Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 11.11.2017 року між нею та відповідачем укладено шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 11.11.2017 року зареєстрованим у Тячівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 246. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею. Спору з приводу виховання та утримання сина, поділу майна не виникає. Зазначає, що причиною розірвання шлюбу є те, що за останній рік відносини між сторонами значно погіршилися, відповідач перестав поважати її як дружину, перестав забезпечувати матеріально сім`ю, виїхав на заробітки в Чеську Республіку де відкрито став проживати з іншою жінкою. Відповідач не цікавиться вихованням сина, зароблені гроші витрачає тільки на власні потреби, не виділяючи їх на загальносімейні потреби. Позивачка вказує, що така поведінка є нестерпною для неї і між ними втрачене подружнє почуття поваги одне до одного. Разом вони не проживають більше 6-ти місяців. Вважає, що шлюб носить лише формальний характер і шкодить їх відносинам, бо призводить до частих сварок, що негативно відображається на емоційно-психологічному стані їхнього сина і перешкоджає кожному з них влаштувати особисте життя. Примирення вважає неможливим. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Вважає, що строк для примирення не дав результатів. Додатково вказала, що вони з відповідачем проживали разом в будинку її батьків до липня 2020 року. Відлповідач виїхав на заробітки в Чеську Республіку, де не приховуючи від неї, відкрито проживає з іншою жінкою. Дитиною та сім`єю відповідач не цікавиться. Відповідач в судове засідання будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи не з`явився та про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 11.11.2017 року між сторонами укладено шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 11.11.2017 року зареєстрованим у Тячівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 246. Дитина проживає разом з позивачкою. Спору з приводу виховання та утримання сина, поділу майна. не виникає. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають більше року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, про що зазначає у позовній заяві, відповідач, як стверджує позивач, сім`єю не цікавиться та проживає закордоном з іншою жінкою. Наданий сторонам строк для примирення позитивного результату не дав. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, наданий строк для примирення позитивного результату не дав, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останнім судовий збір у сумі 908 грн.

Outcome: approved