Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 07.07.2016 року рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні та вихованні. На сьогоднішній день матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] не надає, хоча згідно зі ст. 180 СК України зобовязаний утримувати дитину до досягнення повноліття, тому позивач звернулась до суду з даним позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 28 березня 2017 року, відповідно до ст. 158-1 ЦПК України, ухвалено проводити судове засідання 26 квітня 2017 року в режимі відеоконференції із Київським слідчим ізолятором №13, в якому утримується відповідач [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав та погодився на стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу (заробітку). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27лютого 1991 року та набула чинності для України 27\~вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із\~ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що у сторін, які перебували у зареєстрованому шлюбі, народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ №212492 (а.с.5). Рішенням суду від 07.07.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) О.С., зареєстрований 01.06.2011 року у\~виконавчому комітеті Цибулівської сільської ради Тростянецького району вінницької області, актовий запис № 2 розірвано (а.с.6). Згідно інформації від 16.02.2017 року №08-2779, наданої першим заступником начальника Київського СІЗО, [PERSON], [INFO], утримується в Київському слідчому ізоляторі з 21.10.2014 року по теперішній час (а.с.22). Таким чином, відповідач не проживає з позивачем однією сімєю, в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязку утримувати дитину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України. Відповідно до ч.1ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. СК України\~передбачає різні способи надання батьками утримання своїм дітям, у тому числі й стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття (ст. 181 СК України). Частиною 3\~статті 181 СК України\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1\~ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Положення ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 181, 182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів після їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами одержувача аліментів, а при визначенні розміру аліментів суд має враховувати матеріальне становище сторін, інші фактичні обставини справи та власне мету зобов'язання щодо утримання. Суд також враховує, що дитина проживає з матірю, яка має обмежені можливості її утримувати, а забезпечення потреб дитини вимагає значних витрат. Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2017 року становить 1689 грн. Протягом року прожиткові мінімуми збільшуються. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 1/3\~ частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, а відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у визначеному розмірі. Відповідач зобов'язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя нарівні з позивачем. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти. Доказів того, що у відповідача на утриманні перебувають інші діти, непрацездатні батьки, що мають значення для визначення розміру аліментів, суду подано не було. При визначення розміру аліментів суд враховує зазначені сторонами дані, визнання позову відповідачем, тому вважає за можливе стягнути їх в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання дитини щомісячно аліменти і саме такий розмір аліментів не суперечитиме інтересам дитини. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача, починаючи з 14 листопада 2016 року. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн., та на коисть позивача витрати на правову допомогу в розмірі 350,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved