Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Марганецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] про зняття арешту з нерухомого майна, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна 25.09.2007 року за № 5717242 на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Марганецького міського управління юстиції, 11367 від 22.08.2007 року, а саме - квартири [ADDRESS], яка належала її чоловіку [PERSON], померлому 29 червня 2014 року. Після смерті [PERSON], вона як спадкоємець першої черги звернулася до приватного нотаріуса Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 09 лютого 2017 року постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Отримання свідоцтва про право на спадщину унеможливлюється арештом, накладеним постановою державного виконавця ВДВС Марганецького міського управління юстиції від 22.08.2007р., реєстраційний номер обтяження 5717242. Позивач посилається на те, що в позасудовому порядку вирішити питання про скасування арешту з квартири є неможливим, оскільки виконавче провадження про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] закінчене. Наявність обтяження щодо майна спадкодавця порушує її права, оскільки нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва на спадщину, у звязку з чим вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Просить суд зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, зареєстрованого 25.09.2007 року, реєстраційний номер обтяження 5717242, а саме: з квартири [ADDRESS] право власності на яку зареєстровано за [PERSON], який помер 29 червня 2014 року, накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Марганецького міського управління юстиції від 22.08.2007 року в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості. Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17.01.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін. Позивач на розгляд справи не зявилася, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність у наданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заяв чи клопотань не надходило. Представник третьої особи Марганецького ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області на розгляд справи не зявився, повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань не надходило. Третя особа [PERSON] на розгляд справи не зявився, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справ. Заяв чи клопотань не надходило. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серії І-КИ № 352187, виданого повторно 20 грудня 2016 року Марганецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Згідно договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] 30.01.1999 року, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Відповідно до витягу з реєстру права власності на нерухоме майно у Дніпропетровському обласному комунальному підприємстві «Марганецьке міжміське бюро технічної інвентаризації» № 977706 від 11.07.2003 року зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]. 29 червня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-КИ №573977, виданим 02 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 424. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому квартиру [ADDRESS]. На запит суду, приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] надано копію спадкової справи № 76-2016, заведеної щодо майна померлого 29 червня 2014 року [PERSON], з якої вбачається, що після смерті останнього, до нотаріальної контори 21 грудня 2016 року звернулась дружина померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. 09 лютого 2017 року постановою приватного нотаріуса Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] через наявність зареєстрованого арешту нерухомого майна. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкової справи та видані на їх підставі свідоцтв про право на спадщину) [PERSON], як кредитор спадкодавця [PERSON] не предявляла своїх вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину у відповідності до вимог ст. 1281 ЦК України. На запит суду, щодо надання відомостей накладення арешту на майно, яке належить [PERSON], в.о. начальника Марганецького міського ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області [PERSON] надано письмову відповідь, згідно якої, у Марганецькому МВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON]. З метою примусового стягнення з боржника заборгованості перед стягувачем державним виконавцем відносно [PERSON] вживалися заходи примусового виконання, визначені чинним законодавством, в тому числі накладено арешт на все майно боржника, оголошено заборону на його відчуження для забезпечення виконання судового рішення. 23.12.2016 року державним виконавцем по виконавчому провадженню винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Водночас, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна: на квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON], постановою державного виконавця ВДВС Марганецького міського управління юстиції, від 22.08.2007 року накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 5717242, зареєстрований 25.09.2007 року. Згідно ч.2\~ст.124 Конституції України\~юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі.\~Ст. 55 Конституції України\~гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист. Відповідно до ч.1\~ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Частиною 2 цієї статті визначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Оскільки у виконавчому провадженні державним виконавцем 23.12.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, то у державного виконавця були наявні підстави для зняття арешту з майна боржника. Разом із цим, на даний час існує арешт нерухомого майна, підставою якого є постанова про арешт майна, свідченням чого є витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Під час закінчення виконавчого провадження дані вимоги\~Закону України «Про виконавче провадження»\~виконані не були, у звязку із чим тривалий час питання про зняття арешту не вирішено в повному обсязі, що призводить до порушення прав позивача, як спадкоємиці майна померлого власника. Згідно із ч.1 та ч.2\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. За змістом ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Приймаючи до уваги те, що правові підстави для арешту майна відсутні, та враховуючи те, що наявність арешту майна порушує права позивача, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved