESS] , чим порушені права співвласників квартир, даного будинку, в тому числі права позивача, як власника квартири яка знаходиться за вказаною адресою. Представники позивача [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача ОСББ «Десять» Стамотакі В.П. проти задоволення позовних вимог заперечував, обґрунтовуючи свої доводи тим, що Рішення Чорноморської міської ради Одеської області від 27.01.2017 року за №202\\31-VII є законним у зв`язку з тим, що згідно Рішення Виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області від 26.04.2004 року за №374, будинок [ADDRESS] підлягав зносу в межах реконструкції мікрорайону №3 в місті Іллічівську. У задоволенні позову просив відмовити. Представник відповідача ОСББ «Десять» Попов В.В. проти задоволення позовних вимог також заперечував, обґрунтовуючи свої доводи тим, що Рішенням Чорноморської міської ради Одеської області від 27.01.2017 року за №202\\31-VII права позивача не порушені. У задоволенні позову просив відмовити. Представник відповідача Чорноморської міської ради Одеської області Охотніков В.В. проти задоволення позовних вимог заперечував, обґрунтовуючи свої доводи тим, що Рішення Чорноморської міської ради Одеської області від 27.01.2017 року за №202\\31-VII є законним, при його прийнятті дотримано усі вимоги законодавства. У задоволенні позову просив відмовити. Представник третьої особи Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки не сповістив, надав до суду пояснення третьої особи на позов, в яких зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, свою позицію обґрунтовує тим, що реалізація КП «МУЖКГ» зобов`язань з утримання будинку та прибудинкової території, в частині надання належної якості комунальних послуг позивачу та іншим співвласникам будинку, пов`язана з можливістю безперешкодного доступу працівників КП «МУЖКГ» до будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідач ОСББ «Десять», зловживаючи правом постійного користування земельною ділянкою, яке виникло на підставі оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування, ОСББ «Десть» встановило навколо свого будинку паркан, наявність якого обмежує доступ представників та спеціальної техніки КП «МУЖКГ» до будинку за адресою: [ADDRESS] , забороняє пропускати техніку та співробітників КП «МУЖКГ» для проведення ремонтних робіт житлового будинку [ADDRESS] . Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Чорноморської міської ради Одеської області від 27.01.2017 року за №202/31-VII затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: [ADDRESS] для розміщення 4-х поверхового 100 квартирного жилого будинку з експлуатованим цокольним поверхом, в постійне користування об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Десять», та передано в постійне користування об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Десять» земельну ділянку площею 0,6000 га (кадастровий номер 5110800000:02:028:0054) для розміщення 4-х поверхового 100 квартирного жилого будинку з експлуатованим цокольним поверхом (т.1 а.с.18). Судом встановлено, що в межах земельної ділянки, площею 0,6000 га, кадастровий номер 5110800000:02:028:0054, яка оскаржуваним рішенням передана в постійне користування ОСББ «Десять» для обслуговування 4-х поверхового 100 квартирного жилого будинку з експлуатованим цокольним поверхом за адресою [ADDRESS] будинок за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується Генеральним планом міста Чорноморськ та не заперечувалось всіма учасниками судового процесу, в тому числі представником Чорноморської міської ради Одеської області. Ст.39 Земельного кодексу України встановлено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Відповідно до ст.17 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Згідно ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Згідно ст.1 ЗУ «Про землеустрій» документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо. Технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування. Згідно ст.55 ЗУ «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку;в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем; ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території);д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); є) копію правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об`єкти зареєстровані); ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт; з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів);и) кадастровий план земельної ділянки; і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки;ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); й) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Судом встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: [ADDRESS] , для розміщення 4-х поверхового 100 квартирного жилого будинку з експлуатованим цокольним поверхом, не містить інформацію про наявність на даній земельній ділянці багатоквартирного житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про регулювання містобудівної документації» планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях. Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної документації» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану. Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником. У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану. Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про регулювання містобудівної документації» Детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці. Відповідно до ч.17 ст.186 Земельного Кодексу України підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. Враховуючі наведене вище, Чорноморська міська рада Одеської області, погоджуючи технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: [ADDRESS] для розміщення 4-х поверхового 100 квартирного жилого будинку з експлуатованим цокольним поверхом, порушила норми ст.186 ЗК України. Отже Рішення Чорноморської міської ради Одеської області від 27 січня 2017 року за №202\\31-VІІ, яким було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: [ADDRESS] для розміщення 4-х поверхового 100 квартирного жилого будинку з експлуатованим цокольним поверхом, в постійне користування об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Десять», та передано в постійне користування об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Десять» земельну ділянку площею 0,6000 га (кадастровий номер 5110800000:02:028:0054), - підлягає скасуванню. Доводи представника відповідача ОСББ «Десять» Стамотакі В.П. про те, що будинок [ADDRESS] підлягає зносу на підставі Рішення Виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області від 26.04.2004 року за №374 є безпідставними, у зв`язку з тим, що зазначене рішення виконавчого комітету не може бути реалізовано з підстав ліквідації ТОВ «Фірма «АББО», що також підтверджується поясненнями представника Чорноморської міської ради одеської області Охотнікова В.В. Доводи представника відповідача ОСББ «Десять» Попова В.В. про відсутність порушених прав позивача є помилковими. Так, позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.35). Суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею врегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 року №2768-111 (далі - ЗК України). Відповідно до частини 1 статті 92 ЗК України передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Згідно до частини 2 статті 92 ЗК України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування»; ґ) заклади освіти незалежно від форми власності; д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Положеннями статті 95 ЗК України передбачено, що, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Приписами частин 1, 2, 5 статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Частинами 1, 2, 3 ст.42 ЗК України визначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Згідно ст.1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Відповідно до ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. В одному багатоквартирному будинку може бути створено тільки одне об`єднання. Згідно ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Приписами ст.9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Частиною 1 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Пунктом 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Згідно ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відтак, оскільки позивач є власником житлового приміщення, розташованого у багатоквартирному будинку, він може користуватися вказаною земельною ділянкою на рівні з іншими співвласниками. Оскільки, оскаржуваним рішенням Чорноморської міської ради Одеської області земельну ділянку передано ОСББ «Десять» в постійне користування без врахування інтересів та прав власників квартир будинку [ADDRESS] , одним з яких є позивач, права позивача на користування земельної ділянкою порушені. Зазначене підтверджується також поясненнями третьої особи КП «Міське управління житлово-комунального господарства» відповідно до яких КП «МУЖКГ» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] . Позивач та і інші співвласники квартир в будинку [ADDRESS] , вчасно та в повному обсязі сплачують на рахунок КП «МУЖКГ», вартість послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Реалізація КП «МУЖКГ» зобов`язань з утримання будинку та прибудинкової території, в частині надання належної якості комунальних послуг позивачу та іншим співвласникам будинку, пов`язана з можливістю безперешкодного доступу працівників КП «МУЖКГ» до будинку за адресою: [ADDRESS] . Однак, зловживаючи правом постійного користування земельною ділянкою, яке виникло на підставі оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування, ОСББ «Десть» встановило навколо свого будинку паркан, наявність якого обмежує доступ представників та спеціальної техніки КП «МУЖКГ» до будинку за адресою: [ADDRESS] .Крім того, є випадки коли голова ОСББ «Десять» взагалі заборонив пропускати техніку та співробітників КП МУЖКГ» для проведення ремонтних робіт житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved