Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ Банк Київська Русь про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки видачі зарплати та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що при звільненні її в зв`язку зі скороченням штату працівників їй не була повністю виплачена заробітна плата в сумі 5359,83 грн., а тому просила суд стягнути на її користь заборгованість по зарплаті в сумі 5359,83 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 13 травня 2015 року по 11 березня 2016 року в сумі 29278, 29 грн. та завдану їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 5000,0 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, направивши до суду заяву, в якій ствердив позовні вимоги та просив суд справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача ПАТ Банк Київська Русь в судове засідання жодного разу не зявився, хоча про дату час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутність осіб, що беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Згідно із ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається з матеріалів справи на підставі наказу № 472-К від 12.05.2015 року [PERSON] звільнена з посади касира Золотоніського відділення ПАТ Банк Київська Русь з 12 травня 2015 року в зв`язку із скороченням штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КзпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку відповідно до ст. 44 КзпП України. Пунктом 2 даного наказу правління розрахунків з персоналом департаменту бухгалтерського обліку та звітності ([PERSON]П.) було зобов'язано виплатити [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку за 15 календарних днів за період роботи з 25 лютого 2014 року по 12 травня 2015 року та компенсацію за невикористану додаткову соціальну відпустку жінці, яка працює і має двох дітей віком до 15 років (20 календарних днів за 2014, 2015 роки). Всього нарахування зробити за 35 календарних днів. Як вбачається з розрахункових листів за квітень, травень 2015 року середня заробітна плата (оклад) [PERSON] становить 2900,0 грн., а сума невиплаченої заробітної плати складає 5359,83 грн. У своїх позовних вимогах позивач зазначила, що вона не отримала заробітною плату за березень, квітень, травень місяці 2015 року та розрахункові в сумі 5359,83 грн., а із розрахункових листів робітника Т\\н №3241 за квітень та травень 2015 року вона дізналась, що дана сума стягнута із неї на відшкодування матеріальних збитків, які позивач не визнає та вважає вимоги відповідача не законними. При цьому суд бере до уваги, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2015 року у справі № 695/761/15-ц рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 жовтня 2015 року по справі за позовом ПАТ «Банк «Київська Русь» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником було скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Банку було задоволено та стягнуто із [PERSON] на користь Банку 15710,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2016 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2015 року залишено без змін. Таким чином, враховуючи, що на час звільнення позивача існував спір щодо законності стягнення коштів на відшкодування матеріальних збитків, завданих діями [PERSON], суд вважає, що відповідач повинен був виплати заробітну плату [PERSON] у відповідності до ст.116 КзпП України у день звільнення, оскільки законні підстави стягнення із [PERSON] коштів на відшкодування матеріальних збитків виникли після набрання судовим рішенням законної сили, 25 грудня 2015 року. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином суд стягує з відповідача ПАТ Банк Київська Русь кошти в сумі 19128,29 грн. за період затримки виплати заробітної платиза період з 13 травня 2015 року по 25 грудня 2015 року та невиплачену заробітну плату в сумі 5359,83 грн. Згідно з вимогами ст. 237-1 КзпП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Не підлягає доказуванню той факт, що із-за невиплати заробітної плати у повному обсязі [PERSON] зазнала моральних страждань, так як вона і члени її сім`ї були позбавлені частини коштів на життєві потреби, проте суд вважає, що сума моральної шкоди, яку просить відшкодувати позивачка є завищеною і не відповідає спричиненій моральній шкоді, та приходить до висновку про стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди, якої зазнала позивачка, коштів у сумі 1000,0 грн. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: partial