Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 24/75 частин житлового будинку в порядку набувальної давності. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається із 12/25 частин житлового будинку з господарчими будівлями [ADDRESS], які належали померлому на підставі рішення народного суду м.Кременчука від 16.08.1974 року. Спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] є його мати [PERSON], позивачка та її рідний брат - син померлого [PERSON]. З заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON]. звернулися до нотаріальної контори позивачка, [PERSON] та [PERSON]. В 1993 році [PERSON] померла. 19.04.2006 року [PERSON] подарувала позивачці 13/25 частин спірного житлового будинку з господарськими будівлями. Після смерті батька позивачка фактично користується всім будинком, проводила його ремонт, сплачує комунальні послуги. [PERSON] в даному будинку не мешкав, не ремонтував його, не ніс будь-яких витрат по його обслуговуванню, наразі позивачці навіть невідоме його місце мешкання. Спадкоємець по заповіту після смерті [PERSON] її онук [PERSON] з позивачкою не спілкується, навіть не вітається, знаючи, що вона користується спірним житловим будинком з господарськими будівлями, ніяких претензій, вимог не пред'являв, витрат на утримання будинку протягом тривалого часу не несе, свідоцтво про право власності на спадкове майно не отримував. Оскільки позивачка з 1992 року добросовісно володіє спадковою 24/75 частиною житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], прохають суд визнати за позивачкою право власності за набувальною давністю на 24/75 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що належать померлому [INFO] [PERSON] на підставі рішення народного суду м.Кременчука від 16.08.1974 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши позивачку, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення народного суду м.Кременчука від 16.08.1974 року кімната 1-6 площею 15,53 кв.м , 3/5 частини сарая літ.»Б» по діючій перегородці с погрібом під ним, прибудова літ.»б», що складає 12/25 частин домоволодіння на праві власності належали батькові позивачки [PERSON]; 13/ 25 - матері позивачки [PERSON]; колодязь «к», вбиральня, огорожа залишені в їх спільному користуванні. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 20.05.1992 року Кременчуцьким міським відділом ЗАГС, актовий запис № 1072 від 20.05.1992 року. Із спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що після його смерті з заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON]- мати померлого, [PERSON] - донька померлого, позивачка по справі, [PERSON] - син померлого. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.1992 року , посвідченого нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями померлого [PERSON] в рівних долях, на 24/75 частин житлового будинку з господарчими будівлями по [ADDRESS]. 27.03.1993 року померла [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису. За життя [PERSON] склала заповіт, яким належну їй на праві власності частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS], заповідала [PERSON]. Після смерті [PERSON] [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] - мати позивачки пояснила суду, що після розірвання шлюбу та розполіду майна чоловік в належній йому частині будинку не жив, був тільки зареєстрованим, жив у матері. [PERSON] на території будинку ніколи не був, ремонт, догляд за будівлями виконувала постійно позивачка. Про [PERSON] як спадкоємця їм стало відомо в 2013 році. Свідок [PERSON] суду підтвердила, що після смерті батька позивачка займається ремонтом будинку, користується земельною ділянкою, сплачує комунальні послуги, їй все це відомо тому, що вона там часто буває. Свідок [PERSON] пояснив суду, що в будинку [ADDRESS] проживає мати позивачка, користується будинком позивачка,провожить необхідний ремонт, буває там через день. Із наданих суду квитанцій вбачається, що земельний податок за земельну ділянку по [ADDRESS] сплачує позивачка. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно , якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК України, а також частини четвертої ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю може бути попередній власник майна. Із п.п.9, 11 постанови вбачається, що відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якшо інше не встановлено ЦК України.Право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі. Аналізуючи зібрані докази по справі, суд вважає, що [PERSON] з 1992 року добросовісно заволоділа майном свого батька і з того часу продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном 24/75 частинами житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], а тому необхідно її позовні вимоги задовольнити, визнати за нею в порядку набувальної давності право власності на 24/75 частини житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS].

Outcome: approved