Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Заставецької сільської ради Старосинявського району про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та про визнання права на земельну частку (пай), посилаючись на те, що їй під час оформлення спадщини після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO], стало відомо, що їй належить земельна ділянка, посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 26.05.2003 року, що розташована на території Заставецької сільської ради Старосинявського району, для ведення селянського сільськогосподарського виробництва площею 2,73 в умовних кадастрових гектарах. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона, будучи спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON], звернулась до державного нотаріуса Старосинявської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини. Проте, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, через те, що державний акт про право власності на неї виданий після смерті спадкодавиці 26.05.2003 року та рекомендовано звернутись до суду для визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним. А тому, позивачка не може реалізувати свої спадкові права щодо вказаної земельної ділянки. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача - Заставецької сільської ради, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. Від нього надійшла заява, в якій він зазначив, що позов визнає і просить розглянути справу за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у [ADDRESS] померла мати позивачки - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть від [INFO] серія [NUMBER], виданим Заставецькою сільською радою Старосинявського району. За свого життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці [PERSON], що стверджується заповітом від 25.06.1990 року, виданим Заставецькою сільською радою Старосинявського району. [PERSON] за життя отримала право на земельну частку (пай) в розмірі 2,73 га в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Заставецької сільської ради Старосинявського району, для ведення селянського сільськогосподарського виробництва. Однак, державний акт на вказану земельну ділянку виданий після смерті спадкодавиці 26.05.2003 року, що стало перешкодою позивачці реалізувати свої спадкові права щодо вказаної земельної ділянки. Вказані обставини підтверджуються : державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 26.05.2003 року, виданий на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Старосинявської райдержадміністрації №99/2003р. від 19.05.2003 року; списком громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства; книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай); довідкою Відділу Держземагенства України у Старосинявському районі від 16.03.2015 року №29-2218-0.2-719/2-15; довідкою Відділу Держземагенства України у Старосинявському районі від 24.03.2015 року №29-2218-0.6-811/2-15; листом державного нотаріуса Старосинявської державної нотаріальної контори від 16.02.2015 року №157/01-16, яким позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. Після смерті спадкодавиці [PERSON] спадкова справа не відкривалася, що підтверджується витягом із спадкового реєстру, наданого державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори від 16.02.2015 року [NUMBER]. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], оскільки на момент смерті проживала із спадкоємицею в будинку в [ADDRESS] та вела з нею спільне господарство, що стверджується довідкою Заставецької сільської ради Старосинявського району №52 від 23.04.2015 року. Відповідно до ст.22 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року, який діяв на момент отримання спадкодавицею [PERSON] права, на вказану земельну ділянку), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Відповідно до ч. 1 ст.23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (чинного, в редакції від 25.10.2001), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.2 ст.9 ЦК України , цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно ч.1 ст.534 ЦК України (в редакції від 18.07.1963р.) Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. За наведених обставин суд вважає, що державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 26.05.2003 року, виданий на ім'я [PERSON] від 19.05.2003 року, слід визнати недійсним, а також визнати за позивачкою право на земельну частку (пай), площею 2,73 га, розташованої на території Заставецької сільської ради Старосинявського району Хмельницької області, як на спадкове майно, після смерті [PERSON] На підставі ст. ст. 15, 16, 25 ЦК України, ст.ст. 22, 23 Земельного кодексу України в редакції 1990 року, ст.125 Земельного кодексу України та

Outcome: approved