Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Запорізької міської ради, треті особи - [PERSON] , [PERSON] , про визнання права користування житловою площею, мотивуючи свої вимоги тим, що з 08.08.1979 вона разом із родиною проживає у квартирі [ADDRESS] , яку за життя отримав в користування батько чоловіка позивача (її свекор). Квартира складається з трьох жилих кімнат площами 22,08 кв.м, 14,65 кв.м, 11,62 кв.м. У 1994 році дві з трьох кімнат площами 22,08 кв.м та 11,62 кв.м. у вказаній квартирі були приватизовані, про що ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.Н. Кузьміна» видано свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 12.12.1994. Дізнавшись про вказану обставину, чоловік позивача [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до вказаного Товариства про визнання приватизації недійсною, але в задоволенні позову судом було відмовлено (справа № 2-6589/2006). Проте, рішенням Апеляційного суду Запорізької області у вказаній справі встановлено, що родина має право користуватися кімнатою площею 14,65 кв.м. Далі, чоловік позивача звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовом про визнання права користування вказаною кімнатою. Заочним рішенням цього суду від 28.11.2008 у справі № 2-3298 позов [PERSON] задоволено. У березні 2014 р. [PERSON] звернувся до районної адміністрації по Орджонікідзевському району Запорізької міської ради з питання приватизації житла та надав відповідний пакет документів, однак 19.03.2014 він отримав відмову приватизації вказаної кімнати через відсутність ордеру на квартиру. [INFO] [PERSON] помер. Позивач як за життя чоловіка, так і після його смерті постійно користується вказаною кімнатою, утримує її, сплачує комунальні послуги, а тому на підставі положень ст.ст. 64, 65 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) має право користування вказаною кімнатою. Однак, відповідачем дане право за позивачем не визнається, з огляду на що вона змушена звернутись до суду. Просила визнати за нею право користування кімнатою житловою площею 14,65 кв.м у квартирі [ADDRESS] (а.с. 39-43). Відповідач Запорізька міська рада в особі представника Н.В. Худолій із позовом не погодився, надав відзив на позов, в якому зазначено, що спірна кімната знаходиться у комунальній власності м. Запоріжжя, власником майна є територіальна громада в особі Запорізької міської ради. Згідно з положеннями ст. 58 ЖК України єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення є ордер, що видається виконавчим комітетом міської ради. Згідно зі ст. 61 ЖК України користування жилим фондом здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера. На підставі особового рахунку № [NUMBER] головним квартиронаймачем двох приватизованих кімнат у вказаній квартирі є [PERSON] . На спірну кімнату був окремий особовий рахунок № [NUMBER] , її наймачем була [PERSON] , а у подальшому [PERSON] , чоловік позивача, за яким рішенням суду визнано право користування кімнатою та із яким було укладено договір найму. [INFO] [PERSON] помер, внаслідок чого договір найму втратив чинність. За життя [PERSON] договір найму не переоформив. Разом із тим, в силу ст. 106 ЖК України визнання наймачем за раніше укладеним договором найму із попереднім наймачем проводиться за згодою попереднього наймача. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 11.07.2012 у справі № 6-60цс12, необхідно встановити низку обставин, зокрема ведення спільного господарства позивача і [PERSON] та тривалість часу їх проживання. З наведених підстав просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити (а.с. 77-78). Треті особи [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги [PERSON] , яка їм доводиться матір`ю, підтримали, про що подали відзиви на позов. Просили позов задовольнити з підстав, що викладені у ньому (а.с. 53-56, 60-63). Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі. Ухвалою суду від 17.04.2020 позовну заяву [PERSON] залишено без руху із наданням позивачеві строку на усунення недоліків позову (а.с. 35). В порядку усунення недоліків від позивача надійшла уточнена позовна заява (а.с. 39-43). Ухвалою суду від 13.05.2020 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи, призначено перше судове засідання на 10.06.2020 (а.с. 46). Ухвалою суду від 10.06.2020 заяву [PERSON] про поновлення процесуального строку та виклик свідків задоволено, внаслідок чого [PERSON] поновлено процесуальний строк, встановлений ч. 3 ст. 91 ЦПК України для подання заяви про виклик свідків, викликано в судове засідання свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 74, 75). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Жидкова Л.І. позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав, що викладені в ньому. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, що наведені у відзиві на позов. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. За змістом поданих ними відзивів, просили розглянути справу за їх відсутності. З урахуванням даних обставин, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності третіх осіб. Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявленого позову, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач - [PERSON] , [INFO] , з 08.08.1979 зареєстрована та постійно проживає у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відповідним штампом про реєстрацію в її паспорті (а.с. 7). Разом із нею у квартирі зареєстровані та проживають треті особи [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 9). Згідно з технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] , ця квартира складається, серед іншого, із трьох жилих кімнат: 11,62 кв.м, 22,08 кв.м, 14,65 кв.м (а.с. 13-14). Із цих кімнат приватизованими є кімнати площами 11,62 кв.м та 22.08 кв.м. Згідно з інформацією ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна від 19.02.2019 № 16183, вказані кімнати приватизовані згідно зі свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 12.12.1994, виданим вказаним Товариством. Головним квартиронаймачем виступала [PERSON] , у квартирі було зареєстровано та брало участь у приватизації 5 осіб у рівних частках: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 22). Кімната площею 14,65 кв.м, з приводу якої виник спір, не приватизована, наразі знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] вселилась до вказаної квартири як дружина [PERSON] , із яким перебувала в зареєстрованому шлюбі з 27 липня 1979 р., що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським ЗАЦС м. Запоріжжя, актовий запис № 511 від 27.07.1979 (а.с. 10). Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2008 у цивільній справі № 2-3298/2008 позовні вимоги [PERSON] до Запорізької міської ради, треті особи - КП «ВРЕЖО № 13», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права користування житловою площею задоволено частково, внаслідок чого за [PERSON] визнано право користування кімнатою площею 14,65 кв.м у трикімнатній квартирі [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 08.12.2008 (а.с. 17-18). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.06.2015 позивач [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] 28/100 частин квартири, що належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого ВАТ Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» 12.12.1994 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 26.03.2007 за реєстровим № 2-922 (а.с. 15). За життя [PERSON] звертався до районної адміністрації по Орджонікідзевському району Запорізької міської ради з питання приватизації вказаної кімнати, однак листом від 17.03.2014 № Б-0025 у приватизації було відмовлено в зв`язку з ненаданням ордеру на кімнату, та [PERSON] було рекомендовано звернутись до суду (а.с. 30). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] як за життя [PERSON] , так і після його смерті була зареєстрована та проживала у квартирі та користувалась, зокрема, і спірною кімнатою. Зазначені обставини підтвердили під час судового розгляду і свідки [PERSON] та [PERSON] , сусіди позивача. Разом із тим, відповідачем Запорізькою міською радою не визнається право користування позивача спірною кімнатою, у зв`язку із чим позивач звернулась до суду із цим позовом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно зі ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. За роз`ясненнями, що надані у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (зі змінами) вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Згідно із відзивом відповідача на позов, [PERSON] був наймачем спірної кімнати, з яким укладався відповідний договір найму жилого приміщення. Таким чином, [PERSON] як член сім`ї наймача (дружина), яка в установленому порядку вселилась у квартиру, що відповідачем не оспорюється, правомірно користувалась спірною кімнатою, оскільки крім того, що була з 1979 року зареєстрована у квартирі, також з часу реєстрації шлюбу постійно проживала разом із чоловіком, вела із ним спільне господарство, що, зокрема, підтвердили свідки в судовому засіданні. Доказів наявності між подружжям Бікбаєвих будь-яких угод щодо користування спірною кімнатою, визначення порядку користування нею матеріали цієї справи не містять. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що за [PERSON] слід визнати право користування спірною кімнатою, задовольнивши її позов у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат [PERSON] у позові не порушувала.

Outcome: approved