Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в листопаді 2013 року до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами у справі зареєстровано шлюб згідно актового запису № 99 від 01 серпня 2009 року, зробленого Відділом реєстрації актів цивільного стану Судацького міського управління юстиції Автономної Республіки Крим. Від шлюбу у сторін народилася дитина: [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що сімейне життя між позивачкою та відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди та життєві інтереси, фактично спільно шлюбних стосунків не підтримують, майнових претензій один до одного не мають, спір про місце проживання дитини відсутній, [PERSON] просить розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, наполягала на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали, вивчивши обставини справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони одружені з 01 серпня 2009 року згідно актового запису № 99, зробленого Відділом реєстрації актів цивільного стану Судацького міського управління юстиції Автономної Республіки Крим (арк. справи 3). Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина: [PERSON], [INFO] (арк. справи 6). Шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують і відновлювати не мають наміру. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а [PERSON] не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Враховуючи наведене суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Примирення між ними неможливе. Сторонами не заявлено про наявність майнового спору між ними, спір про місце проживання дитини відсутній. За таких обставин суд, оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що підстави, на які посилається позивачка, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, позов підлягає задоволенню. Ураховуючи клопотання позивачки про зміну їй після розірвання шлюбу прізвища на дошлюбне - «[PERSON]», суд вважає можливим його задовольнити, оскільки відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу у подальшому іменуватися цим прізвищем або поновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене та

Outcome: approved