Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просить суд встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю з листопада 2011 і до часу відкриття спадщини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 2011 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю в будинку, що належить заявниці на праві власності, за адресою: [ADDRESS] . А з 24 січня 2012 року [PERSON] був зареєстрований за даною адресою свого постійного проживання. Також, 20.11.2011 [PERSON] та [PERSON] уклали церковний шлюб в храмі Покрова Пресвятої Богородиці. Їх пов`язував спільний побут та ведення побутового господарства, вони мали спільний бюджет. [INFO] [PERSON] помер. Фактично проживаючи за вказаною адресою разом зі спадкодавцем, [PERSON] не була зареєстрована за цією адресою, тому відмітка у паспорті про реєстрацію місця проживання є м. Київ, що і стало підставою відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій. В судове засідання заявник [PERSON] та її представник - адвокат Мельник Т.О. не з`явились, про день розгляду справи повідомлені належним чином, до канцелярії суду подали письмову заяву в якій підтримали вимоги заяви та просили її задовольнити з викладених в ній підстав. Заінтересована особа: Томашівська сільська рада Фастівського району Київської області в судове засідання не з`явився, про час та розгляд даної справи повідомлявся належним чином, електронною поштою направили на адресу суду заяву про розгляд справи в їх відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджено Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.08.2008 /а.с.13/. [PERSON] та [PERSON] уклали церковний шлюб 20 листопада 2011 року в храмі Покрова Пресвятої Богородиці, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб /а.с.19-20/. Згідно будинкової книги на домоволодіння [ADDRESS] , з 24 січня 2012 року [PERSON] був зареєстрований за даною адресою свого постійного проживання /а.с.14-15,17/. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) /а.с.32/. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пункт 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про - встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку, суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до [INFO] ». Згідно з абз. 1,2 п. 21 вищезазначеної ППВСУ «При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо». За приписами ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні, заявник [PERSON] проживала разом із [PERSON] з листопада 2011 року у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом. Вказані обставини підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , письмові покази яких долучено до матеріалів справи. Свідки підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] з осені 2011 року проживали однією сім`єю, вели господарство, їздили на відпочинок, мали спільний бюджет. Також, дані обставини підтверджуються довідкою № 377 від 15 вересня 2021 року, виданою виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області про те, що [PERSON] , 1959 р.н. проживає в [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом однією сім`єю в належному [PERSON] будинку [ADDRESS] з листопада 2011 року і до дня смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Вели спільне господарство /а.с.31/. Хоча заявник [PERSON] згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] зареєстрована в [ADDRESS] , але проживала в м. Фастові та працювала в м. Фастові на різних підприємствах 2011 року по 2019 рік, що підтверджено копією її трудової книжки серії [NUMBER] /а.с.21-29/. Між [PERSON] та [PERSON] укладено Типовий договір піднайму (найму) житлового приміщення, а саме будинку [ADDRESS] , в якому [PERSON] зазначений як чоловік у цивільному шлюбі /а.с.30/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Щорса Вільненської сільської ради Макарівського району Київської області розміром 3,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) /а.с.34-35/. та на земельну ділянку площею 2,8502 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Вільнянської сільської ради Фастівського (Макарівського) району Київської області, кадастровий номер 3222781500:04:002:0014 /а.с.36/. В судовому засіданні також встановлено, що перешкодою заявнику у реалізації спадкових прав, в передбаченому законодавством нотаріальному порядку, є відсутність доказів прийняття спадщини внаслідок чого нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, про що видав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №749/02-31 від 13 вересня 2021 року /а.с.37/. Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, що передбачено ч.1 ст. 89 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, факт, який просить встановити заявник, підтверджується показаннями свідків та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки надає право реалізувати спадкові права і встановити його іншим шляхом неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved