Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що 22 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллінецького району Вінницької області було зареєстровано шлюб із відповідачем по справі. За період шлюбу у них народилася донька [PERSON] - [INFO]. Однак сімейне життя у сторін не склалось і 06 липня 2012 року шлюб між ними було розірвано. Відповідач добровільно не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі у її виховані, хоча має можливість надавати таку матеріальну допомогу, так, як має регулярний дохід. Інших дітей у нього не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Тому вона просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/3 частки доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву з проханням вирішити справу у її відсутність та повністю підтримала свої вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву з проханням вирішити справу за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. За таких обставин суд визнає можливим вирішити справу за відсутності сторін. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин суд вважає, що наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, а саме: копію рішення про розірвання шлюбу (а.с. 2), копію свідоцтва про народження [PERSON], батьком якої є відповідач (а.с. 3), довідку виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницької області про склад сім'ї № 1440 від 03.06.2014 року, про те, що у [PERSON] на утриманні знаходиться дитина (а.с. 4), суд визнає можливим прийняти визнання позову відповідачем і стягнути із нього аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/3 частки доходу (заробітку) щомісячно, починаючи із 04.06.2014 року та до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, суд, приходить до висновку про необхідність повного задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів(надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК України. Відповідач повністю визнав позові вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), про що свідчить подана ним заява, тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved