Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в Берегівський районний суд з позовом до Астейської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 31 счня2007 року вона уклала з Астейською сільською радою договір оренди землі, згідно з умовами якого отримала в тимчасове користування строком на 10 років земельну ділянку за кадастровим номером 2120480101:00:001:0059, площею 0,0050 га, що розташована за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, вул. Прикордонна, 57а, для комерційного використання. 06.06.2005 року рішенням виконавчого комітету Астейської сільської ради Берегівського району Закарпатської області №33 позивачці надано дозвіл на будівництво магазину на вказаній земельній ділянці, на підставі якого було видано дозвіл на виконання будівельних робіт. У травні 2018 року позивач вирішила зареєструвати права власності на вищевказаний магазин, однак їй було відмовлено у державній реєстрації права на вказане нерухоме майно, з підстав відсутності всіх документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта-магазину. Оскільки позивач позбавлений можливості оформити реєстрацію нежитлової будівлі корівника, тому вимушений звернувся з позовом до суду. Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.02.2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved