Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.07.2002 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1427. \~ \~ \~ \~ Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], 15.02.2003 р. н. та сина - [PERSON] , [INFO] З лютого 2018 року під час спільного проживання сімя повністю розпалась та сторони почали проживати окремо. Шлюбні відносини фактично припинились, не ведеться спільне господарство, в наслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе і суперечить інтересам позивача. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні дітей не приймає, тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просила: розірвати шлюб та стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей у вигляді частки від заробітку, а саме у вигляді 1/3 частини усього доходу відповідача але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяви представника позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ч.4\~ст. 223 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність позивача і відповідача. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що 30.07.2002 року у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 1427, відповідно до свідоцтва про шлюб від 18.05.2018 р., серії 1-АМ №218864 (а.с.6). За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження від 27.07.2007 року, серії I - АМ № 225801 та син [PERSON], 15.02.2003 р. н., відповідно до свідоцтва про народження від 12.03.2003 року, серії I - АМ № 187115 (а. с.12 ). Сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, позивач вважає, що примирення неможливе. Згідно з частиною другою\~статті 104 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини першої\~статті 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може предявити один із подружжя. Згідно зі\~статтею 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~статті 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що вимога позовної заяви про розірвання шлюбу є обґрунтованою, та такою, що підлягає до задоволення. Разом з тим, суд дійшов висновку, що вимоги позовної заяви щодо стягнення аліментів також підлягають задоволенню з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~ Згідно довідки № 5844 від 25.06.2018 року, виданої «ЖЕО», неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON], зареєстровані та проживають разом із позивачем за адресою [ADDRESS]. Статтею 5 Протоколу №7\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Однак, як встановлено в судовому засіданні, відповідач належної допомоги на утримання дітей не надає, діти проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до частини третьої\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 даної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом (ч. 2\~ст. 12 ЦПК). \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої\~статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430\~ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України\~із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved