Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою, у якій просить встановити факт того, що [PERSON], який помер 13 листопада 2010 року був її племінником другого ступеня споріднення. Свої вимоги мотивувала тим, що до дня смерті вона його доглядала і являється спадкоємцем пятої черги за законом. Документи, які б підтверджували їх родинні стосунки не збереглись, тому посилається на показання свідків та акти видані відділом РАЦС і акт складений депутатом сільської ради про їх родинні звязки. Після смерті племінника вона звернулась із заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову за відсутності підтвердження родинних відносин. У судовому засіданні заявник та її представник вимоги підтримали. Звернули увагу суду на те, що [PERSON] народилась в період Великої Вітчизняної війни, тому відсутнє її свідоцтво про народження, через це вона встановлювала в суді в 2000 році факт родинних відносин з своїм батьком [PERSON], а родинні відносини між нею та племінником існують по його лінії. Представник заінтересованої особи, Петрашівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, визнав заявлені [PERSON] вимоги. Повідомив, що погосподарські книги ведуться в сільській раді з 1946 року, а тому прослідкувати документально родинні звязки між вказаними особами неможливо. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд доходить висновку, що заяву належить задовольнити . Судом встановлено, що 13.11.2010 року в с. Петрашівка Віньковецького району помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-БВ № 157715 від 23.11.2010 року, актовий запис № 49), який проживав в [INFO] (довідка Петрашівської сільської ради № 892 від 04.07.2017 року), про що зазначено в постанові нотаріуса № 254/02-31 від 09.06.2017 року. Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить, зокрема, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 969822, виданий 12.06.2009 року на імя [PERSON]. Після смерті останнього на нього відкрилась спадщина. Заявник [PERSON] як спадкоємець за законом, звернулась до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно після смерті [PERSON], однак постановою нотаріуса Віньковецької державної нотаріальної контори № 254/02-31 від 09.06.2017 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що заявником не доведено факт родинних відносин із спадкодавцем. Факт родинних відносин підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які повідомили суду, що особисто спілкувались з померлим [PERSON] та його померлою матірю Аксінією і від них дізнались, що [PERSON] являється племінником [PERSON], яка доводиться двоюрідною сестрою його матерії Аксінії. Їх родинні звязки йдуть по батьківській лінії. Мати і померлий син постійно за виключенням невеликого проміжку часу проживали в [INFO] до дня смерті. Свідок [PERSON] зазначила, що вона одного року народження з [PERSON]. Ходили в одну школу, спілкувались, він її називав [PERSON], а на заявницю говорив тьотя. ЇЇ та заявниці дівоче прізвище [PERSON]. Окрім показань свідків та визнання вимог заінтересованою собою цей факт підтверджується: актом депутата складеним 06.02.2017 року в с. Петрашівка, де зазначено, що [PERSON] являється двоюрідною тіткою померлому [PERSON]; рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 21.12.2000 року в якому зазначено, що [PERSON] являється батьком [PERSON], його свідоцтвом про смерть в 1997 році серії 1-БВ №116788; свідоцтвом про одруження [PERSON] - серія VІІІ УР № 483790, в якому змінено її прізвище на [PERSON]; свідоцтвом про її смерть 1-БВ № 629528; свідоцтвом про народження [PERSON] серії - ЯЭ № 384919, в якому [PERSON] значиться йому матірю. Із аналізу цих документів підтверджується родинний звязок між померлим та його матірю [PERSON], яка із показань свідків доводилась двоюрідною сестрою заявниці, тому поза розумним сумнівом суд вважає доведеним факт родинних відносин зазначених осіб, а саме, що [PERSON], який помер 13 листопада 2010 року доводився племінником, але не другого, а третього ступеня споріднення по лінії матері [PERSON]. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1258, 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі ст. 234 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. А тому, враховуючи викладене, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки іншим чином встановити факт родинних відносин неможливо. Встановлення факту необхідне [PERSON] для реалізації спадкових прав.

Outcome: approved