Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що вони з відповідачем є батьками [PERSON], [INFO]. Дочка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, має постійний заробіток, матеріальну допомогу на утримання доньки надає, але в недостатньому розмірі, тому просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4\~частини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала, просила позов задовольнити, додатково повідомила, що [PERSON] має постійне місце робот в державній установі Державній пенітенціарній службі України в Запорізькій області. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково та пояснив, що донька на теперішній час частково знаходиться на його утриманні. Просить стягувати аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі 1300 грн., оскільки його заробітна плата має мінливих характер та його дохід має нерегулярний характер. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено,\~що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO],\~що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.5). Згідно довідки голови ОСББ «Сонячний 18» від 02 листопада 2016 року [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю [PERSON] (а.с.4) Сторони не оспорювали того факту, що дитина постійно проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач по справі теж приймає участь в житті та утриманні дитини, але вона не є достатньою. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Стаття 27\~«Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991, та положення «Декларації прав дитини»\~регламентують,\~що інтереси дитини необхідно\~забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути\~серед тих, хто\~першим одержує\~захист і допомогу. Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ст.181 СК Україниспособи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК Українипередбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. \~\~\~\~ За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. \~\~\~\~ При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення аліментів, а також їх розмір. До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст.184 СК Українивідносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення Судом встановлено, що на час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а, отже, аліменти підлягають стягненню в порядку ст.181 Сімейного Кодексу України. \~\~\~\~ Відповідач визнав позов в частині стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON], однак просив визначити їх розмір в твердій грошовій сумі, посилаючись на те, що його заробітна плата є нестабільною в своєму розмірі, оскільки її розмір залежить здебільшого від розміру відсотків премії, який визначає безпосередньо його керівник, тому його заробітна плата має мінливий характер. Крім того, йому було вручено попередження про можливе наступне звільнення із займаної посади за п.4 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» у звязку із скороченням штатів, тому в майбутньому він може залишитися непрацевлаштованим. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає встановленим той факт, що відповідач на час ухвалення рішення офіційно працює в державній установі органі Державної пенітенціарної служби України, отримує як державний службовець заробітну плату з державного бюджету.Наступне звільнення із займаної посади має імовірнисний характер. Суд не приймає доводи відповідач в тому, що його заробітна плата має мінливий характер та його дохід може мати нерегулярний характер, і у звязку з цим з нього необхідно стягувати аліменти в твердій грошовій суми, оскільки вказане спростовується тим, що відповідач є державним службовцем, отримує заробітну плату, тобто його дохід є регулярним, щомісячним. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у їх сукупності, зясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд, виходячи з того, що дитина проживає разом із позивачкою, враховуючи вік дитини, спільний обовязок батьків щодо матеріального утримання дитини, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 11 листопада 2016 року дня звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved