Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є одноосібним власником будинковолодіння розміщеного на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . 06 грудня 1994 року син позивача - [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] . На прохання сина позивач [PERSON] дозволила відповідачу по справі [PERSON] зареєструватись та проживати у будинковолодінні за вищевказаною адресою. З метою покращення житлово-побутових умов сім`ї, позивач [PERSON] на своїй земельній ділянці за вищевказаною адресою розпочала будівництво нового житлового будинку. Після фактичного завершення нового будинку в 1998 році, з дозволу [PERSON] сім`я її сина [PERSON] стала проживати окремо від [PERSON] в новозбудованому будинку, де вони мешкають і зараз за адресою: [ADDRESS] . Однак, з реєстрації місця проживання в будинку позивача за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] не знялась, хоча будинком [PERSON] відповідач тривалий час не користується (не проживає) і належних їй особистих речей у спірному будинку немає. Шлюб між сином позивача та відповідачем по справі було розірвано, однак, після розірвання шлюбу відповідач залишилась надалі проживати у вищезазначеному новозбудованому будинку. Внаслідок здійснення позивачем [PERSON] подальшого розподілу її земельної ділянки на 2 окремих та введення в експлуатацію новозбудованого будинку згідно вимог законодавства, вказаний будинок 1998 року побудови, де фактично зараз проживає без реєстрації відповідач [PERSON] , знаходиться за адресою: [ADDRESS] , одноосібним власником якого є син позивача та колишній чоловік відповідача [PERSON] . Отже, відповідач [PERSON] з 1998 року по теперішній час фактично проживає без реєстрації в будинку під [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , але залишається зареєстрованою в належному на праві особистої приватної власності позивачу [PERSON] будинку під [ADDRESS] , хоча з моменту офіційного розірвання шлюбу з [PERSON] у грудні 2008 року відповідач перестала належати до членів сім`ї [PERSON] [PERSON] не приймає жодної участі в необхідних витратах [PERSON] з утримання її будинку (проведенні ремонтів, сплаті комунальних платежів), але добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає. За цих обставин у позивача існують перешкоди в реалізації прав власника щодо можливості безперешкодного володіння, користування та розпорядження своїм особистим майном, а саме: труднощі в оформленні субсидії на житлово-комунальні послуги, відчуження та/або надання в користування (оренду) свого будинковолодіння третім особам. [PERSON] неодноразово зверталась до [PERSON] із проханням добровільно виписатися з її будинку, в якому остання фактично не проживає впродовж майже 22-х років. Однак, вказані прохання відповідачем були проігноровані. У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22 липня 2020 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення та пояснення щодо позову або відзиву. Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. 31 липня 2020 року на адресу суду від представника Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради Олексюк Т. надійшли пояснення щодо позову, зі змісту яких вбачається, що Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради при вирішенні даної цивільної справи по суті покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 100 % домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на будівлю № [NUMBER] від 03 березня 2000 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 176915078 від 09 серпня 2019 року (а.с. 13, 15). Рішенням Ленінського районного суду від 17 грудня 2008 року, шлюб між [PERSON] (сином позивача) та [PERSON] (відповідач), зареєстрований 06 грудня 1994 року Вінницьким міським відділом РАГС, а-з № 3014, розірвано (а.с. 28). Відповідно до довідки № 68 від 31 січня 2020 року, виданої КК «Пирогово», у будинку [ADDRESS] зареєстровані, але не проживають: [PERSON] (син позивача), [PERSON] (донька позивача), [PERSON] (невістка), [PERSON] (внук), [PERSON] (внук) та [PERSON] (внук) (а.с. 32). Актом про фактичне проживання від 31 січня 2020 року, засвідченим печаткою КМ «Пирогово» та підписом голови КМ «Пирогово» Вольського С.А., підтверджується, що за адресою [ADDRESS] проживає [PERSON] (одна). Даний факт підтверджується підписами сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 34). З наявних у матеріалах справи заяв [PERSON] та [PERSON] (сусіди) вбачається, що [PERSON] (колишня невістка [PERSON] ) з 1998 року по теперішній час не проживає в належному власнику [PERSON] будинку [ADDRESS] (а.с. 11-12). Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає більше одного року,суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням вище зазначеного будинку, підлягають до задоволення. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved