Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON]. про стягнення боргу за договором позики. Свій позов обґрунтовує тим, що 27.01.2012 року вона уклала з [PERSON] нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів, за яким передала останньому 8000 Євро, що на день посвідчення договору згідно курсу НБУ становило 84020 грн. [PERSON] зобов'язався повернути їй кошти до 27.01.2014 року. Сторони домовились, що розрахунок боргу буде проводитись в чотири етапи рівними частинами, а саме: до 27.07.2012 року - 21005 грн., до 27.01.2013 року - 21005 грн., до 27.07.2013 року - 21005 грн., до 27.01.2014 року - 21005 грн. Однак відповідач кошти не повернув. Покликаючись на викладені обставини позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь 8000 Євро заборгованості за договором позики від 27.01.2012 року та судові витрати по справі. До початку розгляду справи представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З договору позики від 27.01.2012 року вбачається, що [PERSON] уклала з [PERSON] нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів, за яким передала останньому 84020 грн., що на день посвідчення договору згідно курсу НБУ становило 8000 Євро. Відповідно до п.2 договору позики сторони домовились, що розрахунок боргу буде проводитись в чотири етапи рівними частинами, а саме: до 27.07.2012 року - 21005 грн., до 27.01.2013 року - 21005 грн., до 27.07.2013 року - 21005 грн., до 27.01.2014 року - 21005 грн. Однак позичальник кошти не повернув. Згідно п.6 договору позики, договір укладається за заявою-згодою подружжя, справжність підпису на якій засвідчено 27.01.2012 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троц Ю.Б. за р.№ 105. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) що були передані йому у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Отже, аналізуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягнути з солідарно з відповідачів в користь позивача 8000 Євро, що в еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 30.03.2015 року становить 203600 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому стягненню з відповідачів в користь позивача підлягає також 1467,75 грн. сплаченого судового збору та в дохід держави 568,25 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 526, 625, 1046-1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved