Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про зняття арешту. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини. Так, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності [NUMBER] від 24.10.2006 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно- енергетичного комплексу ОМР. Позивачі, маючи намір подарувати дві частини квартири доньці, власники 09.10.2018 року звернулись до нотаріуса, де їм стало відомо про наявність арешту на зазначене майно. Згодом дізнались, що у провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа № 2-1810/2003 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.01.2003 року у справі № 2-1810/2003, в якості забезпечення вказаного позову, накладено арешт на майно відповідача, серед якого квартира за адресою: [ADDRESS] . Позивачі стверджують, що спірна квартира відповідачу ніколи не належала. Разом з тим, з інформаційної довідки № 140790923 від 09.10.2018 року вбачається, що в графі підстава обтяження зазначено «ухвала, б/н, 30.01.2003, суд Ленінського району м. Одеси». Враховуючи, що в архіві Малиновського районного суду м, Одеси такої ухвали немає, 07.11.2018 року сторона Позивача отримала з Одеського державного нотаріального архіву довідку з копією вищевказаної ухвали, на підставі якої було накладено арешт на квартиру за адресою (серед інших): [ADDRESS] . На підставі викладеного, позивачі просять зняти арешт з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 8194571 від 17.11.2008 року), накладений Першою одеською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали б/н Ленінського районного суду м. Одеси від 30 січня 2003 року. В судовому засіданні позивачка, а також її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся через оголошенні на сайті суду. За вищевказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження. Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.01.2003 року у справі № 2-1810/2003, в якості забезпечення вказаного позову, накладено арешт на майно відповідача, серед якого квартира за адресою: [ADDRESS] . Позивачі стверджують, що спірна квартира відповідачу ніколи не належала. Разом з тим, з інформаційної довідки № 140790923 від 09.10.2018 року вбачається, що в графі підстава обтяження зазначено «ухвала, б/н, 30.01.2003, суд Ленінського району м. Одеси». Враховуючи, що в архіві Малиновського районного суду м.Одеси такої ухвали немає, 07.11.2018 року сторона Позивача отримала з Одеського державного нотаріального архіву довідку з копією вищевказаної ухвали, на підставі якої було накладено арешт на квартиру за адресою (серед інших): [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності [NUMBER] від 24.10.2006 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу ОМР. Судом також встановлено, що [PERSON] не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , а позивачі не були сторонами у справі, за якою було накладено арешт на квартиру. За змістом ст.ст. 317,319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку. Згідно зі ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved