Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягнути з відповідача в її користь судові витрати, в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 03 серпня 2006 року, уклала шлюб з [PERSON] який був зареєстрований відділом РАЦСу Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 116. Від даного шлюбу в них народилось двоє дітей: син [PERSON] - [INFO] та донька [PERSON] - [INFO]. Спочатку життя із відповідачем було добре, однак згодом в їхній сім»ї почались непорозуміння, які тривають і по даний час. Дані непорозуміння призвели до того, що вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити як її інтересам так і інтересам її чоловіка, а особливо інтересам їхніх дітей, а тому подальше перебування в формальному шлюбі є недоцільним. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, додатково пояснила, що під час наданого їм судом терміну для примирення, відповідач не робив жодних спроб для відновлення шлюбних відносин, а тому просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в дане судове засідання не з»явився, однак в попередніх судових засіданнях заперечував щодо розірвання шлюбу, за його клопотанням було призначено термін на примирення. Суд, вислухавши пояснення позивача, беручи до уваги пояснення відповідача які він давав на попередніх засіданнях, дослідивши письмові докази, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом РАЦСу Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, вбачається, що 03.08.2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». (а.с. 5) Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сторони не мають бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів. Ухвалою суду від 31.01.2014 року, за клопотанням відповідача сторонам надавався 3-ох місячний термін для примирення, однак сторони так і не помирилися Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, що підтверджуються платіжними дорученнями. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved