Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що у 2013 році вона уклала шлюб з [PERSON] . У шлюбі у них народилася дитина - [PERSON] , 2014 року народження, який проживає разом з нею. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 2017 року. Зазначає, що відповідач з 2017 року не бере участі у вихованні та утриманні їхньої дитини. У зв`язку із тим, що відповідач в добровільному порядку відмовляється від надання матеріальної допомоги та утримання дитини, позивач вимушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] , уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Проти проведення заочного розгляду справи та постановлення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», до судового засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 16 серпня 2013 року Виконавчим комітетом Новоолексіївської селищної ради Генічеського району Херсонської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 17. Відповідно до свідоцтва про народження від 30 серпня 2017 року, серія [NUMBER] , видане повторно Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонської області, [PERSON] народився [INFO] , батьками дитини вказані: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 24 липня 2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Новоолексіївської селищної ради, [PERSON] , зареєстрована у [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: син - [PERSON] , 2001 року народження, син - [PERSON] , 2014 року народження. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] ухиляється від обов`язку утримувати сина - [PERSON] . Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). У відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що дитина знаходиться на утриманні своєї матері, відповідач є батьком [PERSON] , не виконує обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини, є особою працездатного віку та з огляду на недоведеність іншого, не встановлення підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання дитини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Крім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на те, що позивач у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, яка була задоволена, то з відповідача слід стягнути судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп. на користь держави.

Outcome: approved