Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи [PERSON], виконком Вільногірської міської ради, як орган опіки та піклування про визнання виселення з квартири незаконним, вселення в квартиру, усунення перешкод в користуванні квартирою та стягнення моральної шкоди, уточнивши в подальшому, що вона діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої дочки [PERSON] та уточнивши позов. [PERSON] залучено до участі у справі, як третю особу ухвалою суду. В обґрунтування позову зазначила, що вона 14.06.2008 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Від цього шлюбу 30.05.2011 року народилася дитина - донька [PERSON] Після реєстрації шлюбу вона та [PERSON], за згодою відповідача. вдвох стали проживати за адресою: [INFO]. Ця квартира була і є приватною власністю відповідача [PERSON], матері [PERSON] З дозволу власника квартири [PERSON] позивач зареєстрована в цій квартирі. Після народження доньки [PERSON] вона також з дозволу власника квартири [PERSON] фактично проживала і була офіційно зареєстрована в цій квартирі. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.10.2015 року шлюб розірвано. Позивач зазначає, що 23.09.2015 року, тобто за день до подання [PERSON] до міського суду заяви про розірвання шлюбу, відповідач [PERSON] практично вигнала її разом з малолітньою донькою [PERSON] з вказаної вище квартири. Побоюючись за здоров'я дитини, вона вимушена була разом з донькою перейти на тимчасове проживання до своїх родичів. 02.10.2015 року позивач через свого представника письмово звернулася до [PERSON] з вимогами припинити її протиправні дії відносно нєї та її доньки [PERSON]. Зі спірної квартири вивезене майно, що було їх з [PERSON] сумісною власністю, придбаною в шлюбі, а також замінені замки на вхідній двері, екземпляри ключів від яких їй не були надані, що перешкоджає їй користуватися квартирою, де вона з донькою офіційно зареєстровані. Позивач вважає, що [PERSON] своїми незаконними діями спричинила їй моральну шкоду, оскільки умисно позбавила її і неповнолітню дитину єдиного житлового приміщення. З цією метою вона застосувала моральний тиск на неї, образила при виселенні з квартири нецензурними словами, а потім, після насильного виселення з квартири взагалі взяла та змінила замки на дверях і тим самим позбавила її та дитину взагалі можливості вільно, без страху, користуватися житлом. Окрім цього, незаконними діями відповідача спричиненні душевні страждання малолітній дитині, яка фактично позбавлена звичних умов проживання в квартирі, що призвело до психічних розладів в її здоров'ї і погіршенню її здоров'я. Позивач просить суд визнати незаконним виселення 23.09.2015 року [PERSON] з належної їй на праві приватної власності [ADDRESS], позивача та її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], які були зареєстровані в цій квартирі і фактично проживали в ній до дня виселення. Зобов'язати відповідачку вселити позивача та малолітню [PERSON], а також надати їй ключі від вхідних дверей цієї квартири, і від усіх приміщень квартири, а також не вчиняти дій, які б перешкоджали їй в користуванні цією квартирою разом з малолітньою донькою [PERSON]. Стягнути з [PERSON] завдану позивачу моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 01.02.2016 року до суду звернувся [PERSON], як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], комунальне підприємство «Жилсервіс», головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, виконком Вільногірської міської ради, як орган опіки та піклування та орган реєстрації місця проживання та перебування громадян про усунення перешкод в здійсненні права приватної, спільної сумісної власності на житло шляхом визнання реєстрації особи за місцем свого колишнього проживання недійсною. В обґрунтування позову зазначив, що 20.05.2005 року, за договором купівлі-продажу квартири, укладеним його дружиною [PERSON] та [PERSON], за спільні кошти було придбано [ADDRESS]. Комсомолу в м. Вільногірську Дніпропетровської області. Тобто квартира є спільною сумісною власностю подружжя. У вказаному житлі мешкає їх син - [PERSON], який перебував у шлюбі з [PERSON], шлюб між якими було розірвано за рішенням суду 20.10.2015 року. У шлюбі народилась спільна дитина - [PERSON], [INFO]. З їх з дружиною дозволу та з їх відома, [PERSON] вселив в спірну квартиру [PERSON] та [PERSON], які проживали в цій квартирі по жовтень місяць 2015 року окремо від них з дружиною, оскільки вони мешкали за іншою адресою. З початку жовтня 2015 року, відповідач, добровільно, за власним бажанням та з власної волі, зазначене вище житло залишила разом із своєю дитиною, вивезла з квартири усе майно, яка вважала за необхідне вивезти та фактично переселилась до своєї бабусі. З зазначеного часу, відповідач в квартирі не з'являлася, належних їй та дитині речей в квартирі немає, оплату