Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] в якому просить, розірвати шлюб між нею [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який зареєстровано 09.07.2015 року виконкомом Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, про що складено відповідний запис № 4, після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «Ковальчук, сина [PERSON], [INFO], залишити на проживанні разом із матірю [PERSON]. В позовній заяві зазначила, що між нею [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, про що складено відповідний запис № 4, від 09.07.2015 року. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. На протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Виявилося, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб сімю. Позивач почала відчувати, що їхні сімейні стосунки стають все більш холодними не дружніми. Відповідач разом із сімєю не проживає, оскільки постійно перебуває у сусідньому селі. З часу припинення спільного проживання, відповідач з сином спілкується рідко не цікавиться його життям. Таким чином позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, внаслідок чого, їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Спір між позивачем та відповідачем з приводу поділу спільного майна відсутній. Матеріальних притензій у позивача до відповідача не має. Примирення вважає неможливим. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявилася повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що доводиться повернутими до суду рекомендованими повідомленнями про одержання ним судових повісток. Передбачених ч.1 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між гр. [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON] (дошлюбне прізвище Ковальчук) [PERSON], [INFO], зареєстрований 09.07.2015 року виконкомом Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НМ № 146399, виданим 09.07.2015 р. Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], актовий запис № 19, що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 308364, виданого 05.04.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обовязок подружжя турбуватись про сімю, вт.ч.: дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в сімї, та зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу вимог ч.1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України,\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімя розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги прохання позивача, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище Ковальчук . Згідно ч.2\~ст.114 Сімейного Кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно пп. 15.5 п.15\~ Перехідних положень ЦПК України\~до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаціної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved