Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON], про усунення від права на спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] від одиночного колото-різаного поранення шиї з ушкодженням сонної артерії помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина. Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач, як дружина померлого, та відповідач [PERSON] і третя особа [PERSON], які є його доньками. Відповідно до матеріалів кримінального провадження за фактом вбивства [PERSON], у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі - КК України) підозрюється [PERSON], який є співмешканцем відповідача [PERSON] Під час вчинення злочину [PERSON] перебувала в будинку [ADDRESS] в м. Запоріжжі та спокійно спостерігала за тим, як [PERSON] вчиняє неправомірні дії по відношенню до її батьків. Після втечі [PERSON] з місця події, [PERSON] не допомогла батькові [PERSON], який перебував в безпорадному стані, не викликала карету швидкої допомоги, не брала участі в його похованні, на поминальному обіді була в стані алкогольного сп'яніння та поводилася неадекватно. На сьогодні відповідач не бере участі в утриманні могили батька та встановленні пам'ятника, не шанує пам'ять про нього. Позивач вважає, що причиною побиття її та вбивства її чоловіка [PERSON] були попередні події, а саме скандал з боку [PERSON], яка перебувала в нетверезому стані та зателефонувала [PERSON] і попросила допомогти в розправі над батьками. Також [PERSON] залишила свого батька у безпорадному стані. Тому позивач вважає, що наявні передбачені абз. 2 ч. 3, ч.ч. 5, 6 ст. 1224 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) для усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] З наведених підстав просила позовні вимоги задовольнити та судові витрати покласти на відповідача (а.с. 1-2). Відповідач [PERSON], не погоджуючись із позовними вимогами, 24.04.2018 надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначала, що позивач невірно виклала у позові обставини даної справи, а також не надала відповідних доказів таких обставин. Серед іншого, наголошує, що в момент, коли сталося вбивство батька [PERSON] відповідач перебувала за адресою своєї реєстрації, а саме у квартирі [ADDRESS] разом з малолітнім сином [PERSON], і фізично не могла знаходитися в місці, де сталося вбивство. Про вбивство батька відповідач дізналася від своєї знайомої [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], і яка через декілька хвилин після початку бійки зателефонувала відповідачу та повідомила, що у дворі будинку відбувається бійка за участю її батька. Відповідач після цього подзвонила до батька та бабусі свого сина, а саме до [PERSON] та [PERSON] і домовилася із ними, що терміново залишить сина в них. Приблизно о 19:00 год. вона відвела сина та поїхала до батьків. Отже, вона фізично не мала змоги надати батьку допомогу та викликала карету швидкої допомоги. Також відповідач заперечує, що нею були здійснені умисні дії чи бездіяльність, спрямовані на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу батькові. Крім того, в даному випадку підлягає встановленню той факт, що спадкодавець потребував допомоги саме від спадкоємця, і що спадкоємець мав матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. В даній ситуації відповідач не мала можливості надати допомогу батькові, а таку допомогу могла надати позивач та інші особи, які були поряд. Також відповідач заперечує, що вбивству батька передував скандал з її боку, оскільки вона ніколи не просила [PERSON] розправитися із батьками, ніколи не мала умислу на вбивство батька, не є співучасником злочину і не притягалася до кримінальної відповідальності. Дійсно [INFO] вона посварилася із батьком, і батько її вдарив, тоді вона звернулась до Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області з проханням провести профілактичну бесіду. Відповідачем не було вчинено жодних умисних дій (злочину або замаху) щодо свого батька, а тому відсутні підстави для застосування ст. 1224 ЦК України у спірних правовідносинах. Просила в задоволенні позову відмовити (а.с. 31-37). Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Судом проведено такі процесуальні дії по справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.02.2018 цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа - [PERSON], про усунення від права на спадкування, направлено за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (а.с. 21). Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2018 дану цивільну справу прийнято до свого провадження, розпочато підготовче провадження та призначено справу до попереднього судового засідання на 02.05.2018, учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 26). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 03.07.2018 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 20.07.2018, задоволено клопотання позивача про виклик свідка [PERSON], задоволено клопотання відповідача про виклик свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 83). У судовому засіданні 28.09.2018 допитано свідка [PERSON] (а.с. 30-31). У судовому засіданні 21.11.2018 допитано свідка [PERSON] Від допиту свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідач відмовилась. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2018 витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чирви Людмили Анатоліївни засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 99). 04.12.2018 до суду надійшла копія вказаної спадкової справи. В судовому засіданні позивач [PERSON], її представники [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України суд вважав за можливе розглянути справу за її відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, які з'явились в судове засідання, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього, виданим 22.08.2017 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 5565 (а.с. 5). Відповідно до довідки про причину смерті до форми № 106/0 № 2930, причиною смерті [PERSON] було одиночне колото-різане поранення шиї з ушкодженням сонної артерії (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. В силу вимог чч. 1, 2, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги за законом щодо майна померлого [PERSON] є [PERSON] як дружина померлого та його доньки [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до матеріалів спадкової справи №69/2017, заведеної приватним нотаріусом щодо майна померлого [PERSON], [INFO] позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чирви Л.А. із заявою про прийняття спадщини. 11.10.2017 з аналогічною заявою до приватного нотаріуса звернулась відповідач [PERSON] 08.11.2017 до приватного нотаріуса звернулась третя особа [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, всі спадкоємці після смерті [PERSON] своєчасно у встановлений законом строк звернулися із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса. Позивач [PERSON] просить усунути відповідача [PERSON] від права на спадкування з підстав, визначених абз. 2 ч. 3, ч.ч. 5, 6 ст. 1224 ЦК України, оскільки [PERSON] ухилилась від обов'язку утримання та допомоги спадкодавцеві, який перебував у безпорадному стані. Зокрема, позивач вказує, що у той час, коли співмешканець відповідача [PERSON] [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження, відповідач [PERSON] не надала допомогу батькові, не викликала швидку допомогу, а спокійно спостерігала за подіями, крім того, відповідач не брала участі у похованні батька, не доглядала його могилу. Суд не погоджується із доводами позивача [PERSON] та вважає їх такими, що не можуть бути підставою для усунення [PERSON] від права на спадкування, виходячи з наступного. Так, відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Згідно з ч.ч. 5, 6 цієї ж статті за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Отже, позивач в обґрунтування позову посилається на дві самостійні підстави для усунення від права на спадкування, а саме: 1) ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом; 2) ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Разом із тим, у спірних правовідносинах відсутнє рішення суду, яке б встановлювало факти ухилення відповідача від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця. Крім того, матеріали справи не містять доказів, що у відповідача [PERSON] був такий обов'язок по відношенню до свого батька, оскільки відсутні докази, що [PERSON] до настання смерті потребував матеріальної чи іншої допомоги з боку доньки. Слід також зауважити, що і сама позивач [PERSON] пов'язує необхідність усунення [PERSON] від права на спадкування саме із подіями, що передували смерті [PERSON], а також із ненаданням відповідачем допомоги безпосередньо після спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень. Правило ж абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України стосується саме випадків, коли спадкоємець протягом певного часу ухилявся від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, а тому не може розповсюджуватися на ті правовідносини, які виникли між сторонами. Стосовно доводів позивача про наявність підстав для усунення [PERSON] від права на спадкування відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України суд зазначає наступне. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладеного у пункті 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Виходячи з наведеного, правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. На підтвердження своїх доводів про те, що відповідач [PERSON] вчинила дії, що можуть в силу вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України слугувати підставою для усунення її від права на спадкування, позивач посилалась на відносини, що склалися між відповідачем та [PERSON] до його смерті, а також події, які передували спричиненню тілесних ушкоджень [PERSON] з боку [PERSON], зокрема, сварка між [PERSON] та батьком, внаслідок якої [PERSON] подзвонила [PERSON] та попросила розправитися з [PERSON] Крім того, позивач стверджує, що після нанесення [PERSON] тілесних ушкоджень відповідач [PERSON] не надала допомогу батькові, не викликала швидку допомогу тощо. Разом із тим, вищезазначені доводи позивача під час судового розгляду залишилися не підтвердженими належними та допустимими доказами. Так, згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12017080050003683 від [INFO], [PERSON] обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме в умисному вбивстві [PERSON], вчиненому з особливою жорстокістю, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (а.с. 12-13). При цьому, матеріали даної справи не містять вироку, що набрав законної сили, яким би встановлювалися певні факти та обставини, за яких було вчинено злочин, та участь у цих подіях відповідача [PERSON] В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], який є батьком дитини відповідача [PERSON], а також свідок [PERSON], сусідка позивача. Так, свідок [PERSON] підтвердив, що 21 серпня 2018 р. приблизно після 18 години до нього зателефонувала відповідач [PERSON] та сказала, що привезе сина. Приблизно через 10 хвилин вона привезла сина і поїхала до своїх батьків. Повернулась біля 22 години, та повідомила про загибель батька. Відповідач була в шоковому стані. Про те, що [PERSON] проживає із [PERSON] він не знав, [PERSON] ніколи не бачив. Свідок [PERSON] зазначила, що 21 серпня 2018 р. приблизно о 12 годині вона займалася доглядом за квітами на своєму вікні, через яке і побачила, як чоловік декілька разів вдарив ножем [PERSON], а також вдарив ногою позивача [PERSON] Вже після цього приїхала [PERSON], а ще пізніше приїхала швидка допомога та поліція. У дворі сиділи люди, які намагалися допомогти [PERSON] та позивачеві, але [PERSON] помер до приїзду швидкої допомоги. Таким чином, оскільки [PERSON] прибула до батька вже після подій, внаслідок яких настала його смерть, суд доходить висновку про те, що вона не мала реальної можливості надати допомогу батькові. Крім того, відсутні докази і того, що [PERSON] хоча і перебував в безпорадному стані через спричинення йому тілесних ушкоджень, однак потребував допомоги саме від [PERSON] Факт сварки між [PERSON] та батьком, внаслідок якої [PERSON] подзвонила [PERSON] та попросила розправитися з [PERSON], об'єктивного підтвердження в судовому засіданні не знайшов. Також відсутні належні та допустимі докази того факту, що відповідач [PERSON] спостерігала за подіями, внаслідок яких настала смерть батька, оскільки як підтвердили свідки, [PERSON] прибула на місце події вже після вчинення злочину. Наявність неприязних стосунків між відповідачем [PERSON] та її батьком, а також те, що відповідач не брала участі у похованні батька та утриманні його могили, не є підставами для усунення відповідача від права на спадкування, передбаченими ч. 5 ст. 1224 ЦК України. Підсумовуючи викладене, та враховуючи недоведеність [PERSON] факту ухилення [PERSON] від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON], а також того, що спадкодавець перебував у безпорадному стані та потребував допомоги саме [PERSON], суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого позову, з огляду на що доходить висновку про відсутність законних підстав для його задоволення. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати у даній справі розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed