Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини, зазначивши в позові наступне: 30 вересня 2011 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] [INFO] , який був зареєстрований цього ж числа у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 1666. За час подружнього життя сторін у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13 січня 2012 року виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Шлюбні відносини між сторонами припинилися в 2014 році. З зазначеного часу спільно не проживають, спільне господарство не ведеться. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 червня 2017 року по справі № 310/3139/17 (провадження 2/310/2268/17) укладений між сторонами шлюб було розірвано (рішення набрало законної сили 25.07.2017 року). Під час розірвання шлюбу питання про визначення місця проживання не вирішувалось. Увесь час, до та після розірвання шлюбу донька проживає з позивачкою за її місцем реєстрації. Позивачка повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Місце проживання дитини не зареєстровано за жодною адресою. Здійснити реєстрацію місця проживання доньки за фактичним місцем свого проживання та реєстрації позивачка не має можливості, оскільки відсутня згода батька на це. Квартира [ADDRESS] є власністю матері позивачки - [PERSON] , яка згодна зареєструвати її дитину в своїй квартирі. Отримати згоду Відповідача на реєстрацію місця проживання доньки за її адресою позивачка не має можливості, так як місце проживання Відповідача їй достеменно не відоме. Відсутність реєстрації місця проживання доньки суперечить інтересам дитини та обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією України та законами України, оскільки довідка про місце реєстрації необхідна як для прийняття документів у школу, укладення декларації з лікарем, отримання субсидії та ін. Зазначені обставини є причиною звернення позивачки до суду з позовом про визнання місця проживання малолітньої дитини. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності та підтримання позовних вимог, і що не заперечують проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Тому суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи Представник третьої особи Органу опіки та піклування в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності представника органу опіки та піклування, рішення по справі просить прийняти з урахуванням висновку Орган опіки та піклування, який додано до заяви, та в яком у зазначено, що орган опіки та піклування вирішення питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , залишає на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який був зареєстрований 30.09.2011 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 1666. За час подружнього життя сторін у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13 січня 2012 року виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 червня 2017 року по справі № 310/3139/17 (провадження 2/310/2268/17) укладений між сторонами шлюб було розірвано (рішення набрало законної сили 25.07.2017 року). Під час розірвання шлюбу питання про визначення місця проживання не вирішувалось. Увесь час, до та після розірвання шлюбу донька проживає з позивачкою за її місцем реєстрації. Позивачка повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Місце проживання дитини не зареєстровано за жодною адресою. Здійснити реєстрацію місця проживання доньки за фактичним місцем свого проживання та реєстрації позивачка не має можливості, оскільки відсутня згода батька на це. Квартира [ADDRESS] є власністю матері позивачки - [PERSON] , яка згодна зареєструвати її дитину в своїй квартирі. Відсутність реєстрації місця проживання доньки суперечить інтересам дитини та обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією України та законами України, оскільки довідка про місце реєстрації необхідна як для прийняття документів у школу, укладення декларації з лікарем, отримання субсидії та ін. Відповідно до ч.1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частинами 1, 2 Статті 161 Сімейного кодексу України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За змістом ст.ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання України», батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання дитини протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У відповідності до п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. При цьому, згідно п. 5 вищезгаданих Правил, батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. У відповідності до п.п. 6 п. 18 Правил, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, згідно ст.26 вищезгаданої Конвенції, держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, з метою соціального захисту прав дитини, приймаючи до уваги те, що дитина не досягла чотирнадцяти років та враховуючи ухилення відповідача як батька від надання письмової згоди на реєстрацію місця проживання дитини за місцем реєстрації та проживання позивачки, суд вважає необхідним задовольнити позов, визначивши реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою місця реєстрації її матері - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved