Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25 серпня 1990 року у виконкомі Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 9. В позовній заяві зазначила, що у шлюбі в них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Причиною розірвання шлюбу є те, що на протязі тривалого часу сторони фактично проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не поєднані спільним побутом та не живуть шлюбним життям, у них постійно виникають сварки та різні конфлікти. Позивачка вважає, що їхня сімя втратила цінність, шлюб існує формально, лише згідно свідоцтва про одруження, а тому подальше збереження сімї з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам. Просить строку для примирення не надавати, шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Сторони в судове засідання не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності, де зазначено, що позивачка позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, строку на примирення не надавати; відповідач позовні вимоги визнає, згідний на розірвання шлюбу, просить строку на примирення не надавати. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Жмудик) [PERSON], [INFO], зареєстрований 25 серпня 1990 року в виконкомі Рашківської сільської ради Городенківського району, актовий запис № 9, що стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НМ № 486458, виданим 25 серпня 1990 р. виконкомом Рашківської сільської ради Городенківського району. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обовязок подружжя турбуватись про сімю, в т.ч.: дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в сімї, та зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімя розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Вагелюк». На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved