Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом що знаходяться по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з сім'єю: чоловіком [PERSON], [INFO], сином [PERSON], [INFO], донькою [PERSON], [INFO], проживає по вищевказаній адресі і їм належить по 1/5 частині вказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд у відповідності із свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 12.11.2002 року, реєстраційний № 15. Також 1/5 частина будинковолодіння рахується за покійною матір'ю [PERSON], [INFO]. [INFO] мати [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно. На час смерті матері вони проживали разом з нею, вели спільно господарство, проводили її похорон, вона вступила у управління її спадковим майном, надалі проживає в господарстві, обробляє земельну ділянку, являється єдиною спадкоємницею після смерті матері, інших спадкоємців за законом немає. В даний час вона бажає оформити право власності на 1/5 частку спадкового майна. В нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну матері 1/5 частку житлового будинку, господарськихбудівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS], оскільки існують розбіжності в документах, а саме у свідоцтві про право власності на житловий будинок від 12.11.2002 року, реєстраційний № 15, в якому мати [PERSON] зазначена по батькові «[PERSON]», що не дає можливості підтвердити належність спадкодавці документа про право власності на житловий будинок. Тому також просила в мотивувальній частині рішення встановити факт приналежності її покійній матері свідоцтва про право власності на 1/5 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, оскільки у свідоцтві вона зазначена по батькові «[PERSON]» замість «[PERSON]». Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, однак на адресу суду надіслала заяву, в якій позов підтримала з підстав зазначених в ньому, просила його задовольнити, розгляд справи провести без їх участі. Представник відповідача - Тлумацької міської ради об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області у підготовче судове засідання не з'явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі. Згідно частин 3, 4 статті 200 ЦПК УКраїни за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов, з врахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги, виданої Тлумацькою міською радою об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області від 13.12.2017 року, житловий будинок по [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року числився колгоспним двором, в ньому були зареєстровані та проживали: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - онук, [PERSON], онука (а.с. 11). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 15.12.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за вищевказаною адресою, побудовані у період з 1982 року по 1983 рік (а.с. 5-8). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON], [PERSON] (позивачка), [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках (по 1/5 частці кожному) належало майно двору, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Однак у свідоцтві про право власності на житловий будинок від 12.11.2002 року, виданого виконавчим комітетом Пужникіської сільської ради на підставі рішення Пужниківської сільської ради № 27 від 08.10.2002 року, вказано, що житловий будинок по [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності по 1/5 частці кожному [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 9). Дане свідоцтво зареєстроване в Коломийському МБТІ 12.11.2002 року за реєстровим № 15, що підтверджується реєстраційним написом на правовстановлюючому документі (а.с. 9). У вказаному документі по батькові [PERSON] вказано як «[PERSON]». [PERSON] (мати позивачки) народилася [INFO] і її батьками були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 14). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану №00019356483 від 11.01.2018 року У Державному реєстрі актів цивільного стану громадян інформація щодо актового запису про шлюб [PERSON], [INFO], відсутня (а.с. 16). Позивачка [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 15). 25.05.1975 року [PERSON] (позивачка) уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 15). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). З вищевказаних документів вбачається, що по батькові [PERSON] «[PERSON]», а не «[PERSON]». Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З оцінки наявних у справі доказів в судовому засіданні встановлено факт приналежності померлій [PERSON] (мати позивачки) свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12.11.2002 року на належну їй 1/5 частку житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], виданого виконавчим комітетом Пужникіської сільської ради на підставі рішення Пужниківської виданий на підставі рішення Тлумацької сільської ради № 27 від 08.10.2002 року, зареєстрованого в Коломийському МБТІ 12.11.2002 року за реєстровим № 15. Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (позивачка), як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину за законом після смерті матері [PERSON], оскільки вступила в управління спадковим майном, проживала разом зі спадкодавцем, вела з нею спільне господарство, що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 493 від 13.12.2018 року (а.с. 10). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 129/2004 від 26.03.2004 року, заведеної Державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М., з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. 26.03.2004 року [PERSON] (позивачка) було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельні ділянки розміром 0,929 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Пужниківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області та майновий пай члена КСП «Колос» (а.с. 26-40). Отже, на момент звернення до суду позивачка [PERSON] правомірно претендує на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованими по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом. Позивачці [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом після смерті [PERSON], оскільки розбіжності в документах у зазначенні по батькові спадкодавця [PERSON] не дають можливості підтвердити належність останній документа про право власності на вищевказаний житловий будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвої Н.М. № 1036/02-31 від 12.12.2017 року (а.с. 13). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на 1/5 частку житлового будиноку з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 352,40 грн. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р..),

Outcome: approved