Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Ейр Онікс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна авіаційна служба України, про захист прав споживачів. В позові зазначила, що 03 листопада 2013 р. вона придбала авіаквитки за напрямом Київ-Братислава-Київ на дати: 27.12.2013-03.01.2014 на одного пасажира, код бронювання 00DI5F номер білету 1301110129519 на офіційному сайті авіакомпанії ПрАТ «АВІАКОМПАНІЯ» ЕЙР ОНІКС» на підтвердження чого вона отримала електронного листа від відповідача на її персональну електронну скриньку. 04 листопада 2013 року вона отримала електронний лист-підтвердження про отримання оплати. Початкове бронювання, підтверджене відповідачем містило наступну інформацію про час подорожі: 27.12.2013 Київ-Братислава 10.30 - 11.30 03.01.2014 Братислава-Київ 15.00-18.00 21 листопада 2013 року позивачка отримала електронний лист з інформацією про зміну часу відправлення рейсу 27.12.2013 (з 10.30 на 12.00) від відповідача на її персональну електронну скриньку, а 26 листопада 2013 року електронного листа про зміну рейсу 03.12.2014 (з15.00 на 17.20). 24.12.2013 року позивачка отримала два електронних листа про скасування рейсів ОG251 від 27.12.2013 та ОG2512 від 03.01.2014 р. 25.12.2013 р. вона направила лист-вимогу на електронну скриньку відповідача з проханням повернути кошти по вказаним реквізитам. 26.12.2013 р. позивачка отримала електронний лист та скасований електронний білет № 0000110235. 31.12.2013 року позивачкою був направлений електронний лист щодо терміну повернення коштів, але відповіді отримано не було. Усі контактні телефони ПрАТ «АВІАКОМПАНІЯ» ЕЙР ОНІКС» не відповідають або відключені. На підставі вищевикладеного позивачка звернулась до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування повної вартості квитків у розмірі 3834,08 грн., 3% річних у розмірі 7,67 грн., інфляційні у розмірі 7,88 грн., а всього 3849, 63 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, свій позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Представники відповідача, своєчасно повідомлений про день, час та місце слухання справи, до суду повторно не з»явився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позову від нього не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень або пояснень не надав. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що викладені в позові обставини відповідають дійсності та підтверджені документальними доказами: копією електронного листа від відповідача від 03.11.2013 р. про підтвердження бронювання авіаквитків за напрямом Київ-Братислава-Київ на дати: 27.12.2013 - 03.01.2014, код бронювання 00DI5F та переклад до нього (а.с. 4-6), копією електронного листа від відповідача від 03.11.2013 р. про підтвердження отримання готівки та переклад до нього (а.с.7-8), копією електронного листа від відповідача від 21.11.2013 р. з інформацією про зміну часу відправлення рейсу 27.12.2013 (з 10-30 на 12-00) (а.с.9), копією електронного листа від відповідача від 26.11.2013 р. з інформацією про зміну часу відправлення рейсу 03.01.2014 (з 15-00 на 17-20) (а.с.10), копією електронного листа від відповідача від 24.12.2013 р. про скасування рейсу ОG251 від 27.12.2013 р. за напрямком Київ-Братислава (а.с.11), копією електронного листа від відповідача від 24.12.2013 р. про скасування рейсу ОG252 від 03.01.2014 р. за напрямком Братислава-Київ (а.с.12), копією електронного листа-вимоги від позивача на електронну адресу відповідача щодо повернення вартості невикористаних авіаквитків, що підлягали відшкодуванню (а.с.13), копією електронного листа від відповідача від 26.12.2013 р. з інформацією про повернення (а.с. 14), копією скасованого електронного квитка № 0000110235 та переклад до нього (а.с.17), копією паспорта позивача (а.с.15-16), копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про відповідача (а.с.19-20) Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. останній регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено поняття споживача - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. П. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до ч. 1 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Ст. 910 ЦК України передбачено, що за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Згідно ст. 98 ПК України повітряні перевезення виконуються на підставі договору між авіаперевізником та пасажиром або вантажовідправником. Кожний договір повітряного перевезення та його умови засвідчуються документом на перевезення, який видається авіаційним перевізником або уповноваженими ним організаціями (агентами. Документами на повітряне перевезення є: 1) квиток (паперовий або електронний) - при перевезенні пасажира; 2) багажна квитанція (паперова або електронна) - при перевезенні речей як багажу пасажира; 3) транспортна накладна (авіаційна вантажна накладна) у паперовому або електронному вигляді - при перевезенні вантажу. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 911 ЦК України пасажир має право: відмовитися від поїздки, повернути квиток і одержати назад повну або часткову вартість квитка - залежно від строку здавання квитка згідно з правилами, встановленими транспортними кодексами (статутами); Відповідно до ч.ч. 15, 16 ст. 100 ПК України пасажир має право відмовитися від повітряного перевезення і одержати назад плату за послуги у порядку, встановленому авіаційними правилами України та правилами авіаперевізника. Пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. Аналогічні положення передбачені і ЗУ «Про захист прав споживачів». Так відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ст. 104 ПК України у разі якщо авіаперевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов'язаний провести опитування з метою виявлення пасажирів, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який за власним бажанням відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду. Крім виплати винагороди, авіаперевізник зобов'язаний запропонувати пасажиру на вибір: 1) відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; 2) зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць. Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з відкладенням рейсу та відмовою від поїздки відповідач повинен був повернути позивачу вартість квитків впродовж 7 днів, а саме: до 13 січня 2013 року (враховуючи святкові дні). Але наразі відповідач так і не повернув грошові кошти за сплачені квитки. Згідно ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні не інакше як на підставі доказів сторін. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. На думку суду, позивачка навела належними доказами правомірність своїх вимог до відповідача. Останній не спростував доказами обґрунтованість цих вимог. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved