Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди в якому зазначила, що вона перебувала у трудових відносинах з Відкритим акціонерним товариством «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» у період часу з 1977 року по 2012 рік. Працювала на посадімашиніста крана металургійного виробництва та бригадира на дільницях основноговиробництва. 14.02.2012 року вона звільнилася за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію. Загальний стаж роботи її становить 36 років, за професією «бригадира на дільницях основного виробництва» - 18 років, в умовах впливу шкідливих факторів - 34 роки. За час роботи в неї розвилася хвороба легенів. Комісією МСЕК їй було встановлено 40% втрати професійної працездатності безстроково. До отримання професійного захворювання вона була здоровою та повністю працездатною людиною. За останній рік в неї спостерігається схильність до емоційних спалахів, дратівливість, збудливість, оскільки вона позбавлена можливості на повноцінне здорове життя. У зв'язку з цим були порушені її нормальні життєві зв'язки, вона була позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання. Через стан свого здоров'я вона позбавлена можливості не тільки повноцінно працювати, але і продовжувати звичний для себе спосіб життя. Вона не може вести повноцінний образ життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, порушена душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних переживань. Посилаючись на ст.23, 1167 ЦК України та ст.. 237-1 КЗпП України просить стягнути з відповідача 100000 гривень моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка та її представник уточнили позов та просять стягнути з відповідача 50000 гривень моральної шкоди. Представник відповідача позов визнала частково та з урахуванням принципів розумності та справедливості просить задовольнити вимоги частково в розмірі 10000 гривень. Заслухав пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Відкритим акціонерним товариством «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» у період часу з 1977 року по 2012 рік. Працювала на посадімашиніста крана металургійного виробництва та бригадира на дільницях основноговиробництва. 14.02.2012 року вона звільнилася за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію. Загальний стаж роботи її становить 36 років, за професією «бригадира на дільницях основного виробництва» - 18 років, в умовах впливу шкідливих факторів - 34 роки. За час роботи в неї розвилася хвороба легенів. Згідно з санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці від 02.06.2011 № 10- 20/547 під час виконання трудових обов'язків на позивачку впливали: марганцю оксиди, ангідрид сірчистий, вуглецю оксид, заліза оксид, кремнію діоксид. Час впливу перелічених факторів - 93,3 % тривалості трудової зміни. Згідно копії виписного епікризу від 05.10.2011 року у період часу з 19.09.2011 року по 05.10.2011 року позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні у місті Кривий Ріг, у Спеціалізованому профпатологічному лікувально-профілактичному закладі Українського науково-дослідног о інституту промислової медицини з основним діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії, загострення середнього ступеня тяжкості. Відповідно до копії виписки із історії хвороби №20545 у період часу з 16.12.2011 року по 22.12.2011 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунальній установі «Запорізька обласна клінічна лікарня» у відділенні профпатології з основним діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії, (пило токсичний бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), загострення середнього ступеня тяжкості. Згідно копії виписного епікризу від 05.01.2012 року у період часу з 23.12.2011 року по 05.01.2012 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні у місті Кривий Ріг, у Спеціалізованому профпатологічному лікувально-профілактичному закладі Українського науково-дослідного інституту промислової медицини вже з іншим основним діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії, (пило токсичний бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), загострення середнього ступеня тяжкості. На підставі медичного висновку від 04.01.2012 (протокол № 13) лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання Українського науково-дослідного інституту промислової медицини захворювання було визнано професійним. Відповідною комісією було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, результатом якого стало складення акту по формі «П-4» від 12 січня 2012 року. Згідно до змісту даного акту професійне захворювання виникло за умов недосконалості технологічного процесу та довготривалого стажу роботи в умовах впливу несприятливих виробничих факторів у відповідача. Причиною виникнення професійного захворювання було визнано концентрацію пилу 4,1-7,1 мг/м3, ГДК- 4,0мг/м3. 30.01.2012 року було проведено огляд МСЕК, за результатами якого [PERSON] було видано довідку до акта огляду МСЕК серія АД № 162918, за якою їй було присвоєно третю групу інвалідності безстроково. Причиною інвалідності було визнано професійне захворювання. Комісією МСЕК [PERSON] було встановлено 40% втрати професійної працездатності безстроково. До отримання професійного захворювання позивачка була здоровою та повністю працездатною людиною. Зараз в неї спостерігається схильність до емоційних спалахів, дратівливість, збудливість, оскільки вона позбавлена можливості на повноцінне, здорове життя. У зв'язку з цим були порушені її нормальні життєві зв'язки, вона була позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання. Все це постійно і негативно позначається на її душевному стані. Вона знаходиться в пригніченому стані через те, що можливості повного відновлення здоров'я немає. Згідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також враховувати характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення. За таких обставин, беручи до уваги конкретні обставини справи, ступінь втрати професійної працездатності, характер отриманих позивачем захворювань і пов'язані з ними фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, виходячи із збалансованості інтересів сторін, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 10000 грн. Оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то такий на користь держави має бути стягнутий з відповідача у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial