Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей з [PERSON], посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1999 року і мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними не розірвано, але відповідач з квітня 2017 року залишив сімю та проживає окремо. Матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у їх житті не приймає. Вона працює, отримує постійну заробітну плату, але її доходів не вистачає на утримання двох дітей. Відповідач працює, отримує високу заробітну плату, а тому має можливість сплачувати аліменти на дітей. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у сумі 4000 гривень. Під час судового розгляду позивач змінила позовні вимоги, та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно. Представник відповідача в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, суд приходить до такого. Судом встановлено,\~що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5, 6). Діти проживають разом з матірю і знаходиться на її утриманні (а.с.11). Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Стаття 27\~Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991, та положення Декларації прав дитини\~регламентують,\~що інтереси дитини необхідно\~забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути\~серед тих, хто\~першим одержує\~захист і допомогу. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно, невиконання зазначеного обовязку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Як встановлено судом, на час розгляду справи сторони проживають окремо, діти проживають разом з матірю, домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, а, отже, аліменти підлягають стягненню з відповідача в порядку ст.181 Сімейного Кодексу України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що позовні вимоги визнані представником відповідача, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог\~відповідно до вимог ст.174 ЦПК України. Відповідно зі ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 11 липня 2017 року дня звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів. Також, відповідно до п.1 ст.367 ЦПК України, належить допустити негайне виконання рішення\~\~в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved