Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просила суд стягнути з [PERSON] аліменти за навчання доньки за І-ІІ півріччя 2019 року та 2020 рік в сумі 9150 грн., а також стягувати з нього по 523 грн. 33 коп. щомісячно до закінчення донькою навчання. Позов мотивовано тим, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання у ВНЗ «Університет економіки і права «КРОК». Плата за навчання доньки є сталою та складає 49700 грн. за весь навчальний період - 3,6 роки. Відповідач по справі повинен нести половину вартості навчання доньки, однак коштів у добровільному порядку не надає. Оскільки вона самостійно оплатила за навчання доньки 18300 грн. то відповідно половину цієї суми має сплатити відповідач їй, а саме 9150 грн. окрім того, не сплачених коштів ще залишається 31400 грн.:2=15700 грн.:30 місяців=523 грн. 33 коп. щомісячно, які і просить суд стягнувати із відповідача. В судове засідання позивачка не з`явилась, просила справу розглянути без її участі. Одночасно наполягала на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Третя особа в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву в якій просила суд провести розгляд справи у її відсутність, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений вчасно, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце його засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України. Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вище викладене, та той факт що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; а позивачка не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31 жовтня 2002 року (а.с.3). На даний час [PERSON] є студенткою Коледжу економіки, права та інформаційних технологій Університепту «КРОК», денної форми навчання, навчання платне, стипендії не отримує, що підтверджується довідкою виданої Університетом «КРОК» № 438 від 09 серпня 2019 року (а.с.4). З копії договору вбачається, що навчання доньки сторін по справі триває 3 роки і 6 місяців та вартість навчання складає 49700 грн. (а.с.5,6). Відповідач не приймає участь у матеріальному утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, що й стало підставою для звернення позивачки до суду з даним позовом. Позивачка зазначає, що вона особисто сплатила за навчання доньки 18300 грн., які слід розділити на обох батьків, таким чином відповідач має сплаити їй кошти в сумі 9150 грн. за І та ІІ півріччя 2019 року та за 2020 рік. Частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подать суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Вказала позивачка, що вона неодноразово зверталась до відповідача з метою отримання матеріальної допомоги на навчання доньки, однак він відмовив, оскільки немає коштів на спалату такого навчання. Однак, жодних доказів, на підтвердження того, що позивачка [PERSON] вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача [PERSON] , за навчання доньки [PERSON] в період 2019-2020 років, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати до суду не надала. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] до [PERSON] про стягнення кошиів в сумі 9150 грн., не підтвердженна належними та допустимими доказами, а тому до задоволення не підлягає. Що стосується вимоги про стягнення аліментів на навчання доньки в розмірі по 523 грн. 33 коп. щомісячно, суд зазначає наступне. На підставі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 3 статті 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до ст. 200 СК України суд, визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Отже за змістом вище наведених положень закону обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у власній Постанові від 24 лютого 2016 року по цивільній справі №6-1296цс15, роз`яснено, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд враховує, що позивач проживає разом з донькою [PERSON] та вона перебуває на її утриманні, навчається у навчальному закладі на денній формі навчання, що позбавляє повнолітню дитину можливості працювати та утримувати себе самостійно. Факт утримання позивачкою [PERSON] своєї повнолітньої доньки [PERSON] , підтверджується довідкою виданою ОСББ «Надія будинок 58» від 01 грудня 2020 року за № 10 (а.с.7). Відповідачем [PERSON] не надано доказів, що він є непрацездатним, про наявність медичних протипоказань встановлених йому щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, про наявність інших утриманців, відтак він спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання. Жодних заперечень проти позову та доказів неспроможності надавати утримання повнолітній доньці відповідач [PERSON] не надав, а тому суд вважає цілком обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 523 грн. 33 коп. щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до закінчення донькою навчання. З урахуванням положень статей 191, 199 Сімейного кодексу України суд присуджує аліменти від дня пред`явлення позову і до припинення донькою сторін навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, позовні вимоги задоволенні частково, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 214 грн. 82 коп. (3139,98 (сума задоволених витрат)х840,80 (судовий збір) / 12289,82 (ціна позову)). Окрім того, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь витрати за правову допомогу в сумі 3000 грн., на підтвердження понесених витрат надала до суду договір про надання правової допомоги від 10 жовтня 2020 року та квитанцію № 1/10 -20 від 10 жовтня 2020 року (а.с.24,25). Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Оскільки позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, відповідно і стягнення витрат на правову допомогу слід провести пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. З відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] слід стягнути витрати за надання правової допомоги в сумі 766 грн. 47 коп. (3139,98х3000/12289,98). У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved