Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 23 листопада 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Сімейне життя не склалось з причини несумісності характерів, відсутністю взаєморозуміння, різних поглядів на життя. З 25 січня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивачка вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, втрачено почуття любові та поваги, що суперечить її інтересам. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, на розірвання шлюбу згоден, але заперечує проти стягнення з нього судового збору та просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши письмові документи, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 23 листопада 2013 року позивачка та відповідач уклали шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2265. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. З 25 січня 2017 року сторони шлюбні відносини припинили, проживають окремо та спільне господарство не ведеться. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час реєстрації шлюбу позивачкою було змінене дошлюбне прізвище «Затік». Позивачка просить після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «Єлховська». Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду у відповідній частині. Згідно до ч.1, 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; витрати повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. З копії свідоцтва про народження серії І-ЖД №391740 вбачається, що у сторін по справі є малолітня дитина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що сторонами по справі не оспорюється. Таким чином, відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved