Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів за минулий час , починаючи з 01.01.2016 року до моменту предявлення позову 02.08.2017 року., покликаючись на те, що від спільного життя у них є двоє дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку відмовляється приймати участь в утриманні та вихованні дітей,у зв'язку з тим, просить постановити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей щомісячно, в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу). Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позов заперечив, зазначивши, що позовні вимоги є безпідставними; позивач не заперечує щодо участі в утриманні дітей і не оспорює розмір аліментів , однак, не згідний оплачувати аліменти за попередній період,оскільки надавав допомогу на утримання дітей,і не ухилявся від своїх батьківських обов»язків. Заслухавши думку учасників судового засідання, зясувавши дійсні обставини справи, перевіривши та оцінивши надані сторонами докази, вважає, що у позові слід відмовити, виходячи із наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; докази є належними та допустимими /ст.ст. 57-59 ЦПК України/. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія І-СГ № 343827, серії І-СГ № 447021 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] пояснив, що діти проживають разом із матір'ю - позивачем [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні; сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі,однак, відповідач є батьком двох спільних дітей ; з лютого 2017р.сторони припинили будь-які стосунки, проживають окремо; і з цього часу батько не надає дітям матеріальної допомоги. Відповідач зобовязаний виконувати обовязки по утриманні дітей, однак допустив невиконання вказаного обовязку, оскільки не бере активної участі в їх утриманні, як в грошовій так і в натуральній формі. Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано. Представник відповідача [PERSON] пояснила, що відповідач не оспорює свого батьківська щодо дітей, не заперечує свого обов»язку щодо їх утримання і постійно надає таку допомогу; пред»явлення даного позову є не більше,чим емоціями позивачки. Відповідно до ст.131 ЦПК України, сторони зобовязані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось - до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.191 Сімейного Кодексу України,аліменти за минулий час можуть бути присуджені,якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача,але не міг їх одержати у зв»язку із ухиленням останнього від їх сплати. Позивачем [PERSON] та її представником [PERSON] суду не представлено жодних доказів щодо ухилення відповідача здійснювати утримання дітей за період з лютого 2017р. по даний час; відсутні відомості про його доходи, стан здоровя, матеріальне становище та про інші обставини, що мають істотне значення. Доводи сторони ґрунтуються на припущеннях , є голослівними. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. Самостійних вимог про стягнення аліментів [PERSON] не подавала; виходячи із принципу диспозитивності \\ ст.11 ЦПК України\\ ,суд виходить із заявлених вимог.

Outcome: dismissed