Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 16 травня 2002 року Копачинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківській області, актовий запис № 3. В позовній заяві зазначає, що за час перебування в шлюбі сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В останні роки сторони не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки та спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. В даний час сторони проживають окремо. Позивачка зазначає, що оскільки укладення шлюбу здійснюється на засадах взаємної любові та поваги, то збереження подружніх відносин є неможливе, якщо втрачена їх основа. Саме тому вона звернулась до суду з цим позовом. Збереження сім'ї неможливе, суперечить інтересам сторін, а тому позивачка просить шлюб розірвати. Позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. В судове засідання не з'явилися. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Від відповідача до суду поступила заява про розгляд справи в його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Передбачених ч.1 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази в справі встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 16 травня 2002 року Копачинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківській області, актовий запис № 3, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 16.05.2002 р. Копачинською сільською радою. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved