Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», в якому просила стягнути з відповідача на її користь 50327,5 грн. страхового відшкодування, 437,61 грн. пені за прострочення виплати та вирішити питання про розподіл судових витрат. Позовні вимоги мотивовано тим, що 05.06.2012 року стався страховий випадок - стихійне лихо, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль Фольцваген «Пассат», державний номер [NUMBER], який належить позивачу на праві власності. Автомобіль було застраховано відповідачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу. Визнавши подію страховим випадком відповідач сплатив частину страхового відшкодування та в іншій частині відмовився виконувати свої зобов'язання. За розрахунками позивача заборгованість відповідача по виплаті страхового відшкодування складає 50327,5 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Пізніше звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини не явки суду не відомі. Суд відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України вирішив розглядати справу за відсутності сторін у справі, за наявними доказами. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. 26.07.2012 року позивачем в Херсонському відділені № 1 страхової компанії «Уніка» було застраховано належний їй на праві власності автомобіль Фольцваген «Пассат», державний номер [NUMBER], про що укладений договір №022147/4014/0000961 від 26.07.2012 року добровільного страхування на транспорті. Строк дії договору визначено з 28.07.2012 року по 27.07.2013 року включно. 05.06.2012 року позивач довірила [PERSON] керувати зазначеним автомобілем під час повернення з м. Енергодар Запорізької області до м. Херсона. Біля 17.00 год. 05.06.2013 року під час проїзду населеного пункту с. В.Знаменка Запорізької області почалась велика злива, яка швидко залила дорогу, внаслідок чого [PERSON] з'їхав на узбіччя і став чекати закінчення зливи. Після закінчення зливи автомобіль не заводився. 06.06.2013 року автомобіль був доставлений евакуатором з с. В.Знаменка Запорізької області до офіційного представника станції технічного обслуговування Фольцваген Центр Херсон - ТОВ «Юг-Авто» в м. Херсоні. Вартість послуг евакуатора склала 1040,00 грн. Уповноваженими представниками ТОВ «Юг-Авто» проведено діагностику автомобіля, в результаті якої виявлено, що до автоматичної коробки передач (надалі - АКПП) потрапила вода, внаслідок чого АКПП прийшла у неробочий стан. За їх висновками АКПП є нерозбірною запчастиною, яка не підлягає ремонту у сервісних центрах, а тому підлягає заміні. За розрахунками позивача, які підтверджуються матеріалами справи, розмір збитків складає: 1000 грн. (транспортування автомобіля за договором) + 87234 грн. (вартість АКПП) + 7974,00 грн. (вартість маховика) + 5738,3 грн. (вартість ремонту) = 101946,3 грн. Відповідач частково виконав свої зобов'язання і виплатив 51618,8 грн. Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Аналогічні положення містяться в ст. 988 ЦК України. Статтею 25 Закону України «Про страхування» визначено порядок і умови здійснення страхових виплат та страхового відшкодування. Зокрема, в ч. 1 цієї статті зазначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до положень ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Статтею 26 Закону України «Про страхування» та ст. 991 ЦК України визначені підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, серед яких зазначено: навмисні дії страхувальника, спрямовані на настання страхового випадку; вчинення страхувальником умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 26 Закону України «Про страхування» рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку. Підпунктом «г» п. 1.3 договору страхування передбачено страховий ризик «стихійне лихо». Визначення стихійного лиха передбачено підпунктом 3.1.4. договору страхування. Зокрема, до стихійного лиха віднесено: повінь, бурю, ураган, смерч, шторм, зливу, град, обвал, лавину, зсув, вихід ґрунтових вод, сель, удар блискавки, осідання ґрунту, землетрус тощо. Згідно положень п. 3.2 договору страхування страховим випадком є факт понесення збитків страхувальником внаслідок пошкодження, знищення, або втрати застрахованого транспортного засобу у зв'язку з подіями, визначеними п.3.1 договору. Пунктом 1.8. договору страхування передбачено, що відшкодування збитків здійснюється без урахування зносу деталей, що замінюються при ремонті. Пунктом 10.1.22 договору страхування визначено, що рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування приймається страховиком протягом 10 робочих днів з дня надання усіх необхідних документів. Відповідно до 1.9 договору страхування - ліміт витрат на транспортування пошкодженого транспортного засобу складає 1000 грн. Таким чином, суд дійшов переконання, що стався страховий випадок - стихійне лихо, внаслідок якого був пошкоджений автомобіль Фольцваген «Пассат», державний номер [NUMBER], який належить позивачу на праві власності. Визнавши подію страховим випадком, відповідач частково виплатив страхове відшкодування. За матеріалами справи сума заборгованості складає 101946,3 грн. - 51618,8 грн. = 50327,5 грн. Згідно вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Пунктом 12.3 договору страхування визначено, що страховик несе відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати пені у розмірі 0,01% від суми страхового відшкодування за кожний день прострочення. Оскільки, відповідач порушив свої зобов'язання за договором страхування, то вимоги позивача про стягнення неустойки є також обґрунтованими. Позивачем проведено розрахунки пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, які суд вважає обґрунтованими. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 50327,5 грн. та 437,61 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, а всього 50765,11 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 507,65 грн.

Outcome: approved