Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання свого колишнього співмешканця [PERSON], безвісно відсутнім. Заява мотивована тим, що з 2010 року [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] За час спільного проживання у них народилась донька, [PERSON], [INFO]. Спільно з [PERSON] вони проживали в [ADDRESS]. У листопаді 2016 року між ними відбувся конфлікт, [PERSON] забрав свої речі та поїхав у невідомому напрямку, залишивши заявника з малолітньою дитиною. З того часу його місце перебування невідоме. Звернення до поліції для встановлення місцезнаходження [PERSON] не дало результатів, а тому [PERSON] змушена звертатись до суду із заявою про визнання його безвісно відсутнім, з метою отримання допомоги по втраті годувальника, а також для можливості виїзду дитини закордон на тривалий термін для лікування. Ухвалою від 03.12.2018 судом прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, витребувано з Волочиського районного сектору управління Державної міграційної служби України у Хмельницькій області Витяг з Єдиного Державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON], з Волочиського відділення Красилівського ОДПІ - відомості про його можливе місце роботи, а з Волочиського РВ ДВС інформацію про виконавчі провадження за участі останнього (а.с. 11-12). В судовому засіданні представник [PERSON] заяву підтримала у повному обсязі, за обставин викладених у ній, просила визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з'явились, відзивів не направили. Надіслали до суду заяви, в яких просили справу розглядати у їх відсутності, у вирішенні справи покладаються на думку суду. Вислухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року в Республіці Білорусь у м. Мінську народилась [PERSON], батьками якої є громадяни України: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.11.2016. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із донькою та [PERSON], [PERSON] Згідно з відповіді Волочиського ВнП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області від 04.06.2018 № 4965/102-18 зявника повідомлено, що встановити місце знаходження [PERSON] не представилось за можливе. Опитана бабуся заявника [PERSON] пояснила, що [PERSON] залишив [PERSON] з малолітньою дитиною і не хоче із нею спілкуватись та відключив свій мобільний телефон. Де він може перебувати їй не відомо, оскільки їхні родини ніколи дружніх відносин не підтримували. Статтею 43 ЦК України визначено, що фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Визнання фізичної особи безвісно відсутньою здійснюється за судовим рішенням на підставі встановлення кількох юридичних фактів: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи. Порядок обчислення зазначеного строку залежить від того, чи можливо встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи. Якщо такий день можна встановити (отримання листа; телефонна розмова; від'їзд з місця постійного або тимчасового проживання тощо), початок перебігу річного строку починається з дня, наступного за днем одержання таких відомостей (ст. 253 ЦК). У випадку можливості встановити місяць одержання останніх відомостей про зниклу особу, річний строк починається з першого числа наступного місяця. Якщо і місяць залишається невідомим, цей строк починає спливати з 1 січня наступного року. Вказаних обставин заявник не довела. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Так, з відповіді поліції від 04.06.2018 № 4965/102-18 слідує, що [PERSON] намагалась отримати відомості про свого співмешканця починаючи з травня 2018 року. Таким чином, заявником не доведено факт відсутності даних про [PERSON] понад один рік. Інформації про останнє місце постійного проживання [PERSON] судом також не встановлено. Згідно з відповіді Волочиського РС УДМС у Хмельницькій області від 04.12.2018 № 308 відомості про реєстрацію/зняття місця проживання/перебування громадянина [PERSON]на території обслуговування відсутні. Інформація з Волочиського районного відділу ДВС від 06.12.2018 та з Волочиського відділення Красилівського ОДПІ від 23.08.2018 також не дає змоги встановити останнє місце проживання (перебування) [PERSON] Пояснення викликаних за клопотанням заявника свідків [PERSON] та [PERSON] не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вони не знають [PERSON], не володіють інформацією про місце його проживання, а отже, не змогли надати жодних даних, які у відповідності до ст. 43 ЦК України підлягають встановленню, зокрема про місце постійного проживання [PERSON] та час протягом якого він там відсутній. Таким чином, суд вважає недоведеним, що [PERSON]більше одного року відсутній у місці постійного проживання. Крім того, виходячи із змісту ст. 293 ЦПК України, оголошення фізичної особи безвісно відсутньою залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника будь-які правові наслідки, а юридичний інтерес особи, яка звертається із відповідною заявою, має бути безумовним. Так, заявник вказує, що звернення із даною заявою викликано її складнощами самотужки виховувати дитину, а тому вона зацікавлена в отриманні допомоги по втраті годувальника, а також матиме можливість виїзду дитини закордон на тривалий термін для лікування. Суд переконаний, що захист своїх прав [PERSON] має здійснювати у спосіб визначений законом, зокрема, шляхом звернення до суду із позовною заявою про стягнення аліментів, для розгляду якої суд вправі здійснювати виклик відповідача шляхом розміщення відповідного оголошення. Також, чинним законодавством передбачено способи захисту прав дитини у випадках відсутності згоди батька на виїзд дитини за кордон. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для ухвалення рішення про визнання [PERSON] безвісно відсутнім.

Outcome: dismissed