Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що 09 квітня 2016 року позичила [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 грн, що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою від 09 квітня 2016 року. Відповідно до вищевказаної розписки, відповідач зобов`язалась повернути позивачу грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому у строк до 15 грудня 2016 року. Однак, відповідач не виконала зобов`язання щодо повернення грошових коштів, від будь-яких перемовин з приводу виконання грошового зобов`язання ухиляється. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по позиці за розпискою 10000 грн, 751,00 грн - 3% річних від простроченої суми позики, та 3023,99 грн - інфляційне збільшення боргу, а всього 13774,99 грн. Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. При цьому відповідач [PERSON] у визначений судом строк заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву суду не надала. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити у справі заочне рішення, яким позов задоволити з наступних мотивів. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України встановлено, що - порушення зобов`язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, судом встановлено, що 09 квітня 2016 року [PERSON] позичила під розписку [PERSON] грошові кошти готівкою у розмірі 10000 грн, а остання в свою чергу зобов`язалася повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів в строк до 15 грудня 2016 року включно (а.с.5). При цьому, взятих на себе зобов`язань [PERSON] не виконала, борг за розпискою від 09 квітня 2016 року не повернула. У результаті чого, станом на сьогоднішній день за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем за вказаним договором в розмірі 13774,99 грн, а саме заборгованість по позиці за розпискою 10000 грн, 751,00 грн - 3% річних від простроченої суми позики, згідно розрахунку (а.с. 6-8), та 3023,99 грн - інфляційне збільшення боргу. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 13774,99 грн боргу. На підставі викладеного,

Outcome: approved