Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила провести поділ спільного майна подружжя, а саме: визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири за [ADDRESS] , загальною [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що з відповідачем вони зареєстрували шлюб 28 серпня 1976 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] набув у власність квартиру за [ADDRESS] . 12 вересня 2006 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відтак, дана квартира була набута за час шлюбу та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою суду від 03 вересня 2019 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. У судове засідання [PERSON] та її представник адвокат Яворський А.В. не з`явились. Попередньо від адвоката Яворського А.В. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримує та просить задовольнити. Представник позивача був присутній у підготовчому судовому засіданні, позов підтримав та просив задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву, де вказав, що позов визнає повністю та просить його задовольнити. Справу просить слухати за його відсутності. Відповідач був присутній у підготовчому судовому засіданні, зазначив, що у повному обсязі визнає обставини викладені у позовній заяві. Судом встановлено, що 28 серпня 1976 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , якій після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 09 серпня 2019 року за №00023629947. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів від 22.04.1983 року № 297 «Про заселення новозбудованого житлово-будівельного кооперативу «Надзбручанець» затверджено протокол загальних зборів членів об`єднаного ЖБК «Надзбручанець» від 11.04.1983 року та вирішено заселити в 9-ти поверховий житловий будинок [ADDRESS] сім`ю [PERSON] , як члена кооперативу, видавши їм ордер на квартиру [ADDRESS] , яка [ADDRESS] з 3-х кімнат [ADDRESS] і кухні; склад сім`ї [ADDRESS] особи. Рішенням Тернопільської міської ради народних депутатів від 06.07.1990 року «Про перейменування вулиць, площ, парків, територій, закладів і установ Тернополя» [ADDRESS] . Згідно Розпорядження міського голови №1152 від 20.10.2000 року «Про оформлення права власності», оформлено право власності на громадян згідно списку членів житлово-будівельного кооперативу, які повністю сплатили пайові внески на квартири, а саме за [PERSON] оформлено право власності на квартиру [ADDRESS] , внесений пайовий внесок 24 633 грн. 00 коп. Згідно свідоцтва\~про право\~власності на\~квартиру [ADDRESS] \~від 25\~жовтня 2000\~року,\~виданого на підставі розпорядження міського голови №1152 від 20.10.2000 року та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №1765866446 від 07 серпня 2019 року вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 12 вересня 2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 09 серпня 2019 року, виданим повторно Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за №596. Як вбачається з довідки за №205 від 07 серпня 2019 року, виданої ПМП «СОВР», по [ADDRESS] , [ADDRESS] .Тернополі зареєстровані та проживають [PERSON] (власник) та [PERSON] (донька). Згідно довідки за №1208 від 12 серпня 2019 року, виданої ПМП «СОВР», [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] з 20.10.1983 року по 02.10.2015 року. Відповідач в судове засідання не з`явився. Попередньо подав заяву, де позов визнав в повному обсязі. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.ст.22, 24, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинний на час набуття спірної квартири у власність, ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В силу вимог ст.15 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення правовідносин, у члена ЖБК виникає право на надану йому квартиру при повному внесенні внеску за неї. Тому в разі, коли право на пай в зв`язку з повною виплатою якого виникло право власності на квартиру в будинку ЖБК належало й іншим особам ( другому з подружжя, членам сім`ї члена кооперативу), останні з цих підстав набувають право власності на квартиру пропорційно частці їх паю в загальній сумі внесеного за квартиру пайового внеску. Згідно з вимогами ст.ст. 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спірна квартира набута у період шлюбу. Доказів протилежного судом не встановлено. Отже, спірне майно є об`єктом спільної сумісної власності сторін спору та їх частки визнаються рівними. Відповідач в судове засідання не з`явився. Попередньо подав заяву, де позов визнав в повному обсязі та просив його задовольнити. Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення шляхом визнання за нею права власності на Ѕ ідеальної частки квартири за [ADDRESS] . В силу вимог ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1915,03 грн.

Outcome: approved