Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.01.2012 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Згідно заочного рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 11 червня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина, участі у його вихованні не приймає та самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 22.08.2019 року відповідачу був наданий строк, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 09.10.2013 року Вергунівською сільською радою Черкаського району Черкаської області. Заочним рішенням Черкаського районного суду від 11 червня 2019 року шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 14.01.2012 року Вергунівською сільською радою Черкаського району Черкаської області, актовий запис №2 - розірвано. Відповідно до довідки виконавчого комітету Думанецької сільської ради Черкаського району Черкаської області №511 від 13.08.2019 року [PERSON] , [INFO] з квітня 2019 року проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживає без реєстрації неповнолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] . Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно чинного законодавства, ЦПК України, СК України встановлений розмір для стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини - одна четверта з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам п.2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд визначає, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved