Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності за законом на квартиру № 69, що по вул. Київській, 174 у м.Марганці Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], померлого 08 серпня 2015 року. В обґрунтування позову покликаються на те, що її померлий батько [PERSON] був власником спірної квартири на підставі договору дарування. Після смерті батька вона звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, однак отримала відмову, оскільки пропустила шестимісячний строк звернення з такою, хоча вважала, що являється такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки проживала з померлим на момент його смерті, й надалі користується й розпоряджається спадковим майном, оплачує комунальні послуги. Просила позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні його фабулі. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] громади міста Марганця в особі Марагнецької міської ради [PERSON] в судовому засіданні не заперечила про задоволення позову, а в дебатах висловилась. Що позов залишає на розсуд суду. Позивачка та третя особа в судове засідання не зявились, хоча повідомлялись про таке належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомили, у звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи у їх відсутності. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії УІ-УР № 138243, виданого 13 вересня 1963 року [PERSON] народилась 29 серпня 1963 року, її батьками є [PERSON], [PERSON] (а.с.4). З копії паспорта позивачки серії АК 733593, виданого 14 грудня 1999 року вбачається відмітка про реєстрацію припинення шлюбу з [PERSON], після розірвання якого остання залишила прізвище [PERSON] (а.с.3-3з). За життя [PERSON] був власником квартири № 69, що по вул. Київській, 174 у м.Марганці Дніпропетровської області на підставі договору дарування квартири від 09 березня 2004 року (а.с.6), про що свідчить й витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3157211, виданого 24 березня 2004 року (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-КИ № 646141, виданого 10 серпня 2015 року [PERSON] помер 08 серпня 2015 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 542 (а.с.5). Постановою державного нотаріуса Марганецької державної нотаріальної контори від 25 лютого 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на спадкове майно (а.с.8). Відповідно до акту, виданого ММКП «Житлове господарство» 20 квітня 2016 року [PERSON] проживає у квартирі № 69, що по вул. Київській, 174 у м.Марганці Дніпропетровської області без реєстрації у такій з 10 лютого 2015 року та вела спільне господарство разом з [PERSON] до дня його смерті 08 серпня 2015 року, у вказаному житлі проживає по сьогодень (а.с.9), про що й свідчить довідка № 1479 від 25 квітня 2016 року (а.с.10). В матеріалах справи наявні довідки про оплату комунальних послуг, стан заборгованості та договір про надання послуг з утримання будинків і споруд, укладений з [PERSON] на спірну квартиру (а.с.11-16). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права, а у відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою. Положеннями ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним - ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Як вбачається з положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (власності) від спадкодавця до спадкоємців. Крім того, за змістом ст. ст. 1268-1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.3,4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] За даних обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та користування спадковим майном, після смерті батька [PERSON], а саме, квартирою № 69, що по вул. Київській, 174 у м.Марганці Дніпропетровської області. Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, суд не вбачає перешкод для визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом, після смерті її батька [PERSON], померлого 08 серпня 2015 року, на квартиру № 69, що по вул. Київській, 174 у м.Марганці Дніпропетровської області, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що таке не порушує законних прав та інтересів інших осіб. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідачів слід стягнути на користь позивача сплачені ним при зверненні до суду 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved