Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] - про стягнення аліментів. Позивач при зверненні до суду мотивує свої вимоги тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09. 07. 2014 року було розірвано. Позивач зазначає, що від шлюбу з відповідачем у сторін народилась дитина, донька [PERSON], [INFO]. Також позивач зазначає, що відповідач після розірвання шлюбу припинив будь-яким чином матеріально утримувати свою доньку, а також не приймає участі у вихованні дитини та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивач зазначає, що донька [PERSON] повністю перебуває на утриманні позивача. В зв'язку із зазначеним позивач просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, направивши до суду замість себе представника, який в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив суд про задоволення заяви. Відповідач в судове засідання не з'явився, направивши замість себе представника, який в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що відповідач до розірвання шлюбу з позивачем добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання доньки, однак після розлучення позивач з малолітньою дитиною спочатку переїхала до батьків в м. Нікополь Дніпропетровської області, а потім переїхала до м. Одеси. Представник відповідача зазначав, що позивач постійно переховувала своє місце проживання в м. Одесі і місце проживання спільної дитини, зустрічаючись з відповідачем на нейтральних територіях та спілкуючись з відповідачем виключно по мобільному телефону або електронною поштою. Також представник відповідача зазначав, що відповідач на даний час, в зв'язку із тяжкою ситуацією в країні не працює, власного бізнесу та матеріальних заощаджень не має, існує за рахунок підтримки батьків, а тому на даний час не здатних надавати дитині постійну матеріальну допомогу в розмірах, які заявлені позивачем в позові. В зв'язку із зазначеним представник відповідача вважає вимоги позивача необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09. 07. 2014 року було розірвано. Встановлено, що від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач при зверненні до суду зазначала, що відповідач після розірвання шлюбу припинив будь-яким чином матеріально утримувати свою доньку, а також не приймає участі у вихованні дитини та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Донька [PERSON] повністю перебуває на утриманні позивача, в зв'язку з чим позивач просила суд про задоволення позову. Представник відповідача заперечуючи проти вимог позивача посилався на те, що відповідач до розірвання шлюбу з позивачем добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання доньки, однак після розлучення позивач з малолітньою дитиною спочатку переїхала до батьків в м. Нікополь Дніпропетровської області, а потім переїхала до м. Одеси. Представник відповідача зазначав, що позивач постійно переховувала своє місце проживання в м. Одесі і місце проживання спільної дитини, зустрічаючись з відповідачем на нейтральних територіях та спілкуючись з відповідачем виключно по мобільному телефону або електронною поштою. Також представник відповідача зазначав, що відповідач на даний час, в зв'язку із тяжкою ситуацією в країні не працює, власного бізнесу та матеріальних заощаджень не має, існує за рахунок підтримки батьків, а тому на даний час не здатних надавати дитині постійну матеріальну допомогу в розмірах, які заявлені позивачем в позові. В зв'язку із зазначеним представник відповідача вважає вимоги позивача необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а відтак вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України. За таких обставин та

Outcome: partial