Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача до [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: домоволодінням під №139/1 по вул. Фонтанська дорога в м. Одесі. При цьому позивачка посилається на те, що їй на праві власності належить 58/100 часток домоволодіння під №139/1 по вул. Фонтанська дорога в м. Одеса. 58/200 часток вказаного домоволодіння належить позивачці на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 квітня 2010 року та 58/200 часток домоволодіння належить їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 липня 2017 року. Відповідач [PERSON] є колишнім зятем позивачки та, будучи зареєстрованими за зазначеною адресою, з 2011 року в спірному будинку не проживає, будь-яких відомостей про місце перебування останнього немає. На даний час [PERSON] має намір розпорядитись своїм майном, однак реєстрація відповідача у будинку чинить їй перешкоди у цьому, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Представник позивачки - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, у звязку з чим, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, допитавши у якості свідка [PERSON], суд приходить до наступного. 15 грудня 2017 року набрав чинності\~Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з п.п. 9 п. 1\~Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як встановлено у судовому засіданні, згідно [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №26191840 від 21 травня 2010 року, на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 29 квітня 2010 року, посвідченого Третьою одеською державною нотаріальною конторою, р№6-439, позивачка [PERSON] є власником 58/200 частин домоволодіння під №139/1 по вул. Фонтанська дорога в м. Одеса. 58/200 частин зазначеного домоволодіння належить позивачці на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 липня 2017 року, посвідченого Третьою одеською державною нотаріальною конторо., р.№3-619. Відповідно до довідки Органу самоорганізації населення комітет мікрорайону «10-та станція Великого Фонтану у місті Одесі» від 20 вересня 2017 року за №629, за вищезазначеною адресою крім позивачки зареєстрований відповідач [PERSON], який є колишнім зятем позивачки (актовий запис про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] за №95 від 29 березня 2011 року Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції). 23 листопада 2016 року донька позивачки - [PERSON], [INFO], померла. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] з 2011 року в будинку №139/1 по вул. Фонтанська дорога в м. Одеса не проживає, речей своїх не утримує. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями свідка [PERSON], яка була допитана у судовому засіданні та Актом про непроживання від 20 вересня 2017 року за підписом сусідів позивачки: [PERSON] та [PERSON], засвідчених належним чином печаткою та за підписом голови ОСОН «10-та станція Великого Фонтану у місті Одесі» [PERSON]. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Нормами ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. На даний час [PERSON] має намір розпорядитись своїм майном, однак відповідач, залишаючись зареєстрованим у будинку, створює позивачці перешкоди у реалізації своїх прав. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованим та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved