Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Оленівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, в якому просить суд постановити рішення про тлумачення заповіту, а саме: що за своїм змістом заповідальне розпорядження [PERSON], яка померла 23.03.2013 року, у заповіті, який складався 12.08.2008 року, зареєстрований за № 1477 у реєстрі Оленівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, за своїм змістом в частині волевиявлення спадкодавця про передачу після смерті спадкодавця [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 820976, стосується передачі права власності спадкодавця на земельні ділянки, що були отримані нею за життя і право власності на які підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №820976, виданого 09.02.2008 року на підставі розпорядження Борзнянської районної державної адміністрації № 392 від 28.11.2006 року. В своїх доводах в обгрунтування позову позивач посилається на те, що після смерті 23.03.2013 року [PERSON], відкрилась спадщина на належне їй майно за її заповітом, в якому вона зробила заповідальне розпорядження, що стосується передачі [PERSON] у випадку своєї смерті державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 820976. Однак, коли вона, як спадкоємець за заповітом, звернулась до нотаріальної контори з метою отримання правовстановлюючого документа на зазначений державний акт, нотаріусом було відмовлено у задоволенні прохання з підстав неправильного визначення спадкодавцем предмету спадщини державного акту, оскільки успадковувати можна не документ, а ті права, що надаються власнику документа. Зазначене спонукало позивача з метою захисту своїх прав та інтересів звернутись до суду з метою тлумачення заповіту з підстав, що визначені ст.213 ЦК України. В судовому засіданні з розгляду позову позивач позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач звернувся з заявою, в якій просив провести розгляд справи без його участі, заперечень проти задоволення позову не надавав. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, долучені до справи, суд дійшов висновку, що позов є правомірним і є необхідні та достатні підстави для його задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач, [PERSON] є спадкоємцем на спадщину за заповітом [PERSON], яка померла 23.03.2013 року. У заповіті, який складався 12.08.2008 року, сформульовано волевиявлення спадкодавця, що передбачає передачу [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 820976. Після прийняття спадщини позивач звернулась до нотаріальної контори за отриманням правовстановлюючого документу на успадковане майно, але отримала відповідь про відмову у задоволенні прохання з причини невірного визначення предмету спадщини, оскільки успадкованим може бути право спадкодавця на земельний пай, а не на документ. Позивач надала суду необхідні докази її твердження про те, що предметом спадщини слід вважати не державний акт серії ЯГ № 820976, а право власності спадкодавця на земельні ділянки, що й посвідчувалось вказаним документом. Відповідно до ст.213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Згідно з ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. На підставі ст.213, 1256 ЦК України,

Outcome: approved