Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулась із заявою про оголошення фізичної особи померлою, заінтересовані особи: [PERSON], Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Київській області, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], проживав у Кіровському районі м. Донецька по вул. Михайлівській, 6. 27 листопада 2014 року він був взятий на облік Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та зареєстрований за адресою: [INFO]. 02 жовтня 2015 року [PERSON] зі своєю дружиною [PERSON] поїхав до м. Донецька. 11 грудня 2015 року [PERSON] помер в своєму будинку за адресою: м. Донецьк, вул. Михайлівська, 6, що підтверджується довідкою про причину смерті, виданою Центром первинної медико-санітарної допомоги № 6 м. донецька. Після смерті [PERSON] заявник зі своїм чоловіком [PERSON] звернулася у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси з метою оформлення свідоцтва про смерть. Проте, в оформленні заяви їм було відмовлено з причин, що медична довідка про причину смерті видана Донецькою Народною Республікою. Жодний державний орган не бере до уваги вищезазначену довідку, за результатами чого останні не можуть належним чином оформити документи про смерть. Оголошення [PERSON] померлим необхідне для оформлення свідоцтва по смерть, оформлення спадщини, та отримання похоронних коштів. Враховуючи викладене, заявник [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 3, 246-250 ЦПК України, ст. ст. 46, 47 ЦК України, просила суд оголосити [PERSON], [INFO], уродженця с. Н.-Миколаївка, Н.-Архангельського району Кіровоградської області, померлим, і день смерті [PERSON], [INFO], вважати 11 грудня 2015 року. У судовому засіданні судом ухвалено залучити в якості заінтересованої особи [PERSON]. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримав і просив її задовольнити. У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] заяву підтримав і просив її задовольнити. У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] заяву підтримала і просила її задовольнити. У судове засідання представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи заінтересована особа повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 16 листопада 1963 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого повторно Відділом РАЦС Сонячногірського району Московської області 15 жовтня 1999 року серії І-ИК № 515477. Як зазначала заявник [PERSON] у поданій заяві, 11 грудня 2015 року [PERSON] помер в своєму будинку за адресою: м. Донецьк, вул. Михайлівська, 6, що підтверджується довідкою про причину смерті, виданою Центром первинної медико-санітарної допомоги № 6 м. Донецька. Також як вказувала заявник [PERSON], після смерті [PERSON] вона зі своїм чоловіком [PERSON] звернулась у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси з метою оформлення свідоцтва про смерть, проте в оформленні заяви було відмовлено з причин, що медична довідка про причину смерті видана Донецькою Народною Республікою. Однак, в обгрунтування вказаних доводів у заяві заявник [PERSON] не надала належних доказів щодо звернення до відповідних державних органів з вказаного питання. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] і заінтересована особа [PERSON] з 19 серпня 1989 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії У-НО № 416250. В своїй заяві заявник [PERSON] просила з посиланням на вимоги ст. ст. 246-250 ЦК України оголосити [PERSON], [INFO], уродженця с. Н.-Миколаївка, Н.-Архангельського району Кіровоградської області померлим і днем його смерті вважати 11 грудня 2015 року. Відповідно до вимог ст. 234 ЦПК України окреме провадження-це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно вимог ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Згідно вимог ст. 46 ЦК України, на яку також посилається заявник у своїй заяві, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,-протягом шести місяців. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв»язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв»язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до вимог ст. 47 ЦК України, на яку також посилається заявник у заяві, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п»яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв»язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Згідно вимог ст. 48 ЦК України якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з»явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до вимог ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, в тому числі, судовий захист цивільного права та інтересу. Суд вважає, що заявник невірно обрав спосіб захисту шляхом звернення до суду з відповідною заявою з посиланням на вимоги ст. ст. 246-250 ЦПК України, ст. ст. 46, 47 ЦК України. А саме в поданій заяві [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою і в судовому засіданні представник заявника та заінтересовані особи стверджували, що [PERSON] дійсно помер у своєму будинку за адресою: м. Донецьк, вул. Михайлівська, 6 і підтверджували свої доводи довідкою про причину смерті, виданою Центром первинної медико-санітарної допомоги № 6 м. Донецька, від 11 грудня 2015 року, в якій причиною смерті вказано атеросклеротична хвороба серця з гіпертонічною хворобою. В зв»язку з цим слід зазначити, що загальною підставою для вирішення питання про оголошення фізичної особи померлою є її відсутність у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Спеціальними строками, які враховуються при розгляді справ про оголошення фізичної особи померлою, в окремих випадках, є шість місяців та два роки. Строк тривалістю у два роки встановлюється для фізичних осіб, які пропали безвісти у зв»язку із воєнними діями. Оголошення фізичної особи померлою грунтується на припущенні факту її смерті. Заявнику ж і заінтересованим особам в даному випадку, як вони зазначили, відомо, що [PERSON] дійсно помер. Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для оголошення [PERSON] померлим і вважати днем його смерті 11 грудня 2015 року. Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою. В поданій заяві заявник [PERSON], яка є дружиною заінтересованої особи [PERSON], зазначала, що оголошення [PERSON] померлим необхідне для оформлення свідоцтва про смерть, оформлення спадщини та отримання похоронних коштів. Однак, у судовому засіданні представник заявника [PERSON] пояснила, що сама заявниця [PERSON] не буде звертатися до нотаріальної контори за оформленням спадщини після смерті [PERSON]. З огляду на викладене, суд зазначає, що правом на звернення до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою наділені особи, які мають перш за все матеріально-правову заінтересованість у справі. Це можуть бути, зокрема, можливі спадкоємці такої особи, кредитори та інші особи, з якими вона перебуває у певних правовідносинах. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Заявником [PERSON] не доведено і не надано суду доказів, в чому порушені її права у звязку із зверненням до суду з даною заявою про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи викладене, у задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed