Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, мотивуючи свої вимоги тим, що під час спільного проживання з відповідачем у них, [INFO] року народилась донька [PERSON]. На даний час відповідач із сім'єю не проживає, донька проживає з нею і знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач звернулась до суду з позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову і до досягнення донькою повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, за обставин, викладених в позові просила їх задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечила (а.с.22). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалась своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином - судовими повістками та через оголошення, поміщене на сайті Тростянецького районного суду Вінницької області (а.с.14-15, 18-19). Відповідно до поштового повідомлення судова повістка не вручена з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Відповідно до ст.ст. 74, 76 ЦПК України [PERSON] вважається таким, що повідомлений належним чином про дату та час слухання справи. Причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення чи розгляд справи у його відсутність не надав. Суд вважає можливим, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи що позивач не заперечила щодо такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Так, судом встановлено, що у сторін, під час спільного проживання, [INFO] року народилась донька [PERSON], батьком якої є відповідач [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки, виданої виконкомом Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області №851 від 25.11.2015 року неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідач не проживає з позивачем однією сім'єю, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та на її утримання. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дитину та дружину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є істотною обставиною. Згідно ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд також враховує, що дитина проживає з матір'ю, яка має обмежені можливості її утримувати, а забезпечення потреб дитини вимагає значних витрат. Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений з 01.01.2016 року - 1 167,00 грн., з 01.05.2016 року - 1 228,00 грн., з 01.12.2016 року - 1 313,00 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 500,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову і до досягнення донькою повноліття. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний надавати на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття та саме такий розмір аліментів не суперечитиме інтересам відповідача. Покладення судом на відповідача обов'язку надавати на утримання доньки аліменти в розмірі 500,00 грн. щомісячно, відповідає вимогам закону і враховує найвищі інтереси дитини. Зважаючи на норми ст. 184 СК України та з урахуванням положень частини 2 ст. 182 СК України, суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі. Разом з тим розмір твердої грошової суми аліментів не повинен бути менше розміру, встановленого ч.2 ст. 182 СК України. Тому, вимога позивача про встановлення мінімального розміру стягуваних аліментів, а саме не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до задоволення не підлягає. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення сума судового збору на користь держави в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial