Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 12 березня 2002 року [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою с. Виблі, вул. Шевченка, 19, Куликівського району Чернігівської області, що розташований на приватизованих земельних ділянках розміром 0,39 га, кадастровий номер 7422782000:05:001:0441 та 7422782000:05:001:0442 відповідно до державного акта серії ІV-ЧН 029915 від 16.03.2000 року. 11 вересня 2016 року [PERSON] померла, не зареєструвавши право власності на земельні ділянки. Залишила заповіт на імя позивача. [PERSON] звернулась до нотаріуса щодо оформлення спадщини, але у звязку із відсутністю витягів з Державного земельного кадастру та відсутністю державної реєстрації прав спадкодавця на земельну ділянку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просила суд визнати за нею право власності на земельні ділянки кадастровий номер 7422782000:05:001:0441 та 7422782000:05:001:0441, розташовані за адресою с. Виблі, вул. Шевченка, 19, Куликівського району Чернігівської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЧН 029915 від 16.03.2000 року, виданого Виблівською сільською радою Куликівського району Чернігівської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 52 та був виданий на імя померлої [PERSON]. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги в частині кадастрових номерів спірних земельних ділянок, остаточно вказавши номери 7422782000:05:001:0441 та 7422782000:05:001:0442. В решті позовні вимоги не змінились (а.с. 38). Учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача при предявленні позову надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. Куликівською селищною радою надано суду письмову заяву про визнання позову [PERSON] в повному обсязі та розгляд справи за відсутності представника селищної ради (а.с. 26). Від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, зміст яких зводиться до того, що на момент вчинення договору купівлі продажу діяла заборона на відчуження земель сільськогосподарського призначення; позивачем не надано доказів про набуття нею права власності на житловий будинок за адресою вул. Шевченка, 19, с. Виблі Куликівського району Чернігівської області та доказів смерті заповідача, документів про звернення до нотаріуса про прийняття спадщини та про відмову у вчиненні нотаріальних дій; земельні ділянки з кадастровими номерами 7422782000:05:001:0441 та 7422782000:05:001:0442 розташовані за різними адресами. У вирішенні справи Головне управління покладається на розсуд суду та просить розглядати справу без участі свого представника (а.с. 29-34). Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. 16 березня 2000 року [PERSON] на підставі рішення Виблівської сільської Ради народних депутатів, свідоцтва про право на спадщину АВІ № 720030 отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,39 га в межах згідно з планом на території с. Виблі Виблівської сільської ради. Землю передано для ведення особистого підсобного господарства. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІV-ЧН 029915 від 16.03.2000 року зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 52. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки спірна земельна ділянка складається із двох частин площею 0,18 га та 0,21 га, які знаходяться на певній відстані (а.с. 9). Із витягу № 19-25-0.29-575/168-17 від 26.09.2017 року із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, земельна ділянка, кадастровий номер 7422782000:05:001:0441 розташована в с. Виблі, вул. Комарова, 26, Куликівського району Чернігівської області, відноситься до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення для ведення підсобного сільського господарства, площа ділянки 2095 м2 (а.с. 6). Із витягу № 19-25-0.29-576/168-17 від 26.09.2017 року із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, земельна ділянка, кадастровий номер 7422782000:05:001:0442 розташована в с. Виблі Куликівського району Чернігівської області, відноситься до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення для ведення підсобного сільського господарства, площа ділянки 1802 м2 (а.с. 7). 12 березня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі продажу будинку та земельної ділянки (далі Договір) (а.с. 11). За умовами Договору [PERSON] продала,а [PERSON] купила, житловий будинок позначений на схемі А-1, та прилеглий до нього сарай Б-1, що знаходиться в селі Виблі по вул. Шевченка № 19 Куликівського району Чернігівської області, та приватизовані земельні ділянки площею 0,39 гектарів в межах згідно з планом що передані для ведення особистого підсобного господарства, на якій розташовані зазначені будівлі. Приватизована земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного Акта на право приватної власності на землю ІV-ЧН 029915, виданого виконкомом Виблівської с/Ради 16.03.2000 року, та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів за № 52. Договір посвідчено нотаріусом Куликівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області та зареєстровано в Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації 13 березня 2007 року. 11 вересня 2016 померла [PERSON] (а.с. 10). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло майно, придбане за Договором. З копії спадкової справи № 31/2017 після померлої 11 вересня 2016 року [PERSON] (а.с.49-54) судом встановлено таке: За життя [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла все своє майно, що буде їй належати на день смерті [PERSON], [INFO], яка народилась в х. Уборки Куликівського району Чернігівської області (а.с. 51). Заповіт складений 21 квітня 2015 року, посвідчений секретарем Виблівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 23 та внесений до Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 57397312 (а.с.54) [PERSON] 24 січня 2017 року (в межах шестимісячного строку) звернулась до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.50). З довідки виконкому Виблівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області № 41 від 19.01.2017 р. вбачається, що померла 11 вересня 2016 року [PERSON], [INFO], на день смерті проживала і була зареєстрована в [INFO], разом із [PERSON] (а.с. 6). 19 грудня 2017 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Виблі Куликівського району Чернігівської області, вулиця Шевченка, будинок № 19. З постанови в.о. завідувача Куликівської районної державної нотаріальної контори від 13.02.2018 року № 87/02-31 вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,39 га, розташовану в селі Виблі Куликівського району Чернігівської області, вулиця Шевченка, 19, надану для ведення особистого підсобного господарства у зв'язку з відсутністю належним чином оформленого документу, що посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку на імя [PERSON] (а.с. 20, 52). Відомості щодо інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Таким чином, позивач являється спадкоємцем [PERSON] за заповітом, яка прийняла спадщину. Наявності інших спадкоємців судом не встановлено. Належність земельних ділянок спадкодавцю визнається відповідачем, підтверджена наведеними вище документами та у суду сумніві не викликає. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. На підставі викладеного та

Outcome: approved