overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом з внесеними змінами, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісяця у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Дитина потребує матеріальної допомоги. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. Позивач в судовому засіданні підтримала змінені позовні вимоги. Просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER], видане 15.03.2001 року відділом ЗАГС м. Муравленко Ямало - Ненецкого автономного округу. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, то суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, думку відповідача і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньоого сина в частковому відношенні до його заробітку, а саме щомісяця в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше чим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачем, так як останнім часом між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного, спільно не мешкають. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Майнового спору та спору про місце проживання дитини немає. [PERSON] у заяві вказала, що просить розглянути справу у її відсутності, на розірвання шлюбу наполягаю, так як спільно з відповідачем не мешкають з червня місяця 2016 року та причин для примирення немає. Відповідач до суду також надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, на розірвання шлюбу погодився, майновий спір та спір з приводу місця проживання дитини відсутні. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 17 березня 2007 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис за № 71, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3), мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с.6), який мешкає з позивачем. Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують і спільно не мешкають з червня місяця 2016 року, родина фактично розпалась. Причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір та спір про місце проживання неповнолітньої дитини між сторонами відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, на протязі якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає доцільним позов задовольнити. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. У позові [PERSON] після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачем, так як останнім часом між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного, спільно не мешкають. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Майнового спору та спору про місце проживання дитини немає. [PERSON] у позовні заяві вказала, що просить розглянути справу у її відсутності, на розірвання шлюбу згодна. Відповідач до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, на розірвання шлюбу погодився, причин для примирення не має, майновий спір та спір з приводу місця проживання дитини відсутні. Крім того, вказав, що вони з позивачем спільно не мешкають приблизно рік. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 25 березня 2011 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис за № 48, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 155968 (а.с.3), мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с.4,6), який мешкає з позивачем. Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують і спільно не мешкають приблизно рік, родина фактично розпалась. Причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір та спір про місце проживання неповнолітньої дитини між сторонами відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, на протязі якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає доцільним позов задовольнити. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. У позові [PERSON] після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачем, так як останнім часом між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного, спільно не мешкають. Сторони мають неповнолітнього сина : [PERSON], [INFO]. Майнового спору та спору про місце проживання дитини немає. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, на розірванні шлюбу наполягала, оскільки вони з відповідачем спільно не мешкають з серпня місяця 2015 року та причини для примирення відсутні. Відповідач також надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу погодився, майнових претензій та спору з приводу місця проживання дитини до позивачки не має. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 28 серпня 2010 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис за № 214, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4,5), мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с.3), який мешкає з позивачкою. Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують і спільно не мешкають з серпня місяця 2015 року, родина фактично розпалась. Причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір та спір про місце проживання неповнолітньої дитини між сторонами відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, на протязі якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось, що підтвердили також наданими до суду заявами. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає доцільним позов задовольнити. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. У позові [PERSON] після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачем, так як останнім часом між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного, спільно не мешкають. Сторони мають неповнолітнього сина : [PERSON], [INFO]. Майнового спору та спору про місце проживання дитини немає. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, на розірванні шлюбу наполягала, оскільки вони з відповідачем спільно не мешкають та причини для примирення відсутні. Відповідач також надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу погодився, претензій до позивачки не має. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 16 вересня 2011 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис за № 218, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3,4), мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с.6), який мешкає з позивачкою. Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують і спільно не мешкають, родина фактично розпалась. Причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір та спір про місце проживання неповнолітньої дитини між сторонами відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, на протязі якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає доцільним позов задовольнити. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. У позові [PERSON] після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачем, так як останнім часом між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного, спільно не мешкають. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Майнового спору та спору про місце проживання дитини немає. [PERSON] у заяві вказала, що просить розглянути справу у її відсутності по сімейним обставинам, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач до суду також надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, на розірвання шлюбу погодився, майновий спір та спір з приводу місця проживання дитини відсутні, а також додав, що з позивачем спільно не мешкають з 26.07.2016 року. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 10 квітня 2014 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську Куп'янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис за № 72, що підтверджується оригіналом повторно виданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5), мають спільного неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] ( а.с.6), яка мешкає з позивачем. Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують і спільно не мешкають з 26.07.2016 року, родина фактично розпалась. Причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір та спір про місце проживання неповнолітньої дитини між сторонами відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, на протязі якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає доцільним позов задовольнити. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. У позові [PERSON] після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачем, так як останнім часом між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Сторони мають двоє спільних дітей, один з яких є неповнолітнім: донька [PERSON], [INFO]. Майнового спору та спору про місце проживання дитини немає. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, на розірванні шлюбу наполягала, оскільки чотири роки назад сім'я фактично розпалась, вони з відповідачем мешкають разом, але не ведуть спільне господарство і не мають спільного бюджету. Майнового спору і спору про місце проживання дитини немає. Відповідач також надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу погодився, претензій не має. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 24 квітня 1993 року, який зареєстровано Відділом ЗАГС Куп'янського міському Харківської області, актовий запис за № 74, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії ІV-ВЛ № 296552 (а.с.4), мають двоє спільних дітей, один з яких є неповнолітнім, а саме: донька [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка мешкає з позивачкою. Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують близько чотирьох років, родина фактично розпалась. Причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір та спір про місце проживання неповнолітньої дитини між сторонами відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, на протязі якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає доцільним позов задовольнити. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. У позові [PERSON] після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачем, так як останнім часом між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Майнового спору та спору про місце проживання дитини немає. Позивач до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, на розірванні шлюбу наполягала, оскільки причин для примирення немає та майновий спір відсутній. Як вбачається із заяви відповідача він також просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, на розірвання шлюбу погодився, причин для примирення немає, матеріальні претензії відсутні та згоден, щоб дитина залишилася з позивачем. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 25 листопада 2011 року, який зареєстровано Купянськ-Вузловською селищною радою Харківської області, актовий запис за № 73, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 174100 (а.с.3), мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] ( а.с.6), яка мешкає з позивачем. Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують та спільно не мешкають, родина фактично розпалась. Причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір та спір про місце проживання дитини між сторонами відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, на протязі якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось, що підтвердили заяви. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача суд вважає доцільним позов задовольнити. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. У позовній заяві [PERSON] після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved