Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Тростянецької РДА у Вінницькій області про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю мотивуючи свої вимоги тим, що з 2010 року проживала разом із [PERSON], вели спільне господарство. [INFO] у них народилась донька [PERSON] Проживали у відповідача батьків до вересня 2014 року. Після цього разом із донькою проживали в м.Києві, оскільки перебувала там на роботі. За усною домовленістю [PERSON] з м.Києва забрав доньку проживати в с.Тростянчик. Не заперечувала проти проживання дитини з батьком. Відповідач не дозволяв їй спілкуватись із дитиною. Сам також був відсутній по місцю проживання. Вихованням дитини займалась бабуся. Відповідач не займається належним чином вихованням дитини. Дитина не відвідує дитячий садок, відстає у розвитку. Вона позитивно характеризується, має житло, стоїть на обліку в центрі зайнятості. Органом опіки та піклування за її заявою обстежено умови її проживання та дано висновок про те, що донька повинна проживати із нею. Просила винести рішення яким вирішити, що місцем проживання малолітньої [PERSON] буде її будинок по [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Тростянецької РДА у Вінницькій області про визначення місця проживання малолітньої дитини з ним, мотивуючи свої вимоги тим, що у нього та [PERSON] спільна дитина [PERSON], [INFO]. З вересня 2014 року за спільною згодою із матір'ю донька проживала разом із ним, так як [PERSON] перебувала на роботі в м.Києві. На протязі даного періоду мати рідко відвідувала дитину, не цікавилась її розвитком та життям. В кінці 2015 року вона звернулась до органу опіки та піклування, з метою визначення місця проживання дитини із нею. Орган опіки та піклування надав висновок від 01.12.2015 року про доцільність повернення на постійне проживання малолітньої доньки [PERSON] з матір'ю. Вважає даний висновок передчасним, винесеним з порушенням чинного законодавства, без врахування його позицій та доводів, та таким, що не захищає насамперед інтереси дитини. Вважає, що проживання доньки із батьком відповідає в першу чергу інтересам дитини, яка звикла проживати із батьком та бабусею в рідному для неї оточенні на постійному місці проживання. Просив визначити місце проживання доньки [PERSON] з батьком. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, за обставин, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що її колишній цивільний чоловік не займається вихованням дитини. З 2010 року по 2014 рік вони із відповідачем та донькою проживали в с.Тростянчик в будинку його батьків, без офіційної реєстрації шлюбу. Припинивши з відповідачем спільно проживати у вересні 2014 року вона із донькою виїхала проживати до батька в [ADDRESS] працювала прибиральницею з вересня по лютий місяць 2015 року. Потім, протягом 3-х місяців у ТОВ «Новус» помічником обвальщика, робота пов'язана із м'ясними продуктами, запис про роботу у трудовій книжці наявний. В травні та на протязі півроку працювала в «Еко Маркет» продавцем, про що також є запис у трудовій книжці. Потім в жовтні працювала в торговому центрі «Ашан» інспектором, працювала не по трудовій, строком півроку. Звільнилась добровільно. Під час її роботи дитина залишалась із мачухою. В дитячий садок донька не ходила, стояли на черзі. 25 вересня 2015 року близько 23:00 год. відповідач приїхав в м.Бучу для того, щоб забрати доньку в Тростянчик щоб відсвяткувати її день народження. Вона була не проти. Сама залишилась далі працювати в м.Буча. Перебуваючи на заробітках по можливості доньку навідувала, купувала їй подарунки. Відповідач у спілкуванні із донькою перешкоджав, не давав їй можливості зустрітись із дитиною. Доньку відповідач забрав тимчасово, за їхньою усною домовленістю, а по її приїзду в с.Тростянчик віддавати доньку відмовився. Їй відомо, що за час проживання із батьком дитина садочок не відвідувала. А також те, що її донька проживає в одному будинку із вагітною співмешканкою відповідача. Відповідач намагався силою забрати в нею доньку у зв'язку з чим вона була змушена звертатись в поліцію та відповідні органи. В листопаді 2015 року відповідач без її відома забрав дитину та відвіз до себе додому. Дитину їй повернув орган опіки та піклування. Головою комісії, того ж органу відповідачу було пояснено, що він може відвідувати доньку однак забирати її ночувати та на обід від мами немає права. На момент винесення органом опіки та піклування висновку про доцільність повернення доньки їй, вона була працевлаштована в м.Буча Київської області, запис про дану роботу в трудовій книжці відсутній. Вважає, що вона як мати має повне право на те, щоб дитина знаходилась саме із нею. Вона до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась. В її будинку для дитини облаштовані всі умови для належного розвитку та проживання. Дитина відвідує дитячий садок. З жовтня 2015 року та по даний час дитина проживає із нею. В подальших судових засіданнях позивач вказала, що на даний час вона із своїм новим цивільним чоловіком, з яким разом на протязі чотирьох місяців проживає в м.Вінниця. Донька проживає разом із ними. Проживають у квартирі, яка належить батьку її цивільного чоловіка. Донька відвідує дитячий садок по місцю проживання. Просить суд, щоб місце проживання дитини було разом із нею за адресою її цивільного чоловіка. Вона також має матеріальне забезпечення і може забезпечувати дитину. Вважає, що вона заслуговує на те, щоб дитина була разом зі нею. Представник позивача Руденко І.В. позовні вимоги підтримав, просив суд, за обставин, викладених у позовній заяві їх задовольнити. Суду пояснив, що обидві сторони мають належні умови для проживання та добре характеризуються. В подальшому, сторони змінили своє місця проживання. Як йому стало відомо відповідач проживає із новою співмешканкою в іншому селі, а саме с.Глибочок. Для нього залишилось не зрозумілим де має проживати дитина та які умови там для дитини. Вважає поданий відповідачем зустрічний позов не обґрунтованим та недоведеним відповідними доказами. Просить позовну заяву [PERSON] задовольнити, в зустрічному позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені до нього позовні вимоги не визнав. Власний позов підтримав повністю. Пояснив, що починаючи з 2010 року спільно проживав із [PERSON], без реєстрації шлюбу в с.Тростянчик в будинку його батьків. [INFO] у них народилась донька [PERSON] Сімейне життя в них не склалось. У вересні 2014 року позивач без його відома забрала доньку та поїхала на заробітки до Київської області. Як потім йому стало відомо проживала у її батька. Перед днем народження доньки, 25.09.2015 року він домовився із [PERSON] про те, щоб забрати доньку в с.Тростянчик для святкування її дня народження. Остання погодилась. Коли забирав доньку був наляканий умовами в яких проживала його донька. То був вагончик, без будь-яких нормальних умов для проживання дитини. У вагончику було дуже холодно. Дитина була голодна та погано одягнута. На його запитання що вона їла донька йому сказала, що мама давала їй чіпси та сухарики. Він був обурений. По дорозі в Тростянчик дзвонив до матері просив приготувати вечерю. [PERSON] рідко навідувала доньку та не цікавилась її життям. Спілкуванню доньки та матері не перешкоджав. Заперечив звинувачення позивача в тому, що він забрав дитину без згоди матері, оскільки позивач сама дала згоду та була не проти того, щоб дитина пожила із ним, так як в неї відсутні умови для проживання. Висновок органу опіки та піклування вважає незаконним, винесеним з поручення законодавства, без врахування інтересу дитини, його доводів та доказів. Знаючи на то, який спосіб життя веде мати його доньки, проживання з батьком відповідає в першу чергу інтересам дитини, яка звикла проживати із батьком та бабусею в рідному для неї оточенні на постійному місці проживання. [PERSON] не переймається інтересами дитини, постійно змінює місця проживання, дитячі садки, в той час коли дитині потрібна постійність. На даний час його донька проживає в оточенні незнайомих для неї людей. Він заради того, щоб бути ближче додому, більше часу проводити із донькою, змінив місце роботи, відмовився від значних заробітків та офіційно працевлаштувався по місцю проживання. Більшу частину свого життя донька прожила з ним та рідними для неї людьми, звикла до оточення в якому від народження, в той час коли позивач своїм непостійним способом життя травмує дитину. Просив врахувати інтереси малолітньої дитини, якій потрібна стабільність та любов рідних для неї людей, а тому відмовити в позові [PERSON] та визначити місце проживання дитини з батьком. Представник відповідача [PERSON] проти заявлених позовних вимог заперечив. Суду пояснив, що [PERSON], [INFO] чотири роки, із своїх п'яти проживала в сім'ї батька в с.Тростянчик. Дитина адаптована до тих умов проживання, в яких проживала від народження, мала стабільність. За той період коли дитина проживала із матір'ю [PERSON] декілька разів змінила місце проживання, дитячий садок. Звернув увагу, що позивач повідомила, що проживає в м. Вінниці, в той час як просить визначити місце проживання дитини в її будинку в с.Тростянчик. [PERSON] постійно змінює місце проживання і дитина змушена подорожувати з матір'ю, не маючи змоги отримати стабільність в житті та розвитку. Дитина у малолітньому віці немає постійності, як наслідок це для дитини є стресом. Звертає увагу суду також на те, що ні під час судового засідання, ні з позовної заяви позивач не висловила свого бажання та прагнення, як матері, щоб дитина проживала разом із нею. При цьому вказувала, що відповідач погано займається вихованням дитини. Мати не бажає щоб були захищені саме інтереси дитини, що також підтверджує той факт, що позивач свідомо уникнула призначеної судом експертизи, яка була призначена тільки для того, щоб була заслухана дитина, її думка та відношення до батьків. Докази про те, що позивач має стабільний дохід нею не подані. Дані доводи нічим не підтверджені. Вважає висновок органу опіки та піклування незаконним, винесеним з порушенням чинного законодавства, без дослідження та взяття до уваги позиції батька. Просив в первісному позові [PERSON] відмовити. Заявлений [PERSON] зустрічний позов задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] проти задоволення позовної заяви не заперечила, підтримала заявлений позов позивача. Заперечила проти зустрічного позову відповідача вважаючи, що даний позов є набором звинувачень без будь - яких обґрунтувань та доказів. Суду показала, що до комісії звернулась громадянка [PERSON] із проханням надати висновок про визначення місця проживання її неповнолітньої доньки у зв'язку з тим, що вона має намір подати до суду позов про визначення місця проживання дитини з нею. З даною заявою [PERSON] звернулась у жовтні 2015 року, однак враховуючи, що були надані не всі докази, розгляд заяви було перенесено. Органом було повідомлено відповідача про розгляд даної заяви, зібрано відповідні документи. Комісія відвідала родину [PERSON] та [PERSON] в присутності голови сільської ради. Комісія приїхала без будь-якого попередження. Спочатку відвідали [PERSON] Враження від перевірки були непогані. Будинок [PERSON] газифікований, наявна обладнана кімната для дитини, в кімнатах було чисто, тепло. Була наявна кількість іграшок, одягу для дитини, запас продуктів. Дитина була налякана, говорити з ними не хотіла. З чим це пов'язано вона не знає. Представник припустила, що дитина до того проживала з батьком і бачила в будинку обмежену кількість людей. До членів комісії віднеслась насторожено, розмовляти не хотіла. Після відвідали родину [PERSON]. Даний будинок також обладнаний для проживання. Наявні іграшки для дитини, одяг. 01.12.2015 року комісія надала висновок про доцільність повернення дитини матері. Зазначила, що [PERSON] дуже в молодому віці завагітніла, народила. Як вона вважає, остання по Києву не гуляла, а була в пошуках роботи, намагалась віднайти роботу з метою заробити грошей на утримання дитини. А тому комісія зробила саме такий висновок. Даний висновок підтримує. На засіданні комісії обговорювалось, що [PERSON] перебуває на періодичних заробітках. Вважає, що батько неналежно займається вихованням дитини, оскільки фактично вихованням дитини займається бабуся та дідусь. Було також враховано, що [PERSON] немає доходу. Однак в комісії наявна довідка сільської ради про те, що вона має грошові заощадження в сумі 3 000,00 грн. Стала на облік в центр зайнятості. Житло-побутові умови двох сімей були на належному рівні. Детального обстеження умов проживання батька комісія не робила, увагу більше приділяли умовам проживання [PERSON] Досліджуючи дане питання встановлено, що як мати так і батько належним чином не займаються виховання дитини. Разом з тим заслухавши їх обох на засіданні члени комісії прийняти саме такий висновок. На той момент коли комісія відвідувала родини, дитина в дитячий садочок влаштована не була. Під час дослідження житлових умов намагались розговорити дитину, однак дитина була скута, говорити не хотіла. Офіційних притягнень сторін до адміністративної, кримінальної відповідальності не має. Як встановлено, більшу частину свого життя дитина прожила там де батько. Дані факти також комісією було враховано. Висловила власну думку відносно життя батька. Зокрема вказала на те, що відповідач кожного дня одружується і кожна його співмешканка не може бути кращою мамою для дитини ніж рідна. Її думка, що дитина повинна бути з мамою, а батько повинен їх утримувати, допомагати. Їй відомо, що позивач народила дитину в юному віці, а тому має шанс на материнство, а батько, як зріла людина повинен був навчити її батьківських обов'язків. Відповідач не піклувався про сім'ю, тому позивач була змушена залишати доньку та їздити на заробітки. За викладених обставин, просила суд в зустрічному позові відмовити, позов [PERSON] задовольнити. Крім того, в судовому засіданні згідно клопотань сторін були допитані свідки. Зокрема, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показав, що сторони його односельчани, [PERSON] однокласник. У 2014 році [PERSON] прийшов до нього із проханням, щоб поїхати в Київську область, м.Бучу забрати доньку в Тростянчик. По приїзду [PERSON] не хотіла давати дитину, [PERSON] зайшов до будинку звідки вийшов із дівчинкою на руках, закутану в ковдрі, дитина спала. По дорозі дитина прокинулась, батьку дуже зраділа. По дорозі [PERSON] із донькою спілкувались. На його запитання що вона вечеряла донька відповіла, що мама давала їй чіпси та сухарики. Олександр засмутився, подзвонив до мами і просив приготувати дитині вечерю. Після даної ситуації вони не раз зустрічались із [PERSON] та дітьми. У нього також є дитина, син якому 5 років. Разом відпочивали на природі. Донька [PERSON] грайлива, спілкується, на свій вік розвинута добре. Завжди охайно одягнена, причесана. Будучи у [PERSON] в домі бачив, як любить та турбується про дитину бабуся. Свідок [PERSON], суду показала, що сторони приходяться їй кумами. Після народження дитини у сторін спочатку були стосунки добрі, потім їхні відносини погіршились, перестали жити разом. Матері у дитини, як такої не було, остання тільки раз на місяць довідувалась до дитини. Дівчинка проживала біля батька. Коли [PERSON] довідувалась до дитини, вона питала її чому вона не забирає дитину, вона ж мати, на що та відповідала, приїде пізніше тоді й забере. Коли була та розмова [PERSON] не ставила перед собою завдання щоб донька проживала разом із нею. Із розмов із [PERSON] було зрозуміло, що вона не була проти щоб донька проживала з батьком. Говорила, що нехай дитина буде біля батька, в неї там немає умов для проживання. Чому кум не віддавав дитину в дитячий садочок не знає. Дитину частіше бачила коли сторони жили разом. Дитина розвинута, розумна, любить спілкуватись. Свідок [PERSON] суду показав, що позивач [PERSON] приходиться йому донькою. На даний час він проживає у Київській області, в м.