Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 15.11.2016 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо. Дитина знаходиться на утриманні матері, а відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу. Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, коштів на своє утримання також не має. Тому змужена звернутись до суду з зазначеним позовом. Сторони в судове засідання не зявились, позивач надала суду заяву про розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Причини неявки відповідача в судове засідання невідомі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2016 року (свідоцтво про шлюб, актовий запис 575). Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження, актовий запис 563). Дитина проживає разом з матірю, відповідач матеріальної допомоги не надає. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело проживання коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальними розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2). Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною ст. 77 СК України визначено, що за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, яка не працює, коштів на своє утримання не має, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та дружини. У звязку із звільненням позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів до суду з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved