Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], треті особи: Головне управління юстиції у місті Києві, Третя Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] внаслідок хронічної ішемічної хвороби серця померла двоюрідна позивача [PERSON], [INFO], яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме квартири [ADDRESS] та [ADDRESS]. Позивач вважала себе спадкоємцем п'ятої черги та звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Разом із тим, відповідачі за первісним позовом - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], двоюрідні брати та сестри покійної, не визнають факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] Проте, відповідно до свідоцтва про шлюб дівочим прізвищем позивача було - [PERSON] та згідно свідоцтва про народження її матір'ю була [PERSON]. Згідно з актовим записом № 26 від 17.07.1899 року батьком [PERSON] був [PERSON]. В свою чергу, [PERSON] був батьком [PERSON], який був батьком [PERSON]. А тому позивач вважала, що зареєстровані у встановленому порядку акти громадянського стану підтверджують, що [PERSON] та [PERSON] є двоюрідними сестрами, оскільки у них був спільний дід по батьковій та материнській лінії відповідно. Окрім того, позивач зазначала, що той факт, що вона є двоюрідною сестрою померлої визнавали і [PERSON], а також [PERSON] у своїх заявах від 25.07.2009 року та від 29.07.2009 року. А тому, [PERSON] вважала, що вона має право на спадкування в п'яту чергу нарівні з відповідачами та просила суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], яка є двоюрідною сестрою померлої [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на ? частину квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS]. Не погоджуючись із первісним позовом [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], третя особа: Головне управління юстиції у місті Києві про встановлення факту смерті, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та виселення відповідачів. Вимоги за зустрічним позовом мотивовані тим, що дійсно [INFO] померла [PERSON], яка доводилась двоюрідною сестрою [PERSON], [PERSON] та двоюрідною тіткою [PERSON] Заповіт [PERSON] не склала та після її смерті відкрилась спадщина на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS]. Спадкоємців іншої черги у померлої немає. Оскільки для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачам за зустрічним позовом необхідно підтвердити своє право на спадкування після смерті [PERSON], вони просили суд встановити факт смерті [PERSON], який був батьком [PERSON], який в свою чергу є батьком [PERSON] та був розстріляний [INFO] в місті Києві. А також факт смерті [PERSON], який також був розстріляний [INFO]. [PERSON]., [PERSON]. були дітьми [PERSON], а також братами [PERSON], який був батьком померлої спадкодавиці [PERSON] Позивачі за зустрічним позовом також не визнають той факт, що [PERSON] доводилась двоюрідною сестрою спадкодавцю і має право спадкування після смерті [PERSON] Після відкриття спадщини щодо майна померлої із заявами про відкриття спадщини у встановлений законом строк звернулись [PERSON], [PERSON], а також [PERSON]. Інші спадкоємці - [PERSON]. відмовилась від своєї частки спадщини на користь [PERSON], а [PERSON]. - на користь [PERSON] В подальшому, помер [PERSON]., а тому, після його смерті належна йому частка у праві на спадкування після смерті [PERSON] перейшла до [PERSON] Таким чином, позивачі за зустрічним позовом вважали себе спадкоємцями п'ятої черги після смерті [PERSON], та посилались на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17.09.2013 року, яким було відмовлено [PERSON] у задоволенні позову до відповідачів про усунення від спадкування та встановлено відсутність підтвердження родинних відносин [PERSON] із [PERSON] Також зазначали, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту її родинних відносин із померлою, а надані нею документи містять розбіжності в прізвищах та неточності. Позивачі за зустрічним позовом зазначали, що у їхніх баби і діда [PERSON]. та [PERSON]. дійсно була дочка [PERSON], разом із тим у позивача відсутні належні докази того, що її матір - [PERSON] є дочкою [PERSON]. та [PERSON]. У наданих позивачем за первісним позовом документах міститься неспівпадіння дати народження [PERSON], а також прізвище зазначено як [PERSON], а не [PERSON]. Окрім того, зазначали, що насправді [PERSON] є не сестрою [PERSON], а сусідкою, що вбачається із «Карточки врятованого», заповненої [PERSON] та «Карточки праведника миру», заповненою [PERSON], які надавались ними Республіканському товариству єврейської культури фонду «Пам'ять жертв фашизму». Також із наданих [PERSON] копій свідоцтв про одруження та про народження вбачається, що вона змінила дівоче прізвище [PERSON] на [PERSON] 18.07.1975 року, тоді як в свідоцтві про народження її дочки [PERSON] станом на 1946 рік позивач вже мала прізвище [PERSON] та була одружена із [PERSON]. Враховуючи викладене, позивачі вважали, що [PERSON] не має права на спадкування, оскільки не підтвердила факт перебування в родинних відносинах із [PERSON] Посилаючись на викладене, а також те, що відповідачі [PERSON] разом із своїм співмешканцем [PERSON] самовільно вселились до спірних квартир, які є спадковим майном, просили суд в задоволенні первісного позову відмовити. Встановити факт смерті [PERSON], якій помер [INFO] в місті Києві. Встановити факт смерті [PERSON], який помер [INFO]. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на 1/3 квартир [ADDRESS] та [ADDRESS]; Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на 1/3 квартир [ADDRESS] та [ADDRESS]; Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на 1/3 квартир [ADDRESS] та [ADDRESS]. Виселити з квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON]. 30.03.2015 року [PERSON] подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій посилаючись на ст. 1263 ЦК України, вважаючи себе спадкоємцем третьої черги, як двоюрідна сестра померлої [PERSON], просила суд встановити факт родинних відносин між нею та померлою [PERSON], зазначаючи, що остання є її двоюрідною сестрою та визнати за нею, [PERSON], право власності в порядку спадкування на квартири [ADDRESS],[ADDRESS], зазначаючи, що відповідачі не підтверджують факти народження, смерті, одруження належними доказами, а тому не мають права на спадкування за законом у третю чергу ( а.с. 10-11 том 2). 22.04.2015 року в зв'язку з припиненням повноважень судді Гриньковської Н.Ю. справу при повторному автоматичному розподілу передано судді Рибаку М.А. (а.с. 29, 30 том 2). Ухвалою суду від 02.06.2015 року провадження у даній справі зупинено в зв'язку зі смертю позивача за первісним позовом [PERSON] до вступу у справу правонаступника (а.с. 50-51 том 2). 20.01.2016 року провадження у справі відновлено, залучено як процесуального правонаступника померлої [PERSON] в якості позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом, доньку померлої [PERSON] - [PERSON] (а.с. 105-106 том 2). В процесі розгляду справи, [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявами про уточнення позовних вимог, в яких просили суд також первісний позов, а також похідні від нього заперечення проти зустрічного позову та заяву про збільшення позовних вимог залишити без розгляду в силу їх встановлення раніше у винесеному рішенні та виселити з квартир [PERSON] разом з її сім'єю. 04.07.2016 року [PERSON], представник правонаступника померлої [PERSON], [PERSON], подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій виклав позовні вимоги в наступній редакції : Встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], яка є дочкою двоюрідної сестри померлої [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкової трансмісії після смерті матері - [PERSON] на квартири [ADDRESS],[ADDRESS]. При цьому зазначав, що [PERSON] та [PERSON] є двоюрідними сестрами, оскільки у них був спільний дід по батьковій та материнській лінії відповідно. [PERSON]. прийняла спадщину після померлої [PERSON], оскільки [PERSON] померла після відкриття спадщини після померлої [PERSON], то [PERSON]. має право на прийняття спадщини після померлої [PERSON] в порядку спадкової трансмісії в третю чергу (а.с.25-28 том 3). До початку розгляду справи по суті, 14.02.2017 року судом було відмовлено в прийнятті та повернуто позивачу за первісним позовом [PERSON] уточнену позовну заяву від 04.07.2016 року, оскільки суд прийшов до висновку, що у вказаній заяві в порушення ст. 31 ЦПК України, фактично позовні вимоги не збільшуються, а змінюються підстави і предмет позову одночасно, що вказаною нормою закону не передбачено, роз'яснивши право [PERSON]. на подачу уточненої позовної заяви в загальному порядку. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13.04.2017 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року було скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому колегія суддів, проаналізувавши заяву [PERSON]., представника правонаступника померлої [PERSON], [PERSON], про збільшення розміру позовних вимог, подану 04.07.2016 року, прийшла до висновку про те, що позивачем [PERSON], яка є правонаступником [PERSON], фактично ні предмет, ні підстави позову, вказаною заявою не змінювались, а тому судом було прийнято до розгляду вказану заяву та судовий розгляд здійснювався з її врахуванням. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] первісний позов підтримав та просив суд про його задоволення з урахуванням заяви від 04.07.2016 року. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] зустрічний позов підтримали та просили суд про його задоволення, в задоволенні первісного позову просили відмовити. Відповідачі за первісним позовом - позивачі за зустрічним позовом в судове засідання не з'явились, звернулись до суду із клопотанням про розгляд справи за їх відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, в поданих суду заявах просили здійснювати судовий розгляд за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову та часткового задоволення зустрічного позову з огляду на наступне. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого наявна в матеріалах справи (т. 1, а.с. 97зворот). Після її смерті відкрилась спадщина на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] та Третьою Київською нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 692/09 (т.1, а.с. 96-169). Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON]. відмовилась від належної їй частини спадкового майна на користь [PERSON], а [PERSON]. - на користь [PERSON] В процесі оформлення спадкових прав [INFO] помер [PERSON]., а свідоцтво про право на спадщину за законом було видано його дочці - [PERSON] (а.с. 90зворот). Також із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], звернулась [PERSON], проте у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом було відмовлено у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 150). Разом із тим, в матеріалах спадкової справи № 692/09 міститься лише одна відмова державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] від 24.09.2011 року № 2176/02-14, яка мотивована тим, що в провадженні суду перебуває справа про усунення від спадкування (т.1, а.с. 161). З інших причин, в тому числі і у зв'язку із невизнанням права власності [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], рішень нотаріуса про відмову у видачі свідоцтв про право власності за законом, матеріали нотаріальної справи не містять. Так, в свої первісних позовних вимогах, після залучення у праві правонаступника, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 04.07.2016 року, [PERSON] просила суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], яка є дочкою двоюрідної сестри померлої [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкової трансмісії після смерті матері - [PERSON] на квартири [ADDRESS],[ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підтверджуючих документів щодо родинних стосунків [PERSON] та [PERSON], які були двоюрідними сестрами. На підтвердження вказаних обставин позивач за первісним позовом посилалась на архівні довідки, довідки сільської ради, а також свідоцтва та посвідки про народження. Так, згідно із довідкою Городищенської сільської ради Коропського району Чернігівської області від 29.09.2009 року, [PERSON] [INFO]., яка померла [INFO] є дійсно двоюрідною сестрою [PERSON], [INFO] (т1., а.с. 11). Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON], виданого повторно 05.06.1975 року, остання народилась [INFO] та батьками її значаться [PERSON] та [PERSON] (т.1, а.с. 23). Проте, згідно з записом акта про народження № 301 [INFO] в селі Оболонна Кролевецього повіту народилась [PERSON] та її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (т. 3, а.с. 144). Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу від 18.07.1975 року, було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. та присвоєно останній прізвище [PERSON] (т.1, а.с. 22). Також відповідно із записом акту про укладення шлюбу № 16 від 18.07.1975 року містяться відомості про осіб, що одружуються, а саме: [PERSON]., [INFO] та [PERSON], [INFO]. (т.3, а.с. 138). Відповідно до архівної довідки Державного архіву Чернігівської області від 29.04.2010 року № Л-706, в архівному фонді за 1899 рік міститься актовий запис № 26 від 17.07.1899 року про народження [PERSON], дата народження [INFO]. Батьки: села Савинок козак [PERSON] і [PERSON] (т.1, а.с. 24). Разом із тим, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17.09.2013 року у справі № 2-861/11, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05.08.2014 року було відмовлено в задоволенні позовів [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Третя державна нотаріальна контора м. Києва про усунення від права на спадкування та [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, третя державна нотаріальна контора м. Києва про визнання права на спадкування та прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому, судовим рішенням було встановлено, що позивачем [PERSON] не надано документів чи рішення суду на підтвердження родинних відносин з померлою [PERSON], а вимог щодо встановлення факту родинних відносин позивачем в позові чи під час розгляду справи не заявлялося, а також було встановлено, що в Картці праведника миру [PERSON] було вказано [PERSON], його невістку єврейку [PERSON] з дитиною [PERSON], як сусідів. Так, позивачем на підтвердження факту перебування [PERSON] та [PERSON] не надано суду жодних доказів, які б підтверджували те, що матір [PERSON] - [PERSON]. є дійсно [PERSON], дочкою [PERSON] та [PERSON], оскільки згідно із відомостями Державного архіву Чернігівської області від 23.03.2017 року № Л-949, в книгах реєстрації актових записів про шлюб Кролевецького повіту Чернігівської губернії за 1918-1920 роки актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] немає, а тому дійти однозначного висновку про те, що мати позивача була [PERSON], дочкою саме [PERSON] та [PERSON] неможна, так як невідомо, яке було дошлюбне прізвище матері [PERSON], а також згідно із наданими документами значиться і прізвище [PERSON]. Окрім того, із свідоцтва про шлюб [PERSON] вбачається, що вона змінила прізвище 18.07.1975 року під час реєстрації шлюбу із [PERSON], тоді як із наданих позивачем довідок виконкому Оболонської сільської ради Коропського району Чернігівської області вбачається, що згідно з даними погосподарської книги станом на 1944-1946 р.р. вони вже проживали разом та позивач мала прізвище [PERSON] (т. 2, а.с. 20). Також, під час розгляду справи № 2-861/11, Апеляційний суд міста Києва встановив, що відповідно до архівної довідки Державного архіву Чернігівської області та копії актового запису №26 від 17.07.1899 (т1ас159,185,185зворот) [INFO] народилася [PERSON], її батьки «села Савинок казак [PERSON] и [PERSON]». Відповідно до наданої представником [PERSON] копії свідоцтва про смерть матері позивача [PERSON] остання померла [INFO]. За таких обставин на момент смерті матері позивача [PERSON], [INFO], було: [INFO] - [INFO] = 45 років 7 місяців, проте у Свідоцтві про смерть записано «померла у віці 48 років». Також, із матеріалів даної справи вбачається, що під час народження [PERSON] її батьку [PERSON] минуло 23 роки, а згідно з наданою стороною позивача довідкою виконкому Оболонської сільської ради Коропського району Чернігівської області від 20.01.2015 року станом на 1944-1946 роки, рік народження [PERSON] значиться як 1895 рік, таким чином станом на дату народження [PERSON], йому було б 25 років, а не 23 (т.1, а.с. 52, т. 2, а.с. 20). Враховуючи викладене, позивачем за первісним позовом не доведено факту родинних відносин із спадкодавцем [PERSON]., а тому її позовні вимоги задоволенню не підлягають, як і не підлягають вимоги про визнання за [PERSON] права власності на спірне майно. Щодо вимог за зустрічним позовом, суд виходить з наступного. Так, позивачі за зустрічним позовом просили суд встановити факт смерті [PERSON], якій помер [INFO] в місті Києві та встановити факт смерті [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234, ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Пунктом 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України). Так, із матеріалів справи вбачається та встановлено Апеляційним судом міста Києва під час розгляду справи № 2-861/11, відповідно до архівних довідок Державного архіву Чернігівської області у [PERSON] та [PERSON] були діти: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Даних про наявність у вказаних осіб сина [PERSON] матеріали справи не містять, а тому відсутні підстави вважати, що [PERSON] і [PERSON] - це діти тих самих батьків. Разом із тим, згідно із архівною довідкою Державного архіву Чернігівської області від 05.06.2009 року № Л-806, в архівному фонді Чернігівської духовної консисторії в метричній книзі Успенської церкви с. Городище Кролевецького повіту Чернігівської губернії за 1908 рік міститься актовий запис № 31 від 23.12.1908 року про народження [PERSON], батьки: козак села Савинки [PERSON] та [PERSON] (т.1, а.с. 203). Відповідно до посвідки про народження [PERSON], її батьком є [PERSON] (т.1, а.с. 27). Личаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції своїм листом від 31.03.2015 року № 1912/03-48 повідомило [PERSON] про відсутність актового запису про смерть [PERSON], який помер [INFO] (т.2, а.с. 235). Згідно із архівною довідкою управління Служби безпеки України в Харківській області від 16.10.2014 року № 70/17-11431, [PERSON]., 1906 року народження, заарештований 27.08.1934 року Сімферопольським обласним Управлінням НКВС та вироком Військової колегії Верховного Суду СРСР від 15.12.1934 року засуджений до ВМП - розстрілу. Вирок було виконано [INFO] в місті Києві. Відомості про місце поховання відсутні (т.1, а.с. 214). За таких обставин, матеріалами справи підтверджено факт смерті [PERSON]. [INFO] в місті Києві, та від встановлення цього факту залежить захист спадкових прав позивачів за зустрічним позовом, а тому суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову в цій частині. Також відповідно до довідки режимно-секретного управління МВС України від 07.07.2011 року № Л-58, [PERSON]., 1897 року народження, уродженець Чернігівської області Коробського району село Савіні, був засуджений 09.10.1945 року Військовим трибуналом військ УНКВС Сталінської області до виключної міри покарання. Вирок приведено у виконання [INFO] (т.1, а.с. 216). Згідно із посвідкою про народження [PERSON], його батьком є [PERSON] (т. 1, а.с. 210). Таким чином, від становлення вказаного факту смерті також залежить реалізація права позивача за зустрічним позовом для звернення до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та встановлення кола спадкоємців. А тому, позовні вимоги за зустрічним позовом про встановлення факту смерті [PERSON], який помер [INFO] також підлягають задоволенню. Що ж до позовних вимог в частині визнання за позивачами за зустрічним позовом в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності по 1/3 квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] та виселення з квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON], суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Випадки, в яких нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії передбачені статтею 49 Закону України «Про нотаріат», а також встановлено правило, за яким нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Разом із тим, позивачі за зустрічним позовом, після встановлення судом факту смерті [PERSON]. та [PERSON]., мають право повторно звернутись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спірне майно та у випадку відмови у видачі свідоцтва про право власності - вимагати визнання за ними такого права в судовому порядку, а тому їхні позовні вимоги про визнання права власності є передчасними та задоволенню не підлягають. Окрім того, в матеріалах нотаріальної справи взагалі відсутня відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за заявами, поданими ними у 2009 році. Що стосується позовних вимог в частині виселення з квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON], то суд, відмовляючи у задоволенні вказаних вимог виходить з того, що відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а станом на час розгляду справи у позивачів за зустрічним позовом відсутнє право власності на спірне майно, а тому вказані вимоги також є передчасними. Окрім того, на підтвердження факту проживання [PERSON] та [PERSON] в квартирах [ADDRESS] та [ADDRESS], позивачами за зустрічним позовом не надано жодних доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову в повному обсязі та до часткового задоволення зустрічних позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: partial