Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, де заінтересованою особою є Державний нотаріус Першої дніпровської нотаріальної контори Білецька В.І., у якій просить встановити факт того, що вона постійно проживала разом зі своїм батьком [PERSON] на час відкриття спадщини - 05 вересня 2010 року. В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що вона є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] . На підставі договору купівлі - продажу квартири від 20 березня 2002 року, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Враховуючи, що вказана квартира була придбана у період шлюбу з матір`ю заявниці, остання належала подружжю на праві спільної сумісної власності. З 2003 року заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який був розірваний 04 жовтня 2011 року. Разом з чоловіком вони проживали за адресою: [ADDRESS] . Шлюбно-сімейні відносини підтримували до середини 2009 року, та після остаточного їх припинення [PERSON] переїхала проживати до своїх батьків [PERSON] та [PERSON] до квартири [ADDRESS] , в якій вони проживали разом, вели спільне господарство та побут. [PERSON] помер [INFO] . За вбивство свого чоловіка [PERSON] вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2011 року була позбавлена волі строком на 8 років. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на 1/2 частину квартиру [ADDRESS] та грошовий вклад у ПАТ КБ «ПриватБанк». [PERSON] , як дружина померлого та спадкоємець першої черги, звернулась із заявою про прийняття спадщини до Першої державної нотаріальної контори, однак на підставі ч. 1 ст. 1224 ЦК України, відповідно до якої не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя, вона є усунутою від права на спадкування. Однак враховуючи, що вказана квартира була придбана під час перебування у шлюбі, державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Білецькою В.І. 22 травня 2019 року на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності, реєстровий №6-279, на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . [PERSON] , як спадкоємиця першої черги, через свого представника [PERSON] звернулась до Першої дніпровської державної нотаріальної контри із заявою про прийняття спадщини, однак у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття спадщини, державний нотаріус Білецька В.І. постановою від 28 травня 2019 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , який помер [INFO] . Представник заявниці [PERSON] надав до суду заяву, в якій просив заяву про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем станом на день його смерті задовольнити та розгляд справи проводити без його участі. Від завідуючої Першої дніпровської нотаріальної контори до суду надійшла заява, в якій остання просила розглянути справу без участі представника державної нотаріальної контори та винести рішення на розсуд суду. Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Судом було встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, а також відміткою у паспорті про укладення шлюбу (а.с. 5 - 5 зворот, 7, 8). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 1967 року, актовий запис №1635. На підставі договору купівлі - продажу квартири від 20 березня 2002 року, реєстрованого за №1335, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 9). З 2003 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який був розірваний 04 жовтня 2011 року, актовий запис №209. Після фактичного припинення шлюбно - сімейних відносин з чоловіком [PERSON] переїхала проживати до своїх батьків [PERSON] та [PERSON] до квартири [ADDRESS] , в якій вони проживали разом, вели спільне господарство та побут. [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №6699 від 17 вересня 2010 року (а.с. 3). Смерть [PERSON] настала, відповідно до даних лікарського свідоцтва про смерть №1682-181/Л від 06 вересня 2010 року, внаслідок випадків ушкодження невизначеним наміром (а.с. 4). За вбивство свого чоловіка [PERSON] вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2011 року була позбавлена волі строком на 8 років. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на 1/2 частину квартиру [ADDRESS] та грошовий вклад у ПАТ КБ «ПриватБанк». [PERSON] , як дружина померлого та спадкоємець першої черги, звернулась із заявою про прийняття спадщини до Першої державної нотаріальної контори, однак на підставі ч. 1 ст. 1224 ЦК України, відповідно до якої не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя, вона є усунутою від права на спадкування. Однак враховуючи, що вказана квартира була придбана під час перебування у шлюбі, державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Білецькою В.І. 22 травня 2019 року на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності, реєстровий №6-279, на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . [PERSON] , як спадкоємиця першої черги, через свого представника [PERSON] , звернулась до Першої дніпровської державної нотаріальної контри із заявою про прийняття спадщини, однак у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття спадщини, державний нотаріус Білецька В.І. постановою від 28 травня 2019 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 10). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, зокрема факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суди можуть встановлювати юридичні факти, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у заявниці відсутні документи на підтвердження проживання разом із спадкодавцем [PERSON] станом на день смерті останнього, тому вона позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1272 ЦПК України визначено, що у разі якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На підтвердження факту проживання [PERSON] з батьком [PERSON] з червня 2009 року до дня його смерті представником заявника було надано суду акт про проживання особи від 27 серпня 2019 року, складений мешканцями будинку [ADDRESS] та засвідчений представниками КП «Жилсервіс-2» ДМР (а.с. 22). У відповідності до п. 2 Постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Враховуючи наявні у справі докази, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] з червня 2009 року по 05 вересня 2010 року (включно) проживала разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Оскільки в інший спосіб встановити зазначений факт неможливо, від його встановлення залежить прийняття заявницею спадщини після смерті її батька, заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved