Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Одеської міської Ради про визначення часток у спільній сумісній власності. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини. Так, позивач [PERSON] 30 листопада 1984 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено відповідний запис за № 992, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , же було видано Суворовським відділом ЗАГС м. Одеси. [INFO] помер її чоловік [PERSON] про що було зроблено відповідний актовий запис № 4137 та що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке було видано Одеськім міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Позивачка [PERSON] , як спадкоємець першої черги, в установлені законом строки, звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Т.О.Двоєнкіної, якою було заведено спадкову справу № 40/2018. Іншим спадкоємцем після смерті [PERSON] , є спільна дочка [PERSON] , яка відмовилася від спадщини на її користь. 06 грудня 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. мені, [PERSON] , було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 486/02-31. Підставою для відмови позивачки свідоцтва про право на спадщину стало те, що спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , а саме житловий будинок та земельна ділянка, належали померлому на праві спільної сумісної власності і частка покійного не визначена. Так, позивачці [PERSON] , та її чоловікові [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності без визначення часток земельна ділянка площею 0,0683 га, за кадастровим номером 5110137600:70:008:0037 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно за індексним номером 3651185 від 21 квітня 2015 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права та їх обтяжень - індексний номер 36511901 від 21 квітня 2015 року. Окрім того, [PERSON] та її чоловікові [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності без визначення часток, житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 172,4 кв.м., в тому числі житловою - 75 кв.м., гараж «Г», сарай «Е», душ «Д», що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 148390593 від 06 грудня 2018 року. Я, [PERSON] , прийняла спадщину, що залишилася після смерті мого чоловіка, однак не можу її оформити з причин, які не залежать від мене. На підставі викладеного, позивачка просить: 1.Визначити що частка померлого [PERSON] , якій помер [INFO] , у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0683 га, за кадастровим номером 5110137600:70:00:0037 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] становить 1 / 2 частку. 2.Визначити, що частка [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0683 га, за кадастровим номером 5110137600:70:00:0037 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] становить 1/2 частку. 3.Визначити що частка померлого [PERSON] , якій помер [INFO] , у спільній сумісній власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, якій розташований за адресою: [ADDRESS] становить 1/2 частку. 4.Визначити, що частка [PERSON] у спільній сумісній власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, якій розташований за адресою: [ADDRESS] становить 1/2 частку. В судове засідання представник позивачка подала заяву, згідно якої вона просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також справу розглянути справу у її відсутність. Представники відповідача в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - [PERSON] подала до суду, згідно якої не заперечувала проти задоволення позову та просила справу розглянути у його відсутність. За вищевказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Так судом встановлено, що позивачка [PERSON] 30 листопада 1984 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено відповідний запис за № 992, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , же було видано Суворовським відділом ЗАГС м. Одеси. [INFO] помер її чоловік [PERSON] про що було зроблено відповідний актовий запис № 4137 та що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке було видано Одеськім міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Позивачка [PERSON] , як спадкоємець першої черги, в установлені законом строки, звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Т.О.Двоєнкіної, якою було заведено спадкову справу № 40/2018. Іншим спадкоємцем після смерті [PERSON] , є спільна дочка [PERSON] , яка відмовилася від спадщини на її користь. 06 грудня 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. [PERSON] , було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 486/02-31. Підставою для відмови позивачки свідоцтва про право на спадщину стало те, що спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , а саме житловий будинок та земельна ділянка, належали померлому на праві спільної сумісної власності і частка покійного не визначена. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] , та її чоловікові [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності без визначення часток земельна ділянка площею 0,0683 га, за кадастровим номером 5110137600:70:008:0037 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно за індексним номером 3651185 від 21 квітня 2015 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права та їх обтяжень - індексний номер 36511901 від 21 квітня 2015 року. Окрім того, [PERSON] та її чоловікові [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності без визначення часток, житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 172,4 кв.м., в тому числі житловою - 75 кв.м., гараж «Г», сарай «Е», душ «Д», що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 148390593 від 06 грудня 2018 року, який був придбаний на підставі договору купівлі-продажу №7-916 від 22.03.2007р., та реконструйований на підставі декларації про готовність об`єкту до експлуатації, серія та номер: ОД 142161251081 від 05.05.2016р.. Правові підстави ухваленого рішення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, якій його пережив, та батьки. Отже позивачка, як дружина померлого є спадкоємцем першої черги, Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно із ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи вбачається, по позивачка своєчасно звернулись із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення Згідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної часткової власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема на підставі прийняття спадщини. Згідно до ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування Згідно до ст. 355 ЦК України, майно,що є у власності двох або більше осіб(співвласників),належить їм на праві спільної власності(спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до положень ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч. 4ст. 86 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до положень ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Приписами ст. 89 ЗК України та ст. 370 ЦК України встановлено, що частки кожного співвласника у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до частини 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за підставами виникнення, характером внутрішніх правовідносин, а також і за підставами припинення сумісної або часткової власності. Приписами ч. 2 ст. 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до вимог ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема, за рішенням суду. На підставі викладеного, суд вважає, що оскільки земельна ділянка, а також житловий будинок були придбані під час шлюбу, а також враховуючи визначення співвласників у правовстановлюючих документах, то частки у праві власності є рівними, тобто по 1/2 за кожним. На підставі викладеного та

Outcome: approved