Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 03 серпня 2015 р. виконкомом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 7. У сторін різні погляди та уявлення про побудову сімейних відносин, вони не могли дійти згоди у вирішенні елементарних побутових питань, що приводило до систематичних конфліктів, сварок. Близько року сторони проживають окремо, не спілкуються та не ведуть спільного господарства, не мають спільного побуту. Між сторонами втрачені взаєморозуміння, повага, любов та дружба. Сторони дітей не мають, спільного майна не придбали. Відповідач відмовляється звернутися в орган РАЦСу з спільною заявою про розірвання шлюбу. Позивачка вважає, що подальше збереження сім`ї є неможливе, суперечить її інтересам, тому просить строку для примирення не надавати, шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », судові витрати віднести за її рахунок. Сторони в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. В заяві позивачка зазначила, що позов підтримує повністю; відповідач - позов визнає. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено та прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 03.08.2015 виконкомом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 7, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконкомом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що від шлюбу у сторін дітей немає, сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved