Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати недостовірною і такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію - інформацію, поширену [PERSON] про позивача, в ході телефонної розмови зі [PERSON] , яка відбулася 05.05.2020 року, а також стягнути з відповідача 30000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 05.05.2020 року на її телефонний номер [NUMBER] зателефонував депутат Любецької селищної ради Дятел М.В. з телефонного номеру [NUMBER] , який в ході розмови поширив недостовірну інформацію, звинувативши [PERSON] в тому, що на 25 сесії Любецької селищної ради 7-го скликання на другому пленарному засіданні 28.04.2020 року депутати не надали йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 2,00 га, а позивач будучи секретарем ради, за вказівкою голови ради [PERSON] , вплинула на депутатів та результати їх голосування. Свою розмову [PERSON] вів у брутальній, образливій та принизливій по відношенню до [PERSON] формі, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував розправою позивачеві та членам її сім`ї. Вказана недостовірна інформація була розголошена близькій подрузі [PERSON] - [PERSON] , яка під час телефонної розмови знаходилася поруч. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої вимоги, пояснивши, що вона працює на посаді секретаря Любецької селищної ради, і останнім часом [PERSON] , котрий являється депутатом ради, неодноразово, в позаробочий час, телефонував на мобільний телефон позивача під різними приводами, та у своїх розмовах допускав образливі висловлювання як з приводу службової діяльності [PERSON] , так і щодо неї особисто. Під час вказаних розмов [PERSON] допускав образливі, і такі що не відповідають дійсності твердження, в тому числі щодо особистості [PERSON] , її людських якостей та сімейних відносин. Ввечері 05.05.2020 року, коли позивач знаходилася вдома та спілкувалася з [PERSON] , на її мобільний телефон в черговий раз зателефонував [PERSON] , який став ображати позивача та принизливо висловлювався щодо її людських якостей. Під час цієї розмови [PERSON] ввімкнула телефон на гучномовець і скористалася функцією звукозапису, отже фрагмент телефонної розмови був скопійований нею на електронний носій і згодом доданий до позовної заяви. Після того, як [PERSON] ввімкнула в телефоні функцію гучномовця, зміст її розмови з [PERSON] чула [PERSON] . Співрозмовник [PERSON] на її запитання заперечував що він є [PERSON] , однак за голосом і за номером телефона позивач ототожнила відповідача. Під час розмови [PERSON] не повідомляла особі, яка їй телефонувала, про те, що вона використала функцію гучного мовлення та здійснює аудіо запис розмови, а також про те, що поряд знаходиться [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що йому відомий номер мобільного телефона [PERSON] і не виключено, що вранці 05.05.2020 року [PERSON] міг телефонувати позивачеві, однак ввечері того дня він [PERSON] не телефонував і не знає хто це міг робити, так як до його мобільного телефона мають доступ інші особи, а розблокування цього засобу зв`язку є легким. При цьому відповідач не оспорював, що зазначений у позовній заяві номер абонентського ресурсу належить йому. Розмова [PERSON] і [PERSON] могла стосуватися лише факту не прийняття сесією Любецької селищної ради рішення з приводу виділення синові відповідача земельної ділянки, про що [PERSON] передавав до ради письмову заяву написану його повнолітнім сином. Відповідач вважає, що запис телефонної розмови, яку позивач додала до позовної заяви, не являється належним доказом, оскільки він отриманий без дозволу суду та без згоди співрозмовника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. У відповідності до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частиною 4 ст.32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. У відповідності до ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно ст.299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Позивач на підтвердження своїх вимог посилалась на запис телефонної розмови, яка мала місце 05.05.2020 року близько 19 години 25 хвилин з абонентом, яким [PERSON] вважає [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона проживає в м.Чернігові, являється уродженкою с.Маньки Ріпкинського району і тривалий час знає [PERSON] . 05.05.2020 року [PERSON] приїхала в с.Маньки до батьківського домоволодіння та близько 19 години 30 хвилин принесла додому до [PERSON] насіння, яке остання раніше замовляла. В той час, коли свідок спілкувалася з позивачем, на мобільний телефон [PERSON] надійшов дзвінок, вона відповіла на виклик, розмовляла близько однієї хвилини, після чого ввімкнула гучномовець. [PERSON] , знаходячись на відстані близько двох метрів від [PERSON] чула, як остання розмовляла з чоловіком, котрий перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки це можливо було визначити за характером його мовлення і беззмістовністю бесіди. [PERSON] чула, як [PERSON] звертаючись до співрозмовника називала його по батькові « [PERSON] ». Співрозмовник допускав по відношенню до [PERSON] образливі і нецензурні висловлювання, котрі стосувалися її особистості. [PERSON] не повідомляла цьому чоловіку про те, що вона ввімкнула гучномовець телефона, а також про те, що здійснюється запис їх розмови. Також позивач не говорила співрозмовнику, що їх бесіду чує інша особа. По закінченню розмови [PERSON] сказала [PERSON] , що їй телефонував директор місцевої школи [PERSON] . Свідок не доводила до відома сторонніх осіб зміст розмови, яку вели того вечора зі [PERSON] , і їй не відомо, чи повідомляла сама [PERSON] про розмову кому-небудь. На думку [PERSON] , чоловік який розмовляв зі [PERSON] , не міг припускати, що слова адресовані позивачеві чує ще хтось. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Статтею ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідженням копії аудіозапису наданого позивачем, встановлено, що в розмові чоловіка та жінки, на адресу останньої були використані образливі та принизливі висловлювання, котрі можливо розцінити як такі, що посягають на честь, гідність, ділову репутацію. В той же час, позивач не заявляла клопотань про отримання у оператора телекомунікацій відомостей про зв`язки її абонентського ресурсу в період, на який вона посилається як на час розмови з відповідачем. Позивач не заявляла клопотань про призначення експертиз з метою ідентифікації голосу співрозмовника, а також з метою підтвердження відповідності копії запису телефонної розмови, який вона надала суду, наявному у неї оригіналу. Частинами 1, 2 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року зазначено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Матеріалами справи не доведено факту поширення (розповсюдження) інформації, оскільки співрозмовник позивача телефонував на її особистий номерний ресурс, і з достатньою вірогідністю не міг знати про те, що його висловлювання може чути інша особа. Крім того, по справі належними і допустимими доказами не доведено, що саме [PERSON] телефонував позивачеві. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач належними і допустимими засобами доказування не довела тих обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог, отже позов задоволенню не підлягає. Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, необхідно віднести на її рахунок.

Outcome: dismissed