Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про зміну розміру аліментів, що присуджені з відповідача, вказуючи, що просить присудити стягування з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, посилаючись на те, що за рішення суду від 25 серпня 2009 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання сина у твердій грошовій сумі - 300 грн. щомісячно. За цим рішенням був виданий виконавчий лист та 18 вересня 2009 року Відділом ДВС Куп'янського МРУЮ Харківської області відкрито виконавче провадження, про що сторонам направлялася постанова. На теперішній час змінилося матеріальне становище позивачки і дитини, так як дитина ходить до школи і відповідно витрати на його утримання суттєво збільшилися. Відповідач мешкає окремо та спільного бюджету з позивачкою не має. Неповнолітній [PERSON] залишився жити з нею і знаходиться на її утриманні. [PERSON] є інвалідом 3 групи,отримує незначну пенсію, за яку неможливо прожити з сином. На її звернення до відповідача з приводу добровільного збільшення суми щомісячних платежів на утримання сина - він відмовився це робити без рішення суду. Від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити у повному обсязі, а також не заперечувала проти прийняття рішення у заочному порядку. Відповідач про час та місце судових засідань у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України був повідомлений належним чином за місцем мешкання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, а також шляхом смс-повідомлення, однак до суду він не з'явився по невідомим причинам, заяви про перенесення слухання справи чи можливих заперечень проти позову [PERSON] не надав. За таких обставин, враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Суд виходить з того, що права та обов'язки сторін регулюються ч.2 ст. 51 Конституції України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, щодо способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину, який визначається за домовленістю між сторонами, а також домовленістю між батьками дитини про те, що той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, з обставин, які при цьому враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інших обставин, що мають істотне значення. По матеріалам справи встановлено, що 25 серпня 2009 року подана [PERSON] позовна заява судом була задоволена та з [PERSON] присуджено стягування аліментів на її користь на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 07 серпня 2009 року і до повноліття дитини. 07 вересня 2009 року це рішення набрало законної сили (а.с.7). 15 вересня 2009 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с.5,9). На цей час сторони вже припинили своє подальше спільне проживання. Неповнолітній [PERSON] залишився з матір'ю - позивачкою по справі (а.с.3,4,6), якій з 14 січня 2014 року була встановлена 3 група інвалідності по загальному захворюванню і вона має ще одного сина (а.с.10). 18 вересня 2009 року державним виконавцем Васильченко О.В. була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-1938, виданому судом 29.08.2009 року (а.с.8). Неповнолітній [PERSON] досяг шкільного віку та потребує додаткових витрат на навчання та у зв'язку з цим збільшилися витрати позивачки на забезпечення нормальних умов життя дитини, змінилося матеріальне становище позивачки. Відповідно ч.3 ст. 181 і ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи те, що після прийняття судом рішення про стягування з відповідача аліментів від 25 серпня 2009 року змінилися умови проживання родини позивача та погіршився стан її здоров'я і матеріальне становище, разом з тим відповідачем суду не надано жодного доказу про неможливість виплати ним аліментів у визначеному позивачкою розмірі - в частці від його доходів та наявності обставин, що мають істотне значення для розгляду справи, що визначені нормами сімейного Кодексу України. З огляду на вказане вище,

Outcome: approved