overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2010 року, з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 09 листопада 2010 року до досягнення дочкою повноліття, тобто до 30 липня 2026 року. Відповідач сплачує аліменти по 600 гривень щомісячно на утримання дочки, проте дитина росте, у звязку з чим, потребує більше коштів на утримання. Однак відповідач не цікавиться дитиною, не надає коштів на їжу та одяг. В звязку з чим, позивачка просить змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на утримання дитини 1000 гривень до досягнення дитиною. В судове засідання позивачка подала заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги та справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. За вищевказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2010 року, з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 09 листопада 2010 року до досягнення дочкою повноліття, тобто до 30 липня 2026 року. Статтею 184 Сімейного Кодексу України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 192 Сімейного Кодексу України, встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи той факт, що відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, а також обставин заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають знаходяться на утриманні позивачки. Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2009 року, відповідач зобов'язаний платити аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] по 400 гривень щомісячно, починаючи з 24.11.2009 року до [INFO] (до досягнення повноліття сином - [PERSON]), а далі з [INFO] по [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень, щомісячно, до досягнення повноліття сином [PERSON]. Відповідач спочатку платив аліменти по 400 гривень, щомісячно, на утримання обох синів, але іншої матеріальної допомоги на придбання речей дітям не надавав, а останні півтора роки навіть не платить аліменти. Діти ростуть, потребують більшого одягу, доброго харчування, а відповідач не цікавиться а ні їх вихованням, а ні їх утриманням, ніякої матеріальної допомоги на це не надає та ще й не платить аліменти. В зв'язку з чим, позивачка просить змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача по 500 гривень, щомісячно на кожного сина, до повноліття сина [PERSON], тобто до [INFO], а далі з [INFO] до [INFO]. у твердій грошовій сумі 800 грн., щомісячно, до досягнення повноліття сином [PERSON]. В судове засідання позивачка подала заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги та справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач згідно письмової заяви позовні вимоги визнав, та просив справу розглянути у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають знаходяться утриманні позивачки. Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2009 року, відповідач зобов'язаний платити аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] по 400 гривень щомісячно, починаючи з 24.11.2009 року до [INFO] (до досягнення повноліття сином - [PERSON]), а далі з [INFO] по [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень, щомісячно, до досягнення повноліття сином [PERSON]. Статтею 184 Сімейного Кодексу України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 192 Сімейного Кодексу України, встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи той факт, що відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, а також обставин заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2012р. по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнути аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час, малолітня дочка потребує значно більше коштів, оскільки збільшуються потреби на її навчання та розвиток. На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання з`явився, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає спільно із позивачкою. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2012р. по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнути аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що малолітня дочка потребує значно більше коштів, оскільки збільшуються потреби на її навчання та розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що дійсно з моменту прийняття останнього судового рішення про стягнення аліментів значно збільшились ціни на продовольчі та промислові товари, на комунальні послуги, а також інші послуги. В зв`язку з чим, розмір аліментів повинний був збільшений. В той же час, зміна розміру аліментів, повинна бути здійснена з дня набранням рішенням законної сили, а не дати подання позову, що відповідає п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р. № 3.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2016р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнути аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, починаючи із дня набранням рішення законної сили до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Позивачка стверджує, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів. Позивачка бажає змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частку від всіх видів заробітку щомісячно. В судове засідання позивачка не з`явилась, однак подала заяву, згідно якої підтримали позовні вимоги у повному обсязі, а також справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. За вищевказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2016р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнути аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, починаючи із дня набранням рішення законної сили до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Позивачка стверджує, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів. Позивачка бажає змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частку від всіх видів заробітку щомісячно. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Відповідно до судового наказу від 11.07.2018р. , який був виданий Суворовським районним судом м. Одеси з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення заяви до суду 26 червня 2018 р. до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . На даний час, малолітній син [PERSON] потребує значно більше коштів, оскільки збільшуються потреби на навчання, його розвиток. Позивачка не має можливості забезпечувати сина у повному обсязі. На підставі викладеного, позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача 1/4 частку від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання, але за даною адресою не проживає. Представник позивача погодилась розглядати справу у порядку заочного провадження. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Відповідно до судового наказу від 11.07.2018р. , який був виданий Суворовським районним судом м. Одеси з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення заяви до суду 26 червня 2018 р. до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що дійсно з моменту прийняття останнього судового рішення про стягнення аліментів значно збільшились ціни на продовольчі та промислові товари, на комунальні послуги, а також інші послуги. В зв`язку з чим, розмір аліментів повинний був збільшений.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про зобов'язаннявідновити систему централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка пояснила, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. В 2011 році відповідач здійснив реконструкцію системи централізованого теплопостачання, влаштував автономну систему опалення. Відповідач їй пояснив, що він питання реконструкції системи опалення вирішив в межах правового поля, отримав необхідні дозволи і погодження. На початку 2013року з листа ТОВ «Рівнеенерго» вона дізналася, що відключення квартири від системи теплопостачання здійснено самовільно. На сьогоднішній день, система теплопостачання не функціонує, а нарахування за надані послуги з теплопостачання здійснюються. Фактично, з вини відповідача, вона несе збитки, оплачуючи послуги, які не отримує. 26 серпня 2014 року я отримала листа від ТОВ «Рівнеенерго», яким її було повідомлено про необхідність відновлення системи централізованого опалення відповідно до існуючої схеми житлового будинку. Просить зобов'язати [PERSON] відновити систему централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання в квартирі [ADDRESS]. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Визнання відповідачем позову не порушує права та законні інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в 2011 році [PERSON] здійснив реконструкцію системи централізованого теплопостачання, самовільно влаштував автономну систему опалення. Процедура відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (ЦО і ГВП) житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦЩ і ГВП визначена Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 року та зареєстрованим Міністерством юстиції України 09.12.2005 року. Відповідно до п.2.3 вказаного порядку для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про його відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Цей порядок відповідачем по справі дотриманий не був. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, представник позивача позов підтримала та пояснила, що сторони з 14.01.1989 року перебувають в шлюбі який на теперішній час не розірвано, проте з вересня 2009 року проживають окремо. Під час шлюбу у 1992 році побудований житловий будинок [ADDRESS], який зареєстрований на відповідача, на підставі рішення виконкому Михайлівської сільської ради Скадовського району, Херсонської області від 23.12.2008 року №82. Зазначила, що позивачка витратила на благоустрій житлового будинку 50 000 грн. Вважає, що як житловий будинок так й господарські та надвірні будівлі є спільною сумісною власністю подружжя, та просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та надвірними будівлями [ADDRESS] та стягнути з відповідача 25000грн. в рахунок відшкодування за поліпшення спільного майна. Відповідач позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Частина 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Сторони не оспорюють, що житловий будинок з господарськими та надвірними будівлями [ADDRESS], який згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить [PERSON] на підставі рішення виконкому Михайлівської сільської ради Скадовського району, Херсонської області від 23.12.2008 року №82, побудований ними під час шлюбу, тому є спільним майном подружжя. Також відповідач не оспорює, що позивачкою здійснено поліпшення спільного майна вартістю 50000 грн., у зв'язку з чим є підстави для повного задоволення позовних вимог. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, та свій позов обґрунтовувала тим, що 08.12.2001 р. вона вступила в шлюб з відповідачем, 29.02.2012 р. рішенням Чутівського районного суду Полтавської області шлюб між сторонами розірвано. Перебуваючи в шлюбі з відповідачем 08.11.2005 р. за спільні сімейні заощадження придбали майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Покупцем при купівлі квартири виступив відповідач. Після розірвання шлюбу в зазначеній квартирі проживає позивач разом з неповнолітніми дітьми. Просила здійснити поділ спільного майна подружжя та визнати за нею та відповідачем право власності по 1/2 частці за кожним на квартиру за вищевказаною адресою. Судові витрати стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~ Позивач та представник позивача надали суду заяву, у якій позов підтримали і просили його задовольнити, справу розглянути у їх відсутність. \~ \~ \~ \~Відповідач надав суду заяву, у якій позов визнав, справу просив розглянути у його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та розглянути справу за відсутності учасників на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, зясувавши позицію сторін, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання відповідачем позову та приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд, відповідно до приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у даному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Просила стягнути грошову компенсацію за набуте за час спільного проживання майно в сумі 7350 грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги змінила просить стягнути з відповідача 4000 грн. грошової компенсації за придбане ними майно за час спільного проживання з 1992 року по 2014 рік. Позивачка позовні вимоги підтримала, просить стягнути з відповідача 4000 грн. грошової компенсації за придбане ними майно за час спільного проживання. Відповідач позовні вимоги визнав, підтвердивши про згоду виплатити позивачці 4000 грн. грошової компенсації за придбане ними майно за час спільного проживання. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, які подані в розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороби, тощо) самостійного заробітку (доходу). Як встановлено в судовому засіданні сторони одружилися 26 вересня 1992 року, 13 серпня 2014 року шлюб між подружжям розірвано. За час спільного проживання в 2009-2010 роках в будинку по місцю їх проживання, придбали газову плитку та конвектори для обігрівання кімнат, мебельну стінку, холодильник, кехельну плитку, дверцята до кухні та духовки, витративши спільні кошти. Позивачка бажає отримати грошову компенсацію вкладених коштів в будинок, в якому спільно проживали. Відповідач погодився виплатити дані кошти. При таких обставинах, позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя є підставним і підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 60, 70, 71 СК України,

Outcome: approved