Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить скасувати рішення Ожидівської сільської ради 08.07.1999 року; визнати державний акт на право приватної власності на землю у с. Йосипівка Буського району Львівської області від 13.12.1999 року недійсним; визнати договір дарування земельної ділянки у с. Йосипівка Буського району Львівської області від 23.05.2006 року недійсним; зобов'язати Державний комітет земельних ресурсів у Буському районі Львівської області поновити межі між домогосподарствами [PERSON] та [PERSON] станом до 13.12.1999 року у с. Йосипівка Буського району Львівської області; зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] частину самозахопленої земельної ділянки у с. Йосипівка Буського району Львівської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, представила суду заяву про розгляд у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов заперечили, просять відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи Ожидівської сільської ради Буського району Львівської області в судове засідання не з'явився, секретар сільради Москва О.Є. подав суду заяву від 17.06.2016 року № 197 про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Представник третьої особи Державного комітету земельних ресурсів у Буському районі Львівської області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Із змісту позовної заяви вбачається, що 08.07.1999 року рішенням VII сесії III скликання Ожидівської сільської ради Буського району Львівської області [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2171 га, розташовану на території с. Йосипівка Буського району Львівської області. Відповідно 13.12.1999 року видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ 6079 та зареєстровано його у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 418. Позивач стверджує, що з плану зовнішніх меж земельної ділянки вбачається, що від літери «А» до літери «Д» дана земельна ділянка межує із її земельною ділянкою. Вона просить врахувати, що у жовтні 2012 року їй стало відомо про існування даного акту із позовної заяви про встановлення права користування чужою земельною ділянкою (земельного сервітуту), поданої [PERSON] до неї. Позивач важає, що оскаржуване рішення Ожидівської сільської ради винесене без достатніх правових підстав та є таким, що порушує її права та законні інтереси. Позивач ствердує, що є користувачем земельної ділянки розміром 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка занаходиться по вул. Шкільній,17 у с. Йосипівка Буського району Львівської області. Проте, на підтвердження цього вона не представила суду допустимих доказів, адже до позовної заяви долучила лише фотокопію довідки № 585 від 13.06.2012 року (а.с. 10 зворот), яка з оригіналом не звірена. Інших документів, які б підтверджували право користування чи право власності позивача на земельну ділянку в с. Йосипівка Буського району Львівської області, судом в ході судового розгляду не здобуто. Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що нею та [PERSON] було узгоджено межі розподілу земельних ділянок і ця межа проходила по криниці та через сад, а із плану зовнішніх меж земельної ділянки ця територія відведена [PERSON] і межу перенесено від криниці на земельну ділянку позивача. Адже наведене позивачем твердження є голослівним, так як не підтверджується жодним доказом, а покликання на План зовнішніх меж земельної ділянки є безпідставним, оскільки такого документа суду не надано, а в копії державного акта на право приватної власності на землю, виданого на ім»я [PERSON], в графі «План зовнішніх меж земельної ділянки» (а.с. 5, 5 зворот) не відображено жодних перенесень меж земельних ділянок. Згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 12.12.2013 року у справі № 1303/1466/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON], третіх осіб Ожидівської сільської ради, Відділу Держземагенства у Буському районі про усуснення перешкод в користуванні земельноюділянкою та зобов»язання до вчинення дій, копію якого звірено з оригіналом та долучено до матеріалів справи (а.с. 117-118), земельна ділянка [PERSON] належить на праві власності територіальній громаді Ожидівської сільської ради і відноситься до комунальної власності. Щодо вимоги позивача про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки у с. Йосипівка Буського району Львівської області від 23.05.2006 року, то суду не представлено такого договору, а з його фотокопії (а.с. 6), долученої до позовної заяви позивачем, вбачається, що такий договір укладено між [PERSON] та [PERSON] щодо дарування земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель загальною площею 0.2171 га, за яким [PERSON] прийняла в дар вказану земельну ділянку. [PERSON] не була стороною договору. Наведене вище дає право суду дійти висновку про те, що в ході розгляду справи не здобуто доказів щодо порушеного права позивача, а відповідно до вимог ст. 3, 15 ЦПК України захисту в судовому порядку підлягає виключно порушене право особи. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed