Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом та посилається на те, що є підстави для його задоволення, - про позбавлення відповідача щодо неї батьківських прав. У підтвердження своїх вимог покликається на те, що [PERSON] своїх батьківських обов`язків не виконує: із нею не проживає, не забезпечує її продуктами харчування, не цікавиться станом здоров`я, не займається вихованням та не спілкується із нею. Позивач [PERSON] проживає та перебуває на утриманні старшої сестри [PERSON] . Тому позивач просить позбавити [PERSON] відносно неї батьківських прав та стягувати із відповідача аліменти на її утримання. У підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Дик С.І. позов підтримали, наполягали на його задоволенні. Відповідач до суду не з`явилася, подала відзив на позов, у якому позов визнала повністю і не заперечила проти його задоволення, справу просила розглядати в її відсутності. Представник третьої особи служби у справах дітей Сич Т.А. у судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову, зіславшись на підписаний висновок головою Старосамбірської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, який вона підтримала, оскільки такий був предметом розгляду комісії з питань захисту прав дитини при Старосамбірській РДА. Заслухавши учасників і дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання, що такий слід задовольнити повністю з наступних підстав: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Окрім цього спірні правовідносини регламентовані ст. 164 СК України, відповідно до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач вихованням дитини не займається; зв`язок із нею не підтримує, матеріально не допомагає, не виявляє до дитини жодної батьківської уваги та турботи. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Факт неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дочки знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Із висновку №01-25/887 від 09.09.2020р. вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини при Старосамбірській районній державній адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно дочки [PERSON] . Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Однаково за законодавством України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття у спосіб, визначений за домовленістю між ними (ст. 181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом установлено, що між сторонами в даній цивільній справі не досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, аналізуючи зібрані докази із наведеними нормами закону, пояснення позивача у суді, ураховуючи інтереси дитини, обставини при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу, суд прийшов до висновку в необхідності присудити стягувати аліменти із [PERSON] в користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ураховуючи вище наведене суд вважає, що існують всі законні підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , оскільки як установлено судом визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; позивача звернення є законне на підставі наведених вище норм і наявних у справі документальних доказів. Разом з тим відповідач розуміє наслідки задоволення позову, що вбачається із її відзиву і при цьому не позбавлена права на звернення до суду із питанням про поновлення її у батьківських правах.

Outcome: approved