Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.01.2004 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Під час спільного проживання між ними постійно виникало взаємне нерозуміння один одного з приводу ведення спільного господарства та виховання дитини, оскільки кожен з них має різні погляди щодо сімейного життя. На цих підставах між ними постійно виникали сварки та взаємні докори, що створювало негативну обстановку та почуття постійної напруги в сімї, внаслідок чого вона перестала відчувати до відповідача почуття любові та поваги. Таким чином, подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем стало суперечити її інтересам та інтересам дитини. У звязку з цим, з листопада 2014 року, з відповідачем, хоча і проживають в одному житловому приміщенні, однак остаточно припинили шлюбні стосунки і перестати вести спільне господарство. В теперішній час спору про поділ сумісного майна між ними не існує. По домовленості між ними, після розірвання шлюбу донька залишиться проживати разом з нею. Примирення вважає неможливим. Просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. В судове засідання сторони не зявилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, згідно з якими позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON], відповідач позов визнав повністю. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 10.01.2004 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3), згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 10.01.2004 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. Факт наявності у сторін неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.01.2004 року, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з листопада 2014 року, спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна на даний час немає, питання місця проживання малолітньої дитини вирішено, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище [PERSON], згідно її заяви. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі ст. ст.104, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved