Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на період навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком її дитини. [INFO] син досяг повноліття, але навчається в Кременчуцькому льотному коледжі Національного авіаційного університету на денній формі навчання, на місцях державного замовлення, термін навчання - до 30 червня 2021 року, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Просить стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина на період навчання в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітків відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини (а. с. 1 - 3, 64 - 66). Відповідач у своєму відзиві заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що він тривалий час не має роботи, у зв`язку з чим у нього відсутній регулярний заробіток. Крім того, він має незадовільний стан здоров`я, що не дозволяє йому працювати повний робочий день. З урахування викладеного вважає, що достатнім розміром аліментів на утримання сина буде 1/6 частка з всіх видів його заробітків (а. с. 31 - 33) В судовому засіданні представник позивача - адвокат Ковальов А.І. позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають повнолітнього сина, який продовжує навчання за денною формою навчання в м. Кременчук у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Позивач несе витрати на навчання сина, оплачує проїзд до міста навчання та проживання у гуртожитку. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на навчання їх сина. У відзиві на позов відповідачем зазначено, що він має ряд захворювань, але захворювання не тяжкі і не позбавляють його можливості працювати. Захворювання в переважній більшості відносяться до вікових. Відповідач має доход від здачі в оренду належної йому земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Також він неофіційно працює, має у власності два об`єкта житлової нерухомості. До досягнення повноліття відповідач регулярно сплачував аліменти на утримання сина. Позивач працює в учбовому закладі. Син хоча і проживає в гуртожитку, але перебуває на утриманні позивача. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Тимченко Б.О. заперечував проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що на звернення з позовом до суду має право той з батьків з ким проживає дитина. Оскільки [PERSON] проживає в м. Кременчук, що підтверджено відповідною довідкою, є курсантом Кременчуцького льотного коледжу за денною формою навчання за державним замовленням, тому позивач не може бути належним позивачем у цій справі. Крім того, позивачем не надано доказів витрат, які вона несе на утримання сина. Правовідносини з утримання повнолітнього сина/дочки не є безумовними. При визначенні розміру аліментів має враховуватися те, що син навчається за державним замовленням, отримує стипендію, можливо користується пільгами на проїзд, що неможливо встановити без його залучення в якості третьої особи. Належними доказами підтверджені лише витрати на гуртожиток в розмірі 192,00 грн., тобто потреба сина в матеріальні допомозі позивачем не доведена. Відповідач за станом здоров`я не може працювати повний робочий день, працює не офіційно і не систематично. Займається вантажними перевезеннями за наявності замовлення. Офіційний дохід відповідача складає 490,00 грн. в квартал, що підтверджено довідкою. В медичних довідках зазначені хвороби відповідача діагностовано в нього за період з 2018-2019 років, тому вважає, що медична довідка підтверджує незадовільний стан здоров`я відповідача. Інших утриманців відповідач не має. В селі Головківка Олександрійського району він успадкував будинок його діда, але фактично там проживають його батьки. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення проти нього, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про зміну прізвища, свідоцтва про його народження та свідоцтва про шлюб, відповідно до якого позивач [PERSON] змінила прізвище зі [PERSON] (а. с. 11, 12, 13). Відповідно до довідок №02-41/960 від 05 квітня 2019 року та №02-41/1611 від 17 грудня 2019 року [PERSON] є курсантом Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету денної форми навчання, на місцях державного замовлення. Передбачуваний термін закінчення навчання - 30 червня 2021 року (а. с. 14, 67). Згідно з ч. 1 ст. 199 СК, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, але не більше терміну навчання. Тобто, Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених в ст. 182 цього Кодексу. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що суд визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та їх спроможність її надавати. Перекладання обов`язку піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, винятково на одного з батьків - є порушенням норм закону. Такі правові позиції викладені у Постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16 (провадження № 61-1343св18), від 01 серпня 2018 року у справі №539/2580/16-ц (провадження № 61-20377св18), від 12 вересня 2018 року у справі №350/326/17-ц (провадження №61-15310св18) та від 10 жовтня 2018 року у справі №216/3757/16-ц (провадження № 61-16217св18). Судом встановлено, що [PERSON] є повнолітнім, продовжує навчатися в на денній формі навчання. У зв`язку із навчанням, [PERSON] проживає у курсантському гуртожитку та здійснює оплату за комунальні послуги в сумі 196,00 грн. щомісяця (а. с. 68). Позивач несе витрати, пов`язанні з навчанням сина (придбання канцелярського приладдя та навчальної літератури), його харчуванням, проживанням у гуртожитку, витрати на проїзд сина додому до м. Олександрії з м. Кременчук. Отже, [PERSON] у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги батьків. В той же час, відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина в добровільному порядку не надає. При цьому, відповідач є працездатного віку, щомісяця отримує дохід від надання земельної ділянки в оренду в середньому розмірі 912,00 грн. (а. с. 41), також має нерегулярні заробітки від надання послуг з перевезення. Зазначене спростовує позицію представника відповідача щодо відсутності матеріальної можливості відповідача надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання. Крім земельної ділянки, відповідач має у власності ще два об`єкти нерухомого майна - частку в будинку в [ADDRESS] (а. с. 80, 81). При цьому, інших утриманців не має. Представник відповідача заперечуючи проти позову посилався на те, що позивач не проживає разом з сином, а тому у неї відсутнє право звернення з позовом. В той же час, факт перебування [PERSON] на утриманні позивача відповідачем не заперечувався. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач має право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, що відповідає нормам сімейного законодавства. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №701/699/16-ц (провадження №61-20608св18). Посилання представника відповідача на незадовільний стан здоров`я відповідача (а. с. 42 - 46) не є підставою для звільнення його від обов`язку надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання, оскільки відповідач непрацездатним чи обмежено працездатним у встановленому законом порядку не визнавався. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, та, визначаючи аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, суд бере до уваги вищенаведені обставини справи та приходить до висновку, що такий розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, відповідатиме платоспроможності самого відповідача та задоволення позовних вимог в такій частині не ставить відповідача та його сім`ю в скрутне матеріальне становище. При цьому, не підлягає задоволенню позов в частині стягнення аліментів в розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки [PERSON] є повнолітнім та відповідно до ст. 6 СК України не є дитиною. За правилом, встановленим ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Даний позов подано до суду 20 вересня 2019 року (а. с. 16). В той же час, на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 січня 2006 року відповідач на утримання сина сплачував аліменти до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] включно (а. с. 15). Оскільки, [PERSON] досяг повноліття [INFO] , то аліменти на його утримання необхідно стягнути саме з 28 жовтня 2019 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивач звільнений при зверненні з позовом до суду, слід стягнути в дохід держави з відповідача.

Outcome: partial