Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просила визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] та стягнути з відповідача на її корить судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Позивач зазначила, що відповідач є її колишньою невісткою та з часу розірвання шлюбу між її сином [PERSON] та відповідачем [PERSON] , а саме з 2012 року відповідач є зареєстрованою, однак фактично не проживає за вказаною адресою, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком вона не цікавиться. На підставі викладеного, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом, оскільки відповідач не проживає за вищевказаною адресою, її особисті речі в житловому будинку відсутні більше одного року. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.05.2020 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією будинкової книги З довідки Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 12.02.2020 року № 149 видно, що у житловому будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] з 28.02.2008 року зареєстрована відповідач - [PERSON] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17.08.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З акта депутата Демидівської сільської ради Вишгородського районного суду Київської області від 11.02.2020 року вбачається, що відповідач [PERSON] з 2012 року фактично не проживає у житловому будинку [ADDRESS] . У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України. За ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Реєстрація відповідача у житловому будинку належному позивачу порушує її право, передбачене ст. 317 ЦК України. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] ,що належить позивачу, у зв`язку із відсутністю без поважних причин понад один рік, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 840, 80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved