Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту, тобто права на обмежене, безоплатне та безстрокове користування земельною ділянкою на [ADDRESS] , що є власністю [PERSON] , з метою використання устаткування для локального очищення побутових і господарських стічних вод, яке споруджене на ній. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 06 січня 2003 року вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки на [ADDRESS] В 2003 році за погодженням із виконкомом Гутянської сільської ради на земельній ділянці, що належала територіальній громаді с.Гута, нею споруджено септик для очищення побутових і господарських стічних вод. Рішенням сільської ради від 10.10.2004 року земельна ділянка на якій було споруджено септик, без погодження з нею, була передана у власність відповідачці, а 25.01.2007 року їй видано державний акт на право власності. Зазначила, що питання про спорудження септика було погоджено з відповідачкою, оскільки земельна ділянка була у її користуванні і вона не заперечувала проти його облаштування. Однак [PERSON] вимагає демонтувати септик, тому вона змушена звернутися до суду із позовом про встановлення земельного сервітуту для забезпечення можливості обслуговування свого майна. [PERSON] звернулася в суд із зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою на [ADDRESS] , що належить їй на праві власності, шляхом ліквідації каналізаційного колодязя (септика). Зустрічний позов обґрунтовує тим, що вона проживає у житловому будинку на [ADDRESS] . По сусідству проживає [PERSON] , яка самовільно облаштувала септик (вигрібну яму) на земельній ділянці, що належить їй на праві приватної власності. Такий септик споруджено з порушенням санітарних, гігієнічних та будівельних норм та без її дозволу. [PERSON] не здійснює чистку септика, стічні води з нього витікають на її земельну ділянку, утворюється неприямний запах, що створює їй незручності. Оскільки в добровільному порядку вирішити виниклий спір [PERSON] не бажає, просить зустрічний позов задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] та її представник заявлені вимоги підтримали, вимоги зустрічного позову не визнали. [PERSON] та її представник в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнали, свої вимоги підтримали, просили зустрічний позов задовольнити. Представник Гутянської сільської ради в судовому засіданні пояснила, що земельна ділянка на якій розташовано септик перебуває у власності [PERSON] . На час розгляду справи септик переповнений та стьоки з нього потрапляють на земельну ділянку [PERSON] . Щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 395 Цивільного кодексу України сервітут є речовим правом на чуже майно, яке полягає у обмеженому користуванні чужим майном для задоволення потреб, які не можуть бути задоволені іншим шляхом. Статтею 98 Земельного кодексу України встановлено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею (ч.3 ст. 98 Земельного кодексу України). Відповідно до частини 1 статті 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Частиною 1 статті 404 Цивільного кодексу України встановлено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Відповідно до ст. 8 Земельного кодексу України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада здійснює передачу у власність або надання у користування земельних ділянок виключно відповідно та в порядку, визначеному Земельним кодексом України. Перелік цілей, для яких можливо встановити земельний сервітут, визначений статтею 99 Земельного кодексу України. Так, статтею 99 Земельного кодексу України встановлено, що власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування; в-2) право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; г-1) право розміщення (переміщення, пересування) об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути. Відповідно до положень частини другої статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою. Право власності на землю набувається та реалізовується на підставі Конституції України, цього кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки на [ADDRESS] , кадастровий номер 2620482002:01:001:0306, з 25 січня 2007 року, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.29). Відповідно до довідки Гутянської сільської ради від 15.05.2019 року вказаною земельною ділянкою [PERSON] користується з 1991 року (а.с.30). Відповідно до акту земельної комісії від 11.05.2019 року комісією обстежено земельну ділянку [PERSON] площею 0,25 га, яка розташована на [ADDRESS] . Під час обстеження виявлено, що на земельній ділянці останньої облаштована вигрібна яма сусідки [PERSON] , яка на час обстеження заповнена повністю. Каналізаційні стьоки витікають через верх ємкості внаслідок чого забруднюється територія та утворюється неприємний запах. Зазначено, що вигрібна яма збудована без належного дозволу та затвердженого проекту. Згідно з рішенням комісії [PERSON] слід усунути перешкоди щодо використання власної земельної ділянки [PERSON] (а.с.31). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що земельна ділянка на якій [PERSON] облаштувала каналізаційний колодязь перебуває у власності [PERSON] Каналізаційні стоки з вигрібної ями, яка постійно переповнена, витікають на земельну ділянку [PERSON] , що створює для неї незручності, а також забруднюється навколишнє природнє середовище. Суд не бере до уваги показання свідка [PERSON] про те, що він з дружиною [PERSON] облаштували септик зі згоди органу місцевого самоврядування та сусідки [PERSON] , оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Такі показання свідка спростовуються наданими в судовому засіданні поясненнями представника Гутянської сільської ради, а також актом земельної комісії Гутянської сільської ради від 11.05.2019 року (а.с.31), яким констатовано, що вигрібна яма збудована без належного дозволу та затвердженого проекту. Відповідно до вимог стаття 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З правового аналізу норм, що регулюють питання встановлення земельного сервітуту можна зробити висновок про те, що обов`язковою умовою встановлення земельного сервітуту є неможливість задоволення потреби особи, яка вимагає встановлення сервітуту, в інший спосіб. Тобто, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що обслуговування та користування будинковолодінням (земельною ділянкою) є неможливим без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. Вказані висновки суду повністю узгоджують із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 7 вересня 2018 року у справі № 127/1417/16-ц, від 17 вересня 2018 року у справі № 686/3104/16-ц та від 17 січня 2019 року у справі №607/12777/17. Зважаючи на те, що в судовому засіданні [PERSON] не надала достатніх доказів неможливості облаштування каналізаційного колодязя (септика) в межах своєї ділянки чи неможливості задоволення своїх потреб в інший спосіб, крім використання земельної ділянки [PERSON] , то у суду відсутні підстави для встановлення земельного сервітуту. За таких обставин у задоволенні первісного позову слід відмовити. Разом з тим, частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що споруджений [PERSON] септик порушує права [PERSON] як власника земельної ділянки, то суд вважає її вимоги обґрунтованими, а тому зустрічний позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 78, 98, 99, 125, 126, 152 ЗК України, 321, 391, 395, 401, 404 ЦК України,

Outcome: approved