Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], з вимогою позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]; призначити позивача, [PERSON], опікуном неповнолітньої онуки [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої онуки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення онукою повноліття; стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої онуки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення онукою повноліття, що предметом позову. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснила, що [INFO] народилась [PERSON], батьками дитини є: [PERSON] та [PERSON], відповідачі у справі. З моменту народження дитина постійно проживає з позивачем, оскільки мати дитини, донька позивача, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не забезпечує належний догляд за своєю донькою, не працює, кошти на утримання дитини не надає, байдуже ставиться до майбутнього дитини, яка на даний час не має можливості оформити документи на отримання пенсії по інвалідності, інші документи необхідні для вступу до навчального закладу для отримання спеціальної освіти, де потрібно надати згоду матері та її документи, однак мати дитини відмовляється зробити власний паспорт, чим створює великі незручності та перешкоди для оформлення дитині необхідного обсягу документів для вирішення нагальних потреб. Відповідач [PERSON] тривалий час не проживає зі свою дружиною відповідачем [PERSON], життям та здоров'ям своєї дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач вважає, що байдуже ставлення батьків до дитини, їх небажання займатись вихованням дитини, надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка постійно перебуває під опікою позивача, дає підстави позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, призначити позивача опікуном та присудити відповідачам до сплати аліменти на утримання неповнолітньої дитини до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засідання просив позов задовольнити, поясним, що дійсно після народження дитини [PERSON], [INFO], спільне життя відповідачів, як подружжя, не склалось, вони проживають окремо. Дитина постійно проживає разом з позивачем, своєю бабусею, яка опікується дитиною, забезпечує дитину всіх необхідним, в свою чергу відповідач визнає, що не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям та здоров'ям, не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки тривалий час ніде не працює. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином шляхом направлення викликів до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, про причини неявки суд не повідомила, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористалась. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації Кушнір С.Б. в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлялась належним чином, представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до положень ст.121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Судом встановлено, що з 14 серпня 1999 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO] народилась [PERSON], у свідоцтві про народження батьками дитини записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. (а.с.6) Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч.5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв'язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Згідно Висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії №8 від 27.04.2015 року)? Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO], в зв'язку з тим, що вони ухилилися від виховання та утримання дитини. (а.с.7-8) Як роз'яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними справі доказами, неповнолітня [PERSON], [INFO], перебуває на утримання позивача [PERSON], бабуся дитини, відповідачі [PERSON] та [PERSON] вихованням дитини не займаються, не піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не створюють належних умов для проживання та розвитку дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини батьки не надають, ці обставини визнані відповідачем [PERSON], батьком дитини, тому в силу положень ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України не потребують доказуванню в межах даного спору. В той же час відповідач [PERSON], мати дитини, не скористалась процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) по суті предмету позову та докази, які мали підтвердити належне виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дитини [PERSON], підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], двоюрідна сестра неповнолітньої [PERSON], та [PERSON], хрещений батько неповнолітньої [PERSON], які повідомили, що з моменту народження дитина постійно проживає разом з бабусею, яка опікується дитиною. забезпечує дитини всім необхідним для життя, навчання, духового розвитку, мати дитини проживає окремо з іншим чоловіком, дитиною не цікавиться, батько до дитини не навідується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча дитина має хронічні захворювання, у зв'язку з чим виникає постійна потреба проходити медичні обстеження та лікування, однак ця обставина не обходить її батьків, які самоусунулись від її виховання та утримання, як і не цікавить батьків майбутнє дитини, її наміри продовжити навчання та отримати професію. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає доведеним обставини ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, які самоусунулись від виховання та спілкування з дитиною, не надають матеріальної допомоги на утримання дитини, якою опікується бабуся, позивач у справі, що у сукупності дає підстави позбавити батьківських прав батьків дитини, з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень ст. 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідачі, батьки дитини, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлені права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною, так і з позовом про поновлення батьківських прав. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в частині вимог щодо позбавлення відповідачів батьківських прав є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Статтею 59 Цивільного кодексу України встановлено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Відповідно до ч. 4 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Як передбачено у ст. 244 Сімейного кодексу України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд не вбачає підстав для вирішення в межах даного позовного провадження питання про призначення позивача [PERSON] піклувальником над неповнолітньою онукою [PERSON], [INFO], оскільки розгляд заяв про призначення піклувальника над неповнолітньою особою регулюється Главою 2 Розділу ІУ «Окреме провадження» Цивільного процесуального кодексу України, при цьому для вирішення цього питання має передувати звернення заінтересованої особи до органу опіки та піклування з відповідною заявою про призначення її піклувальником, за результати розгляду заяви орган опіки піклування звертається до суду з подання про призначення піклувальника неповнолітній особі. Сімейні права є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника. (ст.14 Сімейного кодексу України) Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 2 ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Виходячи з аналізу наведених правових норм, які регулюють відносини, що виникли між сторонами спору, суд не вбачає підстав задовольнити вимоги позивача до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки на момент розгляду справи позивач не має статусу піклувальника неповнолітньої дитини, в той же час визначення конкретної особи на користь якої можливе стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини є визначальним та залежить від встановлення над дитиною опіки (піклування), зважаючи на те, що чинним законодавством визначено порядок встановлення піклування над неповнолітньою дитиною, яка позбавлена батьківського піклування, та регламентовано права та обов'язки піклувальника на представництво інтересів неповнолітньої особи, яка перебуває під піклуванням, в тому числі представляти інтереси неповнолітньої дитини в судових інстанціях, в даному випаду шляхом звернення з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При цьому, суд враховує, що цивільно-процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, тому за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого буде передана дитина, унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини або зробить неможливим його виконання в цій частині. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, підлягає задоволенню в частині вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., тобто по 121 грн.80 коп. з кожного з відповідачів, який сплачено позивачем за подання позову до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документа. Враховуючи наведене та

Outcome: partial