Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, що був зареєстрований 07.12.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Віньковецького районного управління юстиції у Хмельницькій області. Свій позов [PERSON] мотивувала тим, що 07.12.2013 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Однак спільне життя не склалось, у сім`ї виникали сварки, що негативно впливає на психологічний стан дитини. Неодноразові розмови результатів не дали, тому позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечить її інтересам, і просила шлюб розірвати. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові та просила розірвати. [PERSON] у суді позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов такого висновку. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 07.12.2013 року за актовим записом № 69 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Віньковецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 119919. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір`ю, тобто позивачем. Як випливає із змісту позовної заяви та наданих сторонами у судовому засіданні пояснень, в період шлюбного життя між сторонами виникали конфлікти та суперечки. На теперішній час подружніх стосунків вони не підтримують, та їхній шлюб існує формально. Як позивач, так і відповідач примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажають, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб існує формально, і подальше його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно п. 5 ст. 191 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Ухвалою суду від 07.11.2016 року сторонам було надано строк для примирення один місяць, але як зазначили сторони в суді взаєморозуміння між ними та примирення не досягнуто, позивач підтримує заявлені позовні вимоги, відповідач визнає позов повністю, суд доходить висновку про задоволення позову.

Outcome: approved