Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ», в якому просить: - визнати розірваним договір споживчого кредиту, за заявою №8253930836 від 10.06.19, паспорт кредиту № 3930836 на суму 2591,00 грн. укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] з 10.06.2019 року; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона 09 червня 2019 року, в відділенні КРЕДИТМАРКЕТ №85, за адресою с. Новоселовка, вул. Шевченка, 57 Епіцентр, в якому надає послуги споживчого кредитування Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (ТОВ ФК ЦФР) підписала заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від відповідача. Пояснює, що відповідно до п. 3 заяви № 8253930836 від 10.06.19 вона доручає відповідачу проведення платежу акціонерним товариством «Сбербанк РОСІЇ» в розмірі 2591,00 грн. МФО 320627 отримувач: [PERSON] , код ЄДРПОУ [NUMBER] , призначення платежу: оплата р/ф № 260 від 09.06.2019 за рахунок кредиту [PERSON] , індивідуальний податковий номер [NUMBER] , без ПДВ, кд№ 8253930836 від 10.06.2019 року. Звертає увагу суду, що форма договору про споживчий кредит, а саме заява про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ ФК ЦФР не відповідає вимогам, встановленим статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування». Зокрема, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Проте, в порушення вимог даної статті примірник заяви про приєднання не містить паперового, електронного, електронного цифрового підпису або іншого власноручного підпису зі сторони відповідача, а лише ксерокопію підпису представника відповідача та ксерокопію печатки підприємства. Також звертає увагу, що заява про приєднання до умов отримання кредитів яка була підписана мною 09.06.2019 року не відповідає загальним вимогам цивільного законодавства та ст. 13,14 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначає також, що крім заяви про приєднання, нею була підписана заява №8253930836 від 10.06.2019 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР». 10 червня 2019 року, я звернулась у відділення КРЕДИТМАРКЕТ №2 в м. Чернігові, за адресою м. Чернігів проспект Перемоги, будинок 103, в якому надає послуги споживчого кредитування Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» з вимогою про розірвання договору споживчого кредиту. Працівник відповідача повідомила її, що їй потрібно надати лист від ФОП [PERSON] про те, що замовлену продукцію або послуги вона від нього не отримала. Оскільки, ФОП [PERSON] відмовився надавати мені такий документ, вона звернулась з відповідною заявою в дане відділення. Одночасно, з врученням даної заяви вона написала дві заяви про розірвання договору споживчого кредиту, оригінали яких знаходяться у відповідача. В цей же день, їй зателефонувала працівниця цього відділення і повідомила, що ФОП [PERSON] не повертає кошти, які вже були йому перераховані, а тому договір споживчого кредиту розірвано не буде. Наступного дня вона зателефонувала на гарячу лінію відповідача, з метою з`ясування чи розірваний договір споживчого кредиту, проте їй не надали жодної інформації. Через тиждень їй надійшло смс-повідомлення, відповідно до якого її повідомили, що договір споживчого кредиту не розірваний. Позивач вважає, що порушено її права, як споживача, гарантованих Законом України «Про споживче кредитування». Звертає увагу суду, що кошти відповідно до заяви № 8253930836 від 10.06.2019 на отримання кредиту відповідач був зобов`язаний сплатити [PERSON] , вона жодних коштів не отримувала. Крім того, жодної продукції від ФОП [PERSON] вона не отримувала, також заява на отримання кредиту була датована 10.06.2019 і в цей же день вона звернулась до відповідача з вимогою про розірвання договору споживчого кредиту. Незважаючи на те, що дата заяви на отримання кредиту та дата заяви про розірвання кредиту є одним днем - 10.06.2019 року, в відділенні відповідача їй повідомили, що кошти 10.06.2019 вже перераховані за її дорученням, при цьому жодних документів, які б це підтверджували, їй не було надано. Також позивач вважає, що неправомірними діями відповідача їй спричинено моральну шкоду, розмір якої вона оцінює в 1000,00 грн. Ухвалою судді від 27.06.2019 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судом було приєднано до матеріалів справи відзив на позовну заяву разом з доказами направлення його позивачу, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позову, а також додаткові пояснення позивача. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09 червня 2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8253930836, який складається із наступних документів: заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» від 09 червня 2019 року (а.с.11), заяви № 8253930836 від 10 червня 2019 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с. 12) та паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 3930836 (а.с. 10). Відповідно до вказаного вище кредитного договору, кредитодавець видав кредит [PERSON] в сумі 2791,00 грн. та за дорученням Полегенько Н.І. (п. 3 Доручення Заяви 8253930836 від 10 червня 2019 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР») перерахував грошові кошти у розмірі 2591 грн. на рахунок ФОП [PERSON] в якості оплати р/ф 260 від 09 червня 2019 року. Факт перерахування грошових коштів ТОВ «ФК «ЦФР» на рахунок [PERSON] підтверджується платіжним дорученням №І196526665 від 10 червня 2019 року (а.с. 48) та довідкою АТ «Таскомбанк» від 28 серпня 2019 № 4825/47-БТ, зі змісту якої вбачається: 10.06.2019 р. 9:37:08 год. по системі клієнт-банк надійшло платіжне доручення №І196526665 на суму 2591,00 грн. Платник ТОВ «ФК «ЦФР», отримувач ФОП [PERSON] , призначення платежу - оплата р/ф № 260 від 09.06.2019 за рахунок кредиту [PERSON] , КД № 8253930836 від 10.06.2019; 10.06.2019 о 9:51:23 год. вищезазначене платіжне доручення відправлено до СЕП НБУ та о 10:03:23 год. прийнято файл - квитанцію про успішну обробку документа (а.с. 74). 10 червня 2019 року [PERSON] звернулась до відділення ТОВ «ФК «ЦФР»» із заявою про розірвання кредитного договору № 8253930836 від 10.06.2019 року. У вказаній заяві [PERSON] погодилась з тим, що дію кредитного договору буде припинено виключно за умови повернення до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» повної суми наданого їй кредиту протягом семи днів з дати написання даної заяви (а.с. 50). У відповідності ч. 3 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит споживач зобов`язаний повернути кредитодавцю грошові кошті, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере на себе зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах встановленим договором, а споживач зобов`язується повернути кошти разом і нарахованими відсотками. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов`язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, вбачається, що позивач не повернула кредитодавцю суму кредиту за кредитним договором №8253930836 від 10 липня 2019 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] , що також випливає зі змісту позовної заяви і доказів протилежного суду не надано, а тому відсутні підстави для визнання вказаного кредитного договору розірваним. У свою чергу, щодо позиції позивача про те, що грошових коштів за кредитним договором вона не отримувала і ФОП [PERSON] отримані за надання послуг грошові кошти не повернув, слід зазначити, що кредитні відносини відповідно до вищевказаного кредитного зобов`язання, виникли виключно між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] , грошові кошти були переведені кредитодавцем на рахунок ФОП [PERSON] за дорученням позивача, вчиненому у письмовому вигляді (п. 3 заяви № 8253930836 від 10.06.2019 року), підписаної [PERSON] (а.с. 12), а тому вказані обставини також не є підставою для визнання кредитного договору розірваним. Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне. Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибин фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується; при недотриманні позивачем зазначених вимог настають наслідки, передбачені для подання позовної заяви, що не відповідає вимогам закону. Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження своїх доводів про заподіяння їй відповідачем моральних чи фізичних страждань, зокрема, вчинення працівниками відповідача по відношенню до неї неправомірних дій; інших фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Також позивач жодним чином не обґрунтовує грошову суму, в яку оцінює завдану їй моральну шкоду. Враховуючи наведене, суд вважає позов необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає. У відповідності до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з повною відмовою в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем витрати на правову допомогу відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed