Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом про надання дозволу на виїзд дітей в [PERSON] Крим; тимчасові поїздки за межі України без згоди батька; виготовлення паспорта громадян України для виїзду за кордон. В обґрунтування заявленого позову покликаючись на те, що від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. На даний час сторони розірвали шлюбні відносини та проживають окремо, доньки виявили більшу прихильність до неї та проживають разом з нею. Позивач має намір і можливість разом із донькою виїжджати в Крим та за межі України на відпочинок, оскільки останні мають потребу в таких поїздках. Відповідач, на даний час відмовляється надати дозвіл, зловживаючи своїми батьківськими правами, у звязку з чим змушена звернутись до суду за захистом прав та інтересів своєї доньки та отримання зазначеного дозволу. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін, та ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження серії 1-СГ №048391 та серії 1-СГ №258408. Згідно рішення Галицького районного суду м.Львова від 20.05.2015 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Встановлено, що батько дитини [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, відмовляється надати [PERSON] згоду на тимчасовий виїзд доньок в АР Крим, та виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, при цьому, не наводить аргументів його відмови. Суд прийняв до уваги те, що можливість поїздок дитини в АР Крим сприятиме їх розвитку, адаптації у суспільстві, розширюватиме її кругозір, сприятиме забезпеченню її прав та інтересів, а також сприятиме оздоровленню, оскільки такого потребують, про що в матеріалах справи наявні довідки. Суд вважає, що ухилення відповідача у наданні згоди на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітніх дітей та тимчасові поїздки разом з матірю в АР Крим не має ніякого правового підґрунтя, є безпідставним і таким, що суперечить вимогам ч. 2, ч. 4 ст. 150, ч. 1, ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», так як предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини і батьківське право не може здійснюватись всупереч цим інтересам. Дії відповідача також суперечать ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, у відповідності до якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.2 ст.2 Протоколу №4 Конвенції «Про права людини», кожен має право вільно залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею ст.313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування та може бути обмежена в цьому лише у випадках, встановлених законом. Згідно ч.7, ч.8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.2, ч.4 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Як вбачається із ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1, ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Пунктом п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної [PERSON] Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Згідно з п.3 Порядком вїзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неїЗатвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року № 367 - вїзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови предявлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (ЗП України, 1995 р., № 4, ст. 92; 2010 р., № 65, ст. 2239).; виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови предявлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. У звязку з тим, що від відповідача неможливо отримати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей разом із позивачкою в м.Алупка АР Крим, відповідачка не може оформити відповідних документів, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволення.

Outcome: partial