Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПрАТ СК «Еталон» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 09 квітня 2012 року, перебуваючи за кермом власного автомобіля ВАЗ 211010 н. з. [NUMBER], рухалась по автодорозі Стрій - Кіровоград в напрямку м. Вінниці. [PERSON], рухаючись по зазначеній дорозі назустріч, втратив контроль над керованим ним автомобілем, внаслідок чого спричинив зіткнення з автомобілем позивача. Вироком Літинського районного суду Вінницької області від 25 січня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, призначено покарання, стягнуто на її користь 3000,00 грн. за надання правової допомоги. У задоволенні вимог щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної, моральної шкоди та судових витрат відмовлено, вимоги до ПрАТ СК «Еталон» залишено без розгляду. Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 24 квітня 2013 року, вирок Літинського районного суду Вінницької області від 25 січня 2013 року стосовно [PERSON] в частині призначення покарання та вирішення цивільного позову скасовано, призначено покарання у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки, на користь [PERSON] з [PERSON] стягнуто матеріальна, моральна шкода та судові витрати, з ПрАТ СК «Еталон» - матеріальна шкода та судові витрати. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 08 серпня 2013 року вироки Літинського районного суду Вінницької області від 25 січня 2013 року та Апеляційного суду Вінницької області від 24 квітня 2013 року змінено. Вирок Апеляційного суду Вінницької області від 24 квітня 2013 року щодо [PERSON] в частині вирішення цивільного позову потерпілої [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди та витрат на лікування скасовано і справу в цій частині направлено на новий розгляд. В решті вирок залишено без змін. Зважаючи, що відповідальність [PERSON] застрахована ПрАТ СК «Еталон» відповідно до полісу АВ2327862, позивач повідомила страхову компанію та подала відповідну заяву, а 11 вересня 2013 року направила на адресу відповідача всі судові рішення стосовно ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідач на вказану заяву не відреагував, а тому позивач звернулася із заявою про примусове стягнення коштів з відповідача, які підлягали стягненню з останнього відповідно до вироку суду. Під час розгляду Вінницьким міським судом Вінницької області цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] позивачу стало відомо про те, що виконавче провадження з примусового стягнення коштів з відповідача закінчено у зв'язку із скасуванням попередніх рішень в частині відшкодування матеріальної шкоди. Позивач вважає, що внаслідок дій [PERSON] їй завдано матеріальна та моральна шкоди. Матеріальна шкода полягає: в шкоді завданій пошкодженням автомобіля в розмірі 41694,49 грн., з яких 3678,86 грн. - втрата товарного вигляду; а також витратах на лікування в розмірі 2723,14 грн. та витратах на санаторно-курортне лікування в розмірі 1050, грн., а в цілому 45467,63 грн. Позивачу також нанесена моральна шкода, яка полягає в тих стражданнях, що сталися внаслідок стресу та отриманих ушкоджень. Отримані травми позбавляють позивача можливості жити повноцінним життям, а головні болі заважають працювати за комп'ютером, читати літературу, дивитись телевізор. Внаслідок пошкодження власного автомобіля, позивач позбавлена можливості виїзду у літній період на відпочинок, відвідування своєї матері, вимушена за несприятливих погодних умов користуватись громадським транспортом, а також витрачати час на його ремонт, шукати запасні частини, оплачувати проведення експертиз, послуг. Сукупність вказаних обставин сприяла виникненню депресивного стану, потягнуло втрату сну та апетиту. Такі переживання призводять до моральних страждань. Спричинену моральну шкоду позивачка оцінює в 5000,00 грн. Зважаючи, що на момент скоєння ДТП, цивільна відповідальність [PERSON] застрахована ПрАТ СК «Еталон» просить стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 41289,77 грн. (без вартості втрати товарної вартості), у відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн., а також судові витрати в сумі 3530,28 грн. (3000,00 грн. витрати на правову допомогу та 530,28 грн. витрати на проведення автотоварознавчого дослідження). Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та просили їх задовольнити, не заперечували щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача вкотре не з'явився в судове засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, оскільки позивач та її представник не заперечували щодо такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами ЦК України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо відшкодування шкоди, завданої, зокрема, злочином та внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. В частині вимог про відшкодування моральної шкоди ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2014 року відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України провадження закрите. Судом встановлено, що відповідно до вироку Літинського районного суду Вінницької області від 25 січня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, призначено покарання у вигляді штрафу 4000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, на користь [PERSON] стягнуто із засудженого 3000,00 грн. за надання правової допомоги. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, моральної шкоди та судових витрат відмовлено. Позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ СК «Еталон» щодо стягнення матеріальної шкоди та судових витрат залишено без розгляду (а.с.5-8). Відповідно до вироку Апеляційного суду Вінницької області від 24 квітня 2013 року, вирок Літинського районного суду Вінницької області від 25 січня 2013 року стосовно [PERSON] в частині призначення покарання та вирішення цивільного позову скасовано, [PERSON] призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 4000,00 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки. Цивільний позов [PERSON] задоволено частково. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 4178,86 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, 317,70 грн. судових витрат та 3000,00 грн. за надання правової допомоги, з СК «Еталон» на користь [PERSON] стягнуто 41 340,77 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 3 212,3 грн. судових витрат, в решті вимог до СК «Еталон» - відмовлено (а. с. 9-13). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 08 серпня 2013 року, з урахуванням ухвали від 05 грудня 2013 року, вироки Літинського районного суду Вінницької області від 25 січня 2013 року та Апеляційного суду Вінницької області від 24 квітня 2013 року щодо [PERSON] змінено. Виключено вказівку на кваліфікуючу ознаку злочину - порушення правил експлуатації транспорту. Вирок Апеляційного суду Вінницької області від 24 квітня 2013 року та вирок Літинського районного суду Вінницької області від 25 січня 2013 року щодо [PERSON] в частині вирішення цивільного позову потерпілої [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди та витрат на лікування скасовано і справу в цій частині направлено на новий розгляд. В решті вирок апеляційного суду залишено без змін (а. с. 14-16). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з вироком суду 9 квітня 2012 року [PERSON], керуючи автомобілем «FIATDoblo», н. з. [NUMBER], по автошляху Стрий - Кіровоград - Знам'янка в районі 339 -ого кілометру в с. Громадянське Літинського району Вінницької області в напрямку м. Хмельницького, грубо порушив Правила дорожнього руху України, не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, перетнув суцільну лінію горизонтальної розмітки та виїхав на смугу зустрічного руху внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 211010, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого останній було спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості. Згідно полісу №АВ/2327862 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальником ПрАТ СК «Еталон» забезпечений транспортний засіб «FIATDoblo», н. з. [NUMBER]. Строк дії полісу встановлено з 12 січня 2012 року по 11 січня 2013 року включно. Відповідно до п. 4 даного полісу, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю, здоров'ю на одного потерпілого складає 100 000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 50000,00 грн., розмір франшизи становить 500,00 грн. (а. с. 25). Щодо вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних засадах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 3, 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на момент настання страхового випадку), обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до положень ст.ст. 33, 34, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на момент настання страхового випадку), водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Як зазначено вище, вину [PERSON] щодо вчинення дорожньо - транспортної пригоди 09 квітня 2012 року під час керування ним автомобілем «FIATDoblo», н. з. [NUMBER], встановлено. При цьому, [PERSON] визнано потерпілою по справі. Страхувальником цивільно-правової відповідальності [PERSON] згідно полісу № АВ/2327862 є ПрАТ СК «Еталон». Для визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 211010 д. з. [NUMBER], яким є [PERSON] відповідно до свідоцтва [NUMBER] (а.с.27), на її замовлення експертом Вінницького відділення КНДІСЕ проведено автотоварознавче дослідження, відповідно до висновку якого від 28 квітня 2012 року №739, цей розмір становить 41 694,49 грн., з яких: вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 38015,63 грн. та втрата товарної вартості автомобіля - 3678,86 грн. (а. с. 18-23). Враховуючи, що вина [PERSON] встановлена вироком суду, цивільно - правова відповідальність якого застрахована відповідачем, а позивач є потерпілою за наслідками скоєння ДТП, суд приходить до висновку про задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої пошкодження транспортного засобу. При цьому, суд враховує, що відповідачем не направлявся представник для визначення цього розміру та страхове відшкодування в добровільному порядку не було здійснено, хоча позивач дотримався процедури звернення до відповідача з відповідною заявою безпосередньо передавши її його представнику 10 квітня 2012 року та додатково направивши рекомендованим листом від 12 вересня 2013 року з відповідними рішеннями судів, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 43). Суд вважає наданий висновок автотоварознавчого дослідження належним та допустим доказом. При цьому, враховує, що відповідач не направив свого представника для визначення розміру збитків, а позивач самостійно обрав експерта. При визначенні розміру матеріального збитку, який підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Позивачем до відшкодування заявлена сума 37 515,63 грн., а саме: 41 694,49 грн. - 3678,86грн. (втрата товарної вартості ) - 500 грн. (франшиза), що враховує вищевказані положення закону, тому вказана сума і підлягає стягненню з відповідача. Щодо вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної з лікуванням потерпілої, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 23, 24 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого. У зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Відповідно до наданих позивачем доказів, остання 09 квітня 2012 року зверталась до лікарні з травмою отриманою внаслідок ДТП, що підтверджується довідкою Літинської центральної районної лікарні від 10 квітня 2012 року № 177 (а. с. 28), з 10 квітня 2012 року по 26 квітня 2012 року перебувала на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з діагнозом: ЗЧМТ, забій головного мозку легкого ступеню, гігрома лобної ділянки справа, пошкодження зв'язок шийного відділу хребта, забій м'яких тканин верхньої третини лівого стегна, лівої половини грудної клітки (а. с. 29) та проходила відповідне діагностичне дослідження у медичному центрі «ВІОЛА МЕД», а з 27 квітня 2012 року по 11 травня 2012 року знаходилась на амбулаторному лікуванні з приводу отримання внаслідок ДТП ЗЧМТ, та їй рекомендовано санаторій неврологічного профілю (місцеві санаторії). В цілому, як зазначає позивачка, нею потрачено на лікування 2723,14 грн., а також 1050, 00 грн. на санаторно-курортне лікування. Разом з тим, визначаючись щодо розміру шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, враховуючи надані позивачем докази, слід зазначити, що не підлягають до відшкодування витрати на суму 8,90 грн., витрачені на серветки та пакети, придбані разом із ліками на вказану суму, які не містяться в переліку призначень та не пов'язані з проведенням лікування. Крім того, суд не бере до уваги ксерокопію квитанції на суму 25,53 грн. (а.с. 35), її копія виконана неякісно, а оригінал, який міститься в матеріалах кримінального провадження, не читається, що унеможливлює встановлення факту придбання саме ліків за призначенням лікаря. Також не відноситься до витрат на лікування і витрати, пов'язані з направлення 17 квітня 2012 року позивачем рекомендованого листа [PERSON] на суму 40,38 грн. (а.с. 35). Сплачені ж позивачем внески міжнародному фонду допомоги хворим на загальну суму 175 грн. (а.с. 39) є добровільним актом, зазначені як пожертвування, а тому не можуть бути віднесені до шкоди пов'язаної з лікуванням. В той же, час до витрат, пов'язаних з лікуванням потерпілої слід віднести витрати в розмірі 650,00 грн., пов'язані з проведенням діагностичного дослідження (а. с. 36). Щодо витрат на санаторно-курортне лікування, то слід зазначити, що відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Як вбачається позивачем сплачені кошти в розмірі 1050,00 грн. за придбання путівки в ПБО ГКОО «Жемчужина Крыма» (а. с. 40- 41), однак, якщо рекомендація лікаря і містить вказівку на відвідування санаторію неврологічного профілю, надані позивачем докази не доводять, що санаторій, який відвідала позивачка є санаторієм неврологічного профілю. До того ж, суд звертає увагу, що позивачеві рекомендовані місцеві санаторію. В той же час, з наданих доказів не вбачається, що цей санаторій відноситься до такої категорії. Отже, розмір шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача пов'язана з проведенням лікування потерпілої становить 2474,21 грн. (1833,11+650,00-8,9=2474,21). Таким чином, з відповідача підлягає стягненню у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу 37 515,63 грн. та витрат на лікування 2474,21 грн., а всього 39 989,84 грн. Щодо розподілу судових витрат в розмірі 3530,28 грн., як зазначає позивач, суд зважає, що відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Зважаючи на задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 39 89,84 грн. відшкодуванню підлягає судовий збір в розмірі 399,89 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Щодо заявлених витрат в розмірі 530,28 грн. на проведення експертного дослідження, то суд звертає увагу, що ці витрати не є судовими витратами в розумінні ст.79 ЦПК України, а витратами, понесеними позивачем у зв'язку з реалізацією своїх процесуальних прав на надання доказів, тому вони розподілу не підлягають. З інших підстав вказана сума до відшкодування не заявлялася. Щодо заявлених витрат на надання правової допомоги, то суд визначаючись з розміром, враховує часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, закриття провадження в частині стягнення моральної шкоди, а також положення Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір мінімальної заробітної плати, який з 01.01.2014 року складає 1 218,00 грн., участь адвоката в судовому засіданні по даній справі та тривалість останнього ( 44 хв. Х 487,20 грн. (40% від 1218,00 грн.)), вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (підготовка позовної заяви, збирання доказів), вважає обґрунтованим та реальним розмір витрат на правову допомогу в цій цивільній справі в розмірі 1500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial