Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та факту перебування у зареєстрованому шлюбі. В обґрунтування заяви покликається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Вона та дочка померлого [PERSON] вчасно прийняли спадщину після смерті [PERSON] , так як проживають у спадковому будинку і вступили в управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні, заповіту останній за життя не залишив. Будь -який спір щодо спадкового майна у них з дочкою [PERSON] відсутній. При зверненні до нотаріуса із проханням про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] їй було роз`яснено, що згідно поданих документів неможливо встановити факт її перебування у зареєстрованому шлюбі з померлим [PERSON] , оскільки у свідоцтві про укладення шлюбу померлий значиться як [PERSON] . Крім того, приватним нотаріусом їй було повідомлено, що згідно документів, які посвідчують право власності померлого на житловий будинок встановлено, що власником житлового будинку по [ADDRESS] значиться [PERSON] . У зв`язку з цим для заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] їй необхідно звернутись до суду для встановлення факту перебування в зареєстрованому шлюбі разом із померлим на день його смерті та встановлення факту належності померлому правовстановлюючого документа на житловий будинок. Оскільки приватний нотаріус Дубенського міського нотаріального округу Рівненської області Стадійчук О.В. видала їй повідомлення про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вона змушено звернутись до суду для вирішення зазначеного питання. Представник заявника - адвокат Рідченко М.В., згідно поданої заяви, просить розгляд заяви провести без її участі та участі заявника, заявлені вимоги підтримує. Заінтересована особа: [PERSON] в судове засідання не з`явилась, попередньо подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Суд, з`ясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану 13 листопада 2000 року (а.с. 8). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] виданого 24.02.1979 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 24.02.1979 року, прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] (а.с. 7). У свідоцтві про народження серії [NUMBER] зазначено, що [PERSON] народився [INFO] в м.Дубно (а.с. 9). Як свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] . Її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно правовстановлюючого документу на житловий будинок, а саме договору купівлі-продажу житлового будинку від 03.03.1981 покупцем вказано [PERSON] (а.с. 11-15). Як зазначено у довідці №564 від 17.03.2021, [PERSON] був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] до дня своєї смерті [INFO] разом з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] (а.с. 16). У повідомленні приватного нотаріуса Дубенського міського нотаріального округу Рівненської області Стадійчук О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, заявниці роз`яснено, що згідно поданих документів неможливо встановити факт її перебування у зареєстрованому шлюбі з померлим [PERSON] , оскільки у свідоцтві про укладення шлюбу померлий значиться як [PERSON] . Крім того, повідомлено, що згідно документів, які посвідчують право власності померлого на житловий будинок встановлено, що власником житлового будинку по [ADDRESS] значиться [PERSON] . У зв`язку з цим для заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] їй необхідно звернутись до суду для встановлення факту перебування в зареєстрованому шлюбі разом із померлим на день його смерті та встановлення факту належності померлому правовстановлюючого документа на житловий будинок (а.с. 19). Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, норми якого діяли на момент смерті спадкодавця, зазначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 549 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, заявниця вчасно прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до рекомендацій листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статтей 529-531 ЦК УРСР . Згідно до п.п. 4, 6 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистим чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбаченої іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За роз`ясненнями п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття яка зідкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Задовольняючи заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, суд бере до уваги визнання факту заінтересованою особою. Метою встановлення даного факту є необхідність реалізації права на спадщину, отже такий факт породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту належності правовстановлюючого документу, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Outcome: approved