Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50 відсотків від встановленого прожиткового мінімуму, до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. Свої вимоги мотивує тим, що з 05.10.2013 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], 05.10.2013 року. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.09.2016 року №398/1505/16-у їх шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу з відповідачем народився син [PERSON], 29.04.2017 року. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, матеріальні витрати на їх утримання вона несе сама. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, не має. Відповідач працює механізатором у ТОВ «Украгроком», тому може сплачувати аліменти. В судове засідання позивач не зявилась, надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач \~в \~судове \~засідання не \~зявився, про день, час та місце\~розгляду справи повідомлений належним \~чином, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі ст.280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Пунктом 9\~розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України\~передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною\~[PERSON], [INFO], до досягнення ним трирічного віку, отримує допомогу при народженні дитини, інших джерел доходу не має. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Частинами 2, 4\~статті 84 Сімейного кодексу України\~передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вимоги щодо стягнення аліментів в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму не відповідають закону, оскільки аліменти стягуються не на дитину, а дорослу особу. Така вимога суперечить ч.1 ст. 200 та ч.2 ст.182 СК України. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково,\~стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання дружини до досягнення\~ сином [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто починаючи з 14 вересня 2017 року до 29 квітня 2020 року. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial