Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Камянської сільської ради Тростянецького району Сумської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, посилаючись на те, що 07.02.1999 померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина: земельна частка (пай), розташована на землях Камянської сільської ради, яка належала їй на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії СМ № 0061991 від 28.06.1996. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину вона (позивачка) звернулась до нотаріуса з відповідною заявою. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме сертифікату на земельну частку (пай). У звязку з цим, позивачка, посилаючись на те, що такий правовстановлюючий документ було втрачено, просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай), що розташована на території Камянської сільської ради Тростянецького району Сумської області, в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON], яка належала їй на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії СМ № 0061991 від 28.06.1996, зареєстрованого за № 559, виданого на підставі розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації № 307 від 26.05.1996. Позивачка та її представник в судове засідання не зявились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, у якій заявлений позов представник підтримав. Представник відповідача будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, мотивуючи рішення, зазначає про наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 07.02.1999 померла мати позивачки [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №262241 від 05.07.2016. (а.с.8) Факт їх родинних стосунків підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки серії І-БП №360720 від 02.10.1974 та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ВЛ №445192 від 18.06.1977.(а.с.7) За життя [PERSON] як член сільськогосподарського акціонерного пайового товариства закритого типу ім. «Ватутіна», на підставі розпорядження Тростянецької районної державної адміністрації № 307 від 26.05.1996 року отримала сертифікат серії СМ № 0061991 про право на земельну частку (пай) розміром 3,25 умовних кадастрових гектарів. Вказана обставина підтверджується листом відділу Держгеокадастру у Тростянецькому районі Сумської області від 25.10.2016 №9-28-0.2-2020/2-16. За життя [PERSON] заповіт не складала. [PERSON] спадщину після смерті своєї матері прийняла, шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, що підтверджується довідкою Камянської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 08.07.2016 року №226/02-25.(а.с.9) З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] [PERSON] [PERSON] звернулась в Тростянецьку районну державну нотаріальну контору, проте своєю постановою від 06.10.2016 державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи постанову відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), а саме сертифікату на земельну частку (пай) серії СМ № 0061991 від 28.06.1996. (а.с.11) Як вбачається з тексту оголошення в газеті «Новини Тростянеччини» вказаний сертифікат про право на земельну частку (пай) було втрачено.(а.с.10) Розглядаючи заявлені позивачкою вимоги про визнання права на спадкове майно в судовому порядку, суд виходить із того, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спадкові правовідносини регулювались відповідно до ЦК УРСР (1963). Так, згідно з ч. 1,2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно з ч.1-3 ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-3 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, діючі на час спірних правовідносин норми допускали фактичне прийняття спадкоємцем спадщини шляхом фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, враховуючи те, що діючим законодавством не передбачена можливість отримання дублікату втраченого сертифікату на право на земельну частку (пай), суд дійшов висновку, що права позивачки підлягають судовому захисту, а позовні вимоги задоволенню у повному обсязі. Відтак за позивачкою слід визнати в порядку спадкування після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 3,25 умовних кадастрових гектарів, яка належала останній на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії СМ № 0061991 від 28.06.1996, який було втрачено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved