Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із названим позовом, який надалі уточнила та в уточненому позові просить визнати квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Подбєльського, 31/49, автомобіль марки «ВАЗ 11113», р/н [NUMBER] та автомобіль [NUMBER], спільною сумісною власністю її та [PERSON], розділити зазначене майно, виділивши їй та [PERSON], кожному окремо, по 1/2 його частці, визнати за нею право власності на 1/2 частку зазначеного майна, а [PERSON] залишити у приватній власності другу 1/2 частку цього майна, позаяк зазначене майно було набуте нею та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, а також стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати. [PERSON], в свою чергу, звернувся із зустрічним позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати автомобіль [NUMBER], його особистою приватною власністю, оскільки автомобіль було придбано ним в кредит після припинення між ними в червні 2011 року шлюбних відносин, визнати квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Подбєльського, 31/49, його та [PERSON] спільним сумісним майном та визнати частку у цьому майні відповідно до розміру внеску його особистою приватною власністю, оскільки ця квартира була придбана ним в занедбаному стані після продажу належної йому іншої квартири, і він вклав у ремонт спірної квартири значні грошові кошти, визнати автомобіль марки «ВАЗ 11113», р/н [NUMBER] та речі домашнього вжитку на загальну суму 29658 грн., які були набуті ними під час їхнього шлюбу, а саме телевізор марки «Самсунг», вартістю 3200 грн., холодильник марки «Індезит», вартістю 2800 грн., компютер з монітором, вартістю 6500 грн., пилосос, вартістю 350 грн., бойлер, вартістю 1800 грн., музичний центр марки «Соні», вартістю 2600 грн., домашній кінотеатр, вартістю 1200 грн., швейну машину марки «Зінгер», вартістю 2925 грн., меблі для ванної кімнати марки «Мойдодир», вартістю 2900 грн., пральну машину марки «ЕЛДЖІ», вартістю 3600 грн., меблі для кімнати марки «Вікторія-Нова», вартістю 1200 грн. та диван-малютку, вартістю 610 грн., визнати їхні частки у переліченому майні разом з автомобілем марки «ВАЗ 11113», р/н [NUMBER], рівними, поділивши це майно та виділивши йому в натурі вказаний автомобіль та меблі для кімнати марки «Вікторія-Нова», диван-малютку, всього на суму 18810 грн., а [PERSON] телевізор марки «Самсунг», холодильник марки «Індезит», компютер з монітором, пилосос, бойлер, музичний центр марки «Соні», домашній кінотеатр, швейну машину марки «Зінгер», меблі для ванної кімнати марки «Мойдодир» та пральну машину марки «ЕЛДЖІ», всього на суму 27875 грн., а також стягнути з [PERSON] на його користь різницю вартості виділених в натурі речей в розмірі 4532 грн. 50 коп., її частку витрат на утримання автомобіля марки «ВАЗ 11113», р/н [NUMBER], в розмірі 2980 грн., зобовязати [PERSON] повернути йому декоративну витяжку нержавіючу марки «САХРІ» та понесені судові витрати. [PERSON] та її представник у судовому засіданні уточнені позовні вимоги за первісним позовом підтримали в повному обсязі, проти задоволення судом зустрічних позовних вимог заперечували. [PERSON] та його представник у судовому засіданні проти задоволення судом уточнених позовних вимог за первісним позовом заперечували, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали у повному обсязі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що [PERSON] це його товариш, якого він знає з 2007 року, він робив у Спірній квартирі ремонт, однак в ній можливо було проживати, під час проведення ремонту він жінки в ній не бачив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він знає сторони з 2004 року, чув, що [PERSON] була без майна, що сторони жили спочатку в однокімнатній квартирі, [PERSON] працював, а [PERSON] була домогосподаркою, чув, що сімейні відносини між ними майже припинились у 2011 році, про що дізнався від своєї жінки, що сам у спірній квартирі не був. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що добре знає з [PERSON] біля 20 років, знає також, що сторони жили, як сімейна пара до 2013 року. Заслухавши пояснення сторін та показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.08.2004 року, розірваному за рішенням суду 08 червня 2012 року (а.с.7). Від шлюбу у сторін є одна неповнолітня дитина дочка [PERSON], [INFO] (а.с.6). 29 грудня 2011 року [PERSON] була придбана квартира, яка знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Подбєльського, 31/49 (далі Спірна квартира) (а.с.8, 9). Право власності на Спірну квартиру було зареєстровано за [PERSON] (а.с.11). Окрім того, 03 липня 2009 року та 08 червня 2011 року [PERSON] було придбано автотранспортні засоби автомобіль марки «ВАЗ 11113», р/н [NUMBER] та автомобіль [NUMBER] відповідно (далі Спірні автомобілі), право власності на які також було зареєстроване за [PERSON] (а.с.12, 13). У статтях 368 ЦК України та 60 СК України закріплено, що майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить чоловікові й дружині на праві спільної сумісної власності. Рівність часток у спільному сумісному майні подружжя передбачена ст. 71 СК України за умови, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Також ст. 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом установлено та сторонами прийнято без заперечень, що Спірна квартира та Спірні автомобілі були придбані за час їхнього шлюбу. Разом з тим, судом не встановлено ніякої домовленості між сторонами або наявності між ними шлюбного договору про інший розмір часток у спільній сумісній власності у вигляді Спірної квартири та Спірних автомобілів, або інших обставин, що мають істотне значення, на підставі яких суд має відступити від рівності часток у зазначеному майні, або визнати право власності на це майно за однією із сторін, тому суд приходить до висновку, що частка кожної із сторін у Спірній квартирі та Спірних автомобілях є рівною та складається із 1/2 її частки. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість уточнених позовних вимог за первісним позовом в частині визнання Спірної квартири та Спірних автомобілів спільною сумісною власністю сторін та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку Спірної квартири та на 1/2 частку кожного зі Спірних автомобілів. Інша частина уточнених первісних позовних вимог про розділ зазначеного майна шляхом виділення по 1/2 його частці кожній із сторін та про залишення у приватній власності [PERSON] 1/2 частці цього майна є необґрунтованою, оскільки не відповідає вимогам зазначених вище правових норм, а також [PERSON] не може розпоряджатись позовними вимогами від імені [PERSON] Щодо частини зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання Спірного автомобіля [NUMBER], його особистою приватною власністю та про визнання Спірної квартири його та [PERSON] спільним сумісним майном та визнання частки у цьому майні відповідно до розміру внеску його особистою приватною власністю, суд зазначає наступне. Обґрунтовуючи ці вимоги, [PERSON] посилається на те, що зазначений Спірний автомобіль було придбано ним у кредит після припинення між ним та [PERSON] у червні 2011 року шлюбних відносин, однак не довів перед судом цих обставин, оскільки, як уже зазначалось вище, шлюб між сторонами було розірвано 08 червня 2012 року, а також на те, що Спірна квартира була придбана ним в занедбаному стані та він витратив на її придбання більшу частину коштів, які отримав після продажу належної йому іншої квартири, а також вклав у ремонт Спірної квартири значні грошові кошти, однак також не довів цих обставин перед судом, а також не конкретизував, на яку ж саме частину в Спірній квартирі у звязку з такими обставинами судові слід визнати його право власності. Щодо іншої частини зустрічних вимог про визнання Спірного автомобіля марки «ВАЗ 11113», р/н [NUMBER] та речей домашнього вжитку на загальну суму 29658 грн., які, як зазначає [PERSON], були набуті сторонами під час їхнього шлюбу, їхньою спільною сумісною власністю та про їх поділ у спосіб, ним запропонований, то щодо зазначеного автомобіля суд уже виклав свої висновки вище, а наявність перелічених речей домашнього вжитку та їхня вартість, визначена [PERSON] у його зустрічному позові, не доведена перед судом у встановлений законом спосіб, зокрема, висновком відповідної експертизи. Що ж до показань свідків, то суд не бере їх до уваги з тих підстав, що у відповідності ст. 63 ЦПК України не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Із цього випливає висновок про те, що обставини, про які він дає показання, повинні бути відомі йому особисто, тому, показання свідка з чужих слів або з власних домислів не допускаються, тому їхні показання не є належним та допустимим доказом у цій справі. Отже, такі обставини вказують на необґрунтованість зустрічних позовних вимог. Відтак, суд доходить висновку про часткове задоволення первісного позову та про відмову у задоволенні зустрічного позову. На підставі положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial