Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що, позивачка [PERSON] , уклала шлюб із [PERSON] 8 лютого 2014 року. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, що подружнє життя не склалося та практично одразу після народження доньки, зокрема, коли їй виповнилось 5 місяців, сторони припинили проживати разом. Позивачка також посилається на те, що відповідач не турбується про фізичний і духовний розвиток, здоров`я, навчання, підготовки до самостійного життя своєї доньки - [PERSON] . Так, після того, як дочці виповнилось 5 місяців, відповідач жодного разу не відвідав своєї доньки, та навіть не телефонує їй чи іншим засобом намагається спілкуватися. На підставі викладеного, позивачка просить: 1.Розірвати шлюб між мною, [PERSON] та [PERSON] ; 2.Позбавити батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] 2014 року народження; 3.Місце проживання [PERSON] 2014 року народження встановити за місцем проживання матері. В судове засідання позивачка подала заяву, згідно якої просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи є нотаріальні посвідчені заяви відповідача [PERSON] від 06.09.2019р. у реєстрі за №1605, згідно якої він не заперечує проти задоволення позовних про розірвання шлюбу, а також просить розглядати справу у його відсутність, а також заява від 06.09.2019р. у реєстрі за №1604, згідно якої він не заперечує проти задоволення позовних про позбавлення батьківських прав, а також просить розглядати справу у його відсутність. Представники органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації ОМР в судове засідання не з`явились. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних справи доказів у підготовчому проваджені. Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що [PERSON] , уклала шлюб із [PERSON] 8 лютого 2014 року. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, що подружнє життя не склалося та практично одразу після народження доньки, зокрема, коли їй виповнилось 5 місяців, сторони припинили проживати разом. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що в сім`ї склалися ненормальні відносини. Сторони подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Збереження сім`ї, за твердженням сторін неможливе, оскільки вони втратили один до одного почуття любові і поваги. При таких обставинах суд вважає, що сім`я між сторонами не може бути відновлена, в зв`язку із чим позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивачка також посилається на те, що відповідач не турбується про фізичний і духовний розвиток, здоров`я, навчання, підготовки до самостійного життя своєї доньки - [PERSON] . Так, після того, як дочці виповнилось 5 місяців, відповідач жодного разу не відвідав своєї доньки, та навіть не телефонує їй чи іншим засобом намагається спілкуватися. Суд вважає, що батько дитини не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовкою їх до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток, всі зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як винну поведінку та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають або обмежують доступ дитини до культурних та інших духовний цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Так, згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язанні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язанні забезпечити здобуття дитиною повної загальної, середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 19 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За таких обставин, суд вважає, що в інтересах дитини є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] На підставі викладеного,

Outcome: approved