Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою, у якій просить встановити факт, що вона постійно проживала разом із [PERSON] на час її смерті - [INFO] року. Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті її бабусі [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилась спадщина на домоволодіння в [ADDRESS] та земельні ділянки розміром 0,7364 га, 0,0643 га, 0,2809 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розміщені на території Пилипоолександрівської сільської ради. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем [PERSON] у будинку останньої в [ADDRESS]. Після звернення в нотаріальну контору, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що заявник пропустила шестимісячний строк прийняття спадщини. У зв'язку з цим, з метою переоформлення спадкового майна, вона змушена звернутись за захистом своїх прав до суду. У судовому засіданні заявник та її представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх вимоги задовольнити. Повідомили, що заявниця постійно доглядала за [PERSON], а з вересня і до часу смерті жила в її будинку, доглянула бабу і поховала. Представник заінтересованої особи, Пилипоолександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області у судове засідання не з'явився, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи. Вимоги заявниці визнав, справу просить розглядати без його участі. Заінтересовані особи - [PERSON], [PERSON] будучи повідомленими належним чином про дату і час розгляду справи, у суд не з'явились, причини неявки суду не повідомили, заяв про неможливість прибуття до суду чи відкладення розгляду справи, не подавали. Суд розглянув справу в їх відсутності, виходячи із того, що на їх права та обов'язки вказане рішення не впливає, за наявності заповіту у заявниці та відсутності інших осіб, які б проживали на час смерті із [PERSON], на яких розповсюджувалось би спадкове законодавство. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що заяву належить задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Пилипи Олександрівські померла бабка заявника [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Після її смерті залишилося майно, до складу якого входить, зокрема, домоволодіння в [ADDRESS] та земельні ділянки розміром 0,7364 га, 0,0643 га, 0,2809 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розміщені на території Пилипоолександрівської сільської ради та на які відкрилась спадщина. 19.12.2016 року заявник [PERSON], як спадкоємець за заповітом, звернулась до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на вказане майно після смерті [PERSON], однак постановою нотаріуса від 19.12.2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 18.12.2015 року; копією паспорта заявника, копією заповіту на ім'я заявниці складеного секретарем сільської ради с. Пилипи Олександрівські 20.02.1997 року, актом депутата зазначеної сільської ради про те, що з вересня по час смерті - грудень 2015 року заявниця постійно проживала з [PERSON], довідками цієї ж сільської ради № 693, 694, 734 про те, що [PERSON] була зареєстрована одна [ADDRESS], померла, догляд за нею та поховання здійснювала [PERSON] Вона ж одержувала допомогу по догляду за бабусею, що підтверджено довідкою соцзахисту населення № 2198. Свідоки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що колісник [PERSON] обходила бабусю, а з вересня і по час смерті [PERSON] постійно з нею проживала [ADDRESS], оскільки бабка в силу віку 104 роки фізично не могла пересуватись. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1258, 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 234 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Встановлення факту родинних відносин та постійного проживання заявнику необхідно для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавиці, оскільки реалізувати своє право на оформлення спадщини вона не може через відсутність документа, котрий свідчить про факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, так як вона зареєстрована в [ADDRESS]. Проаналізувавши досліджені докази, суд вважає, що заявником надано належні та допустимі докази на підтвердження вимог того, що з врахуванням віку спадкодавиці вона потребувала догляду та допомоги і не могла проживати самостійно в сільській місцевості, у зв'язку з цим і проживала разом з заявником, що підтверджується також повідомленням з сільської ради, а тому заяву належить задовольнити.

Outcome: approved