Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20 травня 1989 року виконавчим комітетом Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3. В позовній заяві зазначила, що у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які в даний час є повнолітніми та проживають окремо. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили взаєморозуміння та повагу, мають різні уявлення про побудову сімейних відносин та ведення спільного господарства. Більше трьох років сторони фактично проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не поєднані спільним побутом, у кожного з них своє коло спілкування. У звязку з цим вони зовсім відчужилися один від одного, майже не спілкуються. Їх діти повнолітні, а тому їх більше нічого не поєднує, вони втратили передбачені сімейним законодавством цінності: повагу, дружбу та взаємодопомогу. За таких обставин шлюб існує формально, подальше збереження сімї з відповідачем неможливе та суперечить інтересам позивачки. У звязку із цим позивачка просить строку для примирення не надавати, шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилась. Подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, збереження сімї вважає неможливим за жодних обставин. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON] (дошлюбне прізвище Никифорук) [PERSON], [INFO], зареєстрований 20 травня 1989 року у виконкомі Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківській області, актовий запис № 3, що стверджено повторним свідоцтвом про одруження серії І-НМ № 166126, виданим 26 жовтня 2016 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Від шлюбу сторони мають двоє дітей, які на даний час є повнолітніми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що доводиться записами в копії паспорта позивачки серії СС №792627, виданого 07.10.1999 року Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обовязок подружжя турбуватись про сімю, в т.ч.: дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в сімї, та зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. З викладеного в позовній заяві судом встановлено, що сторони спільно не проживають протягом трьох років, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімя розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що в позові позивачка не зазначила, чи бажає відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Курганевич». На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved