Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила визнати за нею в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] право приватної власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: с. Женишківці вул. Шевченка, 62, Віньковецького району Хмельницької області, і складається із житлового будинку з добудовою загальною площею 50,5 кв.м., сараю загальною площею 42,8 кв.м., погреба загальною площею 7,9 кв.м. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що 01.02.2006 року померла її мати [PERSON] Позивач є спадкоємцем померлої за законом першої черги - дочка, та прийняла спадщину, оскільки на день смерті матері проживала разом із нею. Однак при зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями в с. Женишківці по вул. Шевченка, 62, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове домоволодіння. Тому, позивач позбавлена можливості реалізувати своє спадкове право, і це право підлягає захисту в судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача -- Женишковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільський голова [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій позов [PERSON] визнав, просила справу розглянути без участі представника сільскої ради. Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи, що належний відповідач визнав позовні вимоги, які обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 01.02.2006 року в с. Женишківці Віньковецького району Хмельницької області померла мати позивача [PERSON], яка була власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Женишківці по вул. Шевченка, 62. На вказане майно після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Спадщину прийняла спадкоємець за законом дочка [PERSON], оскільки на час смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала разом із нею. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії 1-БВ № 029506; свідоцтвом про народження І-УР № 488893, згідно якого матір`ю [PERSON] записана [PERSON]; випискою з погосподарських книг Женишковецької сільської ради № 66 від 27.01.2017 року, згідно якої головою двору в с. Женишківці по вул. Шевченка, 62, була [PERSON], яка померла 01.02.2006 року; довідкою Женишковецької сільської ради № 400 від 08.06.2017 року, згідно якої [PERSON], яка померла 01.02.2006 року до дня смерті була зареєстрована та проживала в [INFO], разом із дочкою [PERSON]; матеріалами спадкової справи № 14-2016, заведеної 26.01.2016 року після смерті [PERSON], наданої державним нотаріусом на запит суду. Згідно з довідкою КП «БТІ» Віньковецької районної ради Хмельницької області від 17.05.2017 року № 1-718, дійсна вартість домоволодіння в с. Женишківці по вул. Шевченка, 62, становить 9194,00 гривень. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як встановлено судом, позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за законом, прийняла спадщину, та 26.01.2016 року у нотаріальній конторі отримала свідоцтва на частину спадкового майна, а саме земельну частку (пай) площею 2,39 в умовних кадастрових гектарах на території Женишковецької сільської ради Віньковецького району. Інших спадкоємців немає. Однак у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове домоволодіння позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується постановою державного нотаріуса Віньковецької державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.02.2017 року, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння в с. Женишківці по вул. Шевченка, 62, у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на домоволодіння на ім`я спадкодавця не видавались. При вирішенні розглядуваного спору суд бере до уваги, що згідно вимог Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім`ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Проте, у період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась у сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Із виписки з погосподарських книг Женишковецької сільської ради № 66 від 27.01.2017 року слідує, що головою двору в с. Женишківці по вул. Шевченка, 62, була [PERSON], яка померла 01.02.2006 року. Оцінивши надані позивачем докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на вказане нерухоме майно, однак не оформила це майно на своє імя, у звязку з чим виник спір, та його вирішення можливе лише в судовому порядку. Визнання права власності за позивачем на спадковий житловий будинок визнається відповідачем, не порушує прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно.

Outcome: approved