Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] 27 травня 2013 року близько 06 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки «Рено Симбол» р.н. [NUMBER], рухаючись заднім ходом по проїзній частині дороги до будинку № 67 по вул.Медової Печери в м.Львові, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив наїзд на позивача. Згідно з висновком експерта від 28.05.2013 року, позивач отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу функції лівої руки. В процесі судового розгляду кримінального провадження про обвинувачення [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України, останній зобов'язався частково відшкодувати завдану шкоду до 01 березня 2014 року у розмірі 5 000 гривень, що підтверджується його розпискою. Станом на сьогоднішній день відповідач шкоди не відшкодував, а тому, враховуючи вищенаведене, просить позов задоволити, стягнути з відповідача на її користь 5 000 гривень завданої шкоди та судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать телефонограма та довідка про доставку SMS, а тому згідно зі ст.224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а також матеріали кримінального провадження № 12013150030000442, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 12013150030000442 про обвинувачення [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України, [PERSON] 27 травня 2013 року близько 06 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки «Рено Симбол» р.н. [NUMBER], рухаючись заднім ходом по проїзній частині дороги до будинку № 67 по вул.Медової Печери в м.Львові, порушив вимоги Р.1 п.1.5, 1.10, Р.2 п.2.3, Р.10 п.10.1 та п.10.9 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON], котра отримала травму тіла у вигляді закритого перелому лівої плечової кістки та садна на лівій нозі, що відноситься до тілесного ушкодження середньої важкості за ознакою тривалого розладу функції лівої руки, що підтверджено висновком експерта № 199/13 від 28.05.2013 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 27.11.2013 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв'язку з примиренням винного з потерпілою, кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито у зв'язку із звільненням його від кримінальної відповідальності. Згідно з розпискою від 10 листопада 2013 року, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні (а.с.4), [PERSON] зобов'язався відшкодувати [PERSON] завдану шкоду при дорожньо-транспортній пригоді до 01 березня 2014 року у розмірі 5 000 гривень. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1, 2, 5 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог позивача, а тому позов [PERSON] слід задоволити повністю. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 243,60 гривень судового збору.

Outcome: approved