Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі [PERSON] перебувала у шлюбі з 16.07.2002 року. Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22.04.2013 року з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі ј частини від усіх видів доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач по справі в порушення свого зобов`язання по сплаті аліментів з 01.04.2013 року по день звернення до суду ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого станом на 31.10.2018 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 156452,98 грн. Позивачка просить стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2013 року по 31.10.2018 року у розмірі 1314721,2 грн. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не вважає себе винним у несплаті аліментів, оскільки добровільно надає матеріальну допомогу сину. 24.02.2015 року позивачка звернулась до відділу ДВС з виконавчим листом про стягнення з нього аліментів, проте рішення про стягнення аліментів ухвалено 22.04.2013 року.Постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження на адресу його проживання не надходила. За період з 2015 по 2018 рік ним було сплачено добровільно аліментів на суму 35740 грн., тому довідка державного виконавця від 14.11.2018 року не відповідає дійсності. Лише 18.07.2018 року державний виконавець отримав відомості про те, що він працює в АТ «Імексбанк», і лише 09.01.2019 року виніс постанову про звернення стягнення на доходи боржника. Про відкриття виконавчого провадження він нічого не знав, тому не подавав квитанції до виконавчої служби. Він не ухилявся від виконання своїх обов`язків, винним у несвоєчасному одержанні аліментів вважає державного виконавця. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Покровського ВДВС надав суду пояснення, в яких зазначив , що 26.02.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої було направлено сторонам виконавчого провадження. З метою виявлення джерел отримання доходів та належного майна боржника, державним виконавцем направлені відповідні запити до обліково-реєстраційних установ. Згідно відповіді ПФУ боржник отримує доходи на ПАТ «Імекс Банк». 09.01.2019 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату за місцем отримання доходу боржника. 29.01.2019 року до відділу ДВС надійшло повідомлення про те, що [PERSON] було звільнено з ПАТ «Імекс Банк» з 19.12.2018 року. Згідно заяви стягувача та наданих квитанцій від боржника [PERSON] державним виконавцем було зроблено перерахунок заборгованості за період з 01.04.2013 року по 30.04.2019 рік, заборгованість на 30.04.2019 рік складає 167093,82 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав наданий відзив на позовну заяву. Пояснив, що сплачував аліменти добровільно. На початок 2015 року йому дійсно подзвонив державний виконавець та повідомив про те, що він є боржником за виконавчим провадженням про стягнення з нього аліментів. На той час він не працював, тому аліменти не сплачував . Також йому відомо про застосування до нього приводу до державної виконавчої служби через органи внутрішніх справ від своєї матері. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Покровського ВДВС в судовому засіданні підтримала надані пояснення . Вказала, що за останнім розрахунком , з урахуванням всіх наданих відповідачем квитанцій, заборгованість у відповідача по аліментам з 01.04.2013 року по 20.05.2019 рік становить 169197,53 грн. Просила вирішити спір на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 16.07.2002 року. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 17.04.2013 року шлюб між сторонами розірвано ( а. с. 10). Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] ( а. с. 9). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 22.04.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі ј частини від усіх видів доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а.с. 11). Постановою державного виконавця від 26.02.2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 46721093 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.04.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. ( а. с. 250). В період з 12.01.2013 року по 01.12.2015 року відповідач по справі [PERSON] не працював ( а.с. 107-108), з 02.12.2015 року по 19.12.2018 року працював в ПАТ «Імексбанк». Запити до установ з метою з`ясування місця роботи боржників та їх доходів були направлені державним виконавцем 18.07.2018 року ( а. с. 241-242). 