Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває з відповідачем в незареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них, [INFO] року народився син [PERSON]. На даний час відповідач із сім'єю не проживає, відбуває покарання у місцях позбавлення волі за вироком суду. Син проживає з нею і знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач звернулась до суду з позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 25% частки від доходів відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і досягнення сином повноліття та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, за обставин, викладених в позові, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечив щодо стягнення аліментів на утримання дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що у сторін, які перебувають у незареєстрованому шлюбі [INFO] року народився син [PERSON], батьком якого є відповідач [PERSON] (а.с.2). Відповідно до довідки, виданої Тростянецькою селищною радою Вінницької області №2352 від 22.09.2015 року син [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю [PERSON] (а.с.3). Вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 06.08.2013 року [PERSON] засуджено за ч.3 ст. 286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі (а.с.15-17). Згідно повідомлення Машівської виправної колонії ДПтСУ в Полтавській області (№9) №2/4320 від 12.12.2013 року [PERSON], 10.12.2013 року прибув до Машівської виправної колонії №9 для відбування строку покарання (а.с.10). Відповідач не проживає з позивачем однією сім'єю, відбуває покарання за вироком суду, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язку утримувати дитину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є істотною обставиною. Позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 25% частки від доходів відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і досягнення сином повноліття. Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей відповідного віку встановлений починаючи з 1 січня в розмірі 1 286,00 грн., починаючи з 1 грудня в розмірі 1 445,00 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 року «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). В судовому засідання встановлено, та не заперечується сторонами, що відповідач відбуває покарання за вироком суду в Машівській виправній колонії (№9), інших утриманців немає, стягнень по виконавчих листах також, має задовільний стан здоров'я. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання дитини щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частки від його доходу, щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і до досягнення сином повноліття і саме такий розмір аліментів не суперечитиме як інтересам дитини, так і відповідача. Покладення судом на відповідача обов'язку надавати на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, відповідає вимогам закону і враховує найвищі інтереси дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved