Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що з 1998 по 2011 рік знаходилася з відповідачем у шлюбі, від якого у них 20 червня 1999 року народився син [PERSON]. Останній на даний час є повнолітнім, однак продовжує навчатися у Львівському університеті внутрішніх справ на денній формі навчання, а тому влаштуватися на роботу не має змоги. Вона, у свою чергу, також не має можливості самостійно забезпечувати сина у повному обсязі. Оскільки обовязок батьків утримувати дитину, яка після досягнення повноліття продовжує навчання, передбачений СК України, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, починаючи з дати подання позову і до закінчення дитиною навчання чи досягнення ним 23-річного віку (залежно від того, яка з цих обставин настане першою). У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого у них 20 червня 1999 року народився син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 041413, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 25 червня 1999 року (а. с. 3, 5). Також встановлено, що [PERSON] перебуває на посаді курсанта І курсу факультету № 1 Інституту з підготовки фахівців для підрозділів Національної поліції Львівського державного університету внутрішніх справ, що стверджується довідкою даного закладу № 10/388 від 04 січня 2017 року (а. с. 4). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як розяснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оскільки [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, тому з врахуванням ст. 182 СК України суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved