Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалась на те, що від спільного проживання з відповідачем у них народилась дитина - син [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.18). У судове засідання відповідач повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, а саме, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (21, 25). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позов не подав, а тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України за наявності згоди позивачарозглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. 26 жовтня 2018 року Сватівським районним судом Луганської області було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлено обґрунтовано, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно свідоцтва про народження дитини - [PERSON], [INFO], позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] являються його батьками (а.с. 2). Дитина проживає з позивачем та потребує матеріальної допомоги відповідача (а.с. 6). Відповідач має можливість надавати дитині матеріальне забезпечення, оскільки має працездатний вік. Відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч.3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, при цьому має можливість надавати матеріальне забезпечення. Доказів того, що відповідач офіційно надає матеріальне забезпечення згідно із законом іншим особам, також доказів того, що відповідач не може надавати сину матеріальну допомогу суду надано не було. Суд же розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі / ч. 1 ст. 13 ЦПК України/ і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень / ч. 2 ст. 12 ЦПК України/. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у сумі 704 грн. 80 коп. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved