Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з указаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 01.09.2012 року та від 06.09.2012 року їй на праві власності належить 7/10 частин квартири [ADDRESS]. Інша частина квартири (3/10 частки) належить відповідачу [PERSON] Відповідно до вимог ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Але відповідач не дає згоди на вирішення питання спільного користування квартирою мирним шляхом та чинить їй перешкоди у користуванні належною їй частиною квартири, не надає їй та її представникам права вільного доступу до квартири, у зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги після їх уточнення в процесі судового розгляду справи підтримали і просили їх задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали і суду пояснили, що вони визнають право позивачки на користування квартирою та на вільний доступ до квартири, але ніяких перешкод у користуванні їй не чиниться, остання сама не зверталась до нього, [PERSON], за ключем. Коли вона поміняла замки, то прийшли її представники і пошкодили їх, тому він змушений був поміняти замки, а ключі не передав їй, бо знову ж таки вона до нього не зверталась. Не заперечував той факт, що встановив і третій замок, на який закриває квартиру, коли його немає вдома. Суд, заслухавши осіб, які брали участь у справі, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши докази, дійшов такого висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 01.09.2012 року та від 06.09.2012 року позивачці належить на праві власності 7/10 часток квартири [ADDRESS]. Згідно витягу про реєстрацію прав № 35603988 від 24.09.2012 року Комунальним підприємством «Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» від 24.09.2012 року проведено реєстрацію її права власності на 7/10 часток квартири, про що зроблено запис №214 в книзі №82 (а.с.8-11). Інші 3/10 частки квартири належать відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 квітня 2013 року, останній зареєстрований та проживає у спірній квартирі (а.с. 78,79 ) Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначеннями часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Судом встановлено, що з метою вирішення питання користування квартирою позивач 04.10.2012 року та 16.11.2012 року на адресу відповідача надсилала рекомендовані листи з пропозицією досудового врегулювання спору: придбання нею належної [PERSON] частки в квартирі, придбання ним належної їй частки квартири, продаж квартири та інші варіанти (а.с. 14, 15) Відповідач будь-яких дій щодо вирішення даного питання не вживав. З метою вирішення спору позивач зверталась до Роменського міськрайонного суду про стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації вартості належної їй 7/10 частки квартири [ADDRESS]. Рішенням суду від 29.07.2013 року її позов був задоволений частково, стягнуто з відповідача на користь позивачки 151487 грн. грошової компенсації за її частку квартири та припинено право власності на указану частку. Але рішенням Апеляційного суду Сумської області від 28.08.2013 року указане рішення суду було скасоване і прийняте нове про відмову [PERSON] у задоволенні позову. 10 вересня 2013 року позивач рекомендованим листом направила відповідачу вимогу усунути перешкоди у володінні та користуванні спірною квартирою шляхом передачі їй ключів від квартири та надання вільного доступу (а.с.22). 12 вересня 2013 року відповідач повідомив позивача, що ключі від квартири вона може отримати у будь-який час (а.с. 23). Але ключі від квартири останній позивачці не передав, оскільки у нього не було другого комплекту, про що сторони пояснили у судовому засіданні. За згодою відповідача позивач за власні кошти придбала та встановила замки на перших вхідних дверях, що підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON] По приїзду у м. Ромни у жовтні місяці 2013 року позивач знову не змогла потрапити у квартиру, оскільки відповідач встановив на других вхідних дверях замок, ключ від якого не передав позивачці. Дана обставина визнана відповідачем у судовому засіданні. З приводу порушення своїх прав позивач у жовтні 2013 року зверталась до Роменського МВ, про що підтвердив у суді свідок [PERSON], пояснивши при цьому, що працює дільничним інспектором, по вказівці чергового міліції він вийшов [ADDRESS], там молода дівчина і хлопець сказали, що її не пускають у квартиру [ADDRESS]. Потім квартиру відкрив [PERSON] і сказав, що він поміняв замки, бо зламались. У зв'язку з проживанням у іншому населеному пункті позивач з метою реалізації прав власника квартири довіреністю від 04.11.2013 року уповноважила [PERSON] та [PERSON] представляти її інтереси з питань, пов'язаних з наглядом за належною їй на праві власності частиною квартири, надала їм право вільного доступу до зазначеної квартири, про що 09.11.2013 року рекомендованим листом повідомила відповідача та попросила передати їм ключі від квартири (а.с. 24). Але відповідач перешкоди у здійсненні нею права володіння та користування квартирою не усунув, її представника [PERSON] в квартиру не впустив, ключі від квартири не передав, що не заперечував у судовому засіданні відповідач та його представник. Указану обставину підтвердив у суді і свідок [PERSON] З метою врегулювання даного спору 04.04.2014 року під час розгляду справи судом представник позивача [PERSON] отримав від представника відповідача [PERSON] ключі в кількості трьох від квартири [ADDRESS]. Проте, як пояснив суду свідок [PERSON], для перевірки можливості доступу до квартири він разом з позивачкою 12 квітня прийшли до квартири, але двері не змогли відкрити ключами, які були передані представником відповідача, на їх дзвінок у двері та стук квартиру ніхто не відкрив. На наступний день він, позивачка та її представник, знову прийшли до квартири, відкрити самостійно ключами не змогли, але на дзвінок у двері квартиру відкрила дружина відповідача. На запитання, чому 12 квітня позивач не змогла попасти до квартири, відповідач відповів, що його не було вдома. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якого Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 -ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів 2,4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Гарантуючи захист права власності , закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Отже , судом встановлено, що відповідач порушував і продовжує порушувати права позивачки на безперешкодне користування належною їй на праві спільної часткової власності квартирою. Використання ним свого права власності, яке становить 1/3 частину, на шкоду позивачки, чия частка становить 7/10 частин, є неприпустимим. За таких обставин порушене право позивачки підлягає судовому захисту шляхом задоволення позову.

Outcome: approved