Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про встановлення порядку участі батька у вихованні дитини. В подальшому [PERSON] уточнила позовні вимоги (а.с. 97). Позовні вимоги мотивує тим, що вона з 28.07.2006 року перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Староміського районного суду м. Вінниці було розірвано. В період проживання в шлюбі в них [INFO] року народився син [PERSON]. В даний час син [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] систематично нехтує своїм обов'язком по утриманню та догляду свого сина, що полягає у несплаті аліментів, які встановлені судом у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 21.10.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Загальна сума заборгованості по аліментах станом на 01.03.2015 року становить 13600 грн. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 506 від 12.03.2015 року встановлений порядок участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] наступним чином: протягом першого місяця: щовівторка з 13:15 год. до 18:00 год.; щочетверга з 13:15 год. до 18:00 год.; щоп'ятниці з 13:15 год. до 18:00 год.; І, III субота місяця з 10:00 год. до 20:00 год.; І, III неділя місяця з 10:00 год. до 19:00 год.; по закінченню місячного терміну: щовівторка з 13:15 год. до середи 8:30 год.; щочетверга з 13:15 год. до п'ятниці 8:30 год.; І, III тиждень місяця з п'ятниці з 13:15 год. до понеділка 8:30 год.; канікулярний час батьки між собою ділять порівно; святкові дні за домовленістю між батьками. [PERSON] частково незгодна з даним рішенням органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Вінницької міської ради, про що вона повідомляла на засіданні вказаної комісії. Однак, оскільки доводи [PERSON] про неможливість виконання рішення від 12.03.2015 року у встановленому варіанті та її пропозиції щодо іншого порядку участі у вихованні малолітньої дитини були проігноровані уповноваженим на те органом, [PERSON] дійшла висновку, що даний спір має бути вирішений судом, рішення якого має переважну значимість в законодавчому полі. Незгода [PERSON] із порядком участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON], вставленим рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 506 від 12.03.2015 року, пояснюється тим, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], не може бути залишена без догляду матері в нічний час, приймаючи малолітній вік дитини - 7 років, яка постійно проживає з трьохрічного віку з матір'ю [PERSON] і не спілкувалась в сімейних відносинах з батьком - відповідачем [PERSON] з цього ж віку, що може негативно вплинути на відпочинок сина позивача в нічний час. За даних підстав [PERSON] просить суд визначити наступний спосіб участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO]: щовівторка з 13:15 год. до 18:00 год.; щочетверга з 13:15 год. до 18:00 год.; щоп'ятниці з 13:15 год. до 18:00 год.; І, III субота місяця з 10:00 год. до 20:00 год.; І, III неділя місяця з 10:00 год. до 19:00 год.; святкові дні за попередньою домовленістю між батьками; у канікулярний час участь батьків у вихованні дитини визначити наступним чином: надати можливість [PERSON] брати участь у вихованні [PERSON], [INFO], не більше одного календарного місяця, решта часу дитина проводитиме з матір'ю; у випадку захворювання малолітнього [PERSON], [INFO], якщо таке захворювання припадає на час виховання дитини [PERSON], неповнолітній син підлягає негайному поверненню матері [PERSON], де залишатиметься до часу повного одужання; наступний порядок участі батьків у вихованні дитини, після її одужання, здійснюється відповідно до встановленого графіку; стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про встановлення порядку участі батька у вихованні дитини. Зустрічну позовну заяву мотивує тим, що він перебував з 28.07.2006 року з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Староміського районного суду м. Вінниці було розірвано. В період проживання в шлюбі в них [INFO] року народився син [PERSON] Згідно з рішенням Староміського районного суду м. Вінниці місцем проживання неповнолітнього сина [PERSON] визначено постійне місце проживання разом з матір'ю - [PERSON] Після розлучення вони продовжували проживати у будинку за адресою: [ADDRESS]. Їхній син відвідував дошкільний навчальний заклад «Росинка», який знаходиться в с. Ксаверівка, вул. Леніна, 1А, Вінницького району Вінницької області. 30.10.2013 року [PERSON] забрала дитину і поїхала до своїх батьків, які проживали у новозбудованій будівлі на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З того часу [PERSON] почала перешкоджати йому у спілкуванні з дитиною і взагалі переховувала сина. [PERSON] звернувся в Службу у справах дітей Козятинської РДА Вінницької області з метою провести перевірку, в яких умовах проживає його син [PERSON]. У відповідь на дане звернення працівники служби надали акт обстеження умов проживання малолітньої дитини, в якому вони взяли на себе відповідальність і без будь-яких документів надали будівлі, де проживає син [PERSON], цільове призначення «житлового будинку. Також вони повністю цей акт сфальсифікували, про що свідчить документ № 08-1766-13 від 13.01.2014 року, виданий прокуратурою Вінницької області, та подання № 91 від 11.01.2014 року, видане Козятинською міжрайонною прокуратурою Вінницької області, і відповідні фото. Не дивлячись на висновки та подання прокуратури, Козятинським міськрайонним судом Вінницької області винесено рішення про визначення місця проживання сина [PERSON] по сфальсифікованим документам разом за матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Крім того, позивач за зустрічним позовом вважає, що [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов'язки по вихованню сина, оскільки виписує довідки про хворобу сина, коли він не хворіє, в зв'язку з цим син сидить вдома та не відвідує школу. Основною причиною перешкоджання спілкування між батьком і дитиною, на думку позивача за зустрічним позовом, є те, що дитина про все розповідає батькові. Враховуючи вищезазначене, [PERSON] вважає, що сплата аліментів людині, яка фальсифікує документи, не водить дитину до школи і взагалі невідомо чим займається, наносить йому дуже значної шкоди і моральної, і матеріальної. Питання про сплату аліментів можна вирішити лише тоді, коли начальник Служби у справах дітей Козятинської РДА понесе кримінальну відповідальність. Завдяки діям служби у справах дітей Вінницької міської ради позивач за зустрічним позовом зміг добитися способу участі у вихованні дитини, тому вважає рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 506 від 12.03.2015 року законним. Проте, оскільки в даному рішенні не зазначено чіткого розподілення канікулярного часу між батьками, [PERSON] просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви [PERSON] та визначити наступний спосіб участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO], наступним чином: щовівторка з 13:15 год. до середи 08:30 год.; щочетверга з 13:15 год. до п'ятниці 08:30 год.; І, ІІІ тиждень місяця з п'ятниці з 13:15 год. до понеділка 08:30 год.; канікулярний час: зимові канікули - з 04 січня по 14 січня; літні канікули: з 01 червня по 25 червня - загальний час відправлення дитини на оздоровлення у санаторій або дитячий табір (матеріальні витрати за рахунок батька), з 14 липня по 31 липня, з 15 серпня по 31 серпня; осінні канікули, весняні канікули, святкові дні, дні народження родичів - за домовленістю між батьками. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14.12.2015 року зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду та об'єднано в одне провадження з первісним позовом (а.с. 137). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.04.2016 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про встановлення порядку участі батька у вихованні дитини залишено без розгляду за заявою позивача за зустрічним позовом [PERSON] В судовому засіданні 20.01.2016 року позивач за первісним позовом і відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] первісний позов підтримали на підставах, викладених в ньому, зустрічний позов не визнали. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] суду пояснила, що Орган опіки та піклування виніс рішення, яке негативно впливає на дитину. Дитина плутається, де його дім, весь тиждень розірваний між батьками. Це рішення не виконується в повній мірі. Вона без перешкод надає дитину, коли це необхідно, чи коли це бажає батько та дитина. Вона не заперечує, щоб дитина ночувала з батьком, але дитина повинна знати, де її дім. Вона з дитиною проживають в м. Вінниці. Дитина відвідує школу № 9 по вул. Островського. Відповідач звернувся в Орган опіки та піклування, визначили місце проживання разом з матір'ю. Органом опіки та піклування проводилися перевірки. Про порядок участі у вихованні сина вони іноді домовляються мирно. Не заперечує проти того, щоб відповідач [PERSON] забирав сина [PERSON] в п'ятницю ввечері і привозив його в неділю. В судовому засіданні 20.01.2016 року відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав на підставах, викладених в зустрічному позові. Також суду пояснив, що первісні вимоги не відповідають чинному законодавству, оскільки згідно вимог Сімейного кодексу дитина повинна однаковий час проводити як з матір'ю, так і з батьком. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради Бойко М.П. підтримує рішення, яке надавалось їх Службою, тому не заперечує проти задоволення зустрічного позову [PERSON] В судове засідання 25.04.2016 року сторони не з'явились, попередньо подали через канцелярію суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач за первісним позовом [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримує, судові витрати просить залишити за нею, відповідач за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом, а саме: пункти 1, 2 та 3 визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити, а представник третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради Бойко М.П. при вирішенні спору просить суд врахувати та захистити інтереси малолітньої дитини [PERSON], 2007 року народження. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників процесу, викладені у поданих до суду письмових заявах, оглянувши письмові докази у справі № 128/1520/15-ц та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 28.07.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 01.06.2010 року було розірвано (а.с. 7). В період проживання сторін в шлюбі в них [INFO] року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 09.11.2007 року (а.с. 6, 22). Згідно зазначеного вище рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 01.06.2010 року також визначено місце проживання неповнолітнього сина сторін [PERSON] - постійне місце проживання його матері [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18.03.2013 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відібрання дитини та про визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO], з батьком в [ADDRESS] відмовлено; зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини задоволено: визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] за адресою її проживання: [ADDRESS] (а.с. 38-45). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 506 від 12.03.2015 року на підставі заяви [PERSON] вирішено встановити йому такий порядок участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]: протягом першого місяця: щовівторка з 13:15 год. до 18:00 год.; щочетверга з 13:15 год. до 18:00 год.; щоп'ятниці з 13:15 год. до 18:00 год.; І, III субота місяця з 10:00 год. до 20:00 год.; І, III неділя місяця з 10:00 год. до 19:00 год.; по закінченню місячного терміну: щовівторка з 13:15 год. до середи 8:30 год.; щочетверга з 13:15 год. до п'ятниці 8:30 год.; І, III тиждень місяця з п'ятниці з 13:15 год. до понеділка 8:30 год.; канікулярний час батьки між собою ділять порівно; святкові дні за домовленістю між батьками. Даним рішенням також зобов'язано батька належно утримувати дитину; рекомендувати батькам відвідати психолога для налагодження стосунків між собою та дитиною; зобов'язати батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров'я та інтересів дитини; контроль за виконанням даного рішення покласти на заступника міського голови А.Реву (а.с. 9). Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частинами 1, 2, 3 статті 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно ст. 12 Конвенції держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Відповідно до ст. 18 Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров'ю. Частинами 1, 2 статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 статті 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Отже, із тлумачення зазначених вище норм законодавства України та зі змісту Конвенції про права дитини вбачається, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Судом також враховано, що дитині необхідно мати постійний тісний зв'язок із матір'ю, саме матір і саме у такому віці формує майбутню особистість дитини, відчуття захищеності, впевненості та довіри до світу та вважає неможливим розлучення дитини та матері, оскільки це може спричинити у дитини важкі порушення у вигляді розладів поведінки та емоцій. Під час вирішення спору суд керується інтересами дитини, бере до уваги, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, враховує ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, стан її здоров'я, дотримання режиму дня та відпочинку, розпорядку тижня, інші обставини, що мають істотне значення. Доцільним буде визначити спосіб та порядок участі кожного з батьків у вихованні дитини із врахуванням малолітнього віку дитини, стану його здоров'я, в тому числі психічного, режиму дня дитини та особливостей харчування. Визначаючи способи участі позивача у вихованні дитини та приймаючи до уваги: право батька та матері на особисте спілкування з дитиною без присутності матері, батька; обов'язок матері, батька дитини не перешкоджати у спілкуванні один одному з дитиною; вік дитини - 8 років; відвідування дитиною шкільного закладу; місце проживання дитини та місце проживання батька; бажання батька спілкуватися з дитиною; наявність у батька постійного місця проживання, суд дійшов висновку, що батькам слід надати дозвіл брати дитину для особистого спілкування з дитиною за їх місцем проживання в дні та часи, які не будуть перешкоджати звичайному ритму життя та розвитку дитини. Спілкування кожного з батьків з дитиною, на думку суду, створить атмосферу любові та розуміння, моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За даних підстав, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, за заявою позивача суд вважає залишити за останню судові витрати по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved