Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона є єдиною власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 16 грудня 2010 року приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Руденко Т.В. Крім неї в квартирі зареєстрований її онук, відповідач по справі - [PERSON] Відповідач в квартирі жодного дня не мешкав, в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку не бажає, наявність зареєстрованого в квартирі відповідача створює їй проблеми при оформленні субсидії. Враховуючи викладене, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити його в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору купівлі-продажу від 16 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Руденко Т.В., [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів та витягу про державну реєстрацію прав квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON](а.с.10,11). Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житлову приміщенні/будинку осіб та довідки за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7, 16). Відповідач в даній квартирі не проживає, що підтверджується актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 07.09.2018 року (а.с.8). За змістом позовної заяви відповідач не приймає участі в утриманні квартири, сплаті комунальних послуг, не вносить свій вклад в ремонт та обслуговування квартири, факт його реєстрації в її квартирі створює їй проблеми при оформленні субсидії. В квартирі за місцем реєстрації відповідача відсутнє будь-яке його особисте майно. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно доЗакону № 475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно дост. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Відповідно достатті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно достатті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналогічні висновки викладені в правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-709 цс16. Враховуючи зазначене, оскільки відповідач [PERSON] не є власником будинку за адресою: [ADDRESS], участі в оплаті комунальних платежів не приймає, самостійно дій щодо зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не здійснює, що порушує права власника житла, оскільки він зобов'язаний нести додатковий тягар зі сплати нарахованих комунальних платежів, а доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню.

Outcome: approved