Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 липня 2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, проте на цей час подальше спільне життя неможливе у зв'язку з різними поглядами на життя. Подружніх стосунків вони не підтримують з лютого 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Родина розпалась остаточно, майнових спорів на цей час не має. Також позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання до досягнення дитиною, трьох років, аліменти в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не явився, про дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.224 ЦПУ України. Вислухав позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі полягають в зареєстрованому шлюбі з 13 липня 2012 року, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Перовської сільської ради Сімферопольського району АР Крим (актовий запис за № 34). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. (а.с.4,5). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами на цей час припинені, внаслідок того, що вони втратили відчуття любові та взаєморозуміння один до одного, подружніх стосунків сторони не підтримують тривалий час. Спорів про сумісне майно, на цей час не має, відповідних позовних вимог сторонами заявлено не було. З'ясувавши фактичні відносини подружжя, дійсні причини і мотиви позову в частині розірвання шлюбу, а саме: неможливість подальшого сумісного життя, відсутність відчуття любові і взаєморозуміння між сторонами, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними неможливо. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити їй прізвище «[PERSON]». У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення ( ч.1). Цією ж статтею встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд вважає за можливе призначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Крім того, суд вважає такими, що підлягають задоволенню й вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки в ході розгляду справи було встановлено, що малолітня дитина проживає з нею і фактично перебуває на її утриманні, а ч.2 ст. 84 СК України передбачено право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання позивачки в розмірі ? частки усіх його, відповідача, доходів щомісячно, також враховуючи при цьому матеріальне становище відповідача і те що він має можливість надавати таку допомогу, чого не заперечував в судовому засіданні. Згідно ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аналогічні положення містяться в ч.1 ст. 79 СК України, щодо присудження аліментів на утримання одного з подружжя. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач здав заяву 04 лютого 2014 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 04 лютого 2014 року. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. ст. 104, 105, 110-112, 115, 180-183 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 213, 215, 367 ЦПК України, суд

Outcome: approved