Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,7937 гектарів, розташовану на території Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, в порядку спадкування за законом. Відповідно до договору про поділ спадкового майна позивач у спадок від своєї померлої матері отримала житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в с. Марївка по вулиці Лісній під номером 3 Олександрійського району Кіровоградської області. На даний час виникла необхідність в оформленні спадщини у вигляді присадибної земельної ділянки, площею 0,7937 га, розташованої в с. Марївці, Олександрійського району, по вул. Лісній, 3, але державним нотаріусом Олександрійської районної державної нотаріальної контори їй було відмовлено, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на землю, який було втрачено та до теперішнього часу не знайдено. Зважаючи на вказане, позивач вимушена звернутися до суду із заявою про визнання права власності на земельну ділянку. Позивач та її представник, повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, представник позивача направила заяву про розгляд справи без їх участі, підтримала позов і просить його задовольнити (а. с. 94). Відповідач, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність. Крім того, зазначив, що проти позовних вимог не заперечує та просить позов задовольнити, оскільки право власності на житловий будинок згідно з договором про поділ спадкового майна перейшло позивачу, то і присадибна земельна ділянка повинна їй належати (а. с. 39). Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. 26 березня 1998 року помер [PERSON] (а. с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, входив житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в с. Марївка по вулиці Лісній під номером 3 Олександрійського району Кіровоградської області, розміщений на земельній ділянці, та успадкований [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27 квітня 2004 року (а. с. 57). Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,7937 га, що підтверджується довідками виконавчого комітету Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 27.10.2016 року №№821, 822, 823 (а. с. 8 10), копією технічного паспорту на житловий будинок (а. с. 12 14) та копією державного акту на право власності на землю серії «КР» №0105 від 06 лютого 1998 року (а. с. 25). Свідоцтво про право на спадщину на цю земельну ділянку [PERSON] не отримала. Таким чином, [PERSON], яка є дружиною [PERSON] (а. с. 18) та матірю позивача і відповідача (а. с. 54), фактично прийнята у спадок від померлого чоловіка, але не переоформлена на її імя присадибна земельна ділянка, площею 0,7937 га, розташована в с. Марївці, Олександрійського району, по вул. Лісній, 3. 25 лютого 2008 року померла [PERSON] (а. с. 5). Після її смерті спадщину прийняли її діти сторони у справі та отримали в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно (а. с. 16, 17). 30 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено та нотаріально посвідчено договір про поділ спадкового майна, за умовами якого позивачу у власність перейшов житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в с. Марївка по вулиці Лісній під номером 3 Олександрійського району Кіровоградської області (а. с. 15). Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 24 жовтня 2016 року позивач, реалізуючи своє право на оформлення спадщини, звернулася в Олександрійську районну державну нотаріальну контору Кіровоградської області з метою одержання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку загальною площею 0,7937 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення підсобного господарства, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський району, с. Марївка, вул. Лісна, 3. Однак, позивачу було відмовлено у вчинення зазначеної нотаріальної дії у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а. с. 7). На день розгляду справи оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме: державний акт на право власності на землю серії «КР» №0105 від 06 лютого 1998 року, не знайдено та позивачем подано відповідне оголошення про втрату в газету «Сільський вісник» від 29 жовтня 2016 року №44 (2337) (а. с. 27 28). Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до абз. 2 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, правило статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Оскільки, позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності на земельну ділянку, захистити своє порушене право не може, враховуючи договір сторін про розподіл спадкового майна, то суд вважає, що позов про визнання права власності за позивачем на присадибну земельну ділянку в порядку спадкування підлягає задоволенню. Від відшкодування судових витрат позивач відмовилась та просила не стягувати судовий збір з відповідача (а. с. 95). На підставі ст. ст. 1218, 1225, 1261, 1267, 1268, 1296 ЦК України та

Outcome: approved