Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Універсал Банк», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Управління ДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним, припинення дії, що порушує право та стягнення збитків. Позовна заява мотивована тим, що 24.10.2007р. між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 037-2900/756-0344, відповідно до якого ВАТ «Банк Універсальний» зобов'язувався надати [PERSON] кредитні кошти в сумі 396383 швейцарських франків, зі строком повернення у повному обсязі до 10.10.2023 року та сплатою процентів в розмірі відповідно до умов кредитного договору. На забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором було укладено договір поруки № 037-2900/756-0344-Р від 24.10.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] В 2010 року ВАТ «Банк Універсальний» звернувся до Староміського районного суду міста Вінниці з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 19.02.2010 року рішенням Староміського районного суду міста Вінниці у справі 2-91/10 з [PERSON] та [PERSON] стягнуто на користь ВАТ «Банк Універсальний» 38532638 швейцарських франків та, відповідно, розподілено судові витрати. На підставі зазначеного рішення було видано виконавчий документ та станом на сьогоднішній день, відбувається примусове стягнення з [PERSON] та [PERSON] в рамках виконавчого провадження №36682026. При зверненні до Староміського районного суду міста Вінниці ВАТ «Банк Універсальний» було надано до суду підроблений, шляхом заміни першої сторінки, примірник кредитного договору. Так, примірник кредитного договору наданий представниками ВАТ «Банк Універсальний» до Староміського районного суду міста Вінниці містив умову (викладену в п. 1.1. кредитного договору) про те, що процентна ставка за кредитним договором у період з 11.10.2012 року по 10.10.2023 року складає 9,95% річних. Проте, умова кредитного договору щодо кредитної ставки у розмірі 9,95% річних відсутня у примірнику кредитного договору [PERSON] Зазначене встановлене рішенням Апеляційного суду міста Києва від 24.02.2015 у справі №22-ц/796/4/2015, яким визнано недійсним п. 1.1. кредитного договору в частині розміру відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 9,95% річних. Отже, розмір процентної ставки за користування кредитом є істотною умовою кредитного договору, а тому й обставиною, що має істотне значення. Таким чином, введення в оману [PERSON] при укладанні кредитним договору щодо розміру процентної ставки за кредитом договором, що безумовно є істотною умовою кредитного договору, є підставою для визнання кредитного договору недійсним в цілому, як такого, що укладено з введенням в оману, на підставі ч.1 ст.230 ЦК України. Стягнення грошових коштів з [PERSON] в рамках виконавчого провадження є такими, що порушує права та майнові інтереси [PERSON] та є наслідком неправомірної поведінки ВАТ «Банк Універсальний», як це викладено вище та підтверджується рішенням Апеляційного суду міста Києва. На виконання виконавчого листа №2-91 від 15.06.2010 року з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» було стягнуто 11076,35 грн. Крім того, на виконання рішення Староміського районного суду міста Вінниці у справі 2-91/10 від 19.02.2010 року, [PERSON] було самостійно перераховано на користь ПАТ «Універсал Банк» грошові кошти у розмірі 49400,00 грн. Таким чином, грошові кошти у розмір 60476,35 грн., що були стягнуті з [PERSON], а також були самостійно перераховані [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» є збитками [PERSON] та на думку позивача підлягають відшкодуванню у подвійному розмірі ПАТ «Універсал Банк» на підставі ст.230 ЦК України. Отже, збитки у розмірі 120952,70 грн. мають бути відшкодовані [PERSON] ПАТ «Універсал Банк». Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, позов підтримали та просили суд його задоволити. Представник відповідача Нижник Д.П. в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні про що надав суду письмові заперечення. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволенні позову. Представник третьої особи без самостійних вимог Управління ДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про розгляд справи повідомлявся завчасно та належним чином. Суд, вирішив розглянути справу у його відсутність. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. 24.10.2007р. між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 037-2900/756-0344, відповідно до якого ВАТ «Банк Універсальний» зобов'язувався надати [PERSON] кредитні кошти в сумі 396383 швейцарських франків, зі строком повернення у повному обсязі до 10.10.2023 року та сплатою процентів в розмірі відповідно до умов кредитного договору. З метою забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором було укладено договір поруки № 037-2900/756-0344-Р від 24.10.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] Рішенням Староміського районного суду м.Вінниці від 19.02.2010 року було стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Банк Універсальний» 38532638 швейцарських франків та відповідно розподілено судові витрати. На підставі зазначеного рішення було видано виконавчий документ та станом на сьогоднішній день, відбувається примусове стягнення з [PERSON] та [PERSON] в рамках виконавчого провадження №36682026. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 24.02.2015 року було визнати пункт 1.1 кредитного договору № 037-2900/756-0344 від 24 жовтня 2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк», який є правонаступником ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON], недійсним в частині розміру відсоткової ставки за користування кредитом (базової процентної ставки) - 9,95 відсотків за користування кредитом у період з 11.10.2012р. по 10.10.2023р. включно. Крім того вказаним рішенням було встановлено, що для повного та всебічного дослідження доказів по вказаній справі, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року було витребувано у ПАТ «Універсал Банк» оригінал кредитного договору № 037-2900/756-0344 від 24 жовтня 2007 року, укладеного між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON]. Проте, у судовому засіданні представник ПАТ «Універсал Банк» відмовилася надати оригінал вказаного договору для огляду, а тому основним доказом по справі колегія прийняла оригінал кредитного договору № 037-2900/756-0344 від 24 жовтня 2007 року, наданий [PERSON] Також, як вбачається з вказаного кредитного договору, 24 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та [PERSON] укладено кредитний договір №037-2900/756-0344, за умовами п.1.1 якого Банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 396 383 швейцарських франків, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти в розмірі 4,5 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього Договору. З копії кредитного договору наданого Банком вбачається, зокрема, що розмір процентної ставки за користування кредитом за цим Договором становить: - 4,5% річних за користування Кредитом в період з 24 жовтня 2007 року по 10 жовтня 2012 року включно, - 9,95% річних за користування Кредитом у період з 11 жовтня 2012 року по 10 жовтня 2023 року включно. При цьому Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього договору. Таким чином Апеляційним судом м.Києва було встановлено, що, умови викладені в пункті 1.1 оригіналу кредитного договору наданого [PERSON] щодо розміру відсоткової ставки за користування кредитом відрізняються від умов пункту 1.1 зазначених в копії кредитного договору наданого Банком. Згідно з ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Як було встановлено в ході розгляду даної справи на виконання виконавчого листа №2-91 від 15.06.2010 року з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» було стягнуто 11076,35 грн. Крім того, на виконання рішення Староміського районного суду міста Вінниці у справі 2-91/10 від 19.02.2010 року, [PERSON] було самостійно перераховано на користь ПАТ «Універсал Банк» грошові кошти у розмірі 49400,00 грн. Згідно з ч.2 ст.230 ЦК України сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Посилання представника відповідача на те, що до обставин визнання недійсним правочину слід застосувати наслідки спливу позовної давності в порядку ст.. 267 ЦК України, поскільки відповідно до рішення Староміського районного суду м.Вінниці від 28.09.2010 року, що набуло законної сили позивач обізнана щодо підняття відсоткової ставки - є безпідставним, поскільки строк дії зазначеного кредитного договору визначено до 10.10.2023 року і зазначений позов про визнання недійсним кредитного договору поданий в межах укладеного кредитного договору. Також безпідставним є посилання представника позивача на те, що до даних правовідносин слід застосувати положення ст.. 216 ЦК України, а не ч. 2 ст. 230 ЦК України, поскільки саме ст.. 230 ЦК України регулюються наслідки вчинення правочину під впливом обману, що має місце в даному випадку і відповідно до ч. 2 ст. 230 ЦК України визначено розмір відшкодування збитків. Таким чином суд вважає, що грошові кошти у розмір 60476,35 гривень, що були стягнуті з [PERSON], а також були самостійно перераховані [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» є збитками [PERSON] та підлягають відшкодуванню у подвійному розмірі ПАТ «Універсал Банк» на підставі ст.230 ЦК України тобто в сумі 120952,70 гривень На підставі викладеного,

Outcome: approved