Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого 03 грудня 2007 року [PERSON], посилаючись на те, що після його смерті залишилась спадщина. При зверненні до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, нотаріусом їй було повідомлено, що нею пропущено строк для подання такої заяви. Посилаючись на те, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин, а саме про наявність спадщини після померлого брата дізналася від секретаря Мечебилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в межах трьох місяців. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Представник відповідача голова Мечебилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заяви не заперечувала. Суд всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] помер 02 грудня 2007 року, що підтверджується актовим записом про смерть №15, внесеним до АРМ «ДРАЦС» №102186201 від 06 червня 2013 року. Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 19 липня 2017 року встановлено, що [PERSON], [INFO], являється троюрідною сестрою [PERSON], який помер\~ 02 грудня 2007 року (а.с.7). Як передбачено ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як передбачено ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ч. 2\~ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст.1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Оцінюючи здобуті у справі та досліджені у судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які пов'язані із тими обставинами, які підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, передбачені як засоби доказування у Цивільному процесуальному кодексі України і зібрані відповідно до чинного цивільного процесуального законодавства. Зазначені докази сумніву у своїй належності та допустимості не викликають. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження пояснення позивача стосовно того, що вона зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте приватний нотаріус Барвінківського районного нотаріального округу Харківської області, повідомила, що вона пропустила строк, необхідний для оформлення спадщини після померлого [PERSON] (а.с.6). У відповідності до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що суди відкривають провадження по справам у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Це положення також закріплено у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/04-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Також, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON] пропущений з поважних причин, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимоги та визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини за померлим - два місяці з дня набрання рішенням законної сили, як достатнього для вчинення зазначеної дії.

Outcome: partial