Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою у якій просить встановити факт проживання як дружини та чоловіка однією сім'єю без реєстрації шлюбу її із [PERSON] з 15 жовтня 1993 року по день смерті останнього - по [INFO] та змінити черговість у спадкуванні прав і обов'язків після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, шляхом визнання за нею права на спадкування за законом після смерті [PERSON], як спадкоємиці першої черги. Вимоги мотивує тим, що в 1993 році між нею та [PERSON] зав'язались відносини, після яких осінню 1993 року вона переїхала до [PERSON] жити за адресою [ADDRESS] Починаючи з жовтня 1993 року вона та [PERSON] почали проживати як чоловік та дружина, але офіційно шлюб не реєстрували. [INFO] у них народилась донька [PERSON]. 24 травня 2003 року [PERSON] визнав себе батьком дитини [PERSON]. 09.01.2003 року [PERSON], як власник квартири [ADDRESS], зареєстрував її, як свою громадянську дружину та дитину [PERSON] за адресою фактичного їх проживання у вказаній квартирі. Після її переїзду у квартиру [ADDRESS] вона почала вести домашнє господарство в цій оселі, доглядати за своїм чоловіком [PERSON], вони мали спільний бюджет, спільний побут та дозвілля, тобто фактично проживали як одна сім'я. Вони разом ходили до лікарні, в крамниці, на ринок, відвідували знайомих, купували необхідні для сім'ї речі та особисті речі для всієї родини, проживали як єдина родина та піклувались один про одного і опікувались спільною донькою [PERSON]. В 2010 році її чоловік [PERSON] почав тяжко хворіти, не міг ходити, останні п'ять років був у безпорадному стані і потребував постійної сторонньої допомоги та догляду, оскільки був лежачим. [INFO] [PERSON] у віці 77 років помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Спадщину вона прийняла від імені неповнолітньої доньки [PERSON] та від свого імені, оскільки до часу відкриття спадщини вона проживала з [PERSON] як подружжя, а саме як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу однією сім'єю більше 5 років за адресою [ADDRESS], а саме з 15.10.1993 р. Проте, державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори було повідомлено, що для оформлення свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка залишилась після смерті [PERSON], їй необхідно встановити в судовому порядку факт проживання однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, оскільки підтвердження такого факту відсутнє. В судовому засіданні позивач підтримала позов та викладені у ньому обставини, додатково пояснила, що зі спадкодавцем [PERSON] проживали однією сім'єю, разом виховували дитину, робили спільні покупки, відвідували музеї, концерти, разом проводили час, чоловік приносив додому продукти та матеріально забезпечував, вона для сім'ї готувала, прала, прибирала, в'язала на замовлення, за що мала періодичні доходи. Після перенесеного [PERSON] інсульту 30.01.2010 р. вона доглядала за чоловіком, який був прикутий до ліжка 6 років 2 міс. та не міг себе обслуговувати. Народити дитину було з [PERSON] спільним рішенням. Відповідач під час хвороби [PERSON] приходила допомагати до них та у період відпустки [PERSON] відпускала її перевідати батьків. Представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги та викладені у позові обставини, пояснив, що він живе у одному з позивачем будинку, бачив позивача та [PERSON], як чоловіка та дружину, між ними були добрі стосунки, вони вели господарство, піклувались одне за одного, мали спільний бюджет і дитину, в їхній сім'ї були розподілені обов'язки, після хвороби [PERSON] був у безпорадному стані, догляд та лікування за ним здійснювали сторони по справі, що дало можливість прожити спадкодавцю ще 6 років, [PERSON] ніхто не залишив, за ним опікувались. Відповідач в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, додатково пояснила, що позивач ще за життя її матері з'явилась у квартирі її батька, яка кооперативна, пай був виплачений її батьками. Спадщину після смерті матері вона не оформлювала через те, що не хотіла псувати відношення з батьком, з яким вона постійно спілкувалась та зуcтрічалась. Батько приховував зуcтрічі з нею від позивача, щоб вдома з [PERSON] не було сварок, оскільки позивач сказала, щоб до них додому вона не приходила. Останні роки батько не хотів іти додому, бо там йому не давали відпочити, тому спав у кабінеті, йому було важко працювати. Відносини у її батька з позивачем були через наявність маленької дитини. Вагітність позивач приховувала, виїхала до своїх батьків, коли з'явилася в м. Києві, то батько став піклуватися за позивачем, лікував її, доглядав. Батько любив свою дитину [PERSON], гуляв з нею. Хвороби батька можна було уникнути коли б позивач уважно відносилася до стану здоров'я її батька. Сварки провокували тиск, невчасно надала швидку допомогу. Коли батько захворів позивач надавала батьку допомогу, також вона (відповідач) весь свій вільний час допомагала батьку, викликала лікарів, оплачувала лікування, всі свої відпустки була біля батька, при цьому позивача відпускала до її батьків. З 1993-1994 років її батько у шлюбі з іншою жінкою не був. Представники третіх осіб Десятої Київської державної нотаріальної контори та Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви з проханням розглянути справу без участі їхніх представників та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Отже, предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу передусім складає сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім'ї; спільне проживання, пов'язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов'язків. З пояснень позивача та її представника, з жовтня 1993 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та проживали разом до дня смерті останнього. [INFO] р. [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 5554 (а.с. 13). Десятою Київською державною нотаріальною конторою 12.05.2016 року відкрито спадкову справу № 440/2016 щодо майна померлого [INFO] р. [PERSON] (а.с. 99-121). Як убачається з матеріалів спадкової справи, до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулися у визначений законом строк позивач (заява від 11.05.2016 року, а.с. 100) та відповідач, яка є донькою [PERSON] (заява від 26.05.2016 року, а.с. 115). Також судом встановлено, що позивач та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.14-15). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, яким є квартира [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 13.05.2002 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації (а.с.107). Постановою державного нотаріуса Десятої київської державної нотаріальної контори від 07.10.2016р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні зв'язки [PERSON] з померлим (а.с. 33). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно з частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Згідно довідок виданих ЖБК «Буревісник» від 26.04.2016 р., у квартирі [ADDRESS], крім власника квартири [PERSON], який був зареєстрований з вересня 1972 року по день смерті [INFO] року, також зареєстровані та проживають з 09.01.2003 р. [PERSON] та їх спільна дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 26, 27). Допитана судом свідок [PERSON] засвідчила, що вона знайома з позивачем з 2007 року, їхні діти ходили в один садок та разом навчаються в школі. На запрошення сім'ї [PERSON] та [PERSON] вона приходила до них у гості, була на дні народження. Відносини між [PERSON] та [PERSON] були хороші, дружні, вони відносились один до одного з розумінням, [PERSON] гуляв з донькою [PERSON]. Під час хвороби позивач все робила для того щоб поставити [PERSON] на ноги. Більше шести років [PERSON] був лежачим, його [PERSON] годувала, постійно доглядала за ним, присвятила себе чоловіку. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він був вдома у [PERSON], декілька раз вони зі своїми сім'ями їздили на пікнік та рибалку. Олександр представив позивача як свою дружину, відносився до [PERSON] і до дитини дуже добре, між ними були щирі відносини, хвалив дружину, говорив, що гарно готує, рукодільниця, у них була хороша сім'я. Він також відвідував [PERSON] коли той лежав у несвідомому стані, привозив йому масажиста, доглядала за [PERSON] позивач, також він бачив [PERSON]. Допитана судом свідок [PERSON] засвідчила, що знає позивача зі школи, постійно приїздила до [PERSON] та [PERSON] в гості, між останніми були добрі сімейні відносини і стосунки, як чоловіка та дружини. [PERSON] працював в університеті, [PERSON] була зайнята надомною працею, шила, вишивала, займалась господарством, готувала їжу. Коли [PERSON] лежав паралізований вона при відвідинах позивача допомагала [PERSON] постригти, помити голову, переодягнути [PERSON]. Допитаний судом свідок [PERSON] показав, що знає сім'ю [PERSON] з часу заселення в будинок, живе в одному парадному. [PERSON] дуже давно вселилася до [PERSON], вони жили, як одна родина. Олександр відносився до позивача, як до дружини, одне за одним піклувались, мали спільну дитину. Він часто був у [PERSON] вдома. В квартирі у них був порядок, [PERSON] жила з [PERSON], як чоловік та дружина, тому він думав, що шлюб між ними зареєстрований, оскільки [PERSON] говорив, що [PERSON] є його дружина. Коли [PERSON] захворів та був лежачий, догляд за ним здійснювала позивач, також коли він заходив то бачив відповідача. Допитаний судом свідок [PERSON] засвідчив, що коли він приїздив в Київ, то відвідував позивача ще до хвороби [PERSON]. [PERSON] постійно була разом з [PERSON], він ночував у них, також привозив їм із села передачі. Відносини між [PERSON] та [PERSON] були хороші, як між чоловіком та жінкою, у них була одна сім'я. Допитана судом свідок [PERSON] пояснила, що вона живе в одному з позивачем будинку, знала [PERSON] з 1988 р, з [PERSON] дружать з 2001 року, як матері, бо з дітьми гуляли на вулиці. У [PERSON] та [PERSON] була повноцінна сім'я, відносини між ними були, як чоловіка та дружини, по вихідним вони постійно гуляли на набережній з дитиною в колясці. [PERSON] весь час гордився [PERSON], розповідав про неї. Коли позивач доглядала за своїм хворим чоловіком вона дитину [PERSON] водила в школу та забирала зі шкоди. Допитаний судом свідок [PERSON] засвідчив, що він допомагав позивачу ремонтувати крани, електричні розетки коли чоловік у [PERSON] був лежачий, допомагав з дачі продуктами. У квартирі запаху не було, вдома був порядок, [PERSON] був доглянутий. [PERSON] до [PERSON], як до чоловіка, говорила, що його треба годувати, турбувалась про нього. Свідок [PERSON] засвідчила, що вона з 2013 року працює дільничним терапевтом по вул. П.Тичини, 12-б у м. Києві, у квартиру позивача прийшла коли [PERSON] там знаходився у стані середньої тяжкості після інсульту, часто спілкувалась з позивачем з приводу самопочуття хворого. Догляд за [PERSON] зі сторони позивача був відмінним, з великою душею, з боку позивача нервозності не було, хворий не мав пролежнів, був чистий, вибритий, запаху у квартирі не було. Позивач турбувалася за [PERSON], тому вона (свідок) була впевнена, що [PERSON] була офіційна дружина хворого. Відвідувала вона квартиру періодично регулярно, раз на півтора місяці, також в залежності від стану хворого була через день та щодня з 2013 р. по 2016 р. [PERSON] не міг обходиться без допомоги сторонніх осіб, потребував постійного догляду, оскільки сам не міг повертатися, не їв. Свідок [PERSON] засвідчила, що живе в будинку з 1972 р., знає сторін по справі, позивач у квартирі [ADDRESS] живе вже близько 20 років. [PERSON] був другом її (свідка) сім'ї та говорив, що він з [PERSON] живуть, як сім'я, зареєстрував на себе дитину, приносив з магазину, з роботи додому продукти. [PERSON] та [PERSON] з дитиною в колясці часто разом гуляли на вулиці, тому вона й не знала, що шлюб між ними не зареєстрований. Коли [PERSON] був здоровий вона також заходила до них у квартиру, бачила, що [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, останній говорив, що купив пральну машину, щоб позивач прала. Після того, як [PERSON] у лютому 2010 р. зліг та став безпомічний за ним доглядала позивач, яка витрачала по 12 куб. води для прання, вмивання хворого. У них у квартирі завжди було чисто, бо заходили вони без попередження. Свідок з боку відповідача [PERSON] засвідчила, що після розірвання шлюбу [PERSON] приховував свою нову жінку, вперше про позивача вона дізналась коли їхній дівчинці було 4 роки, тоді сусіди сказали, що [PERSON] одружився, має дитину. Коли у [PERSON] стявся інсульт вона регулярно бачила відповідача, яка ходила до батька, проводила з ним відпустки, турбувалася за ним. Свідок з боку відповідача [PERSON] засвідчила, що вона рідна сестра [PERSON], квартира [ADDRESS] купувалась для сім'ї, тоді [PERSON] була дитиною. [PERSON] був турботливим батьком. Після розлучення батьків [PERSON] залишилась з батьком. Після смерті матері відповідач спадщину не оформлювала, щоб не псувати відносини з батьком. На її думку реєструвати [PERSON] з позивачем шлюб не хотів, оскільки до [PERSON] не було довіри, проте з нею планами брат не ділився. Позивач заборонила з'являтися відповідачу у квартирі. Коли у 2010 році у [PERSON] стався інсульт після лікарні привезли його додому, за ним позивач та відповідач доглядали вдвох. У серпні 2010 року на один місяць вона приїхала допомогти доглядати свого брата, щоб [PERSON] та [PERSON] відпочили, тоді зранку не дочекавшись її позивач з дитиною поїхала в Глухів до батьків, на надавши будь якої консультації, приїхала вже до школи. В 2011 році влітку на два тижні відпустила позивача до батьків. Оплачувала лікування у лікарні та ліки батьку купувала [PERSON]. До хвороби свого брата у м. Київ вона приїздила епізодично, тоді відвідувала [PERSON], жив її брат з [PERSON], стосунки між ними були нормальні, накривали стіл, спілкувались, позивач доглядала за дитиною, готувала, разом їли. Олександр у свою квартиру привів позивача десь влітку-осінню 1993 року, по телефону її повідомив, що у нього є молода дружина. Про спадщину їй брат нічого не говорив. Свідок з боку відповідача [PERSON] засвідчила, що позивача вона практично не бачила, бо не знає її, на вулиці зі спини бачила, що [PERSON] ніс дитину та поруч з ним ішла якась жінка. [PERSON] ні з ким не спілкувалась. У жовтні 2010 року вона бачила, що позивач за углом обнімалась з молодим чоловіком. Її син безкоштовно робив масаж [PERSON] Тоді позивач говорила, що за роботу може дати лише 20 грн. та зраділа, що її син гроші не братиме. Суд приймає до уваги вищевказані покази свідків на підтвердження заявлених вимог. Отже, факт спільного проживання однією сім'єю позивача та [PERSON], як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, існування між ними взаємних прав і обов'язків, піклування одне за одним, пов'язаність спільним побутом підтверджено, окрім показів свідків, також реєстрацією позивача з 09 січня 2003 року спадкодавцем у його квартирі [ADDRESS], визнанням [PERSON] батьківства 24 травня 2003 року стосовно дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 14), постійного їх спільного мешкання за вказаною адресою до дня смерті [PERSON] При цьому позивач просить встановити факт її проживання як дружини та чоловіка однією сім'єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] з [INFO] по день смерті [PERSON] - [INFO]. Однак, Сімейний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 р. В силу ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. Заявлені позовні вимоги за період з 15.10.1993 до 01.01.2004 р. підпадають під застосування Кодексу про шлюб та сім'ю України, нормами якого визначено обов'язок реєстрації шлюбу у державних органах реєстрації актів громадянського стану, при цьому зазначений Кодекс не передбачав право встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а тому вимоги позову у цій частині не підлягають задоволенню. Таким чином, суд вбачає підстави для встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивача та [PERSON], починаючи з 01 січня 2004 року по [INFO] - день смерті [PERSON] У вказаний період [PERSON] та [PERSON] з іншими особами у зареєстрованому шлюбі не перебували. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За нормою ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Оскільки судом встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з 01 січня 2004 року по [INFO], позивач відповідно до вказаної норми закону відноситься до спадкоємців четвертої черги. Як роз'яснено у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно п. 5.2 узагальнення ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. Наведені обставини повинні носити систематичність та тривалість їх здійснення за часом, крім того, спадкодавець має потребувати такої опіки, матеріального забезпечення, надання іншої допомоги, через, зокрема безпорадний тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Як роз'яснено у абзаці 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Згідно витягу з історії хвороби № 10/1403 від 01.03.2010 р. [PERSON] встановлено діагноз гостре порушення мозкового кровообігу по ішемічному типу в судинах ВВБ у вигляді альтеруючого синдрому Вебера. Хворий потребує стороннього догляду (а.с. 28), що також підтверджується висновком КМКБ «Київський міський центр серця» від 01.03.2010 р. (а.с. 16). Згідно довідки до акта огляду МСЕК [PERSON], [INFO], встановлена інвалідність першої групи, з 27.05.2010 р. довічно, потребує постійного стороннього догляду (а.с. 32). У ході розгляду справи судом безспірно встановлено обставини того, що [PERSON] з 2010 року до дня його смерті через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідачем суду не надано будь яких належних доказів у спростування заявлених вимог. Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Отже, оцінюючи наведені вище докази в їх сукупності, судом встановлено, що [PERSON] тривалий час перебував у безпорадному стані, що зумовлений тяжкими хворобами, внаслідок чого він не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, оскільки з 2010 року до дня його смерті не міг рухатися, був «прикутий» до ліжка, при цьому позивач весь цей час опікувалась, матеріально забезпечувала та надавала всіляку допомогу спадкодавцеві. Враховуючи наведене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1102,40грн.

Outcome: partial