Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на придбане майно. Позивач посилається на те, що 25 квітня 2015 року між нею та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані в с. Данилівці по вул. Оболоня, буд. 57, Зборівського району та земельні ділянки для: - будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га. (кадастровий номер 6122687300:03:001:0014), що в с.Данилівці по вул. Оболоня, буд. 57, Зборівського району Тернопільської області; - ведення особистого селянського господарства площею 0,1724 га. (кадастровий номер 6122687300:03:001:0015), що в с.Данилівці Зборівського району Тернопільської області. Згідно договору сплатила домовлену суму і майно передано їй в користування. Проте нотаріально оформити зазначений договір з відповідачем виявилось неможливим, оскільки відповідач не зявляється в нотаріальну контору для оформлення договору. Позивачка подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить слухати справу в її відсутності. Відповідач подав заяву про визнання позову. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 657 ЦК України встановлює вимоги щодо форми договору купівлі-продажу, зокрема договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Ст.ст. 328, 334 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що 25 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані в с.Данилівці по вул. Оболоня, буд. 57, Зборівського району Тернопільської області та земельних ділянок для: - будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га. (кадастровий номер 6122687300:03:001:0014), що в с.Данилівці по вул. Оболоня, буд. 57, Зборівського району Тернопільської області; - ведення особистого селянського господарства площею 0,1724 га. (кадастровий номер 6122687300:03:001:0015), що в с.Данилівці Зборівського району Тернопільської області. Відповідно до укладеного договору позивачка сплатила домовлену суму і майно передано їй в користування. Приймаючи до уваги, що [PERSON] правомірно набула право власності на нерухоме майно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved