Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що 05.03.2001 року помер батько [PERSON]. Після його смерті залишилось майно, а сме земельні ділянки загальною площею 2,6241 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області. 06.07.2001 року померла мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,3287 га., розташованих на території [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті батьків, однак не може юридично оформити прийняття такої, оскільки відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та через помилку в написанні імені матері у різних правовстановлюючих документах. У відділі Держгеокадастру у Буському районі у видачі дублікату такого відмовлено, мотивуючи що згідно чинного законодавства, не передбачено видачі дублікату державного акту на право приватної власності на землю. Просить суд визнати за нею таке право. [PERSON], до початку судового засідання, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області, представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Буському районі, в судове засідання не зявилися, подали листи з проханням справу слухати у їх відсутності, заперечень проти позову не мають. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представника третьої особи, суд у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії І-СГ № 227934, виданим [PERSON] сільською радою Буського району Львівської області 06.03.2001 року, підтверджується факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 07. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з земельних ділянок № 1 площею 1,8874 га., № 2 площею 0,7368 га., загальною площею 2,6241 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території [PERSON] сільської ради, та належали спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії ІV-ЛВ № 073852 від 16.03.2000 р., реєстровий № 7535, виданого на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 06.03.2000 року № 111. Після смерті останнього, фактично прийняла спадщину його дружина [PERSON], однак, за життя, не оформила юридично прийняття такої. Свідоцтвом серії І-СГ № 195795, виданим [PERSON] сільською радою Буського району Львівської області 09.07.2001 року, підтверджується факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 18. Останній на праві власності належали земельні ділянки № 1 площею 1,8875 га., № 2 площею 1,4412 га., загальною площею 3,3287 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території [PERSON] сільської ради (Державний акт на право приватної власності на землю Серії ІV-ЛВ № 073853 від 16.03.2000 р., реєстровий № 7536, виданого на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 06.03.2000 року № 111). Згідно довідки [PERSON] сільської ради № 209 від 22.03.2017 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка померла 06.07.2001 року, одна і та ж особа, іншої такої на території [PERSON] сільської ради не було зареєстровано. Згідно заповіту від 04.07.2001 року, посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської ради [PERSON] за реєстровим № 80, [PERSON] в се своє майно заповіла позивачці. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично вступила у володіння і розпорядження спадковим майном, несе витрати по його утриманню. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Оскільки земельні ділянки належали матері позивачки, після її смерті переходять до позивача, спадкоємця померлої, яка фактично прийняла спадщину. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач набула права власності на земельні ділянки на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved