Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги наступним. Відповідач перебував у шлюбі з дочкою позивачки [PERSON] . Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Мати дитини померла [INFO] . Після смерті [PERSON] малолітній залишився проживати з позивачкою. З 11 березня 2020 року батько свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, матеріально сина не утримує, батьківської турботи про нього не проявляє, не піклується про його фізичний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, жодного разу не приходив до дитини, не цікавився станом її здоров`я. Будь-яких перешкод у спілкуванні батька із сином позивачка не чинить. Зазначене підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. За місцем проживання позивачкою створені необхідні умови, дитина знаходиться на повному утриманні [PERSON] , всі питання щодо виховання онука вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки зі сторони відповідача. Просила позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , а також стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні пояснила, що відповідач проживав разом із її дочкою до дня смерті останньої. З 11 березня 2020 року [PERSON] забрала онука до себе, оскільки батько дитини був у стані сильного алкогольного сп`яніння. [PERSON] зловживає алкогольними напоями, майже постійно перебуває у стані сп`яніння. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з проханням, щоб він оформив пенсію по втраті годувальника, однак [PERSON] на прохання не реагував. З липня 2020 року відповідач перестав спілкуватись з позивачкою, дитину не відвідує, будь-якої допомоги не надає. Просила задовольнити позов, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник позивачки позов підтримала з викладених в ньому підстав, просила позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , а також стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив та заперечень проти позову не надав. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі відповідно до закону. Суд, вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволеннюз наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2019 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 01 листопада 2019 року Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області). Батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12 лютого 2020 року Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 18 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Остання 18 липня 2007 року змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 18 липня 2007 року. [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 11 березня 2020 року Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 10728 від 30 вересня 2020 року, виданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради, дитина [PERSON] зареєстрований разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З наданої КНП «Бердянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Бердянської міської ради інформації від 09 листопада 2020 року вбачається, що дитину [PERSON] до лікаря-педіатра на огляди, профілактичні щеплення та огляди по хворобі супроводжує баба [PERSON] . Батько [PERSON] з 10 березня 2020 року до КНП не звертався, не турбувався станом здоров`я своєї дитини. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 17 березня 2020 року [PERSON] повідомив орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Бердянської міської ради Запорізької області про те, що він тимчасово передає свого малолітнього сина [PERSON] на виховання його бабі [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що вона дружить з позивачкою більше 20 років. Після смерті дочки [PERSON] онук залишився проживати з позивачкою, свідок допомагає доглядати дитину. Відповідач дитину не відвідує, будь-якої допомоги не надає, на контакт з позивачкою не йде, що свідчить про те, що йому син не потрібен. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його мати [PERSON] допомагає [PERSON] доглядати онука останньої, часто знаходиться у неї вдома. Свідок також приходить до позивачки, відповідача там ніколи не було. Востаннє [PERSON] бачив [PERSON] в день смерті дочки позивачки. Свідок [PERSON] пояснила, що вона живе по сусідству із [PERSON] , знайома з нею більше 10 років та є хрещеною матір`ю [PERSON] . На хрестинах, які відбулись близько семи місяців тому, батька дитини не було. Свідок часто приходить до позивачки, допомагає їй доглядати дитину. Відповідач участі у вихованні та догляді за сином не приймає, до дитини не приходить, його місце знаходження свідку не відоме. Свідок [PERSON] пояснив, що його мати дружить з позивачкою та приймає активну участь у догляді за онуком позивачки. Крім зазначеного, [PERSON] є хрещеним батьком [PERSON] . Батька дитини свідок востаннє бачив в день смерті дочки [PERSON] , з того часу [PERSON] до сина не приходив, на хрестинах присутнім не був, зі святами сина не вітає, будь-яких подарунків не дарував. Згідно висновку від 08 лютого 2021 року № 01-0358/47-1 орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради вважає за недоцільне при наданні висновку посилатися на інформацію, яку було отримано лише від однієї сторони, та посилатись на будь-які обставини, без змоги надання обґрунтованого пояснення від відповідача, тому вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] залишає на розсуд суду. Відповідно до ст. 164 України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 27 вказаної Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із принципом 2 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині має бути забезпечений соціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли йому розвиватись фізично, розумово та морально, і в соціальному відношенні здоровим й нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. За принципом 6 дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, коли це можливо, зростати під опікою та відповідальністю батьків в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості. Європейський Суд з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, рішення у справі Olsson v. Sweden (N2) від 27 листопада 1992 року) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У відповідності з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причому обов`язок утримувати дитину є рівним обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За вимогами ст. 182 СК України суд при визначенні розміру враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Проте, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом, відповідач не піклується про свого малолітнього сина, не цікавиться його життям, не приймає участі в його вихованні та утриманні. Наведене свідчить, що [PERSON] самоусунувся від виховання сина, не може бути позитивним прикладом для наслідування, благотворно впливати на формування особистості та характеру дитини, дати йому належний розвиток. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, у даному випадку аліменти необхідно стягнути з 29 жовтня 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, ч. 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved