Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення обмежувального припису відносно свого чоловіка [PERSON] , що мешкає з нею в одній квартирі, заборонивши останньому наближатись до неї. Заява мотивована тим, що [PERSON] в 2014 році почав зловживати спиртними напоями в зв`язку з чим, поведінка [PERSON] змінилася. Він почав застосовувати фізичне насильство: неодноразово бив заявницю ногами і руками. 20.09.2020 року почав бити спільних дітей. Заявниця боїться за своє життя та здоров`я таза життя та здоров`я своїх дітей, оскільки [PERSON] проявляє агресію та має непередбачену поведінку у стані алкогольного сп`яніння. З приводу його поведінки заявниця 20.09.2020 року була вимушена викликати поліцію, в результаті чого був винесений Терміновий заборонний припис стосовно її чоловіка, строком дії на 10 діб, але [PERSON] все одно продовжує постійно телефонувати [PERSON] з бажанням з`ясувати стосунки. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , 22.09.2020 року нею було подано заяву про розірвання шлюбу до суду. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] та [PERSON] . Наполягає на тому, щоб її чоловік [PERSON] , не наближався до неї, оскільки коли він у нетверезому стані, його поведінка є неадекватною та агресивною. З дітьми не забороняє бачитись. Пояснила, що строк дії термінового заборонного припису був встановлений з 13 години 00 хвилин 19.09.2020 року до 13 години 00 хвилин 29.09.2020 року, що на її думку дуже короткий та існують великі ризики продовження насильницьких дій по відношенню до неї з боку [PERSON] , тому для запобігання цього просить видати обмежувальний припис. Просить зменшити строк обмежувального припису з 6 місяців до 3 місяців. Зацікавлена особа [PERSON] в суді не заперечив викладені в заяві факти, пояснив, що терміновий заборонний припис виконував, лише на другий день зайшов забрати документи та телефон. Все усвідомив, не заперечує, що є проблеми з вживанням алкогольних напоїв, але для вирішення цього питання звернувся до лікаря-нарколога, щоб пройти курс лікування. Працює неофіційно водієм вантажної машини, зроблені гроші приносить всі до дому. Дітей своїх дуже любить, приймає участь у їх вихованні. Заслухавши пояснення заявниці та зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, про що зроблено актовий запис №663 від 25.12.2010 року зроблений Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного сатану Запорізького міського управління юстиції та видано свідоцтво серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . 19.09.2020 року було винесено Терміновий заборонний припис серії АА №154943 відносно [PERSON] , яким було зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис винесено строком на 10 діб з 13 години 00 хвилин 19.09.2020 року до 13 години 00 хвилин 29.09.2020 року. Порядок розгляду судом справ про видачу обмежувального припису регулюються положеннями глави 13 ЦПК України, а відповідні правовідносини Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до вимог ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`ю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Вказаною статтею також визначено, що кривдник - це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). У відповідності до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. За змістом ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26 цього Закону). Згідно з частиною 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». Суд, вважає, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, тому приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] із встановленням декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч. 3 ст.350-5ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави. Згідно вимог ч. 4 ст.350-6ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial