Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 08.06.1988 року житловий будинок з приналежними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS], належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого був [PERSON], батько позивачки. У відповідності до технічної документації житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 90,9 м. кв, житловою площею 59,0 м.кв, літньої кухні, стайні, навісу, курника, вбиральні, криниці та огорожі. [PERSON] помер [INFO]. При житті, 23 січня 2017 року [PERSON] зробив письмове розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно заповів позивачці; заповіт зареєстрований в реєстрі за № 1. Згідно виданої Топорівською сільською радою довідки № 762, у спадковому господарстві на час смерті [PERSON] були зареєстровані та проживали: [PERSON], 1986 р.н., [PERSON], 1980 р.н., [PERSON], 2007 р.н., та [PERSON], 2010 р.н. З метою реалізації свого спадкового права позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про оформлення документів на спадкове майно за заповітом, до якого входить будинковолодіння по [ADDRESS]. Постановою від 23.03.2018 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька у зв'язку з реєстрацією спадкового господарства, як колгоспного двору. Згідно Витягу з погосподарської книги № 5-6 (особовий рахунок № [NUMBER]) Топорівської сільської ради станом на 15.04.1991р. у спадковому господарстві були зареєстровані та проживали: [PERSON], 1940 р.н., [PERSON], 1947 р.н., та [PERSON], 1986 р.н., позивачка. З приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору ніхто не звертався. Мати позивачки, [PERSON], подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини по закону. Позивачка з часу народження проживала з спадкодавцем однією сім'єю, завжди приймала участь у веденні господарства та його обслуговуванні, несе витрати по утриманню будинковолодіння в належному стані, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію на будинок за власні кошти, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через його реєстрацію як колгоспного двору. Відповідно до Звіту про оцінку житлового будинку, складеного ФОП [PERSON], ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 125 872 грн. В підготовчому засіданні позивачка позов підтримала з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Пояснила, що після смерті тата [PERSON] вона прийняла спадщину, отримала свідоцтво про право на спадщину на належні батькові земельні паї. А оформити в нотаріуса спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] не може у зв'язку з тим, що згаданий житловий будинок відносився до колгоспного двору. На даний час в в спадковому житловому будинку проживає позивачка, її чоловік, діти та її мама [PERSON] Відповідачка [PERSON] в підготовчому засіданні повністю визнала позов, не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог дочки [PERSON] Ствердила, що вона подавала нотаріусу заяву про те, що не претендує на одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], і що відмовляється від частки в спільному майні подружжя. Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачі визнаєють позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 15 липня 1988р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 110 від 08 червня 1988 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] - дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 258 від 04.05.2018 року, виданою виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області підтверджується, що [ADDRESS] переіменована на [ADDRESS]. Копією довідки № 809, виданої 04.07.2017 року виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що станом на 15.04.1991 року в господарстві по [ADDRESS] згідно погосподарської книги № 5-6, особовий рахунок № [NUMBER], були зареєстровані: [PERSON], 1940 р.н., [PERSON], 1947 р.н., та [PERSON], 1986 р.н. За заповітом, посвідченим 23 січня 2017 р. секретарем Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], житель с. Топорівці, все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право, - заповів [PERSON], [INFO]; заповіт зареєстровано в реєстрі за № 1. [PERSON] помер [INFO] у віці 76 років в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10 від [INFO]., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] виконкомом Топорівської сільської ради. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] на день смерті ([INFO].) був зареєстрований та проживав по [ADDRESS], разом з ним були зареєстровані: дочка [PERSON], 1986 р.н., зять [PERSON], 1980 р.н., онука [PERSON], 2005 р.н., онук [PERSON], 2007 р.н., онука [PERSON], 2010 р.н., що стверджується копією довідки № 762, виданої 15.06.2017 року Топорівською сільською радою. Про те, що відповідачка [PERSON] є дружиною [PERSON], свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 22.10.1964 р. сіль ЗАГС с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області актовий запис № 30. Те, що [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] стверджується копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12.04.1986 року виконкомом Торговицької сільської ради, та свідоцтва про шлюб серїі [NUMBER], виданого 16.02.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції, актовий запис за № 9 від 06.11.2004 р. в книзі реєстрації шлюбів Топорівської сільської ради, згідно з яким [PERSON] при реєстрації шлюбу змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». [PERSON], 1947\~ року народження, як непрацездатна вдова спадкодавця [PERSON] за законом, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, є спадкоємцем, яка має право на обов'язкову частку у спадщині. 23 серпня 2017 року [PERSON] подала до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. заяву про відмову від одержання обов'язкової частки у спадщині після смерті чоловіка [PERSON]. Отже, [PERSON], дочка спадкодавця, прийняла спадщину за заповітом після смерті свого батька [PERSON]. Відповідно до положень ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка, як спадкоємець за заповітом, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернулася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1296 ЦК України. Копією спадкової справи № 75/2017, наданою суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Стефарак Н.Я., стверджено, що позивачка [PERSON] 04 липня 2017р. подала до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON]. Витягом № 48277751 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданим 04.07.2017 року приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. стверджено, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON], дата смерті - [INFO]., номер спадкової справи у Спадковому реєстрі 60877905, номер у нотаріуса 75/2017. Копіями Свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданими 07.12.2017 року приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. доводиться, що позивачка прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] - чотири земельні ділянки, розташовані на території Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площами: 0,0500 га, 0,0611 га, 0,1097 га, 0,2197 га Витягами № 50184032, № 50184205, № 50184550, № 50184712 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданими 07.12.2017 року приватним нотаріусом підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційні записи про реєстрацію видачі свідоцтв про право на спадщину спадкодавця [PERSON] До спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS]. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8330 від 27.11.2017р. стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 394 право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (гол. колг. двору) на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 15.07.1988р. на підставі рішення цього ж виконкому № 110 від 08.06.1988р. З технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1977 р., інші господарські будівлі збудовані в 1967 році. Згідно Звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 90,9 кв.м), складеного ФОП [PERSON], ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] станом на 20.04.2018 року становить 125 872 грн. Постановою приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу від 23.03 2018 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], з посиланням на те, що домоволодіння належало колгоспному двору, де головою двору був [PERSON], проте частка померлого в даному житловому будинку конкретно не визначена. Після смерті батька позивачка користується цим житловим будинком, про що ствердила в судовому засіданні. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачка позов визнає, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003р.),

Outcome: approved