Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування завданої їй матеріальної шкоди, внаслідок порушення відповідачем правил пожежної безпеки та подальшої пожежі, в розмірі 78 175 грн., витрат за проведення оцінки пошкодженого в розмірі 1 000,00 грн. та судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. 04.05.2013 року з вини відповідача, яка мешкає в сусідній квартирі [NUMBER] та є її власником, сталася пожежа, якою були заподіяні збитки квартирі та майну позивача. Оскільки відповідач відмовляється у добровільному порядку відшкодувати заподіяні збитки, просила суд позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, а також на ту обставину, що у виникненні даної пожежі відсутня вина відповідача. Треті особи [PERSON] та [PERSON] просили суд позовні вимоги задовольнити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач та треті особи є співвласниками та проживають у [ADDRESS]. У судовому засіданні встановлено, що 04.05.2013 року у квартирі відповідача [ADDRESS], о 17год. 31хв. було виявлено пожежу, якою знищено матеріальні цінності, пошкоджено балкони та частково кімнати квартир [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] даного будинку. Ймовірна причина пожежі - потрапляння малокалорійного джерела запалювання на горючу основу. Дана обставина підтверджується актом про пожежу від 04.05.2013 року. (а. с. 6) За фактом зазначеної пожежі Святошинським РУ ГУМВС України в м.Києві були внесені відомості до ЄРДР за №12013110080006415 від 05.05.2013 року. У ході досудового розслідування кримінального провадження було проведено перевірку, за результатами якої 11.05.2013 року винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв'язку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України. (а. с. 9) Відповідно до висновку про вартість об'єкта від 20.05.2013 року, вартість проведення відновлювального ремонту квартири [NUMBER], що належить позивачу, після пожежі 04.05.2013 року, становить 78 175 грн. (а. с. 10) Частиною 3 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у зв'язку з пожежею та рішенням суду у задоволенні даного позову відмовлено. Відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27.05.2014 року по даній справі залишено без змін рішення суду першої інстанції від 25.12.2013 року. Зазначеними судовими рішеннями встановлені наступні обставини. Згідно з висновком №8006/8007/13-37/11737/13-34, комплексної судової пожежно-технічної, електротехнічної та металознавчої експертизи від 20.11.2013 року встановлено, що осередок пожежі (місце виникнення початкового горіння), яка виникла 04.05.2013 року у квартирі [ADDRESS], знаходився у середній частині балкону, на поверхні горючого матеріалу, що знаходився ближче до огорожі балкону; полум'я від встановленого осередку пожежі розповсюджувалось по горючим матеріалам (дерев'яним конструкціям та виробам з деревини); причиною даної пожежі стало займання горючих матеріалів у встановленому за результатами цих досліджень осередку пожежі, в результаті потрапляння малокалорійного джерела запалення (недопалка, сірника) на горючий матеріал, що знаходився у встановленому осередку пожежі. За результатами проведених досліджень не встановлено недотримань вимог пожежної безпеки, регламентованих відповідними нормативними документами щодо досліджуваної квартири [ADDRESS], які би сприяли виникненню або поширенню пожежі. Правилами пожежної безпеки (НАПБ А.01.001-2004) не регламентуються вимоги щодо паління та використання відкритого вогню у приміщеннях індивідуальних квартир, житлових будинків; не встановлено наявність у осередку пожежі речовин та матеріалів здатних до само загоряння; наявність електропроводки не виявлено, також не встановлено наявність аварійного режиму роботи електричної мережі на балконі квартири 103; механізм виникнення даної пожежі полягає у термічній деструкції горючих органічних матеріалів під впливом зовнішнього теплового імпульсу достатньої потужності для займання наявного у встановленому осередку пожежі горючого матеріалу. Судовими експертами досліджувались матеріали кримінального провадження № 12013110080006415 і було встановлено, що оглядом місця події не виявлено слідів підготовки до підпалу, відсутні ознаки спеціальної підготовки події, слід утворення умов, які б перешкоджали гасінню пожежі або її виявленню, а також не виявлено застосування горючих рідин, предметів, пристроїв та їх залишків, які б могли використовуватися як засоби підпалу. За матеріалами справи судом не було встановлено будь-якої протиправної поведінки відповідачки [PERSON] щодо недотримання нею правил пожежної безпеки. (а.с.62-127, 135-146) Зазначені обставини встановлені судовими рішеннями, а тому не підлягають доказуванню в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. В даному випадку обов'язок відшкодувати заподіяну пожежею шкоду лежить на особі, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. За матеріалами справи суд не встановив будь-якої протиправної поведінки відповідача [PERSON] щодо недотримання нею правил пожежної безпеки. Суду не було надано доказів того, що шкоду позивачу було завдано саме з вини відповідача. На підставі наведеного, враховуючи приписи ст. 1166 ЦК України та роз'яснення постанови Пленум Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6, суд відмовляє в задоволенні позову у зв'язку із недоведеністю вини відповідача у заподіяній позивачу шкоді.

Outcome: dismissed