Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Луко-Мовчанської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, мотивуючи його тим, що [INFO] померла [PERSON], яка була рідною сестрою її діда [PERSON], померлого [INFO] до дня своєї смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS], в стаціонарному відділенні постійного проживання територіального центру. На початку грудня 2014 р. позивачка виявила в будинку, де раніше проживала [PERSON] заповіт, посвідчений 10.11.2005 р. Луко-Мовчанською сільською радою, згідно якого [PERSON] все своє майно заповіла їй - [PERSON] Згідно витягу зі Спадкового реєстру від 16.12.2014 р. даний заповіт є чинним. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2,1090 га, розташованої на території Лука-Мовчанської сільської ради Жмеринського району Вінницької області призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 274108 виданого 07.08.2008 р. За життя [PERSON] не повідомляла її про заповіт, тому в грудні 2014 р. позивачка звернулась до Жмеринської районної державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку. Однак отримала відмову через те, що нею пропущено встановлений шестимісячний термін для прийняття спадщини. Оскільки спадкодавець не повідомляла її про те, що заповіла все своє майно позивачці, та в свою чергу не могла вчасно звернутися до нотконтори із заявою про прийняття спадщини. Вважає, що необізнаність про існування заповіту на її ім'я є поважною причиною пропуску строку встановленого для прийняття спадщини. Просить встановити їй додатковий двохмісячний строк для подання заяви в Жмеринську районну державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 19.12.2014 р. до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог залучено Браїлівську селищну раду Жмеринського району Вінницької області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просить його задоволити, суду пояснила, що померла [PERSON] до дня своєї смерті проживала в стаціонарному відділенні постійного проживання територіального центру в смт. Браїлів та вона із нею не спілкувалась. Про заповіт на її ім»я померла ніколи не повідомляла, а тому припустити його існування було неможливо. Поховання [PERSON] здійснювала мати позивачки. Інших родичів у померлої не було, спору про спадщину не існує, спадкова справа не заводилась. Просила позов задовольнити, судові витрати віднести на її рахунок. Представник відповідача Луко-Мовчанської сільської ради Жмеринського району в судове засідання не з'явився, сільський голова Луко-Мовчанської сільської ради [PERSON] надав до суду заяву в якій не заперечував проти позову [PERSON] про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, просив справу розглянути без представника сільської ради (а.с.16). Представник третьої особи - Браїлівської селищної ради Жмеринського району в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій не заперечував проти позову [PERSON] про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, просив справу розглянути без представника селищної ради (а.с.14-15). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що сторони скористались своїми процесуальними правами. Суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування, що регулюються Цивільним Кодексом України. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті. Відповідно до п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється в разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто, особа, що досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідач по справі та представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору позов визнали і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Браїлів Жмеринського району померла [PERSON] (а.с.5), яка за життя склала заповіт, посвідчений секретарем Луко-Мовчанської сільської ради, згідно якого заповідала усе своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося [PERSON] Заповіт, що зареєстрований за № 42, відповідно до відмітки та наданих суду витягів зі Спадкового реєстру (заповітів/спадкових договорів, спадкових справ та виданих свідоцтв про право на спадщину) станом на 16.12.2014 року не змінено, не скасовано та спадкові справи не заводились. (а.с.8, 9). Відповідно до довідки Браїлівської селищної ради від 17.12.2014 року [PERSON], яка померла [INFO] постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS], в стаціонарному відділенні постійного проживання територіального центру. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 2,1090 га, яка розташована на території Лука-Мовчанської сільської ради, належної їй на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ№274108, виданого на підставі розпорядження Жмеринської РДА від 23.04.2008 р. №265. (а.с.6). Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0521083900:04:003:0027. (а.с.14-16). Інших спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті [PERSON], що могли б бути відповідачами по даній справі не встановлено (а.с.8). Постановою державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори №1656/02-31 від 16.12.2014 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не подала заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня її відкриття (а.с.10). Таким чином судом встановлено, що строк, визначений законом для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] розпочався [INFO] та закінчився [INFO]. [PERSON], що на час відкриття спадщини досягла шістнадцяти років, є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Частиною 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивачка не близьким родичем спадкодавця, про існування заповіту складеного [PERSON] на її користь дізналась лише у грудні 2014 р., а тому суд вважає, що необізнаність спадкоємця про існування заповіту є поважною причиною пропуску строку прийняття спадщини. Встановлені причини пропуску строку на прийняття спадщини [PERSON] після померлої [PERSON] визнаються судом поважними та такими, що перешкоджали позивачці звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Відповідно до ст. ст.25, п.11 ч. 1 ст. 346, 1216, 1222, 1223, 1269, ч.1 ст. 1270, ч.3 ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved