Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася 29 квітня 2015 року до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що [PERSON], [INFO], який помер 22 жовтня 1982 року, перебував у шлюбі з [PERSON], [INFO], яка померла 18 жовтня 1985 року; скасувати свідоцтво про право власності на ім'я [PERSON] в цілому на житловий будинок за адресою: Харківська область, м. Люботин, сщ. Коваленки, вул. Жукова, 1-А, видане 15 січня 1997 року на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів, протокол № 1 від 14 січня 1997 року; та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Жукова, 1-А, в порядку спадкування за законом після смерті батьків [PERSON], який помер 22 жовтня 1982 року, і [PERSON], яка померла 18 жовтня 1985 року. 21 грудня 2015 року представником позивача [PERSON] подано заяву про уточнення адреси житлового будинку, право власності на 1/2 частину якого просить визнати [PERSON] м. Люботин, сщ. Коваленки, вул. Жукова, 1-Ж. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] вказували на те, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами був збудований її батьками, [PERSON] і [PERSON], в період з 1955 по 1958 роки під час перебування у шлюбі. Але факт реєстрації шлюбу вона не може підтвердили через те, що свідоцтво не збереглося. Тому факт перебування її батьків у шлюбі необхідно встановити в судовому порядку. Після смерті [PERSON] в 1982 році спадщину прийняли його дружина, [PERSON], та його діти, [PERSON] і [PERSON], оскільки вступили в управління спадковим майном. Після смерті [PERSON] в 1985 році спадщину прийняли її діти, також шляхом вступу в управління спадковим майном. Тому житловий будинок мав належати їй та її брату, [PERSON], в рівних частках. Але після смерті брата в 2014 році вона дізналася, що побудований її батьками житловий будинок в 1997 році був оформлений в цілому на [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів від 14 січня 1997 року. З цим вона не згодна, оскільки порушуються її права на спадщину після померлих батьків. Відповідачем [PERSON] подано зустрічний позов, в якому вона просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Жукова, 1-А, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON], померлого 22 вересня 2014 року. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] вказувала на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], після смерті якого у 2014 році відкрилася спадщина у виді житлового будинку з надвірними будівлями, який належав йому на підставі свідоцтва про право власності виданого 15 січня 1997 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради народних депутатів. Крім неї, спадкоємцем після смерті [PERSON] являється також [PERSON], донька від першого шлюбу. Спадщину вони прийняли у встановленому порядку. Відповідачем [PERSON], в особі її представника [PERSON], подано зустрічний позов, в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог від 18 лютого 2016 року, вона просить встановити факт, що [PERSON], [INFO], який помер 22 жовтня 1982 року, перебував у шлюбі з [PERSON], [INFO], яка померла 18 жовтня 1985 року; встановити факт, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; скасувати свідоцтво про право власності на ім'я [PERSON] в цілому на житловий будинок за адресою: Харківська область, м. Люботин, сщ. Коваленки, вул. Жукова, 1-А, видане 15 січня 1997 року на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів, протокол № 1 від 14 січня 1997 року; та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Жукова, 1-Ж, в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], який помер 22 вересня 2014 року. В обґрунтування зустрічного позову представник [PERSON] вказував на те, житловий будинок був збудований [PERSON] та [PERSON], які є дідом та бабою [PERSON], в 1950-х роках. Але на теперішній час не збереглося свідоцтво про їх одруження. Після смерті [PERSON] в 1982 році відкрилася спадщина у виді житлового будинку, яку прийняли його дружина, [PERSON], та їх діти, [PERSON] і [PERSON] Після смерті [PERSON] в 1985 року спадщину прийняли її діти, [PERSON] і [PERSON] Тому житловий будинок мав належати їм в рівних частках. Вже після смерті батька, [PERSON], вона, [PERSON], звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та дізналася про те, що її батько оформив право власності на житловий будинок в цілому на своє ім'я, хоча не був його забудовником. Тому свідоцтво про право власності підлягає скасуванню. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. З позовними вимогами за зустрічним позовом [PERSON] представник [PERSON] погодився повністю, а з вимогами [PERSON] лише частково в частині того, що вона є спадкоємцем після смерті чоловіка [PERSON] на 1/4 частину житлового будинку. В обґрунтування своєї позиції представник [PERSON] пояснив, що житловий будинок був збудований в 1958 році [PERSON] і [PERSON] та є їх власністю відповідно до діючого на той час законодавства. Після смерті [PERSON] і [PERSON] житловий будинок є спадщиною, яку прийняли діти [PERSON], який постійно мешкав в будинку, та [PERSON], в будинку якої проживала мати та залишились її речі. Про реєстрацію житлового будинку на праві власності на ім'я брата, [PERSON], вона дізналася лише після його смерті, коли [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представники [PERSON] і [PERSON] вимоги за своїм зустрічним позовом підтримали повністю та просили його задовольнити. В вимогами за позовом [PERSON] вони не погодились в цілому, а проти вимог за позовом [PERSON] не заперечували в тому, що вона є належним спадкоємцем після смерті батька, [PERSON] Окрім посилання на обставини, викладені в позові, [PERSON] пояснила суду, що з [PERSON] почала проживали однією сім'єю ще з 1996 року, в той час з ними проживала [PERSON], донька чоловіка від першого шлюбу. Для отримання [PERSON] нового паспорту необхідно було оформити документи на будинок та будинкову книгу. Після отримання свідоцтва про право власності на будинок вони разом почали ремонт будинку. Поки чоловік був живий, його сестра, [PERSON], ходила до них в гості, а вони до неї, тому вона знала про те, що будинок оформлений на [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні визнав ту обставини, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі та ними був збудований житловий будинок, та частково погодився з вимогами [PERSON] про визнання права власності на будинок в 1/4 частині після смерті чоловіка, [PERSON] Також представник [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] та [PERSON] є його дідом і бабою. Після смерті діда в будинку залишились проживати бабуся, та її син, [PERSON], зі своєю сім'єю. Але вже через кілька місяців, через сварки в сім'ї [PERSON], бабуся переїхали жити до своєю доньки, [PERSON], яка є його рідною матір'ю. З собою бабуся перевезла до будинку диван, письмовий стіл та інші свої речі, які й досі залишаються в їх будинку. Тому житловий будинок мав належати в рівних частках [PERSON] і [PERSON] Після смерті батька [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщина, та в процесі оформлення спадкової справи дізналася про те, що будинок ще з 1997 року зареєстрований в цілому на ім'я [PERSON] В судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку просив задовольнити, а інші вимоги не підтримав, а також змінив своє ставлення до позову [PERSON], заявився про не підтримання її вимог. Відповідач [PERSON] міська рада Харківської області в судове засідання не зявилася, але направила листа про розгляд справи без участі її представника. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши подані ним докази, суд встановив наступне. Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого [PERSON] БТІ станом на 13 грудня 1996 року, на земельній ділянці за адресою: Харківська область, м. Люботин, сщ. Коваленки, вул. Жукова, 1-А, розташований житловий будинок літ. «А-1» з верандами літ. «а» і «а1», ганком літ. «а2» і надвірними будівлями: літня кухня літ. «В», сараї літ. «Б» і «Г», вбиральня літ. «Д», гараж літ. «Е», колодязь літ. «К», погреб літ. «гп». Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів № 48 від 14 січня 1997 року право власності на будинок № 1-А по вул. Жукова в с. Коваленки м. Люботин в цілому визнано за [PERSON] на підставі документів, сформованих [PERSON] БТІ у відповідності до вимог Інструкції про порядок реєстрації житлового фонду, затвердженого наказом ЦСУ СРСР № 380 від 15 липня 1985 року. Досліджуючи інвентаризаційну справу № 322, судом зясовано той факт, що її було сформовано в грудні 1996 року, користувачем будинку зазначений [PERSON], як голова господарства, на підставі довідки виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 15 листопада 1996 року про реєстрацію будинку в погосподарській книзі по рахунку № 191. Але в інвентаризаційній справі також міститься оригінальний примірник свідоцтва про право власності [PERSON] на житловий будинок, адреса якого вказана як вул. Жукова, 1-Б. Згідно з рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради Харківської області від 10 листопада 2015 року спірному житловому будинку, як обєкту нерухомого майна, присвоєно поштову адресу у відповідності з фактичним розташуванням у житловому кварталі Харківська область, м. Люботин, сщ. Коваленки, вул. Жукова 1-Ж. [PERSON] народився 14 лютого 1958 року та якого батьками були [PERSON] і [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі на підставі свідоцтва ЯУ № 214153, виданого 16 вересня 1953 року Жовтневим райбюро ЗАГС м. Харкова. Відомості про це внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та підтверджуються витягом від 14 липня 2015 року. Оскільки відомості про народження [PERSON] та перебування його батьків у зареєстрованому шлюбі підтверджені відповідними документами та не втрачена можливість їх відновлення у звичайному порядку, суд не вбачає підстав для встановлення відповідних юридичних фактів за позовами [PERSON] і [PERSON]. Позивач [PERSON] також є дитиною, народженою подружжям [PERSON] і [PERSON], родинні відносини з яким підтверджується свідоцтвом про народження ЯЛ № 191448 від 11 жовтня 1954 року та повторним свідоцтвом про укладення шлюбу з [PERSON] ІІ-ВЛ № 389324 від 27 травня 1983 року. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] стверджував про відсутність підстав для видачі свідоцтва про право власності на спірний будинок в цілому на ім'я [PERSON] [PERSON] належних та допустимих доказів того, що виконавчим комітетом [PERSON] міської ради народних депутатів рішення про реєстрацію права власності на ім'я [PERSON] було прийнято з порушенням визначеної на той час процедури, або через ігнорування відомостей про майнові претензії на цей будинок з боку інших осіб та спадкоємців забудовників, суду не надані. Отже, суд розцінює свідоцтво від 15 січня 1997 року про право власності на житловий будинок як належний документ, який посвідчує право власності [PERSON] на спірний будинок. Тому в задоволенні вимог за первісним позовом [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. 22 вересня 2014 року [PERSON] помер, про що було видано свідоцтво про смерть І-ВЛ № 462974 від 23 вересня 2014 року. Виходячи з вимог ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина, [PERSON] (свідоцтво про шлюб І-ВЛ № 050509 від 20 лютого 2007 року), та донька, [PERSON] (свідоцтво про народження І-ВЛ № 018272 від 01 липня 1997 року та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 21 січня 2015 року про шлюб та зміну прізвища). За повідомленням Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, після смерті [PERSON] до нотаріальної контори в шестимісячний строк 06 березня 2015 року з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON], донька померлого, та підставі її заяви було відкрито спадкову справу, але свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались та в спадковому реєстрі такі відомості відсутні. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Дружина [PERSON] [PERSON] з січня 2007 року постійно мешкала з померлим спадкодавцем та від прийняття спадщини не відмовилась. Отже, спадщину у виді житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, яка належала померлому [PERSON], спадкоємці [PERSON] і [PERSON] прийняли у встановленому порядку та має належати їм в річних частках по 1/2 частині. За таких обставин суд задовольняє зустрічних позов [PERSON] повністю та зустрічний позов [PERSON] в частині визнання за ними права власності на житловий будинок. В іншій частині позовних вимог за позовом [PERSON] в задоволенні відмовляє, виходячи з наведених вище обставин та не підтримання таких вимог її представником [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial