Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідачів, в якому прохає визнати за нею право власності на гараж з підвалом № 56с в блоці № 6 гаражного товариства № 3 м.Комсомольська в порядку спадкування за законом та надати КП Кременчуцьке МБТІ дозвіл на виготовлення технічної документації на зазначене нерухоме майно. Заявлені вимоги вмотивовані позивачем тим, що 28.09.2013 року померла її мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов гараж з підвалом у м.Комсомольську. Спірний гараж було придбано померлою у 1992 році на підставі договору купівлі-продажу, який було нотаріально посвідчено сторонами та зареєстровано у бюро технічної інвентаризації. Проте, після проведення інвентаризації фондів гаражного товариства було змінено номер спірного гаражу. У звязку із зміною назви гаражного товариства, технічних характеристик нерухомого майна та його порядкового номеру, нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, з посиланням на ст.182 ЦК України, ст.4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо неможливості проведення державної реєстрації успадкованого обєкту нерухомого майна. Ухвалою суду від 27.05.2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Комсомольську міську раду Полтавської області (а.с.49). Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи позивач, представники відповідачів та третіх осіб до суду не зявились, звернувшись із клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Позивачем [PERSON] заявлені вимоги підтримані повністю, відповідачі проти задоволення позову не заперечували. Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з таких мотивів. Як встановлено судом 28 вересня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується відповідним актовим записом про смерть № 430 від 30.09.2013 року складеним відділом ДРАЦС РС Комсомольського МУЮ. 14.08.1992 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за яким остання придбала гараж № 12, що знаходиться в блоці № 14 товариства № 1 в районі автобази № 5 у м.Комсомольську (а.с.18). Вказаний договір було нотаріально посвідчено сторонами та 07.09.1992 року зареєстровано у Кременчуцькому МБТІ за реєстровим № 28 в реєстровій книзі № 1. За повідомленням нотаріальної контори м. Комсомольська (а.с.40) після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, спадщину після якого за законом прийняла донька померлої [PERSON], заповіти від імені померлої не посвідчувались. Вказані обставини підтверджуються відповідними інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (а.с.41,42). Згідно листа Комсомольської державної нотаріальної контори (а.с.5) адресованого на імя [PERSON], позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на згаданий гараж з підвалом у звязку із зміною назви гаражного товариства, технічних характеристик нерухомого майна та його порядкового номеру із посиланням на норми ст.182 ЦК України та ст.4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо неможливості проведення державної реєстрації успадкованого обєкту нерухомого майна. За нормою ч.1 ст.182 ЦК України право власності на інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.ст. 1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб, яке здійснюється за заповітом або законом. Оскільки померла [PERSON] заповіту на випадок свої смерті не складала, спадкування має здійснюватись за законом. Беручи до уваги положення статей 1258, 1261 ЦК України, враховуючи відсутність даних про інших спадкоємців, які у встановлений строк звернулись із відповідною заявою про прийняття спадщини, суд доходить висновку, що єдиною спадкоємицею померлої (за законом) є її донька - позивач у справі [PERSON], яка в контексті ст.1297 ЦК України є позбавленою права належно оформити прийняту спадщину, у складі якої є нерухоме майно. Згідно з довідками гаражного товариства (а.с.6,59) померла [PERSON] була членом гаражного товариства № 3 по спільній експлуатації гаражів, розташованого по вул.Будівельників,72 у м.Комсомольську. Згідно книжки члена товариства померлій належав гараж № 56с в блоці 6. Після проведення інвентаризації фондів товариства у 1994 році гаражу за № 12 в блоці № 14 а районі автобази № 5 в м.Комсомольську було присвоєно номер 56с в блоці № 6. Вказані обставини підтверджуються відповідними копіями рішень виконавчого комітету Комсомольської міської ради, копією членської книжки на імя [PERSON] та копіями реєстраційно-статутних документів гаражного товариства, яке наразі має назву «Товариство №3 по спільній експлуатації гаражів». За повідомленням КП «Кременчуцьке МБТІ» (а.с.92), згідно даних архівного обліку підприємства станом на 28.12.2012 року право власності на гараж № 12 в блоці № 14 в гаражному товаристві № 1 в районі автобази № 5 м.Комсомольська, правонаступником якого є товариство № 3 по спільній експлуатації гаражів, за власником не зареєстровано. Враховуючи, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на вказаний гараж з підвалом в порядку спадкування за законом. Вимоги позивача щодо виготовлення Кременчуцьким МБТІ технічної документації, задоволенню не підлягають за безпідставністю.

Outcome: partial