Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з уточненою позовною заявою в якій просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь пеню по сплаті аліментів в розмірі 2952,41 грн. Свої вимоги мотивує тим, що сторони проживали в громадянському шлюбі, від якого [INFO] народилась донька [PERSON]. Згідно рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2013 року із відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 липня 2013 року. Згідно довідки-розрахунку від 05 листопада 2014 року виданої державним виконавцем ВДВС Фастівського МРУЮ Ясінською А.С., заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON], станом на 01 листопада 2014 року складає 9689,00 (дев'ять тисяч шістсот вісімдесят дев'ять грн. 00 коп.) грн. Тому, загальна сума пені, за період з липня 2013 року по жовтень 2014 року включно, становить 2952,41 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача. Також, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в сумі 251 грн. 50 коп. В судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлені належним чином, позивач надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позов підтримала. Відповідач причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2013 року було стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 19 липня 2013 року. Згідно виконавчого листа №2/381/1298/13 виданого 16 серпня 2013 року по даному рішенню, державним виконавцем Попікою А.С. було відкрито виконавче провадження №39447771 від 23 серпня 2013 року (а.с.9). Відповідач ухилявся від сплати аліментів, у зв'язку з цим виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку державного виконавця станом на 01 листопада 2014 року складає 9 689,00 грн. Розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з липня 2013 року по жовтень 2014 року становить 2952,41 грн. Статтею 196 Сімейного кодексу України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене статтею 196 Сімейного кодексу України, не пов'язується з обов'язковим попередженням боржника про наявність заборгованості по аліментам та наданням йому строку для її погашення. За положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Відповідно до Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. В пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що передбачена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. В постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року № 6-81 ця 13 сформульована обов'язкова для всіх судів України правова позиція «Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму». Матеріалами справи підтверджується, що з липня 2013 року відповідач не сплачував аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість. Зокрема, станом на 01 листопада 2014 року заборгованість по аліментам становить 9 689,00 грн. Відповідач був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти на дитину, що не заперечувалось останнім в судовому засіданні. Суд погоджується з розрахунком неустойки (пені) позивача в сумі 2 952,41 грн., оскільки розрахунок здійснено за правилами статті 196 Сімейного кодексу України та з врахуванням правової позиції сформованої в постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року № 6-81 ця 13. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статті 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України зобов'язують кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають статті 58 ,59 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Всупереч зазначеним нормам, відповідачем доведено відсутність його вини у простроченні сплати аліментів. Розмір заборгованості по аліментам відповідачем в судовому порядку не оспорено. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved