Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, зазначивши, що в період шлюбу з [PERSON] вони придбали садибу, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, призначену для обслуговування будинку, право власності на які зареєстровано за відповідачем. Після розірвання шлюбу, сторони не дійшли домовленості про поділ нерухомого майна і порядок користування ним. Таким чином, [PERSON] просить винести рішення про визнання будинку № 3 з надвірними будівлями та присадибної земельної ділянки, призначеної для обслуговування житлового будинку, які розташовані по вул.Київській (колишній Радянській) в смт.Ріпки Чернігівської області, спільною сумісною власністю сторін. Крім того, позивач просить визнати за кожною із сторін право власності на ? частину спільно набутого нерухомого майна. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, додатково вказавши, що право власності на майно просить визнати без реального його розподілу та без визначення порядку користування ним. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.10.1992 року по 01.12.2011 року, від якого мають двох дітей. З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2004 року за нотаріально посвідченим договором, [PERSON] придбав житловий будинок № 3 з прибудинковими спорудами, що розташовані по вул.Київській (колишній Радянській), в смт.Ріпки Чернігівської області, а також земельну ділянку, площею 0,067 га., призначену для обслуговування вказаного житлового будинку. Договір купівлі-продажу зареєстровано в Державному реєстрі правочинів, а право власності на нерухоме майно зареєстровано за відповідачем вцілому. Викладене підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів від 15.09.2004 року та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.10.2004 року. Фактичні обставини справи сторонами в судовму засіданні не оспорювались. Згоди щодо поділу майна між сторонами не досягнуто, шлюбний договір між ними не укладався. У відповідності до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог і на підставі поданих ними доказів. Приймаючи до уваги фактичні обставини справи, які сторонами не оспорюються, а також визнання позову відповідачем, яке не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог [PERSON]. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved