Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Позивач у позовній заяві посилається на те, що 13.09.2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрованого виконкомом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 58. Протягом останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, їх шлюб має тільки формальних характер. Зазначає, що від шлюбу вони мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Позивач зауважує, що майнових спорів на даний час між ними немає, примирення між ними неможливе та шлюб вони розривають вперше. Вказує, що діти за їх взаємною згодою залишаться проживати з нею. На підставі наведеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, спільних неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу залишити проживати з матірю. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі № 308/12087/18 орган опіки та піклування в особі Ужгородської районної державної адміністрації на підставі ст. 19 СК України. У підготовче засідання позивач не зявилася, при цьому через канцелярію суду подала клопотання, в якому просить розглянути справу без її участі, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі, час на примирення не потрібний, відповідач також погоджується на розлучення. Відповідач у підготовче засідання не зявився, однак через канцелярію суду подав заяву, згідно з якою просить розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Представник органу опіки та піклування в особі Ужгородської районної державної адміністрації у підготовче засідання не зявився, при цьому представник подала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у їх відсутності, зазначивши, що проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2008 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Добоні) [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 58, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 047484, виданим 13.09.2008 року. Від даного шлюбу у сторін народилася двоє дітей сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії МА № 1651949 від 20.09.2011 року та серії МА № 4085895 від 15.02.2017 року відповідно. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, останній позов про розірвання шлюбу визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Враховуючи, що неповнолітні діти сторін проживають з позивачкою, а спору про їх подальше місце проживання не виникає, їм місце проживання слід визначити з матірю [PERSON] Позовних вимог щодо порядку виховання та утримання дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні в суд з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 1409,60 грн. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved