Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Жмеринської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що за договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 15.09.1970 р. її матері [PERSON] було надано земельну ділянку площею 500 кв.м для будівництва житлового будинку за адресою [ADDRESS]. На вказаній земельній ділянці її мати побудувала одноповерховий житловий будинок, але не оформивши право власності на будинок, [INFO] померла. Рішенням виконкому Жмеринської міської ради № 138 від 17.07.2014 р. змінено поштову адресу домоволодіння на [ADDRESS]. Згідно заповіту від 17.03.2009 р. мати заповіла все своє майно позивачці. 24.09.2014 р. позивачка отримала в Жмеринській міській нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 0,0765 га, що в [ADDRESS]. Окрім зазначеної земельної ділянки до складу спадкового майна входить і житловий будинок з господарськими будівлями, який рахується за померлою матір'ю, але через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний будинок вона не може оформити свої спадкові права на нього. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON], а саме житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, за викладених в позовній заяві обставин, просить його задовольнити. Додатково пояснила, що все своє свідоме життя прожила в будинку [ADDRESS]. Обставин будівництва та оформлення будинку вона не знає, однак її мати вважала, що будинок оформлений належним чином. Позивачка лише при оформленні спадщини виявила відсутність належних документів і отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому змушена звернутись до суду. Їй відомо, що в будинку після 1993 року здійснювалось переобладнання та будівництво господарських споруд, на даний час знесено стару вбиральню та побудовано нову. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає. Позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, на якій розташовано будинок та на вклади в Ощадбанку. Просить позов задовольнити, судові витрати віднести на її рахунок та не стягувати з відповідача. Представник відповідача - Жмеринської міської ради Вінницької області в судове засідання не з'явилась, але через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій не заперечує щодо задоволення позову та згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України покладається на розсуд суду, просить справу розглядати без її участі (а.с.46-47). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що сторона скористалась своїми процесуальними правами. Суд, заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали інвентаризаційної справи № (5689) 1294 домоволодіння в [ADDRESS], копію спадкової справи №267/2013 до майна померлої [INFO] [PERSON], дослідивши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів. Судом встановлено, що [INFO] в м. Жмеринка померла мати позивачки - [PERSON]. (а.с. 7, 5) Згідно заповіту від 17.03.2009 р., посвідченого державним нотаріусом Жмеринської міської нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2-398, що був чинним на час смерті спадкодавця, [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом своїй дочці [PERSON]. (а.с. 6) Позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] та 24.09.2014 р. отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 9), згідно якого спадщина, на яку видане свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,0765 га, розташованої на території [ADDRESS], кадастровий номер 0510300000:00:003:4358, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та зареєструвала вказане майно у встановленому порядку (а.с.10). Крім того, позивачка звернулась до Жмеринської міської нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], належний її матері [PERSON], яка померла [INFO] Однак постановою державного нотаріуса № 1922/02-31 від 24.09.2014 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями виданих на ім'я померлої [PERSON] (а.с. 41) Згідно висновку звіту про технічний стан об'єкту нерухомого майна по [ADDRESS] Вінницької області, встановлено його задовільний стан. (а.с. 22-36). Рішенням виконавчого комітету Жмеринської міської ради № 138 від 17.07.2014 р. змінено поштову адресу домоволодінню з [ADDRESS] на [ADDRESS], яке належить [PERSON] згідно договору передачі у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку від 15.09.1970 р. № 4093. (а.с. 21) В судовому засіданні судом оглянуто матеріали інвентаризаційної справи № (5689) 1294 на домоволодіння по [ADDRESS], згідно яких встановлено, що: - рішенням виконкому Жмеринської міської ради депутатів трудящих від 10.09.1970 р. № 391 вирішено виділити земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку гр. [PERSON] по [ADDRESS], площею 500 кв.м (а.інв.спр. 8.), - актом Жмеринського міського БТІ від 14.09.1970 р. на підставі вищезазначеного рішення виконкому Жмеринської міської ради проведено в натурі відвід земельної ділянки площею 500 кв.м під індивідуальне будівництво будинку [PERSON] в [ADDRESS] (після зміни назви [ADDRESS]), загальною площею 500,0 кв.м (а.інв.спр. 9); - 15.09.1970 р. між [PERSON] та комбінатом комунальних підприємств Жмеринської міської ради укладено нотаріально посвідчений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки площею 500 кв.м по [ADDRESS] для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно (а.інв.спр. 6-7) - [PERSON] 10.09.1970 р. у Жмеринському комбінаті комунальних підприємств отримано дозвіл на проведення робіт на земельній ділянці [ADDRESS] на підставі рішення № 391 від 10.09.1970 р. Технічна документація затверджена у складі типового проекту та акту відводу (а.інв.спр. 10-11). На а.інв.спр. 25 міститься заява [PERSON] від 18.02.1993 р. з проханням вислати техніка для інвентаризації будинку у зв'язку із завершенням будівництва. На вказаній заяві також міститься відмітка техніка про те, що роботу виконано 24.02.1993 р. Копія технічного паспорту, виготовленого 24.02.1993 р., на спірне домоволодіння міститься на а.с. 18-20. В даному технічному паспорті зазначено, що акт приймання в експлуатацію відсутній. Есплікація внутрішніх площ до плану житлового будинку від 24.02.1993 року міститься на а.19 інвентаризаційної справи. Самочинних споруд у вказаному технічному паспорті та інвентаризаційній справі станом на 24.02.1993-24.03.1993 року не встановлено та спірний будинок складається із: житловий будинок «А», 1980 року побудови, загальною площею 61,1 кв.м, житловою площею 45.9 кв.м., веранда «а» 1980 року побудови, підвал «П/А», к - крильцо, Б -вбиральня, огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка №3, що розташовані в [ADDRESS]. При визначенні площ спірного будинку станом на 24.02.1993 року суд бере до уваги саме матеріали інвентаризаційної справи (а.інв.спр. 15-19), оскільки вони є первинними документами, а наданий суду для огляду технічний паспорт від 24.02.1993 року містить незастережені виправлення, а саме виправлено: кладову ІІ на кухню, а кімнату 1-4 на житлову кімнату, що не відповідає технічному паспорту 2014 року, у якому вбачається самовільну зміну назви кімнати 1-6 (раніше 1-4) з кухні на кімнату (а.інв.спр.41) Відповідно до довідки КП «ВООБТІ» та копії технічного паспорту від 21.05.2014 р. [PERSON] є забудовником житлового будинку 1980 року побудови з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с. 37-39, 40), наявні самочинно збудовані: прибудова «а1» загальною площею 14,5 кв.м, підвал «п/а1», літня кухня з сараєм «В» та самочинно переобладнана кухня в кімнату 1-6 площею 15,2 кв.м, інвентаризаційна вартість спірного будинку із надвірними спорудами становить 145237 грн. Крім того, після інвентаризації 1993 року на території домоволодіння побудовано у 1995 році цегляна вбиральня під літ «Г». Встановлені наявні самочинні побудови та переобладнання також підтверджуються повідомленням (а.інв.справи 44) КП ВООБТІ №42 від 30.05.2014 року на ім»я начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області про виявлення відхилень від затвердженого проекту будівництва житлового будинку по вул. Відродження б. 83 в м.Жмеринка. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 267/2013 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 52-65) встановлено, що спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за заповітом від 17.03.2009 року, що є чинним та не скасованим. Єдиним спадкоємцем за вказаним заповітом є позивачка - [PERSON], яка у встановлений законом строк прийняла спадщину, звернувшись до Жмеринської міської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та прийняла частину спадщини у виді земельної ділянки, на якій розташований спірний будинок та вкладів в «Ощадбанку». Наявності осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині не встановлено, наявності інших спадкоємців не встановлено. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється в разі смерті власника; згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини; згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). У 1980 році державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, на підставі зокрема і договорів про надання у безстрокове користування земельної ділянки для відбудови і експлуатації будівель, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином судом встановлено, що спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO], на відведеній для будівництва земельній ділянці, відповідно до отриманого дозволу та проекту, було у 1980 році завершено будівництвом житловий будинок по [ADDRESS], який пройшов інвентаризацію 24.02.1993 року з виготовленням відповідних документів, однак в експлуатацію прийнятий не був, також не отримано свідоцтво про право власності, що стало підставою для відмови нотаріуса у видачі спадкоємцю [PERSON] свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом. Відповідно до інвентаризаційної справи на спірне домоволодіння та копії технічних паспортів на це ж домоволодіння наявні самочинно зведені у 1995 році будівлі та переобладнання. Представник відповідача по справі позов визнав, не заперечував проти його задоволення і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Частинами 1 та 2 ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Самочинно збудовані будівлі, самочинно переобладнані приміщення не можуть бути об»єктами спадкування. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачки частково, оскільки після завершення у 1980 році будівництва у спірному домоволодінні було здійснено самочинне, в розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України, будівництво прибудови «а1» до будинку «А», підвалу «п/а1», літньої кухні з сараєм «В» та самочинно переобладнано кухню в кімнату 1-6 у будинку «А», убиральню «Б» знесено, що зафіксовано у акті поточних змін від 21.05.2014 р. (а.інв.спр. 41) та у технічному паспорті 2014 року. Відповідно до ст.ст. 25, п.11 ч.1 346, 376, 1216, 1217, 1218, ч.1 ст. 1222, 1258, 1262, 1273 ЦК України,

Outcome: partial