та інші витрати за користування житлом не здійснює по цей час, що свідчить про відсутність у неї не тільки наміру користуватись зазначеним вище житлом, а і про втрату будь-якого інтересу до цього житла. З позовної заяви [PERSON] він дізнався, що його дружина - [PERSON], без його відома та без погодження з ним, надала згоду на реєстрацію відповідача в належній їм з дружиною квартирі. Письмової заяви про надання згоди на реєстрацію [PERSON] та [PERSON] він не надавав. Їх реєстрація перешкоджає в здійснені ним свого права користування належною йому на праві спільної сумісної власності з дружиною квартирою, оскільки, наприклад, вони з дружиною мають намір передати цю квартиру для проживання родичам, які не мають на цей час житла. Невістка та онука до членів сім'ї власника чинним законодавством не віднесені, в зв'язку з чим, [PERSON] та її дитина не мають прав та гарантій щодо користування належним йому та його дружині житлом. [PERSON] просив усунути перешкоди в здійсненні ним свого права спільної сумісної з [PERSON] власності на належну їм [ADDRESS]. Комсомолу, в м. Вільногірську Дніпропетровської області шляхом визнання реєстрації відповідачки [PERSON] та її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], за зазначеною вище адресою недійсною з підстав, викладених в цій позовній заяві. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити його в повному обсязі, наполягаючи на примусовому виселенні позивача відповідачем та спричинення цим [PERSON] моральної шкоди. Проти задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору заперечували. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити. Позов [PERSON] підтримала. Третя особа [PERSON] в судове засідання зявився, проти задоволення позову [PERSON] заперечував, позов [PERSON] підтримав. Представник органу опіки та піклування проти задоволення позову [PERSON] про визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням заперечувала. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] в судове засідання зявився, свій позов підтримав, просив його задовольнити, в задоволенні позову [PERSON] заперечував. Представник відповідача та [PERSON] в судове засідання зявився, в задоволенні позову [PERSON] просив відмовити, позов [PERSON] підтримав. Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 14.06.2008 року зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [PERSON] І-КИ № 101477, виданого 14.06.2008 року відділом РАЦС Вільногірського міського управління юстиції,актовий запис № 52 (а.с. 7). Від цього шлюбу 30.05.2011 року народилася дитина - донька [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] І-КИ№340817, виданого відділом РАЦС Вільногірського міського управління юстиції, актовий запис № 105 (а.с. 8). Згідно копії паспорта позивача з 09.09.2008 року вона зареєстрована за адресою: [INFO]., місто Вільногірськ, Дніпропетровська область (а.с. 5 зв). В судовому засіданні, особи, які беруть участь у справі визнали, що на час розгляду справи у вказаному житлі зареєстровані [PERSON] та [PERSON], тобто позивач та малолітня дитина. Згідно довідки про склад сімї від 01.10.2015 року за № 8 у квартирі [ADDRESS]. Комсомолу в м. Вільногірську Дніпропетровської області зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 15). До позовної заяви долучена заява [PERSON] на адресу суду щодо згоди на розірвання шлюбу із посиланням на те, що 23.09.2015 року мати її чоловіка [PERSON] практично проти її волі вигнала її і доньку з квартири (а.с. 11). Згідно акту від 25.09.2015 року № 1346, складеного депутатом Вільногірської міської ради VI скликання, в присутності свідків, [PERSON], яка прописана у кв. № 38 по [PERSON]. Комсомолу, 38-а прийшла додому, а там замінений замок у вхідних дверях до квартири (а.с. 12). Згідно акту депутата в Вільногірської міської ради від 08.10.2015 року, складеного в присутності двох свідків, 23.09.2015 року з квартири за адресою вул. [PERSON]. Комсомолу, 38-а кв. 38., місто Вільногірськ, Дніпропетровська область виїхала [PERSON] зі своєю донькою [PERSON], які мешкали в цій квартирі з [PERSON] і були в вищезазначеній квартирі прописані. Зі слів [PERSON] і [PERSON] [PERSON] забрала свої особисті речі та речі дитини, дитячу краватку. Виїжджала за відсутності [PERSON] та [PERSON] На другий день [PERSON] поміняв замки на вхідних дверях з метою збереження майна, яке знаходиться в квартирі (а.с. 34). В судовому засіданні, особи, які беруть участь у справі визнали, що замки на вхідних дверях були змінені. [PERSON] пояснив, що змінив замки після 23.09.2015 року, тобто після виїзду позивача з метою збереження майна. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.10.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 13). 02.10.2015 р. позивач через свого представника письмово звернулася до [PERSON] з вимогами дії відносно [PERSON] її доньки [PERSON] з посиланням на те, що [PERSON] їх практично вигнала та запропоновано вирішити питання мирним шляхом. Лист отримано 02.10.2015 року (а.с. 14). За договором купівлі-продажу квартири, укладеним між [PERSON] та [PERSON], придбано [ADDRESS]. Комсомолу в м. Вільногірську Дніпропетровської області. Право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON], що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 46. 47). З копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] ІІ-КИ № 299782 випливає, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.04.1979 року, свідоцтво видано 07.04.1979 року Бюро РАЦС м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, актовий запис № 67. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Баркан» (а.с. 63). Згідно договору позички від 04.04.2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір з [PERSON] та [PERSON] про передачу у безоплатне користування протягом встановленого договором строку житлового приміщення, розташованого в [ADDRESS]. Комсомолу в м. Вільногірську Дніпропетровської області для проживання сімєю (а.с. 96, 97). Згідно акту огляду житлового приміщення № 10 від 05.05.2016 року, складеного депутатом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, в присутності свідків, про те, що проведено огляд спірного житлового приміщення під час якого встановлено, що в квартирі мешкають без реєстрації [PERSON] разом із своєю малолітньою донькою [PERSON], [INFO], з квітня 2016 року. [PERSON] на теперішній час перебуває на службі в ЗСУ (а.с. 117). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] скаржилася їй, що [PERSON] почав зловживати алкоголем. [PERSON] сказала [PERSON], що, якщо її щось не влаштовує, то вона може виїжджати і свідку це відомо зі слів позивача. Позивач виїхала у другій половині вересня 2015 року. Потім змінили замки та вона не могла потрапити до житла. Як позивач виїжджала з квартири свідок не бачила. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] та [PERSON] знає, як сусідів, у них були скандали, вони били посуд. [PERSON] вигнали з квартири і це відомо свідку зі слів позивача, яка сказала, що її вигнала [PERSON] Вона забрала дитячі речі, одяг, свої речі, квіти, ліки. Свідок допомагала позивачу збирати речі. Через кілька днів [PERSON] намагалась потрапити до квартири, але ключ не підійшов. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] виселилась з [ADDRESS]. Комсомолу в м. Вільногірську у жовтні 2015 року, коли [PERSON] був на роботі. Вона виносила речі, виносила дитяче ліжко. Через два дні ще приїхала, але замки були вже змінені. Свідок [PERSON] пояснив, що 23.09.2015 року близько 18 год. 20 хвл. вона бачила, як [PERSON] виїжджала з квартири з дитиною, вивозила речі, зокрема, дитяче ліжко. Причини виселення свідок не зясовувавала. [PERSON] тоді у квартирі не бачила. Свідок [PERSON] пояснив, що він був депутатом Вільногірської міської ради та склав акт зі слів сусідів [ADDRESS]. Комсомолу в м. Вільногірську. Він перебував тільки у великій кімнаті, інші приміщення квартири не оглядав. Господарі квартири повідомили йому, що замки змінені у метою збереження майна. Чому виїхала [PERSON] свідок не питав. Допитаний, як свідок третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] пояснив, що дозвіл на реєстрацію [PERSON] не давав. Вселитися їй дозволив, але не хотів, щоб вона реєструвалася. Він не перешкоджав їй користуватися, не змінював замки на дверях. Не вимагав, щоб вона виїхала. Допитаний, як свідок третя особа [PERSON] пояснив, що [PERSON] виїхала через те, що у них був конфлікт. Коли [PERSON] вивозила речі, то вдома його не було. Вона виїхала самовільно, в цей час дитина була у селі у бабусі позивача. Його батьки не мають відношення до виїзду [PERSON] з квартири. Він сам не вимагав, щоб вона виселилась. Змінив замки для того, щоб вона не вивезла залишки речей без його дозволу і дозволу власників квартири. Усі дитячі речі вона вивезла. Дитина зареєстрована у спірному житлі після народження і по теперішній час. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За приписами ч. 1ст. 65 ЖК на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей письмової згоди всіх членів сімї не потрібно. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 3. 4 ЦПК України) і позивач відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України, розпорядилась своїми правами на власний розсуд. Згідно ст. 31 ЦПК України підставами позову, які може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на ці правовідносини. Тому посилання представника відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, на відсутність у позовній заяві [PERSON] посилання на норми матеріального права суд не може прийняти до уваги. Однак, відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. У ст. 119 ЦПК України передбачено форма і зміст позовної заяви особи, яка зокрема, має містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. За вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд має вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги. При цьому змінювати зазначені у позовній заяві обставини суд не має права. В даному випадку позивачем заявлено три позовні вимоги. Щодо визнання незаконним виселення позивача та відшкодування моральної шкоди, то суд вважає за необхідне зазначити, що посилання позивача на те, що відповідач [PERSON] 23.09.2015 року практично вигнала її разом з донькою [PERSON] зі спірної квартири є голослівним, нічим не підтвердженим. Свідки [PERSON] та [PERSON] давали свідчення зі слів позивача, а суд не може обґрунтувати рішення виключно показами свідків. Доказів того, що [PERSON] застосувала до позивача моральний тиск матеріали справи не містять, заява позивача про розгляд справи про розірвання шлюбу в які вона зазначила, що її вигнали з квартири оцінюється судом критично, оскільки інших належних, достатніх та допустимих доказів цього суд не надано. Те, що відповідач образила позивача при виселенні з квартири нецензурними словами, а потім, після насильного виселення з квартири взагалі взяла та змінила замки на дверях і тим самим позбавила її та дитину взагалі можливості вільно, без страху, користуватися житлом не знайшло свого підтвердження в процесі судового розгляду. Доказів того, що [PERSON] була присутня під час вивезення речей позивачем 23.09.2015 року суду не надано. Доказів того, що позивач або [PERSON] у звязку із непроживанням в спірній квартирі, отримали психічні розлади і їх здоровя погіршилося матеріали справи не містять. Позовна заява взагалі не містить посилання на обставини, якими позивач обґрунтовує свою вимогу про зобов'язання відповідача вселити її та малолітню [PERSON], а також надати їй ключі від вхідних дверей спірної квартири, і від усіх приміщень квартири, а також не вчиняти дій, які б перешкоджали їй в користуванні цією квартирою разом з донькою. Тобто підстав з яких вона має бути вселена разом з дочкою у спірну квартиру нею не зазначено і до початку розгляду справи по суті цей недолік не усунуто. Замки у вхідних дверях замінено вже після виїзду позивача зі спірної квартири, що визнано особами, які беруть участь у справі та підтверджено показами свідків, а також випливає з матеріалів справи. Доказів того, що замки змінила [PERSON], а не інша особа, суду не надано. Сама по собі наявність конфлікту між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог. Щодо позовної заяви [PERSON], то вона також не може бути задоволена, виходячи з наступного. Твердження про те, що він дозволу дружині та письмовою згоди на реєстрацію [PERSON]Ю як співвласник житла, не надавав, так само як і не надавав дозволу на реєстрацію в цій квартирі дитини - [PERSON] не підтверджено належними, достатніми та допустимими доказами. Визнання цієї обставини [PERSON] та свідчення [PERSON] та [PERSON] не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки рішення не може бути обґрунтовано показами свідків. Доказів того, що [PERSON] було відомо про реєстрацію у спірній квартирі [PERSON] та її дочки до звернення [PERSON] до суду немає. Твердження третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, про те, що реєстрація [PERSON] та [PERSON] перешкоджає в здійснені ним свого права користування належною йому на праві спільної сумісної власності з дружиною квартирою, оскільки, наприклад, вони з дружиною мають намір передати цю квартиру для проживання родичам, які не мають на цей час житла спростовується матеріалами справи, оскільки суду надано договір позички від 04.04.2016 року про передачу у безоплатне користування протягом встановленого договором строку спірної квартири. Згідно акту огляду житлового приміщення № 10 від 05.05.2016 року в квартирі мешкають без реєстрації [PERSON] разом із своєю малолітньою донькою [PERSON] Тобто доказами, які подані безпосередньо третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, підтверджується те, що реєстрація позивача та її малолітньої доньки у спірній квартирі не перешкоджає [PERSON] та [PERSON] передати належне їм житло у користування іншим особам за власним вибором. Факт зняття з реєстрації у спірному житлі [PERSON] не має правового значення для розгляду справи (а.с. 118). Судом розглянуті усі заявлені клопотання, розяснювались наслідки вчинення або не вчинення певних дій, право заявити клопотання, обовязок щодо доказування і інші права відповідно до положень діючого законодавства. Виходячи з цього, в задоволенні позову [PERSON] та позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. Судові витрати віднести на рахунок тих осіб, які їх понесли.

Outcome: dismissed