Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позов мотивований тим, що 01 лютого 2009 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча матеріально забезпечений, працює, отримує заробітну плату. За таких обставин просить стягнути аліменти на її користь на утримання сина в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та погодився сплачувати аліменти в розмірі, який просить позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 01 лютого 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, належної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість надавати, оскільки працює та є працездатною особою. Погоджується сплачувати аліменти в розмірі ? всіх видів його заробітків (доходів). Доказів не можливості надавати матеріальну допомогу суду не надав. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України стосовно обов'язку батьків утримувати дітей та його виконання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, позов визнав у повному обсязі, а дитина, проживаючи разом з матір'ю, знаходиться на її повному утриманні, що потребує певних коштів. Суд приймає до уваги, що відповідач доказів неможливості надавати матеріальну допомогу дитині суду не надав. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок обох батьків по її утриманню, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі про який клопоче позивач. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 19.12.2013 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 229,40 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved