Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 10 липня 2009 року між сторонами був зареєстрований шлюб Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис №371. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] - проживають з позивачкою. Сімейно - шлюбні відносини між сторонами були припинені у грудні 2018 року, оскільки відповідач постійно влаштовує скандали, в процесі яких ображав її в присутності дітей, неодноразово бив сім`ї не було взаєморозуміння по вирішенню сімейних проблем, відповідач матеріально сім`ю не утримував, на підставі чого постійно виникали сварки, які привели до втрати почуття любові між подружжям. Враховуючи, що наміру проживати однією сім`єю не мають, вважає, що сім`я розпалась остаточно та просила розірвати шлюб. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або не повідомив про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 липня 2009 року, Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис №371, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Суд встановив, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені у грудні 2018 році. Сторони спільного господарства не ведуть, стали один одному чужими людьми. Відновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру позивачка не має. Стаття 24 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Проаналізувавши характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вимогу позивачки, суд вважає можливим залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивач також просить стягнути на її користь з відповідача понесені неї витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 гривень Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved