Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що з 22.09.1989 року до жовтня 2006 року вона та [PERSON], який помер [INFO] року, спочатку перебували у зареєстрованому шлюбі, а з жовтня 2006 року по жовтень 2010 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, разом виховували своїх дітей, вели спільне господарство, під час шлюбу 15.09.1998 року укладаючи правочин купівлі-продажу, який було оформлено під виглядом договору дарування, подружжя на спільні кошти придбало у [PERSON], від імені якої виступала [PERSON], 57/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується власноручною розпискою [PERSON] від 15.09.1998 року., було укладено договір купівлі-продажу саме під виглядом договору дарування, мотивуючи це тим, що при оформлені такого договору не виникне труднощів в оформленні документів на відчуження, та на депозитних рахунках її чоловіка [PERSON] в ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Мегабанк» в період з 2001 року по 2012 рік акумулювались їх спільні грошові кошти в валюті та гривнях. Просить визнати спірний договір дарування удаваним, встановивши, що фактично сторонами укладено договір купівлі-продажу 57/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], визнати сумісно нажитим майном подружжя 70/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], оскільки згідно рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 19.12.2008 року між співвласниками вказаного домоволодіння здійснено реальний його розподіл та [PERSON] у власність було виділено 70/100 частин вказаного домоволодіння, право власності на які померлим під час життя не було зареєстровано, визнати за нею право власності на 35/100 частин спірної частини домоволодіння набуті в шлюбі як частку у спільній сумісній власності подружжя, встановити факт проживання її та померлого [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2006 року по жовтень 2010 року, визнати грошові вклади й нараховані проценти в ПАТ КБ «Приватбанк» і ПАТ «Мегабанк» сумісно нажитим майном, виділивши їй у власність ? частину вказаних грошових коштів. Просила поновити строк звернення до суду. В судовому засіданні позивач та її представник уточнили заявлені вимоги позивача в частині визнання грошових вкладів й нарахованих процентів в ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Мегабанк» сумісно нажитим майном та їх поділ і визнання права власності на ? частину грошових вкладів й нарахованих процентів та за підставами вказаними у позові остаточно просили визнати грошові вклади в ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунках [PERSON], а саме: рахунок [NUMBER] - залишок 318,12 доларів США, рахунок [NUMBER] - залишок 64,50 доларів США, рахунок [NUMBER] - залишок 268,72 доларів США, рахунок [NUMBER] - залишок 50 777, 41 грн., рахунок [NUMBER] - залишок 11 916,17 доларів США, рахунок [NUMBER] - залишок 3 839,81 доларів США, рахунок [NUMBER] - залишок 1 931, 67 доларів США, рахунок [NUMBER] - залишок 745,76 Євро, рахунок [NUMBER] - залишок 3 304,02 доларів США, рахунок [NUMBER] - залишок 1 113,26 доларів США, на загальну суму 22 801,27 доларів США та 745,76 Євро, сумісно нажитим майном, розподілити та визнати за позивачем право власності на ? частину зазначених грошових сум та визнати грошовий вклад по депозитному договору № 468 від 05.03.2012 року рахунок [NUMBER] та нараховані проценти в ПАТ «Мегабанк», вкладник [PERSON], сумісно нажитим майном, розподілити вклад у сумі 180 000 грн. 00 коп. і нараховані проценти і визнати за позивачем право власності на ? частину зазначеного вкладу та нарахованих процентів, решту вимог позивача підтримали за підставами вказаними у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представники в судовому засіданні уточнені вимоги позивача не визнали та просили відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх необґрунтованість, оскільки позивачем не доведено волевиявлення сторін при укладенні договору дарування оспорюваної частини домоволодіння на встановлення інших правовідносин, а саме купівлі-продажу, факт проживання позивача та померлого [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2006 року по жовтень 2010 року та ведення ними спільного господарства у цей період, наявності на момент розгляду справи майна подружжя, яке підлягає розподілу, так як оспорювана частина домоволодіння та грошові вклади у ПАТ КБ «Приватбанк» й ПАТ «Мегабанк» було особистим майном померлого [PERSON] й на даний час спадковою масою, право на отримання якої прийнято спадкоємцями померлого - відповідачами по справі [PERSON], [PERSON]та [PERSON] та у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду з вказаними вимогами просили застосувати строк давності. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні просив вимоги позивача задовольнити. Представник третьої особи - Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні вимог позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, посилаючись на похилий вік та стан здоров'я, при цьому пояснила, що ніяких грошей не отримувала і розписку з приводу отримання нею грошей при укладенні угоди договору дарування 57/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] вона ніколи не писала, позивача [PERSON] не знає. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Живцова Надія Миколаївна в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи - Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи № 4774, матеріали спадкової справи № 05/2013, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобов'язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.09.1989 року згідно свідоцтва про укладення шлюбу виданого 22.09.1989 року міським відділом РАГС м. Херсона, який розірвано 02.10.2006 року, що підтверджується рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 02.10.2006 року, ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 21.04.2011 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого 05.04.2011 року відділом ДРАЦС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні. Від шлюбу мають двох дітей, відповідачів по справі - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується їх свідоцтвами про народження. Відповідач по справі [PERSON] є донькою [PERSON] та матір'ю якої є [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 02.01.2013 року [PERSON] помер [INFO] року. 15.09.1998 року між [PERSON] та [PERSON], від імені якої діяла [PERSON], укладено договір дарування 57/100 частини домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], згідно з яким вказана частина домоволодіння була передана [PERSON] в дар [PERSON] та на час смерті він був власником 57/100 частини вказаного домоволодіння. Згідно рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 19.12.2008 року між співвласниками домоволодіння [ADDRESS] - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] здійснено реальний його розподіл та визначено порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS], згідно якого [PERSON] виділено у власність з вказаного домоволодіння житловий будинок літ. «А», прибудову літ. «а», ганок, сарай літ.»Ж», навіс літ. «З», огорожа № 1, ворота №2, вартістю 58088 грн., що становить 70/100 частин домоволодіння, [PERSON] виділено у власність житловий будинок літ. «В», житлову прибудову літ. «В», прибудову літ. «в-1», хвіртку № 3 загального користування з [PERSON], вартістю 11802 грн., що становить 14/100 частин домоволодіння й [PERSON] виділено у власність житловий будинок літ. «Б», літню кухню літ. «Д», хвіртку загального користування з [PERSON], вартістю 12619 грн., що становить 16/100 частин домоволодіння, які [PERSON] оформлені належним чином, а [PERSON] та [PERSON] право власності на вказані частки домоволодіння не зареєстровані до теперішнього часу, що підтверджується матеріалами інвентарної справи № 4774. 19.02.2013 року відповідачами [PERSON] та [PERSON] та 23.02.2013 року відповідачем [PERSON] особисто подано до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Живцової Надії Миколаївни заяви про прийняття спадщини після смерті їх батька [PERSON], який помер [INFO] року, як спадкоємці за законом першої черги, на підставі яких заведено спадкову справу № 05/2013 до майна померлого, інші спадкоємці відсутні. Вказані обставини підтверджуються поясненнями осіб, які приймають участь у справі, свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON], матеріалами справи, матеріалами інвентарної справи № 4774, матеріалами спадкової справи № 05/2013 та ніким не заперечуються. Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі соціального, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. Згідно пункту 5 частини 2 ст. 234 і 256 ЦПК України, роз'яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. При наявності спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження встановлення факту і вирішення спору про право розглядається в позовному провадженню. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від доходу подружжя, в разі поважної причини відсутності самостійного заробітку у одного з подружжя. Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Тоді як ст. 60 СК України презюмує, що майно набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.ст. 69-71 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу, та у разі поділу майна частки подружжя є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно частини 2 статті 58 ЦК Української РСР 1963 року, угода є удаваною, якщо укладаючи її, сторони свідомо приховували укладення іншої угоди. Удавана угода своєю формою прикриває реальну угоду, яку мали на меті укласти сторони. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року (зі змінами від 25.05.1998 року), встановивши, що угода укладена з метою приховати іншу угоду, суд відповідно до ч.2 ст. 58 ЦК визнає, що сторонами укладена та угода, яку вони дійсно мали на увазі. У тому разі, коли така угода суперечить законові, суд постановляє рішення про визнання недійсною укладеної сторонами угоди із застосуванням наслідків, передбачених для недійсності угоди, яку вони мали на увазі. Згідно п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року, за удаваним правочином (ст. 235 ЦК України, яка є аналогічною ч.2 ст.58 ЦК УРСР 1963 року) сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. З наведеного вбачається, що для визнання правочину удаваним суду слід установити, що обидві сторони діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди. Наміру однієї сторони на укладення удаваної угоди недостатньо. Отже для визнання договору дарування удаваним суду слід установити, що обидві сторони договору діяли свідомо, приховуючи, що між ними укладено договір купівлі-продажу, а їх дії буди направлені на приховання справжньої волі, досягнення інших правових наслідків та отримання якоїсь особистої користі. Оскільки головним елементом угоди є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору дарування та з'ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме. Як встановлено в судовому засіданні, з 22.09.1989року до жовтня 2006 року позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер [INFO] року, від шлюбу мають двох дітей, відповідачів по справі - [PERSON] та [PERSON], шлюб розірвано 02.10.2006 року згідно рішення Суворовського районного суду м. Херсона, після розірвання їх шлюбу [PERSON] та померлий [PERSON] у шлюбі з іншими особами не перебували. Під час шлюбу з [PERSON], померлий [PERSON] від [PERSON] отримав у дар 57/100 частини домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], його частка у вказаному домоволодінні змінилась на 70/100 частини домоволодіння згідно рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 19.12.2008 року у порядку розподілу домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] між його співвласниками, а саме - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], й ця частина зазначеного домоволодіння [PERSON] під час його життя в органах державної реєстрації не оформлена, що підтверджується матеріалами справи та ніким не заперечується. Також в судовому засіданні встановлено, з пояснень відповідача [PERSON] та її представників, свідків [PERSON] та [PERSON], з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] згідно свідоцтва № 33 про право приватної власності на житловий будинок від 24.05.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Суворовської районної Ради народних депутатів від 08.04.1988 року № 140 належало на праві особистої приватної власності 47/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], відчуження якої було ним здійснено 28.07.1995 року й придбано згідно договору купівлі-продажу від 08.08.1995 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу, [PERSON] за р. № 516 - квартиру [ADDRESS], відчуження якої було здійснено ним 24.09.1997 року, та згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.10.1996 року, посвідченого третьою Херсонською держнотконторою за р. № 1-3295 [PERSON] також належав житловий будинок [ADDRESS], відчуження якого було ним здійснено 05.03.1998 року та отримані від реалізації грошові кошти були особистими грошовими коштами, які [PERSON] мав можливість покласти на депозитні рахунки банків як строкові банківські вклади, оскільки придбання майна за вказаний період не відбулося, і вказані обставини позивачем фактично не оспорюються. Згідно довідок ПАТ КБ «Приватбанк» від 15.10.2013 року за № 30.1.0.0/2-20131001/0884, від 15.11.2013 року за № 30.1.0.0/2-20131001/0884, від 19.11.2013 року й від 19.12.2013 року за № 30.1.0.0/2-20131001/0884, договори банківських вкладів (депозитів) між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» за період з 2001 року по 2005 рік не укладались, договори банківських вкладів (депозитів), укладених між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» за період з 2005 року по 2012 рік не пролонговувались та їх термін дії закінчився, на відкритих рахунках [PERSON] в ПАТ КБ «Приватбанк» згідно депозитних договорів загальна сума залишку вкладів та процентів станом на 19.11.2013 року становить 22 756, 27 доларів США, 50 777 грн. 41 коп. та 745,76 Євро, а саме: рахунок [NUMBER] - залишок 318,12 доларів США, рахунок [NUMBER] - залишок 64,50 доларів США, рахунок [NUMBER] - залишок 268,72 доларів США, рахунок [NUMBER] - залишок 50 777, 41 грн., рахунок [NUMBER] - залишок 11 916,17 доларів США, рахунок [NUMBER] - залишок 3 839,81 доларів США, рахунок [NUMBER] - залишок 1 931, 67 доларів США, рахунок [NUMBER] - залишок 745,76 Євро, рахунок [NUMBER] - залишок 3 304,02 доларів США, рахунок [NUMBER] - залишок 1 113,26 доларів США. Згідно довідок ПАТ «Мегабанк» від 09.08.2013 року за № 01-1354 й від 11.10.2013 року за № 05-1661, договори банківських вкладів (депозитів), укладених між [PERSON] та ПАТ «Мегабанк» за період з 2005 року по 2010 рік не пролонговувались та їх термін дії закінчився, з 2011 року по 2012 рік в Херсонському відділенні ЦРВ ПАТ «Мегабанк» на ім'я [PERSON] відкриті рахунки згідно депозитного договору № 468 від 05.03.2012 року: № [NUMBER] - сума вкладу залишку станом на 11.10.2013 року становить 180 000 грн. 00 коп. й № [NUMBER] - сума залишку процентів станом на 11.10.2013 року становить 8 771 грн. 21 коп. За таких обставин, вимоги позивача в частині визнання удаваним договору дарування 57/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], укладеного між [PERSON], від імені якої діяла [PERSON] та померлим [PERSON], встановивши, що фактично сторонами укладено договір купівлі-продажу 57/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], не підлягають задоволенню судом, оскільки позивачем не доведено волю обох сторін в удаваному правочині спрямованої на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені договором дарування, у тому числі договір купівлі-продажу, а саме волевиявлення обдарованого - померлого [PERSON] та дарувальника [PERSON], вимоги до якої позивачем не заявлено взагалі, й не надано жодного беззаперечного та достовірного доказу на підтвердження цього, у тому числі оригіналу розписки про отримання коштів, у зв'язку з чим не можуть бути задоволені й інші вимоги позивача про визнання сумісно нажитим майном подружжя 70/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та визнання за позивачем права власності на 35/100 частин спірної частини вказаного домоволодіння набуті в шлюбі як частку у спільній сумісній власності подружжя. Посилання позивача на покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], як докази на підтвердження того, що фактично 22.09.1998 року між померлим [PERSON] та [PERSON], від імені якої діяла [PERSON], було укладено не договір дарування а договір купівлі-продажу 57/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані встановленими у судовому засіданні обставинами, оскільки вказані свідки не були присутніми при укладенні оспорюваної угоди та свідками передачі грошових коштів. Вимоги позивача в частині встановлення факту проживання позивача з померлим [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2006 року по жовтень 2010 року, не підлягають задоволенню судом, оскільки позивачем не доведено факт спільного проживання позивача з померлим [PERSON] у період з жовтня 2006 року по жовтень 2010 року, їх взаємні права та обов'язки притаманні подружжю, ведення ними спільного господарства, наявності у них спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї й не надано жодного доказу на підтвердження цього. Посилання позивача на покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як докази на підтвердження цього факту, не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані встановленими у судовому засіданні обставинами, оскільки покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтверджують лише факт тривалого знайомства з позивачем [PERSON] та померлим [PERSON] та не є належними доказами для встановлення факту спільного проживання позивача та померлого як подружжя, ведення ними спільного господарства, наявності у них спільного бюджету. Крім того показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні фактично підтверджено, що з серпня 2006 року місце проживання позивача [PERSON] зареєстровано за іншою адресою в квартирі її батьків, у період з жовтня 2006 року по жовтень 2010 року позивач та померлий [PERSON] не вели спільне господарство, спільного бюджету не мали, спільні витрати не проводили, ніякого майна в інтересах сім'ї не придбавали, з приводу чого, між ними постійно виникали сварки, а показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтверджено їх окреме проживання з жовтня 2006 року по жовтень 2010 року. При цьому, посилання відповідача [PERSON] на покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про відсутність спільного проживання як чоловіка та дружини після розірвання шлюбу, як на докази по справі, не приймаються судом до уваги, оскільки обставини, на які посилається відповідач [PERSON] відомі зазначеним свідкам зі слів інших осіб. Що стосується вимог позивача в частині визнання грошових вкладів й нарахованих процентів сумісно нажитим майном та їх поділ і визнання за позивачем права власності на ? частину грошових вкладів й нарахованих процентів, не підлягають задоволенню судом, оскільки позивачем не доведено всупереч вимогам ст.ст. 10, 11 ЦПК України, та не надано будь-яких доказів на обґрунтування наявності у померлого [PERSON] грошових коштів, які є спільним майном подружжя, на час розгляду справи, крім того, в судовому засіданні встановлено, з показів свідка [PERSON], що після розірвання шлюбу у жовтні 2006 році у подружжя [PERSON] був відсутній спір про поділ майна. Крім того, позивач, заявляючи позовні вимоги не навела перелік майна: рухомого та нерухомого, грошових вкладів тощо набутого за період, яким вона вважає час спільного проживання як чоловіка та дружини зареєстрованого, придбаного та оформленого на її ім'я. Доводи позивача щодо припинення шлюбу між позивачем та померлим [PERSON] у квітні 2011 року, оскільки в рішенні Суворовського районного суду м. Херсона допущено описку у встановленому судом факті щодо реєстрації шлюбу між подружжям [PERSON], яку виправлено ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 21.04.2011 року та оформлення позивачем розірвання шлюбу з [PERSON] в органах РАЦС у квітні 2011 року, не приймаються судом до уваги, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки згідно діючого законодавства України, яке існувало на той час, шлюб між подружжям [PERSON] вважається розірваним з моменту набрання законної сили рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 02.10.2006 року. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки підстав для їх задоволення суд не вбачає. З цих же підстав судом не приймається до уваги визнання відповідачами [PERSON] та [PERSON] вимог позивача. Клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню судом, оскільки позивачем не надано доказів того, що строк звернення до суду нею пропущено з поважної причини, оскільки про своє порушене право позивач дізналась при укладенні договору дарування у вересні 1998 року й при розірванні шлюбу з [PERSON], який помер [INFO] року у жовтні 2006 року.

Outcome: dismissed