Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що [INFO] в м. Самбір Львівської області помер її дід [PERSON] . При житті 22 січня 1997 року він склав заповіт, за яким все майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповів їй. [PERSON] на день смерті мав право на 1 /3 частину квартири [ADDRESS] , в якій він проживав до дня смерті. Позивачка, будучи внучкою померлого звернулась до приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Копистянського Ю. Р. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадкове майно. Нотаріус роз`яснив, що не може видати свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відсутні в повній мірі правовстановлюючі документи на нерухоме майно, яке вона має намір успадкувати, зокрема невірно визначена частка померлого, а саме: свідоцтво про право власності на 1/3 частину квартири [PERSON] було видано після її смерті. Інших перешкод у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно спадкодавця немає. Відповідно з свідоцтвом про право власності, виданим Самбірським МБТІ, згідно з розпорядженням від 16 вересня 1994 року № 1196, квартира [ADDRESS] належать на праві приватної спільної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] була живою на дату подачі документів для встановлення права власності на квартиру та мертвою на дату видачі свідоцтва про право власності. На підставі ст. 529 Цивільного Кодексу України, спадкоємцями майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її чоловік, [PERSON] та син [PERSON] . Оскільки свідоцтво про право власності видано 16 вересня 1994 року, а [PERSON] померла [INFO] , вона не могла мати частини власності. На думку позивачки, Самбірська МБТІ вірно встановила особу, яка мала право на майно, однак допустила помилку, приймаючи рішення про оформлення права власності на 1/3 частину квартири за померлою [PERSON] , так як особи на час набуття права власності не було в живих. З цієї підстави рішення в цій частині та свідоцтво про право власності повинно бути визнано недійсним на 1/3 частини власності [PERSON] . Оскільки спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її чоловік, [PERSON] , то відповідно позивачка має право успадкувати 1/2 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування по заповіту майна [PERSON] . У подальшому позивачкою подано уточнення до позовної заяви, в якому вона зазначила, що згідно з розпорядженням органу приватизації представництва Фонду державного майна України в м. Самбір від 16 вересня 1994 року № 1196, заяву наймача [PERSON] про приватизацію квартири [ADDRESS] задоволено і передано вказану квартиру в приватну спільну власність [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] . На підставі вищезазначеного розпорядження видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру на [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] [PERSON] була живою на дату подачі документів для встановлення права власності на квартиру та мертвою на дату видачі розпорядження органу приватизації Представництва Фонду державного майна України в м. Самбір № 1196 від 16.09.1994 року та свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 16 вересня 1994 року. На підставі ст. 529 Цивільного Кодексу України спадкоємцями майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її чоловік, [PERSON] та її син [PERSON] . Оскільки розпорядження органу приватизації представництва Фонду державного майна України в м. Самбір № 1196 та свідоцтво про право власності на квартиру видано 16 вересня 1994 року, а [PERSON] померла [INFO] , то вона не могла мати частини власності на цю квартиру. Вважає, що орган приватизації Представництво Фонду державного майна України в м. Самбір вірно встановив особу, яка мала право на майно, однак допустив помилку, приймаючи розпорядження про оформлення права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] за померлою [PERSON] , так як особи на час набуття права власності не було в живих. З цієї підстави рішення Представництва Фонду державного майна України в м. Самбір № 1196 від 16.09.1994 року та свідоцтво про право власності від 16.09.1994 року в цій частині повинно бути визнано недійсним на 1/3 частини власності [PERSON] . Із врахуванням наведеного, просить ухвалити рішення, яким визнати частково не дійсним розпорядження органу приватизації Представництва Фонду державного майна України в м. Самбір № 1196 від 16.09.1994 р. в частині оформлення права приватної спільної власності на квартиру в [ADDRESS] на [PERSON] ; визнати частково не дійсним свідоцтво про право власності на вказану квартиру від 16 вересня 1994 року в частині оформлення права приватної спільної власності на [PERSON] ; визнати позивачку власником 1/2 частини власності квартири [ADDRESS] загальною площею 65,8 м2, житловою площею 38,8 м2, в порядку спадкування по заповіту майна [PERSON] , який помер [INFO] . У судове засідання, призначене на 29 грудня 2020 року, позивачка не з`явилась, подала заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутності, позов підтримала, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. За згодою позивачки та у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.06.2018 року ( а.с. 13). Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, д о складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Самбірського міського нотаріального округу Звежинською О.М. від 22.01.1997 року відомо, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, згідно якого: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів внучці [PERSON] ( а.с. 3). Згідно повідомлення виданого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Копистянським Ю.Р. відомо, що причиною відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда [PERSON] є відсутні в повній мірі правовстановлюючі документи на нерухоме майно, яке вона має намір успадкувати, зокрема невірно визначена частка померлого ( а.с. 4). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається із розпорядження органу приватизації № 1196 від 16.09.1994 року, від наймача [PERSON] надійшла заява на приватизацію квартири за адресою [ADDRESS] ; вказану заяву наймача задоволено і передано вказану квартиру у приватну спільну власність з [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 23). Свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок) від 16.09.1994 року посвідчено, що квартира за адресою [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] і [PERSON] ( а.с. 9). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] відомо, що [PERSON] та [PERSON] зазначені батьками [PERSON] , відповідача по справі ( а.с. 6). Вказані особи були зареєстровані за адресою [ADDRESS] , що підтверджується даними будинкової книги. Однак згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.08.1994 року відомо, що [PERSON] померла [INFO] в м. Самборі Львівської області ( а.с. 14). При співставленні зазначених документів слід дійти висновку про те, що орган приватизації Представництво Фонду державного майна України в м. Самбір вірно встановив особу, яка мала право на майно, однак допустив помилку, приймаючи розпорядження про оформлення права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] за померлою [PERSON] , так як особи на час набуття права власності не було в живих. З цієї підстави рішення Представництва Фонду державного майна України в м. Самбір № 1196 від 16.09.1994 року та свідоцтво про право власності від 16.09.1994 року в цій частині повинно бути визнано недійсним на 1/3 частини власності [PERSON] . Відповідно з свідоцтвом про право власності, виданим Самбірським МБТІ, згідно з розпорядженням від 16 вересня 1994 року № 1196, квартира [ADDRESS] належать на праві приватної спільної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] була живою на дату подачі документів для встановлення права власності на квартиру та мертвою на дату видачі свідоцтва про право власності. На підставі ст. 529 Цивільного Кодексу України, спадкоємцями майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її чоловік, [PERSON] та син [PERSON] . Оскільки свідоцтво про право власності видано 16 вересня 1994 року, а [PERSON] померла [INFO] , вона не могла мати частини власності. Враховуючи, що спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її чоловік, [PERSON] , то відповідно позивачка має право успадкувати 1/2 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування по заповіту майна [PERSON] . Представлені позивачкою докази є належними, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування та достовірними, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За таких обставин суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки, оскільки такі підтверджуються сукупністю долучених до справи доказів. Таким чином, з урахуванням представлених документів, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності на майно, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі заявлених позивачкою позовних вимог.

Outcome: approved