Буча. Коли дитині було два роки [PERSON] разом із донькою приїхала жити до нього в м.Буча. [PERSON] працювала, а з дитиною залишався він або його співмешканка. Перед днем народження дитини зять приїздив та забрав доньку на певний період в с.Тростянчик. За час проживання [PERSON] в м.Буча, а доньки в с.Тростянчик, вона неодноразово провідувала дитину, купувала їй подарунки. Так як він зрозумів із розмов [PERSON] дитину їй для спілкування не давали. Деталі даної ситуації йому не відомо, що йому по телефоні розкажуть то він і знає. Постійно знаходився по місцю проживання, в с.Тростянчик не приїздив. Доньці періодично матеріально допомагає. Судити чи його донька гарна мати він не може, з дитиною грається, піклується про неї. Донька на даний час проживає в с.Тростянчик в будинку, що належав його покійній дружині. Даний будинок має дві кімнати та веранду. Газифікований, є криниця на подвір'ї, туалет на вулиці, окрема кімната для дитини. Чи донька робила спроби забрати дитину від батька йому невідомо, можливо й намагалась. Свідок [PERSON], суду показала, що вона та сторони односельчани. Із [PERSON] проживає по сусідству. [PERSON] бачить дома не дуже часто. Їй відомо, що остання певний час проживала в Київській області та періодично навідувалась в с.Тростянчик. Бачила, як [PERSON] водила дитину в садочок. Свідком того щоб вона до дитини щось погане говорила, сварила її чи била не була. Бачила як декілька разів до [PERSON] приїздив відповідач. Гучної музики із будинку позивача вона не чула, шумних гулянь в її домі також. В будинку, де проживає позивач не була, бачила нові, пластикові вікна. Чи веде господарство не знає, бачила засіяний город. В даній хаті [PERSON] проживала з батьками постійно, після батько виїхав в Київську область. Бачила як [PERSON] водила доньку по сусідству до дітей. Їй також відомо, що певний час дитина проживала біля батька. Свідок [PERSON] суду показала, що приходиться матір'ю відповідачу, бабуся дівчинки [PERSON], [PERSON] колишня її невістка. Починаючи з 2010 року вони проживали всі разом в її будинку. В 2014 році невістка, без відома батька забрала дитину та поїхала в Київську область. Спілкування з батьком дитини по телефону ігнорувала. Коли дитині мало бути 3 роки [PERSON] поїхав до Київської області, де перебувала [PERSON], щоб забрати дитину до Тростянчик для святкування в колі друзів, родини її день народження. Зі слів [PERSON] дитина проживала із матір'ю в жахливих умовах, погано харчувалась. Дівчинка прожила разом із нею та батьком протягом 1 року та 3 місяців. За вказаний період [PERSON] можливо разів тільки чотири відвідала доньку. Спілкуватись із дитиною їй не перешкоджали. Вважає, що дитина на свій вік розвинута добре, любить спілкуватись, про що їй особисто говорила завідувач дитячого садочка в с.Тростянчик. Дівчина в хворобливому стані не була, має гарне волосся. Дитина завжди нагодована, охайно одягнута. Під час відряджень сина дитину доглядає вона. Син має співмешканку, однак дана обставина не перешкоджає йому виконувати свої батьківські обов'язки по відношенню до доньки. Дитині не забороняли бачитись із мамою, вона знала, що в неї є мала. Коли [PERSON] доньку навідувала вона до неї пригорталась. Разом з тим, були випадки, що онука просила її щоб вона не бачилась із мамою. На даний час дитину відвідують у садочку, дитина просить батька забрати її до додому до нього та бабусі. Свідок [PERSON], суду показала, що вона та сторони односельчани. З [PERSON] проживають по сусідству. Їй відомо, що починаючи з 23 чи 24 вересня 2014 року по жовтень місяць 2015 року дитина проживала разом із батьком. За цей період до доньки раз в місяць приїжджала мати. Дитина відкрита, любить спілкуватись. Вона особисто з нею гралась, дівчинка дуже гарна, розумна, балакуча та відкрита, вихована. Вважає, що на свій вік дитина розвинута добре, на хвору дитину не схожа. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показав, що працював головою сільської ради с.Тростянчик Вінницької області. Кожну із родин знає особисто. Скарг на вказані сім'ї за період його перебування на посаді голови сільської ради не було. У 2015 році за зверненням [PERSON] було здійснено огляд житлових умов заявника. Згідно погосподарських книг даний будинок належить покійній матері [PERSON], інших правовстановлюючих документів комісії при огляді надано не було. Скільки часу в селі проживає [PERSON] комісія не з'ясовувала. Зі слів інших людей знає, що вона періодично перебувала в м. Києві на заробітках. Батько дитини [PERSON], зі слів інших людей також перебував деякий час на заробітках. Згідно заяви [PERSON] комісія досліджувала лише її умови проживання. Умови проживання [PERSON] комісія не обстежувала, останній із таким звернення не звертався. Засвідчує відповідність підписаних ним акту обстеження житлово - побутових умов та інших довідок. Як колишній сільський голова громади сім'ї [PERSON] та [PERSON] може охарактеризувати, як звичайні родини. Деталі обставин життя даних сімей йому не відомі. Хто на даний час проживає в будинку [PERSON] йому також невідомо. Свідок [PERSON] суду показав, що перебував на посаді голови Тростянчикської сільської ради. Йому відомі родини [PERSON] та [PERSON]. Ситуація, яка склалась між сторонами йому також відома. Будинок, в якому проживає на даний час [PERSON] проживали її батьки. Кому належить на праві власності даний будинок йому невідомо. Періодично до нього, в усній формі, звертався [PERSON] про те, що в будинку [PERSON] діяться непристойні речі, зокрема розпивання спиртних напоїв. Одного разу він разом із [PERSON] навідувались до будинку [PERSON], однак ніяких протиправних дій з боку останньої не було. Будинок, в якому на даний час проживає [PERSON] прилаштований для життя. Охарактеризувати сім'ю [PERSON], [PERSON] може як звичайні сім'ї. Деталі їх сімейного життя йому невідомо. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов до задоволення не підлягає, позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають до задоволення. Позивач вважає, що відповідач - батько дитини неналежним чином не виконує свої обов'язки батька, внаслідок чого дитина є занедбаною, а тому просить визначити місцем проживання доньки її помешкання. У свою чергу відповідач вказує на те, що дитина повинна проживати з ним, адже спосіб життя її матері буде шкодити дитині. Встановленим судом фактичним обставинам, відповідають правовідносини, що врегульовані нормами Сімейного кодексу України в частині прав, обов'язків матері, батька і дитини, права батьків щодо виховання дитини, спілкування з нею та вирішення таких спорів. Судом встановлено, що за час спільного проживання у [PERSON] та [PERSON], без реєстрації шлюбу, [INFO] народилась донька [PERSON] (а.с.73). Після припинення спільного проживання між батьками дитини склались неприязні, загострені відносини. Причиною їх стали як сімейні відносини між самим подружжям, так і обставини, що пов'язані із вихованням дитини, її місцем проживання. Батьки дитини проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. Згідно довідок Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області №795 від 03.11.2015 року та №521 від 29.03.2016 року [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. Згідно погосподарського обліку до складу двору входять [PERSON], [INFO] - голова двору, [PERSON], [INFO] - дочка, [PERSON], [INFO] - брат (а.с.9, 128). Відповідно до довідки №515 від 24.03.2016 року згідно погосподарського обліку Тростянчикської сільської ради до складу двору за адресою: [ADDRESS] входять: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син (а.с.130). Згідно актів обстеження житлово - побутових умов місця проживання [PERSON] від 29.10.2015 року та 20.11.2015 року встановлено, що матеріально - побутові умови для виховання доньки [PERSON] задовільні (а.с.6,86). Згідно актів обстеження житлово - побутових умов місця проживання [PERSON] від 20.11.2015 року встановлено, що матеріально - побутові умови для виховання доньки [PERSON] задовільні (а.с.85,129). Як вбачається із висновку Органу опіки та піклування Тростянецької РДА №01-31/4795 від 01.12.2015 року є доцільним повернення на постійне місце проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] матері [PERSON], жительці с.Тростянчик (а.с.4,69). 06.04.2016 року органом опіки та піклування Тростянецької РДА дано висновок №01-31/1157 про необхідність направлення до Тростянецького районного суду висновку про доцільність проживання малолітньої [PERSON], [INFO] із матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.125-126). Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 6 - ч. 9 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У відповідності до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За правилами ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. У свою чергу в ч.2 ст. 161 СК України визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно до ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, спілкування з дитиною та приймати участь у її вихованні. Відповідно до ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Вказаною Декларацією прав дитини, у пункті 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно довідки характеристики №751 від 28.10.2015 року, виданої Тростянчикською сільською радою [PERSON] характеризується позитивно. Громадський порядок не порушує. Компрометуючими матеріалами на дану особу сільська рада не володіє (а.с.7). Згідно характеристики, виданої ТОВ «Солар Стальконструкція» №18/11/15 від 18.11.2015 року [PERSON] працював старшим в бригаді слюсарів - монтажників ТОВ Солар Стальконструкція». За період роботи на даному підприємстві характеризуються позитивно. Проявив себе, як грамотний та старанний фахівець. Серед особистих характеристик проявив ініціативність, працьовитість, вимогливий до себе та до інших. Доброзичливий, ввічливий (а.с.77). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] на лікуванні у лікаря - нарколога та під наглядом в психіатричному кабінеті Тростянецької ЦРЛ не знаходяться (а.с.8,131). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ні матір, ні батько не зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами, не ведуть аморальний спосіб життя, що може зашкодити розвитку дитини. Протилежне суду не доведено. Позивач у продовж судового розгляду переконувала суд у тому, що має самостійний дохід. Зазначала, що спершу вона мала заощадження в сумі 3000,00 грн. Після звернення до органів опіки, зареєструвалися у місцевому центрі зайнятості, отримувала допомогу по безробіттю. На даний час, як зазначила позивач, вона працює у м. Вінниці в магазині «Колбасков» продавцем. Працює неофіційно, тому підтвердити свої доходи, що складають в середньому 3000,00 грн. на місяць, не може. Батько дитини має самостійний дохід, постійну високооплачувану роботу до 02.09.2016 року. На даний час офіційно працевлаштований, працює робітником на Філії «Птахокомплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика» в с. Оляниця Тростянецького району. Вказана робота, як він пояснив, оплачується менше ніж попередня. Однак дозволяє постійно бути поряд із домом. Попередня робота була пов'язана з тривалими відрядженнями за межами місця проживання. Крім того, разом із батьками тримає підсобне господарство, яке приносить додатковий дохід у сім'ю. Таким чином, судом встановлено, що батько дитини має самостійний, постійний дохід, що підтверджено письмовими доказами. Доводи ж позивача про наявність у неї самостійного, стабільного доходу в силу ст. 60 ЦПК України не доведено. Крім того, суд вважає необхідним звернути увагу на наступне. З початку розгляду справи судом у грудні 2015 року до квітня 2016 року, коли судом було задоволено клопотання про проведення експертизи та зупинено провадження у справі на час її проведення, позивач наполягала на тому, що постійно проживає у своєму будинку в с. Тростянчик та її доходом є допомога по безробіттю. Однак, в судовому засіданні 07.10.2016 року вона вказала, що на обліку у центрі зайнятості перебувала лише до кінця січня 2016 року, після чого за її власною заявою була знята з обліку і в пошуках роботи поїхала до м. Вінниці. Суд має сумніви у щирості позивачки, яка стверджувала, що працює неофіційно, без укладання трудового договору в магазині «Колбасков». Є загальновідомим те, що мережа таких магазинів здійснює реалізацію м'ясної продукції. Допуск продавця до роботи з продуктами харчування можливий лише при наявності санітарної книжки. Наведене ставить під сумнів доводи позивача про виконання нею тривалий час такої роботи не на умовах трудового договору. Отже, немає підстав вважати, що позивач має стабільний, самостійний дохід. Доводи позивача [PERSON] про те, що [PERSON] є поганим батьком, оскільки дитина після повернення її матері знаходилась в хворобливому стані, мала погане волосся, яке випадало, та мала розумову відсталість, є суб'єктивними твердженнями. Обставин та дій з боку відповідача, які б негативно впливали на фізичний та духовний розвиток дитини, як на складову виховання, в судовому засіданні не встановлено. Такі твердження позивача спростовуються показами допитаних в судовому засіданні свідків. Сумніватись у щирості допитаних свідків у суду підстав не має. Дані свідки в залі суду попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивих показань та за відмову давати показання. Після роз'яснення судом права відмовитись свідчити в порядку ст. 63 Конституції України, свідки наполягли на дачі показань. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами, зокрема у спорі щодо її виховання, місця проживання. Судом враховано міжнародні та національні правові норми, якими визначено, що до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя, зокрема, відповідно до положень ст. 12 ч. I Конвенції ООН від 20.11.1989 р. «Про права дитини» (ратифікована Україною 27.02.1991 р.), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Судом прийнято до уваги, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. На що також звернув увагу Верховний Суд України в п. 18 Постанови Пленуму від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Згідно ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Тому суд, враховуючи вік дитини, напружені стосунки між її батьками, які вони не приховували і під час судових засідань, з метою уникнення психологічного травмування дитини судовим процесом, вважав, що таку роботу з дитиною може провести особа із спеціальними знаннями та досвідом роботи у відповідній галузі та за клопотанням відповідача призначив у справі судову-психологічну експертизу дитячо-батьківських відносин. Однак, експертне дослідження у вигляді структурованого психологічного інтерв'ю з підекспертною особою [PERSON] не відбулося через неявку належним чином повідомленої [PERSON] з [PERSON] (а.с.147). Свою неявку до експерта позивач суду пояснила небажанням проводити експертизу. Дана обставина взята судом до уваги під час дослідження доказів та надання їм відповідної оцінки, як небажання матері дати дитині можливість висловлювати її відношення та прихильність до батьків або одного з них. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» для розв'язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв'язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов'язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров'ю та розвитку дитини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Не є належним доказом у даній справі в розумінні ст. 19 СК України висновок органу опіку та піклування Тростянецької РДА від 01.12.2015 року N01-31/47.95 про доцільність повернення на постійне місце проживання дитини матері (а.с.88). Вказаним висновком вирішувалися питання не визначення місця проживання дитини, а повернення дитини матері. Разом з тим, висновком органу опіки та піклування Тростянецької РДА від 06.04.2016 року встановлена доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] із матір'ю [PERSON] Враховувалось, що житлово - побутові умови обох сімей задовільні, створені всі належні умови для проживання дитини. На території сільської ради [PERSON] та [PERSON] характеризуються позитивно, громадський порядок не порушують. Дитина станом на 06.04.2016 року відвідувала дитячий садок протягом 15 днів, приводила дитину мама. Батько дитини та бабуся відвідували дитину в садочку. Батьки обоє добре піклуються про свою доньку. За результатами бесіди, проведеною працівниками служби у справах дітей з малолітньою [PERSON] встановлено, що дитина любить обох батьків, вона не відокремлює жодного із батьків. На запитання з ким вона хоче проживати відповідала, що з мамою і батьком. Дитина бажає, щоб її батьки проживали разом із нею. Обоє батьків емоційно значимі для дитини, але більше вона потребує любові та турботи матері (а.с.125-126). Висновок органу опіки і піклування є дорадчим і не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов'язків у батьків щодо місця проживання дітей. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про місце проживання дітей. Суд вважає, що орган опіки та піклування, визначивши вказаним висновком доцільність проживання дитини із матір'ю, не прийняв до уваги та не надав жодної оцінки доводам відповідача, його прагнення виховувати доньку, а також той факт, що дитина більшу частину свого життя прожила в родині батька. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач та відповідач разом із донькою, батьками відповідача проживали в будинку відповідача. Після припинення спільного проживання сторін донька проживала із матір'ю в м.Києві, так як остання перебувала там на роботі. На протязі одного року трьох місяців дитина за домовленістю батьків проживала із батьком та бабусею, які дівчинку виховували, утримували протягом цього часу, створили сприятливі умови для фізичного та духовного розвитку. Дитина відвідувала дитячий садок, формувала соціальні зв'язки. Після чого, знову ж позивач забрала дитину із обізнаного, постійного для дитини середовища та переїхала проживати в м. Вінницю. Суд, при вирішенні місця проживання дитини звертає увагу на ставлення батьків до виконання ними своїх батьківських обов'язків. Так, під час розгляду даної справи позивач неодноразово вводила суд в оману відносно її місця проживання та працевлаштування. Як суд звертав увагу вище, спершу позивач вказувала про те, що перебуває на обліку в центрі зайнятості. Пізніше в судовому засіданні суду показала, що на обліку перебувала протягом місця, після чого знялась та виїхала в м. Вінниця на роботу, де, з її слів, проживає по даний час. Вказала, що проживає в м.Вінниця протягом останніх чотирьох місяців, тобто з червня 2016 року. В той же час, із матеріалів справи вбачається, зокрема акту обстеження житлових умов службою у справах дітей Вінницької міської ради, обстеження умов проживання [PERSON] проводилось 20.04.2016 року. Крім того, суд приймає до уваги також те, що мати постійно змінює місця проживання, маючи спадковий будинок, не прагне віднайти джерела доходу за місцем реєстрації. Дитина постійно змінює дошкільні заклади. Зокрема, як вбачається із довідки №4 від 24.04.2016 року, виданої завідувачем Тростянчикського дитячого садка [PERSON], [INFO] відрахована з дитячого садочка 07.04.2016 року згідно заяви матері [PERSON] у зв'язку із зміною місця проживання (а.с.166). Згідно висновку органу опіки та піклування від 06.04.2016 року на протязі 15 днів вона відвідувала Тростянчикський дитячий садок. Згідно довідки №122/1 від 21.06.2016 року, [PERSON] з травня станом на дату видачі довідки, відвідувала КЗ ДНЗ №45 у м. Вінниці (а.с.165). Чи відвідує цей дошкільний навчальний заклад дівчинка станом на день вирішення судом спору чи будь-який інший позивач не довела. Сприяючи сторонам у реалізації процесуальних прав, відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд роз'яснив позивачу право подати докази того, що дитина продовжує відвідувати дошкільний навчальний заклад, про що вона стверджувала. Таких доказів суду не було надано. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 12.06.1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснив, що вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створити належні умови для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально - побутовому стані одного із батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. На переконання суду батько дитини [PERSON] виявляє більшу увагу до дитини, довів суду своє прагнення виховувати дитину, турбуватись про неї, створити їй всі належні умови для проживання, забезпечити доньці стабільність та розвиток. Суд вважає, що атмосфера сім'ї, в якій проживає дитина, і хто приймає участь у її вихованні мають суттєве значення при визначенні її місця проживання. Як встановлено в судовому засіданні участь позивача [PERSON] у вихованні доньки дійсно була недостатньою. Більшу частину свого життя дитина проживала та зростала в родині батька, виховувалась ним та бабусею. Згідно пояснень сторін, свідків, представника третьої особи житловий будинок, як сім'ї [PERSON] та сім'ї [PERSON] в хорошому стані, створені належні умови для проживання. Спроби матері залишитись по місцю проживання в належному їй житловому будинку та віднайти засоби існування, роботу відсутні. Разом з тим, позивач із донькою переїхала в м.Вінниця, де працює неофіційно, проживає в квартирі, що належить батьку її співмешканцю. Згідно акту обстеження житлових умов даної кварти, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] встановлено, що житло розміщено на 2 поверсі 5 поверхового будинку, складається із 2 кімнат та кухні, коридору, ванної кімнати, балкону. Дана квартира належить на праві приватної власності [PERSON] Кімнати у квартирі розділені, одну кімнату займає [PERSON] у якій є диван, стіл, стільці, комп'ютер. Другу кімнату займає його син [PERSON] із [PERSON] та дитиною [PERSON] У кімнаті є диван, два крісла, меблева стінка, телевізор, ноутбук, письмовий стіл. Кухня, ванна кімната укомплектовані належним чином, наявна побутова техніка. Газо-водо, електропостачання наявні. Санітарний стан квартири задовільний. Для дитини є належні умови для проживання. За даною адресою зареєстровані [PERSON] - власник, [PERSON] - син, [PERSON] її донька [PERSON] без реєстрації. Станом на день складання даного акту [PERSON] не заперечував щодо проживання [PERSON] та її доньки у його квартирі (а.с.167). Враховуючи інтереси дитини суд вважає, що не є неналежними для її проживання умови, за яких дитина проживає в одній кімнаті із двома дорослими людьми, не маючи свого ліжка, місця для відпочинку. Відповідно до ст. 7 СК України суд при розгляді таких справ, повинен максимально можливо враховувати інтереси дитини. Також, відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Судом прийнято до уваги, що вирішуючи даний спір, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своєї дитини, суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому судом враховано, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, вік дитини та її прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 та ч. 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. При ухваленні даного рішення суд також враховує вимоги п. 2 Декларації прав дитини про те, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Із тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини,ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, суд вирішуючи питання про визначення місця проживання малолітньої дитини, виходив виключно з інтересів самої малолітньої дитини. Судом враховано особливі потреби дитини пов'язані з її віком, те, що дитині потрібна стабільність для формування суспільних зв'язків, родинний затишок, щоб дівчинка могла зростати та виховуватись в любові до сім'ї, родини, Батьківщини в оточенні близьких та рідних їй людей, які піклуються про неї та турбуються про її фізичний та духовний розвиток, займаються її підготовку до самостійного життя, забезпечують їй належні умови для проживання. Також, суд приймає до уваги прагнення батька ростити та виховувати дитину, та бажання матері щоб дитина перебувала саме за її місцем проживання. Відмову батька від значних заробітків заради можливості більше часу проводити часу із донькою, займатись її виховання та висловлену позицію матері про намір продовжувати поїздки на заробітки для забезпечення дитини та зміну місця проживання. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] про визначення місця проживання з батьком підлягають задоволенню. У задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Таке рішення не суперечитиме найвищим інтересам дитини. При цьому суд звертає увагу, що в даному випадку йде мова не про розлучення дитини з матір'ю, а про визначення місця проживання дитини. Обоє батьків зобов'язані приймати участь в утриманні та вихованні дитини і не поглиблювати конфліктну ситуацію, захищаючи свої власні інтереси, а намагатись проявляти справжню турботу, реалізовувати свої права шляхом домовленості і забезпечити належні умови для розвитку своєї дочки. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved