Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.01.2021р. позивачу стало відомо, що на підприємстві, де вона працює, на виконанні перебуває постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни від 11.01.2021 р. по виконавчому провадженню №64020907 відповідно до якої звернено стягнення на заробітну плату, стипендію, пенсію та інші доходи [PERSON] . Позивач зазначає, що між нею та ТОВ «Таліон Плюс» ніколи не укладались та не підписувались угоди/договори, в тому числі фінансового характеру. Позивач не володіє інформацією про те, що відповідач є правонаступником її фінансових зобов`язань перед банками. [PERSON] вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. порушив вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України а саме: жодної вимоги про усунення порушень кредитного договору надіслано не було, на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, документи про безспірність заборгованості за кредитним договором, були відсутні. У зв`язку із вищевикладеним позивач просить суд, виконавчий напис №89210 від 31.10.2020р., вчинений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., визнати таким, що не підлягає виконанню. В заяві від 24.03.2021р. позивач просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 6362,00 грн. (а.с.48). Представник позивача [PERSON] в заяві від 06.10.2021р. просила розгляд справи здійснювати у її відсутність та у відсутність позивача. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ТОВ «Таліон Плюс» у судове засідання не прибув, про місце та час розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи не направляв. У судове засідання треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна не з`явилися, будучи повідомленими належним чином про місце та час розгляду справи, причини неявки не повідомили, заперечень на позовні вимоги [PERSON] від них не надходило. Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем був вчинений та зареєстрований в реєстрі за №89210 виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість у розмірі 20062,00 грн. Також, судом із наданої третьою особою приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. на виконання ухвали суду від 29.06.2021р., копії договору №822474897 вбачається, що 23.05.2019р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (товариство) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір, згідно з умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п.1.4 договору. Будь яких доказів існування права вимоги за вищевказаним кредитним договором у ТОВ «Таліон Плюс» до [PERSON] відповідачем суду не було надано, як не надано останнім деталізованого розрахунку безспірної заборгованості за кредитним договором, на підставі якого було винесено виконавчий напис нотаріуса, а також підтвердження направлення позивачу письмової вимоги про усунення порушень умов кредитного договору. Як вбачається судом із копії постанови від 11.01.2021 (ВП64020907) на виконання вищезазначеного виконавчого напису №89210 від 31.10.2020 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна звернула стягнення на дохід позивача (а.с.34). Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України№ 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 31.10.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. У разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 20.11.2020 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеними нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність такої заборгованості, та яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВС, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908,00 гривень та за подання заяви про забезпечення позову 454,00 грн., підтверджені відповідними квитанціями, що містяться в матеріалах справи. Також, судом встановлено, що [PERSON] понесла витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн. Так, для захисту своїх прав позивач уклала договір про надання правової допомоги з адвокатським бюро «Олесі Рябчун» від 02.02.2021 р. Згідно п.3.1. вказаного договору сторони погодили, що розмір гонорару , який клієнт сплачує адвокатському бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами у твердій грошовій сумі і складає 5000 грн. Розмір гонорару включає в себе підготовку та подачу до суду процесуальних документів, а також предстаництво інтересів клієнта в суді. Клієнт зобов`язався сплатити зазначену суму гонорару протягом 6 місяців після ухвалення судвого рішення по справі і набрання ним законної сили. Верховний Суд у справі № 640/18402/19 від 28.12.2020 висловив правову позицію, що у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен. Відсутність доказів оплати вказаних послуг не є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, що узгоджується з висновками Верховного Суду у вказаній вище справі. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, вартість правничої допомоги підлягає стягненню з відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved