Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду до Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, Держави Україна,\~в особі\~Державної казначейської\~служби України, третя особа - [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (уточнена позовна заява від 29.08.2018 року). В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що\~ухвалою Центрально-Міського районного суду від 26.04.2013 року в рамках кримінального провадження накладено арешт на картонну коробку з тютюновими виробами в кількості 7777 пачок різних марок, вилучених при огляді складських приміщень за адресою: [ADDRESS] . Вказані тютюнові вироби позивачка придбала за власні кошти. 26.04.2013 року накладено арешт на вказані вироби, вищезазначені докази було передано на зберігання до камери схову КМУ УМВС України в Дніпропетровській області, прийняв на зберігання їх старшина [PERSON] , який неналежним чином їх зберігав, що спричинило їх часткову втрату та пошкодження. Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16.07.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. Постановою прокуратури м. Кривого Рогу кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 199 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] та [PERSON] складу кримінального правопорушення. Речові докази грошові кошти в сумі 109 грн. 22 коп. та 78 пачок тютюнових виробів повернуто [PERSON] тютюнові вироби з підробленими марками та без марок акцизного збору знищені. [PERSON] просила суд, стягнути з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду в сумі 63308,24 грн., витрати за складання висновку Криворізьким представництво м Дніпропетровської ТПП 1562,44 грн., та висновку експерта 3000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 5645 грн., та моральну шкоду в сумі 10000 грн.\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні сторона позивача підтримала уточнені позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Сторона відповідачів з позовними вимогами не погодились, просили відмовити. Третя особа [PERSON] надав пояснення в судовому засіданні, щодо вирішення справи по суті покладався на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що\~ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26.04.2013 року в рамках кримінального провадження накладено арешт на картонну коробку з тютюновими виробами в кількості 7777 пачок різних марок, як з акцизними марками так і без акцизних марок та передано на зберігання до камери схову КМУ УМВС України в Дніпропетровській області. 30.04.2013 року слідчий СВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Федотов Д.В. передав, а старшина обслуговуючого персоналу, підпорядкованого сектору ресурсного забезпечення\~\~ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] .В. прийняв вищезазначені докази у кримінальному провадженні № 12013040230000150, а саме 24 пакети з тютюновими виробами на зберігання до камери схову речових доказів, який помістив дані пакети до необладнаного належним чином приміщення, що в подальшому спричинило їх часткову втрату. Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16.07.2014 року [PERSON] засуджений за ст. 388 ч.1КК України. Постановою від 28.10.2013 року кримінальне провадження відносно [PERSON] закрите, згідно зазначеної постанови, речові докази - 78 пачок тютюнових виробів марки «Вінстон» передати [PERSON] , а речові докази - тютюнові вироби з підробленими марками акцизного збору та без марок акцизного збору підлягають знищенню ( утилізації). Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ- 8 /68 від 12.06.2015 року 1 пачка сигарет «Вінстон» коштує 10,32 грн., а 78 пачок вказаних сигарет, які до теперішнього часу не повернуті [PERSON] коштують 804, 96 грн. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 5 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~27\~березня 1992\~року №\~6\~«Про практику\~розгляду судами\~цивільних справ\~за позовами\~про відшкодування\~шкоди» з подальшими змінами, при розгляді справ про відшкодування шкоди за ст.\~441\~ЦК УРСР суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст.440\~ЦКУРСР (аналогічна ст.1166 ЦК України), відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, заходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації. Порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду визначений Інструкцією, яка затверджена спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010р. № 51/401/649/471/23/125. Пунктами 6, 7, 8, 86 Інструкції передбачено, що для вилучення об`єктів, застосування яких потребує певних навиків, точної фіксації їх якісних характеристик, індивідуальних ознак та визначення вартості, залучаються відповідні спеціалісти. У необхідних випадках виявлення та вилучення предметів, цінностей та документів фіксується фотозйомкою, відеозаписом та іншими науково-технічними засобами. У протоколі перераховуються всі предмети, які вилучаються, та щодо кожного такого предмета повинні бути вказані точне найменування, кількість, міра, вага, серія і номер, інші відмінні індивідуалізуючі ознаки, а також місце, де відповідний об`єкт був виявлений. Про вилучення майна, на яке для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації накладено арешт, складається окремий протокол, у порядку, передбаченому чинним кримінально-процесуальним законодавством. При цьому все майно, яке вилучається\~\~ (описується),\~\~ також\~\~ має\~\~ бути перераховане із зазначенням вищевказаних відмінних індивідуалізуючих ознак кожного предмету. Виходячи з обставин справи, слідчий, працівник органу дізнання, прокурор можуть вилучити частину об`єкта, на якому знаходяться або можуть знаходитися сліди (мікросліди), які мають відношення до розслідуваної справи, якщо немає можливості вилучити об`єкт у цілому. При цьому вони зобов`язані запобігати пошкодженню предметів, які належать потерпілим та іншим особам, а в разі неминучості\~\~ пошкодження\~\~ вживати заходів щодо відшкодування заподіяної громадянам шкоди. У випадку виникнення спору про розмір відшкодування він вирішується у порядку цивільного судочинства. У разі пошкодження, втрати вилучених речових доказів, цінностей та іншого майна заподіяні їх власникам збитки підлягають відшкодуванню на підставі Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04.03.1996р. № 6/5/3/41. Незабезпечення належного обліку та умов зберігання, передачі речових доказів, цінностей та іншого майна, яке спричинило їх втрату, пошкодження, є підставою для притягнення до передбаченої законом відповідальності осіб, з вини яких настали вказані наслідки. Згідно ч. 11 п. 14 наведеного Положення, у випадках, коли майно було знищене, втрачене або пошкоджене під час знаходження у розпорядженні органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури\~\~ чи\~\~ суду, з вимогою про відшкодування вартості майна громадянин має право звернутися до цих органів, а якщо неможливість повернення майна в натурі виникла після передачі його фінансовому органу, вимога пред`являється до цього органу. Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі по тексту Закону) право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Як вбачається з матеріалів справи, 30.04.2013 року слідчий СВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] Д.В. передав, а старшина обслуговуючого персоналу, підпорядкованого сектору ресурсного забезпечення Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] прийняв вищезазначені докази у кримінальному провадженні № 12013040230000150, а саме 24 пакети з тютюновими виробами на зберігання до камери схову речових доказів, який помістив дані пакети до необладнаного належним чином приміщення, , що в подальшому спричинило їх часткову втрату. Відповідно до постанови прокуратури м. Кривого Рогу від 28.10.2013 року, кримінальне провадження № 12013040230000150 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 199 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] та [PERSON] складу кримінального правопорушення. Зазначеною постановою речові докази грошові кошти в сумі 109 грн. 22 коп. та 78 пачок тютюнових виробів марки «Winston» вирішено повернути [PERSON] тютюнові вироби з підробленими марками та без марок акцизного збору знищити. Зазначена постанова не оскаржена. До теперішнього часу тютюнові вироби марки «Winston» в кількості 78 штук [PERSON] не повернуто. За таких обставин, на користь позивачки підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 804 грн., 96 коп. за\~тютюнові вироби, які не були повернуті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями\~\~ органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування шкоди (у тому числі моральної) здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. За висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішенні від 03 жовтня 2001 року № 12-рп/2001\~(справа про відшкодування шкоди державою),\~структура бюджетної класифікації України у функціональній структурі видатків України не передбачає видатків (коштів) на відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю судів та правоохоронних органів, за рахунок видатків на їх утримання.\~Конституція України гарантує громадянам у таких випадках право на відшкодування шкоди за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання цих органів. У зв`язку з викладеним, суд доходить до висновку про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди з відповідача-2 Держави Україна,в особі Державної казначейської служби України. За змістом ч. ч. 1, 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною\~Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно із ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною\~Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Відповідно до п. 1-1 ст. 2 Закону України «Про\~порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів. Частиною 5 статті 4 Закону України «Про\~порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно роз`яснень викладених в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У зв`язку з викладеним, враховуючи вищевказані мотиви та обґрунтування суду, слід дійти висновку про необхідність стягнення з відповідача-2 на користь позивачки моральну шкоду,

Outcome: partial