Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про визнання права власності на 1/2 частину майна, придбаного під час шлюбу та поділ його в натурі, стягнення грошової компенсації за проведення ремонту та благоустрою будинку і господарських будівель. У позові вказувала, що 10.10.2002 року вступила до шлюбу з [PERSON] У липні 2014 року вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, стали проживати окремо, - вона перейшла проживати до своїх батьків у с. Вали, а відповідач залишився жити в їх господарстві за адресою 5-й пров. Бажанського, 3 «а» в м. Вашківці. Рішенням Вижницького районного суду від 27.08.2014 року їх шлюб розірвано. У них є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Зазначала, що за час проживання в шлюбі, на спільні кошти придбали майно, яке не було розділене між ними, а залишилося в господарстві відповідача, а саме: кінь віком 4 роки, вартістю 14000,00 грн.; бик віком 1 рік, вартістю 9000,00 грн.; 40 курей, вартістю 1960,00 грн.; однорічна свиня вартістю 3000,00 грн.; 3 трьохмісячні поросята, вартістю 3900,00 грн.; 5 кролів, вартістю 1000,00 гривень. Крім того, за час проживання в шлюбі з відповідачем в приміщеннях житлового будинку та домоволодінні, яке знаходиться в м. Вашківці, 5-й провулок Бажанського, 3, де вони проживали, був зроблений капітальний ремонт. Всього придбали майна на загальну суму 137989,00 грн., тому вважала, що їй належить 1/2 частина вищевказаного майна, що в грошовому виразі становить 68994,50 гривень. Посилаючись на ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 СК України, просила ухвалити рішення, яким: Визнати за нею право власності на 1/2 частину майна, придбаного під час шлюбу, а саме: коня віком 4 роки, вартістю 14000,00 грн.; бика віком 1 рік, вартістю 9000,00 грн.; 40 курей, вартістю 1960,00 грн.; однорічної свині, вартістю 3000,00 грн.; 3 трьохмісячних поросят, вартістю 3900,00 грн.; 5 кролів, вартістю 1000,00 грн. Визнати за нею право власності на 1/2 коштів з суми 105129,00 грн., тобто на 52565,50 грн., витрачених на проведення ремонтних робіт по капітальному ремонту, проведеному в приміщеннях житлового будинку та домоволодінні, яке знаходиться в м. Вашківці Вижницького району по 5-му провулку Бажанського, 3-А. Стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за належну їй 1/2 частку в спільному майні подружжя на загальну суму 68994,50 грн. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі судовий збір в сумі 689,94 грн. та 3191,00 грн. за проведення будівельно-технічної експертизи. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, посилаючись на викладені у позовних заявах обставини, просили позовні вимоги задовольнити. Позивач підтвердила, що заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 30.08.2016 року її позов задоволено, вселено в житловий будинок належний відповідачу. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали, вважали, що позивачем не надано доказів набуття майна під час шлюбу та доказів його вартості. Стосовно проведеного ремонту житлового будинку не заперечували, вважали, що проживання позивача у вказаному житловому будинку, зобовязували у відповідності до вимог житлового законодавства, брати участь в його ремонті. Також [PERSON] пояснив, що свиню зарізав для харчування дітей, які проживали з ним. Поросята були придбані після того, як позивач покинула житловий будинок. Кролі їх старшій дочці вже після припинення шлюбних стосунків подарувала його мати. Будівельні матеріали шифер, дошки на столярні вироби, були в наявності ще до укладення шлюбу. Влаштування пічки проводилося за гроші його матері. Газифікація будинку проводилася спільно із сусідкою, і відповідно вартість матеріалів та робіт оплачено навпіл з сусідкою. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є кумом [PERSON] і про його життя йому багато відомо. Він допомагав відповідачу по господарству, а той, у свою чергу допомагав йому, оскільки грошей на майстрів не вистачало. Він купував бляху для відповідача, заплатив за неї біля 200 [PERSON], а [PERSON] повернувшись з Москви, повернув йому гроші. Вказані події мали місце перед розлученням відповідача з [PERSON] у 2014 році. Працює зварювальником по металу і на прохання відповідача виконував зварювальні роботи під час установки огорожі (паркану). У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є матірю відповідача, проживає у спірному будинку по даний час, раніше там проживали її батьки. Вона допомагала сину і його сімї всім, чим могла. У рахунок майнового паю її чоловікові дали коня, якого віддали сину. Для того, щоб купити шифер для перекриття будинку, продали корову. З чоловіком давали гроші на перекриття даху, на проведення газу до будинку. Крім того її чоловік допомагав майстрам. Вони дали деревину на нові вікна і двері. На момент розлучення сина в господарстві були: корова, бичок, кури, свиня, а поросят і кролів не було. Всі ремонті роботи робилися за спільні кошти, оскільки вони з чоловіком їм допомагали. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є батьком відповідача. Він продав свою корову і за виручені гроші купив 100 листів шиферу, яким перекрили синові будинок. Також заготував 5 м.куб. деревини, яку використали для перекриття даху. Перекриття даху робили майстри. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] її дочка. Спірний житловий будинок раніше належав діду відповідача, померлого у 2006 році. До неї приходила дочка і просила грошей на ремонт будинку. Вона їй матеріально допомагала, оскільки має господарство, пенсію, також син з Росії допомагав перекрити дах в їх будинку. Через рік дочка попросила дати грошей на ремонт печі. Під час спільного проживання дочки з [PERSON] у 2012 році будинок оббили сайдингом, у 2009 році змінили 3 пари вікон і 3 пари дверей, провели газ до будинку, перекрили дах, встановили новий паркан. Особисто давала 1500,00 грн. дочці для купівлі шиферу і 3000,00 грн. на деревину. [PERSON] був на заробітках в Російській Федерації, по поверненню почав бити дочку, вчиняти в сім'ї сварки та скандали. Крім того, вона давала 2000,00 грн. на купівлю коня. На момент розлучення дочки в господарстві були кури, два бички, корова, кролі і свині. Батько [PERSON] допомагав, але грошей не давав. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є рідною сестрою позивача. У 2002 році сестра вийшла заміж за [PERSON] і перейшла проживати до нього. Також на той момент у будинку ще проживав дід відповідача. У 2003 році сестра народила дочку. Дід відповідача говорив, що хоче подарувати хату правнучці. Коли дід помер, будинок оформили на [PERSON] Пізніше почали робити ремонт будинку, провели газ, приватизували земельну ділянку, переклали пічки, перекрили дах. Все це купували разом. Також змінили вікна, вели господарство, зробили ремонт в сараї, оббили хату сайдингом, зробили євроремонт, встановили новий паркан, придбали меблі, телевізор, тримали бики, кури, гуси, поросята, коня, корову. Сестра працювала по господарству, а відповідач їй не допомагав. Також їх рідний брат і мати давали сестрі гроші. Їх мати давала сестрі 2000,00 грн. на купівлю коня. Ремонти робили за гроші сестри та зібрані у родичів кошти. [PERSON] бив сестру, через що вона пішла проживати до них. Все господарство залишила відповідачу. Також у будинку залишилася плитка, кухонний стіл, дивани, конвектор, крісло, диван, шафа, спальня, компютер, телевізор. Чеки на придбані для ремонту матеріали залишилися в будинку відповідача. На ремонт сараю давали 5000,00 грн. [PERSON] їздив на заробітки за кордон, але грошей не давав. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] його тітка. Вона проживала у шлюбі з [PERSON] і йому відомо, що в будинку, де вони проживали, перекривали дах на новий з шиферу, до будинку проводили газ. У 2014 році сторони розірвали шлюб. На той час у господарстві були свині, кури, кінь, бик річний, чи були кролі, не памятає. Також у будинку замінили деревяні вікна та двері. Будинок оббили сайдингом. У будинку зробили євроремонт, стіни одягнули гіпсокартоном, переклали нову пічку, зробили огорожу з бляхи. Йому відомо, що багато допомагала мати позивача. Йому не відомо скільки грошей давав на ремонтні роботи [PERSON] У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивача і була з нею у добрих відносинах. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] робили у будинку ремонт, перекривали дах, встановили паркан, утримували в господарстві кури, бички, свині. У 2014 році розірвали шлюб. На момент розірвання шлюбу в господарстві залишилося 30 курей, кінь, двоє телят, свині, 10 кролів. В будинку зроблено євроремонт, проведено газ, ззовні будинок оббито сайдингом, змінено вікна, двері, поклеєні нові шпалери. Суд, заслухавши позивача [PERSON], її представника [PERSON], відповідача [PERSON], його представника [PERSON], свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав. Судом установлено, що 10.10.2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. У шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджено копіями свідоцтв про їх народження. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 27.08.2014 року шлюб між ними розірвано. Як встановлено з пояснень сторін, наданих у судовому засіданні, під час перебування у шлюбі вони проживали у м. Вашківці по 5-му провулку Бажанського, 3, Вижницького району, будинку належному на праві власності згідно договору дарування відповідачу [PERSON]. Після припинення шлюбних відносин, [PERSON] разом з дочкою [PERSON] продовжив проживати у вказаному житловому будинку, а позивач з дочкою [PERSON] переїхала проживати в с. Вали Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області. Заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 30.08.2016 року позов [PERSON] задоволено, вселено [PERSON] в житловий будинок, що розташований в м. Вашківці, 5-й пров. Бажанського, 3-А, Вижницького району Чернівецької області. Довідкою Приватного-орендного сільськогосподарського підприємства «Надія» від 30.06.2015 року підтверджено, що в листопаді 2000 року [PERSON] було видано в рахунок заробітної оплати праці лошатко вартістю 325,00 грн. (накл. №355 від 11.11.2000 р.). Згідно акту від 27.07.2015 року, складеного комісією Вашківецької міської ради, при зміні місця проживання [PERSON] її мама, [PERSON], забрала з господарства [PERSON] корову, яка знаходилася в його господарстві і випасалась на міському пасовищі. Згідно акту від 11.09.2014 року, складеного комісією Вашківецької міської ради, про матеріально-побутові умови проживання [PERSON], при обстеженні встановлено, що [PERSON] не працює, проживає у подарованій хаті в м. Вашківці, провул. 3 Бажанського, 3а, має 8 соток городу біля хати, у наявності є придбана корова, свиня, 17 курей, 10 качок, 3 кролі. З ним проживають дочки: [PERSON] та [PERSON] Згідно копії трудової книжки серія АН №187857, заповненої 01.12.1995 року на ім'я [PERSON], [INFO] за час перебування у шлюбі з [PERSON] позивач працювала: з 16.05.2010 року по 02.03.2011 року - у Вашківецькому хлібокомбінаті формовщицею; з 14.03.2012 року по 31.03.2012 року та з 03.04.2012 року по 30.04.2012 року - у Вашківецькій міській раді прибиральником територій на період виконання оплачуваних громадських робіт; з 01.05.2012 року по 31.10.2012 року у ПП [PERSON] робітником по виготовленню будівельної цегли; з 01.06.2013 року по 30.11.2013 року у ПП [PERSON] прибиральником виробничих приміщень; з 01.06.2014 року по 30.11.2014 року - у ПП [PERSON] робітницею по виготовленню будівельної кераміки, доказів про розмір її заробітної плати за вказані періоди суду не надано. Відповідно до змісту ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 розяснено, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до пп.22, 23 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Відповідно до ст.ст.60, 61, 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 70 СК України, встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.368 ч.3 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ч.4 ст.368 ЦК України, майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно, у разі спору, може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивач не просить визнати житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями і господарськими спорудами, що розташований в м. Вашківці по 5-му провул. Бажанського, 3-а, спільним сумісним майном подружжя, проте просить визнати за нею право власності на 1/2 коштів з суми 105129,00 грн., - на 52565,50 грн., витрачених на проведення ремонтних робіт по капітальному ремонту, проведеному в приміщеннях вказаного житлового будинку та домоволодінні, тобто стягнути з відповідача 1/2 вартості виконаних ремонтних та будівельних робіт, визначеної висновком судової будівельно-технічної експертизи №843 від 18.11.2015 року. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.57 ЦПК України висновок експерта є доказом в цивільній справі, на підставі якого суд встановлює наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують або заперечують сторони, і інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Згідно ст.66 ЦПК України, висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Однак відповідно до положень ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст.212 ЦПК України. Ухвалою Вижницького районного суду від 24.09.2015 року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: визначити дійсну вартість робіт та будівельних матеріалів, використаних у процесі капітального ремонту житлового будинку, що розташований в м. Вашківці, вул. Бажанського, 3 «А» Вижницького району, зокрема перекриття будинку, заміна вікон та дверей, оббивка сайдингом, євроремонт у будинку, влаштування пічки, заміна огорожі, газифікація будинку, на день проведення робіт. 18.11.2015 року судовим експертом СП «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» [PERSON] складено висновок №843 судової будівельно-технічної експертизи, зі змісту якого вбачається, що загальна вартість будівельних матеріалів та робіт, витрачених на проведення ремонтних робіт по капітальному ремонту проведеного в приміщеннях житлового будинку та домоволодінні, яке знаходиться за адресою Чернівецька область, Вижницький район, м. Вашківці, 5-й пров. Бажанського, 3а на день проведення експертизи (18.11.2015 року) становить 105129,00 гривень. Таким чином, експертом не надано відповідь на питання, поставлене в ухвалі суду, а саме не визначено дійсну вартість робіт та будівельних матеріалів, використаних у процесі капітального ремонту спірного житлового будинку на день проведення робіт, а визначено вказану вартість на день проведення експертизи, а саме 18.11.2015 року. Для усунення вказаних протиріч експерт [PERSON] надала інший висновок з аналогічним номером №843 та датою, що не відповідає встановленому процесуальному порядку для складення висновку експерта. Суд вважає, що зазначені обставини викликають обґрунтовані сумніви у допустимості вказаного висновку, як доказу у справі, а тому не може послатися на нього при визначенні розміру витрат, витрачених на проведення ремонтних робіт по капітальному ремонту, проведеному в приміщеннях житлового будинку та домоволодінні, яке знаходиться в м. Вашківці Вижницького району по 5-му провулку Бажанського, 3-А. 10.06.2016 року судом призначено повторну будівельно-технічну експертизу, на виконання якої судовим експертом СП «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» [PERSON] складено повідомлення №514 від 11.08.2016 року про неможливість надання висновку повторної судової будівельно-технічної експертизи по матеріалам справи №713/1028/15-ц у зв'язку з тим, що на дослідження не була надана інвентаризаційна справа на будинковолодіння, яке знаходиться по 5-му провул. Бажанського, 3а в м. Вашківці. До показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про вартість проведення будівельних та ремонтних робіт Суд відноситься критично і не приймає їх до уваги, оскільки вони є близькими родичами сторін, а отже і можуть бути заінтересованими у вирішенні справи на їх користь. Покази свідка [PERSON] у Суду викликають сумніви у їх належності і Суд їх до уваги не приймає, оскільки вона є подругою позивача, і як сусідка сторін, не може стверджувати у категоричній формі про кількість наявного на день розірвання шлюбу між сторонами майна. З урахуванням встановлених Судом обставин та викладених вимог закону Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], про визнання за нею права власності на 1/2 коштів з суми 105129,00 грн., тобто на 52565,50 грн., витрачених на проведення ремонтних робіт по капітальному ремонту, проведеному в приміщеннях житлового будинку та домоволодінні, яке знаходиться в м. Вашківці Вижницького району по 5-му провулку Бажанського, 3-А - є безпідставними та необґрунтованими, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити. Крім того чч.1-3 ст.156 ЖК Української РСР визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку(квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Таким чином Суд приходить до висновку, що майнові права та законні інтереси позивача не порушуються, оскільки вона рішенням суду вселена в спірний житловий будинок, зареєстрована в ньому, у звязку з чим має право проживати та користуватися житлом, а тому зобов'язана брати участь у витратах по утриманню будинку. Стосовно заявленої позовної вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину майна, придбаного під час шлюбу, а саме: коня віком 4 роки, вартістю 14000,00 грн.; бичка віком 1 рік, вартістю 9000,00 грн.; 40 курей, вартістю 1960,00 грн.; однорічної свині, вартістю 3000,00 грн.; 3-х тримісячних поросят, вартістю 3900,00 грн.; 5 кролів, вартістю 1000,00 грн. та стягнення на її користь грошової компенсації за належну їй 1/2 частку у вказаному спільному майні подружжя у сумі 16430,00 грн. то необхідно зазначити таке. Як зазначено у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Всупереч зазначеним вище вимогам ст.ст.11, 57-60 ЦПК України, ні позивачем [PERSON], у позовній заяві, ні її представником [PERSON], не підтверджено належними та допустимими доказами наявності зазначеного у позовній заяві майна та його вартості. До показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про наявність у спірному господарстві зазначеного у позові спірного майна та його вартості Суд також відноситься критично і не приймає їх до уваги, оскільки вони є близькими родичами сторін, а отже і можуть бути заінтересованими у вирішенні справи на їх користь. Покази свідка [PERSON] про обсяг проведених ремонтних робіт у спірному будинку у Суду викликають сумніви у їх належності, оскільки вона є подругою позивача, а тому Суд їх до уваги не приймає. Частину вказаного господарства було витрачено для забезпечення харчування дітей [PERSON] та [PERSON], які після розірвання шлюбу залишилися проживати з батьком. З урахуванням встановлених Судом обставин та викладених вимог закону Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], про визнання за нею права власності на 1/2 частину майна, придбаного під час шлюбу, а саме: коня віком 4 роки, вартістю 14000,00 грн.; бичка віком 1 рік, вартістю 9000,00 грн.; 40 курей, вартістю 1960,00 грн.; однорічної свині, вартістю 3000,00 грн.; 3-х тримісячних поросят, вартістю 3900,00 грн.; 5 кролів, вартістю 1000,00 грн. та стягнення на її користь грошової компенсації за належну їй 1/2 частку у вказаному спільному майні подружжя у сумі 16430,00 грн. є безпідставними та необґрунтованими, а тому в їх задоволенні теж необхідно відмовити. Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позовні вимоги є необґрунтованими, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому є такими, що задоволенню не підлягають. Доказів протилежного сторонами суду не надано. На підставі викладено, ст.ст.16, 328, 368 ЦК України, ст.ст.60-63, 70 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, ст.156 ЖК Української РСР,

Outcome: dismissed