23.10.2018 року на адресу АТ «Імексбанк» було надіслано вимога державного виконавця про надання довідки про отримані доходи [PERSON] ( а. с. 244). 29.01.2019 року АТ «Імексбанк» повідомив Покровський ВДВС про те, що відповідач [PERSON] у трудових відносинах з АТ «Імексбанк» не перебуває. ( а. с. 253). Відповідно до\~статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент винесення постанови, \~державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Отже, як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти з моменту ухвалення рішення суду, також йому було відомо про відкриття виконавчого провадження. На підставі рішення суду добровільно сплачував аліменти. За період з 2015 по грудень 2018 рік ним сплачено 35740 грн. ( а. с. 114-158). Після відкриття виконавчого провадження 26.02.2015 року державним виконавцем Покровського ВДВС несвоєчасно в липні 2018 року направлені запити до Державної фіскальної служби для виявлення рахунків, відкритих у банках чи інших фінансових установ та джерел отримання доходу боржника, до Управління ПФУ для отримання інформації про осіб-боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи. Згідно довідки-розрахунку № 46721093/2 від 14.11.2018 року , виданої Покровським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Донецькій області заборгованість по виконавчому листу № 2/235/830/13 від 22.04.2013 року, виданого Красноармійським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.04.2013 року до досягнення дитини повноліття за період з 01.04.2013 року по 31.10.2018 року становить 156452,98 грн. ( а.с. 13). В подальшому, на підставі наданих квитанцій від боржника [PERSON] державним виконавцем було зроблено перерахунок заборгованості за період з 01.04.2013 року по 30.04.2019 рік, заборгованість на 30.04.2019 рік складає 167093,82 грн.( а.с.254-255). Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені. Навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Розмір пені за прострочення сплати аліментів до з 01 травня 2013 року по 31.10.2018 року , становить : За 2013 рік : ( (1302,75х1%х2010)+(1302,75х1%х1979)+(1317,50х1%х1949)+(1317,50х1%х1918)+(1317,50х1%х1887)+(1326,50х1%х1857)+(1326,50х1%х1826)+(1326,50х1%х1796)= =26185,27 +25781,42+25678,07+25269,65+24861,22+24623,82+24221,89+23823,94= 200445,28 грн. За 2014 рік: (1268х1%х1765)+(1268х1%х1734)+(1268х1%х1706)+(1283,25х1%х1675)+(1283,25х1%х1645)+(1283,25х1%х1614)+(1257,25х1%х1583)+(1257,25х1%х1553)+(1257,25х1%х1522)+(1204,50х1%х1492)+(1204,50х1%х1461)+ (1204,50х1%х1431)= =22380.20+21987,12+21632,08+21494,44+21109,46+20711,65+19902,27+19525,092+19135,35+17971,14+17597,75+17236,39=240682,94 грн. За 2015 рік: (1309,25х1%х 1400)+(1309,25х1%х1369)+(1309,25х1%х1341)+(1397,25х1%х1310)+(1397,25х1%х1280)+ ((1397,25-128)х1%х1249) + ((1418,25-320)х1%х1219)+((1418,25-320)х1%х1188)+ ((1418,25-320)х1%х1157)+ ((1451-320)х1%х1127)+((1451-800)х1%х1096)+((1701,32х1%1066)= 18329,50+17923,63+17447,04+18303,97+17884,80+15852,93+13387,67+13047,21+12706,75+ 12746,37+7134,96+18136,07=164892,83 грн. За 2016 рік: (3285,38х1%х1035)+(3685,38х1%х1004)+(3685,38х1%х975)+(4085,38х1%х944)+(3055,78х1%х914)+(4102,30х1%х883)+(3202,30х1%х853)+(3602,30х1%х822)+(4102,30х1%х791)+(3102,30х1%х761)+(3602,30х1%х730)+(3517,90х1%х699)= 34003,68+37001,22+35932,45+38565,98+27929,82+36223,31+27315,62+29610,91+32449,19+ 23608,50+26296,79+24590,12=373527,59 грн. За 2017 рік: (3517,90х1%х669)+(4117,90х1%х638)+(2931,42х1%х610)+(3531,42х1%х579 4133,84х1%х549)+(3148,41х1%х518)+(3148,41х1%х457)+(3044,04х1%х426)+(3160,63х1%х396)+(3160,63х1%х365)+(2177,57х1%х334)= 23534,75+26272,20+17881,66+20446,92+22694,78+16308,76+14388,23+12967,61+12516,09+ 11536,29+7273,08 =185820,37 грн. За 2018 рік ( по 31.10.2018 рік): (3177,57х1%х303)+(4177,57х1%х273)+(3899,07х1%х245)+(1192,82х1%х214)+(3896,64х1%х184)+ (4122,93х1%х153)+(1146,12х1%х123)+(4197,64х1%х92)+(3915,77х1%х61)+(1320,50х1%31)= 54685,58 грн. Всього розмір неустойки за несплату аліментів за період з 01.05.2013 року по 31.10.2018 рік складає: 200445,28 + 240682,94 +164892,83 + 373527,59 + 185820,37 +54685,58=1220054,59 грн. Позивачка просить стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів саме за період з 01.05.2013 року по 31.10.2018 рік, уточнених позовних вимог , відповідно до ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого судового засідання, позивачкою не заявлялось. Згідно останнього розрахунку державного виконавця від 21.05.2019 року заборгованість з 01.04.2013 рік по 20.05.2019 рік становить 169197,53 грн. ( а. с. 254-255). Доводи відповідача про неможливість стягнення неустойки до 26.02.2015 року через те, що виконавчий лист пред`явлено до виконання лише в лютому 2015 році, суд не приймає до уваги, оскільки право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішення законної сили. Законодавець не ставить обов`язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов`язковому виконанню. Відповідно до ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Доводи відповідача про його необізнаність про відкриття виконавчого провадження спростовуються матеріалами справи та поясненнями самого відповідача в судовому засіданні. Окрім того, суд зауважує, що відповідач в судовому засіданні підтвердив про обізнанність сплачувати аліменти з моменту ухвалення рішення суду, сплачував добровільно, але не в повному обсязі, дії державного виконавця не оскаржував. Відповідно до ст. 71 Закону України « Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Як встановлено в судовому засіданні державним виконавцем розраховано заборгованість в період з травня 2013 року по грудень 2015 рік, виходячи з із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а з грудня 2015 рік по грудень 2018 рік -виходячи з доходів , одержаних відповідачем в АТ «Імексбанк». Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно ч .1 ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Доказів, які б були підставою для зменшення розміру неустойки або звільняли відповідача від обов`язку її сплачувати суду не надано. Доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення з нього неустойки у зв`язку з відсутністю його вини, суд не приймає до уваги за наступними підставами. Відповідальність за несвоєчасне виконання аліментного зобов`язання спрямована на стимулювання боржника-платника аліментів своєчасно сплачувати аліменти та, певною мірою, компенсувати одержувачеві аліментів ті втрати, які він поніс у зв`язку із затримкою. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України підставою для стягнення неустойки (пені) є винна поведінка платника аліментів. При цьому за загальним правилом форма вини - умисел чи необережність значення не має. У даному випадку необхідно виходити із презумпції вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання дитини та прострочила виконання зобов`язання,яка і повинна доказувати протилежне. При утворенні заборгованості не за виною платника аліментів дані заходи не застосовуються. Як встановлено в судовому засіданні, державний виконавець дійсно не скористався усіма наданими йому правами і можливостями для примусового виконання судового рішення щодо стягнення грошових коштів з боржника на користь [PERSON] , що свідчить про те, що виконавчі дії не було проведено належним чином та відповідно до встановлених законом положень. Проте, незважаючи на встановлення факту несвоєчасності проведення державним виконавцем виконавчих дій , вказана обставина не звільняє відповідача від його обов`язку сплачувати аліменти з моменту ухвалення рішення суду у повному обсязі, відповідно до вимог закону , враховуючи про його обізнаність про такий обов`язок та часткову оплату аліментів. Отже, з моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів до відкриття виконавчого провадження вина в невиплаті аліментів лежить саме на боржникові, а з моменту відкриття виконавчого провадження , як встановлено судом, саме державний виконавець і боржник винні у несвоєчасному отриманні стягувачем аліментних платежів. Проте, зазначена обставина не впливає на висновки суду про часткове задоволення позовних вимог про стягнення неустойки: в межах розміру заборгованості по аліментам відповідно до вимог ч. 1 ст. 196 СК України. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, виходячи з принципу диспозитивності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивачки неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі заборгованості -169197,53 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1691,97 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved