overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 1985 року. Шлюб зареєстрований Маяківською сільською радою Біляївського району Одеської області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, спільне життя з відповідачем не склалося з тих підстав, що у них з відповідачем різні характери та погляди на сімейне життя. Сторони протягом тривалого часу проживають окремо, спільне господарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Збереження сім'ї неможливо і суперечить інтересам сторін, на примирення позивач не згодна. У зв'язку з зазначеним просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву, у якій вказала розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, час на примирення просила не надавати (а.с. 3). Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, у якій вказав розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі, час на примирення просив не надавати (а.с. 8). Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 жовтня 1985 року Маяківської сільською радою Біляївського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, актовий запис № 51 (а.с. 6). Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах суд доходить висновку, причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б її інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, який уточнила заявою від 31 жовтня 2017 року (а.с.28), та просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі по 500,00 гривень на кожного з двох дітей у зв'язку з їх навчанням. В обґрунтування позову позивач вказала, що відповідач ухиляється від добровільного утримування синів, у зв'язку з продовженням їх навчання. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи цього. Дослідив матеріали справи судом були встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.3, 8) та [PERSON], [INFO] (а.с.4,9). 12 червня 2003 року між позивачем та відповідачем розірвано шлюб (а.с.5). [PERSON] являється студентом 1 курсу агрономічного факультету денної форми навчання Житомирського національного агроекологічного університету, де термін його навчання з 1 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року (а.с.6). [PERSON] є студентом 3 курсу денного відділення Будівельного коледжу Житомирського національного агроекологічного університету з терміном навчання з 1 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року (а.с.7). Наведені правовідносини регулюється наступними нормами матеріального права. Батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України). Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 1 ст. 200 СК України). Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи той факт, що відповідач згідно зібраних у справі доказів не надає матеріальної допомоги на утримання синів, у зв'язку із продовженням їх навчання, заява підлягає до задоволення. Крім цього, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, та з огляду на те, що позивач у даній категорії справ мав пільги щодо сплати судового збору за звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору у сумі 640 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просив визначити йому додатковий строк в 30 днів для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті баби, оскільки вважає, що строк, встановлений законом, був пропущений ним з поважних причин, а саме у зв'язку з перебування в скрутному матеріальному становищі. У судове засідання сторони не зявились, проте як від представника позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача при вирішенні спору поклався на розсуд суду. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність учасників судового розгляду на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. 10 березня 2012 року померла баба позивача [PERSON] (а.с.12-14). За життя, останній на праві власності належала земельна ділянка площею 1,3511 га, що знаходиться на території Пісківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, кадастровий номер 1822085900:01:000:0384 (а.с.15). 7 березня 2012 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно позивачеві (а.с.20). Позивач є єдиним спадкоємцем до майна померлої [PERSON] (а.с.19). Постановою нотаріуса від 5 грудня 2017 року (а.с.21) позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], у звязку з пропуском заявником встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Приписами ч. 3 ст. 1272 ЦК України задекларовано, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, враховуючи вищевикладене, та той факт, що позивач пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, на переконання суду, з поважних причин, і дана обставина перешкоджає йому прийняти у спадщину згадуване спадкове майно, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила визнати за нею право власності на житловий будинок № 12, що розташований за адресою: с. Левків Житомирського району Житомирської області, вул. Квітнева, як за спадкоємицею за заповітом після смерті матері. В судове засідання сторони не зявились, проте як від позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача при вирішенні спору поклався на розсуд суду. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність вказаних учасників судового розгляду, адже матеріали справи містять достатньо доказів щодо правовідносин, які склались між ними. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~13 березня 2013 року померла мати позивача [PERSON] (а.с.6, 8). Після смерті останньої залишилась спадкова маса, яка, зокрема, складається із спірного у даній справі нерухомого майна № 12, що розташований за адресою: с. Левків Житомирського району Житомирської області, вул. Квітнева. Зазначений житловий будинок рахувався за [PERSON] згідно погосподарської книги (а.с.7). 15 листопада 2010 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачу все належне їй майно (а.с.9). Позивач є єдиною спадкоємицею до майна її померлої матері (а.с.22). Постановою нотаріуса від 20 січня 2015 року (а.с.10) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього. За таких обставин позивач вказує, що вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне йому спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила визначити їй додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом на земельну ділянку площею 2,0355 га, що знаходиться на території Луківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, оскільки вважає, що строк, встановлений законом, був пропущений позивачем з поважних причин, а саме у зв'язку з необізнаністю про існування вказаного заповіту. У судове засідання сторони не зявились, проте як від позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача при вирішенні спору поклався на розсуд суду. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність учасників судового розгляду на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. 4 липня 2005 року померла [PERSON] (а.с.5). За життя, останній на праві власності належала земельна ділянка площею 2,0355 га, що знаходиться на території Луківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, кадастровий номер 1822084700:04:000:0238 (а.с.7). 24 березня 2004 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно позивачеві (а.с.6). Позивач є єдиним спадкоємцем до майна померлої [PERSON] Постановою нотаріуса від 19 грудня 2017 року (а.с.10) позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], у звязку з пропуском заявником встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Приписами ч. 3 ст. 1272 ЦК України задекларовано, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої при розгляді справи № 6-1320цс17 від 23 серпня 2017 року, необізнаність спадкоємця про існування заповіту є поважною причиною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, враховуючи вищевикладене, та той факт, що позивач пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, на переконання суду, з поважних причин, і дана обставина перешкоджає їй прийняти у спадщину згадуване спадкове майно, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила визначити їй додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері на земельну ділянку площею 0,5000 га, що знаходиться на території Вертокиївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, оскільки вважає, що строк, встановлений законом, був пропущений нею з поважних причин. У судове засідання сторони не з'явились, проте як від позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача не заперечував щодо задоволення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності її учасників на підставі наявних матеріалів. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON] (а.с.5, 8-10). 27 грудня 2013 року остання склала заповіт яким усе належне їй майно, в тому числі, земельну ділянку площею 0,5000 га, , що знаходиться на території Вертокиївської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.7), заповіла позивачеві. [PERSON] є єдиною спадкоємицею до майна її померлої матері (а.с.13-14). Постановою нотаріуса від 21 листопада 2017 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері у зв'язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Приписами ч. 3 ст. 1272 ЦК України задекларовано, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, враховуючи вищевикладене, та той факт, що позивач пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, на переконання суду, з поважних причин, і дана обставина перешкоджає їй прийняти у спадщину згадуване нерухоме майно, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, вказуючи на те, що [INFO] померла її баба по лінії батька [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на жилий будинок в [ADDRESS]. Вона як спадкоємиця за правом представлення має право на спадщину, але не може реалізувати на неї свої права, так як у свідоцтві про народження її прізвище зазначено як «Дубіновська», а в свідоцтві про смерть спадкодавця прізвище останньої вказано як «Дубиновська», що унеможливлює доведення родинних відносин між заявником та її бабою, а тому просить встановити факт родинних відносин про те, що померла [PERSON] доводиться їй рідною бабою по лінії батька. Заявник у судове засідання не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за відсутності. Заяву підтримує. Представник заінтересованої особи Ічнянської міської ради у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності. Дослідивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] обгрунтована, доведена в судовому засіданні і підлягає задоволенню відповідно до ст. 256 ЦПК України. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 8 ), після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку в [ADDRESS] (а.с. 10-11). Із копії свідоцтва про народження від 24 березня 2014 року, виданого повторно, та копії паспорта заявника видно, що [PERSON] народилася [INFO], де її батьками зазначені «[PERSON]» та «[PERSON]» (а.с. 5, 9). Із копії свідоцтва про народження та копії паспорта батька заявника вбачається, що його прізвище на російській мові записане як «[PERSON]», де матір»ю останнього на російській мові записана «[PERSON]» (а.с. 3, 4, 7). На підставі викладеного суд вважає, що факт родинних відносин між заявником та її бабою по лінії батька [PERSON] підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, і його встановлення необхідно заявнику для оформлення своїх спадкових прав, так як іншим шляхом його встановити неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій вказала, що 03 листопада 1970 року народилась її рідна сестра [PERSON]. З дитинства вона проживає разом із позивачкою і страждає на тяжке хронічне психічне захворювання. У звязку з цим вона неодноразово лікувалася у різних психіатричних закладах, однак стан її психічного здоровя з часом тільки погіршувався, в 1999 році її було визнано інвалідом ІІ групи. Внаслідок хронічного психічного розладу сестра позивачки не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і у звязку з цим може бути визнана недієздатною. В судове засідання заявниця [PERSON] не зявився, проте подав до суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутність, заяву підтримав, просить її задоволити. Представник органу опіки та піклування Іллінецької районної державної адміністрації Вінницької області подав до суду листа із проханням вирішити справу без його участі та визнанням підставності прохання заявниці [PERSON] За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу у відсутність заявника і представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд визнає встановленими вказані у заяві обставини, що [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ групи з дитинства, це підтверджується наданими заявником копією довідки серії ВТЕ-18 №041375 (а.с.10). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 117 від 23 червня 2016 року, [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді важкої розумової відсталості внаслідок генетичної патології (хвороба Дауна). Про це свідчать дані анамнезу про її народження з генетичною патологією - хворобою Дауна. Що призвело до органічного ураження головного мозку і, як наслідок, до значного ушкодження пізнавальної функції психічної діяльності, із цієї причини не може усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними, а тому потребує опіки. Оцінюючи в сукупності всі досліджені у справі докази, суд визнає вказані підстави заявника про визнання [PERSON] недієздатною доведеними, тому вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій вказала, що 14.10.2014 року рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області за результатами розгляду цивільної справи, у задоволенні позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк» було відмовлено. Але під час ухвалення рішення суд не вирішив питання про судові витрати, які [PERSON] понесла при розгляді справи, а саме витрати на правову допомогу у розмірі 2 500 грн.. Просить стягнути вказану суму з ПАТ «Акцент-Банк» на свою користь. Сторони у судове засідання не з'явились. Представник [PERSON] - [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, вимоги викладені в заяві просить задовольнити. ПАТ «Акцент-Банк» про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.220 ЦПК України, присутність сторін у судовому засіданні не є обов'язковою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. 14.10.2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON], яка діє за себе та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «Приват Банк», Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Інгосстрах», про стягнення боргу спадкодавця кредитором булдо винесено рішення, відповідно до якого у задоволенні вимог ПАТ «Акцент-Банк» було відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] були понесені витрати, пов'язані з наданням правової допомоги, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт №1 від 24.07.2014р. за надання правової допомоги (а.с.118) та квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 24.07.2014р. (а.с.119). Таким чином з ПАТ «Акцент-Банк» підлягає стягненню вирати на правову допомогу у розмірі 2 500 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій вказала, що [INFO] року народилась її рідна сестра [PERSON]. З дитинства вона проживає разом із позивачкою і страждає на тяжке хронічне психічне захворювання. У зв'язку з цим вона неодноразово лікувалася у різних психіатричних закладах, однак стан її психічного здоров'я з часом тільки погіршувався, в 1999 році її було визнано інвалідом ІІ групи. Внаслідок хронічного психічного розладу сестра позивачки не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і у зв'язку з цим може бути визнана недієздатною. В судове засідання заявниця [PERSON] не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутність, заяву підтримав, просить її задоволити. Представник органу опіки та піклування Іллінецької районної державної адміністрації Вінницької області подав до суду листа із проханням вирішити справу без його участі та визнанням підставності прохання заявниці [PERSON] За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу у відсутність заявника і представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд визнає встановленими вказані у заяві обставини, що [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ групи з дитинства, це підтверджується наданими заявником копією довідки серії ВТЕ-18 №041375 (а.с.10). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 117 від 23 червня 2016 року, [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді важкої розумової відсталості внаслідок генетичної патології (хвороба Дауна). Про це свідчать дані анамнезу про її народження з генетичною патологією - хворобою Дауна. Що призвело до органічного ураження головного мозку і, як наслідок, до значного ушкодження пізнавальної функції психічної діяльності, із цієї причини не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує опіки. Оцінюючи в сукупності всі досліджені у справі докази, суд визнає вказані підстави заявника про визнання [PERSON] недієздатною доведеними, тому вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved