Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 03 травня 2018 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 34. У шлюбі в сторін [INFO] народився син [PERSON] , який проживає з позивачкою. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили взаєморозуміння та повагу, мають різні уявлення про побудову сімейних відносин та ведення спільного господарства. Відповідач не поважає позивачку як жінку та дружину, не рахується з її думкою. Сторони з грудня 2018 р. проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не поєднані спільним побутом, не живуть шлюбним життям. В даний час відповідач проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Внаслідок цього сторони відчужилися один від одного, втратили сімейні цінності, необхідні для спільного проживання. Неодноразові спроби примиритися та відновити сімейні стосунки не дали результату. За таких обставин позивачка вважає, що шлюб існує формально, подальше збереження сім`ї неможливе та суперечить її інтересам, а тому строку для примирення просить не надавати, шлюб розірвати, неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Сторони в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивачка позов підтримує, відповідач позов визнає. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч. 2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено та прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 03 травня 2018 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 34, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 26 лютого 2020 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). У шлюбі в сторін [INFO] народився син [PERSON] , актовий запис № 11 від 04 грудня 2018 р., що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 лютого 2020 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають з грудня 2018 р., не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Враховуючи положення ст.29 ЦК України, ст.160 Сімейного кодексу України, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього сина сторін [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - позивачкою. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», ч.1 ст. 142 ЦПК України, якими передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу позивачка [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 840,80 грн. згідно квитанції № 0.0.1632214979.1 від 27.02.2020 та в розмірі 840,80 грн. згідно квитанції № 0.0.1632214970.1 від 27.02.2020. Враховуючи, що заява відповідача [PERSON] про визнання позову поступила до суду до початку розгляду справи по суті, тому є підстави для повернення позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, в сумі 840,80 грн. Згідно положень ст. 141 ЦПК України суд також вирішує питання про стягнення судових витрат з відповідача. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112-114, 160 Сімейного Кодексу України, ст. 29 ЦК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved