Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду із позовом до [PERSON], про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивований тим, що шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Зважаючи на те, що відповідач після фактичного припинення шлюбних відносин не надавав ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки, позивач змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.02.2010 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.01.2010 року. На сьогоднішній день дана сума стягуваних аліментів є надзвичайно малою та недостатньою для того, щоб задовольнити потреби дитини. При цьому розмір аліментів передбачений в сумі 500 грн. щомісячно суперечить ч. 2 ст. 182 СК України, оскільки дана сума є меншою ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач добровільної додаткової допомоги як батько дитини на утримання дитини не надає, участі у додаткових витратах на утримання дитини не приймає, вихованням дитини не займається та не цікавиться. У звязку з вищевикладеним позивач просить суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з відповідача, а саме: стягнути з [PERSON], аліменти на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Крім того, просить стягнути із відповідача на її користь витрати на правову допомогу. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Шабатура О.А., не з'явились, надали до суду письмову заяву, в якій просили справу розглянути за їх відсутності та в разі неявки відповідача не заперечили проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про причини неявки до суду не повідомив. Заяв про відкладення справи, або ж заперечень проти позову не надав. Суд вважає, що справу слід розглянути ухваливши заочне рішення на підставі ст.280 ЦПК України, відповідно до якої, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що відповідно до заочного рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.11.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 27.01.2005 року, [PERSON], являється батьком [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до виконавчого листа виданого Ленінським районним судом м. Вінниці від 19.02.2010 року, суд вирішив стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON], на утримання дочки [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26.01.2010 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с.6). [PERSON], разом із своєю донькою проживають за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 29.11.2017 року. Судом встановлено, що матеріальне становище стягувача аліментів та неповнолітньої дитини змінилося, так як дитина з кожним роком потребує все більше грошей на утримання, а розмір аліментів передбачений в сумі 500 грн. щомісячно суперечить ч. 2 ст. 182 СК України, оскільки дана сума є меншою ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так судом встановлено, що на час стягнення аліментів прожитковий мінімум на дитину відповідного віку складав в грудні 2010 року - 799 грн. В грудні 2017 року прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років складає 1860 гр-н. За таких обставин суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» 17.05.2017 року №2037-VIII внесено ряд змін та доповнень до Сімейного кодексу України, так зокрема внесено зміни в ч. 2 ст. 182 СК України та згідно даних змін передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями частини першої статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо зміни розміру аліментів та зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні доньки, взаємний обов'язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим змінити розмір та спосіб стягуваних аліментів утримання дитини, та встановити їх в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. При розподілі судових витрат суд керується ч.6 ст. 141 ЦПК України відповідно до якої якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Таким чином з відповідача підлягає стягненню 640,00 грн. в дохід держави. Суд вважає за можливе вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу задоволити частково - в розмірі 500,00 грн., при цьому суд керується ст. 137 ЦПК України, приймає до уваги складність справи, виконаний адвокатом обсяг робіт, відсутність кошторису та акту виконаних робіт, з зазначенням часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягу наданих послуг та виконаних робіт. На підставі викладеного,

Outcome: approved