Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 24.06.1993 року померла її мати [PERSON]. За життя остання проживала в [INFO]. Станом на 15.04.1991 року господарство по вул.1-ого Травня, 38, с.Гордіївка, Тростянецького району Вінницької області відносилось до категорії колгоспних дворів та складався з голови двору [PERSON], членів [PERSON], [PERSON], синів [PERSON] та [PERSON]. Кожному з них належало по 1/5 частині житлового будинку з господарськими спорудами. Після смерті [PERSON] відкрила спадщина на 1/5 частину будинку. Спадкоємцем першої черги по закону являється позивач, яка прийняла спадщину, фактично вступивши в управління спадковим майном. 27.06.2017 року помер чоловік позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з 1/5 частини житлового будинку з господарськими спорудами по вул.1- Травня, 38, с.Гордіївка, Тростянецького району Вінницької області та земельного паю, розташованого на землях [PERSON] сільської ради. Позивач як спадкоємець першої черги прийняла спадщину, проживаючи разом з чоловіком до дня його смерті. Сини [PERSON] та [PERSON] від своїх прав на спадщину батька відмовились. В нотаріальній конторі позивачу відмовили в оформлені спадщини, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. В зв`язку з цим позивач [PERSON] змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за нею права власності на 2/5 частин житлового будинку в с.Гордіївка, вул.1-Травня, 38, Тростянецького району Вінницької області. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та просить справу заслухати в її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тростянецького району в підготовче судове засідання не з`явились, однак надали до суду заяву, в якій просили справу заслухати в їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно померлих [PERSON] та [PERSON] за [PERSON] Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до свідоцтва про смерть серії ІІІ-АМ №317801, виданого 24.06.1993 року [PERSON] сільською радою Тростянецького району Вінницької області [PERSON] померла 24 червня 1993 року(а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до довідки №151 від 26.02.2018 року встановлено, що спадкоємцем до майна померлої [PERSON] являється її дочка [PERSON], [INFO], яка проживає в [INFO]. Вона проводила поховання матері, обрядові обіди, вступивши в управління спадковим майном. Згідно ст.549 ЦК УРСР(в ред.1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Тобто позивач прийняла спадщину після смерті матері та має право на спадкове майно. Відповіддю Державної нотаріальної контори підтверджено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АМ №376506, виданого 27.06.2017 року [PERSON] сільською радою Тростянецького району Вінницької області [PERSON] помер 27 червня 2017 року(а.с.7). Родинний звязок позивача з померлими [PERSON] та [PERSON] підтверджено свідоцтвом про одруження серії ІІІ-УР №546859 від 11.09.1966 року, в якому зазначено, що [PERSON] одружився з [PERSON] 11.09.1966 року(а.с.11). Відповідно до посвідки про народження серії УЖ №346799 від 01.02.1945 року встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], являються [PERSON] та [PERSON]С.(а.с.11). Відповідно до довідки №108 від 15.02.2018 року, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Тростянецького району [PERSON] за життя був зареєстрований та проживав разом зі своєю дружиною в с.Гордіївка, вул.1-ого Травня, 38, Тростянецького району Вінницької області. Тобто позивач вчасно прийняла спадщину після смерті свого чоловіка. Діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] відмовились від своєї частки спадщини на користь позивача, про що в матеріалах справи наявні відповідні заяви(а.с.20,21). Відповідно до виписки з погосподарської книги [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області станом на 15.04.1991 року домогосподарство по вул.1-ого Травна, 38, с.Гордіївка, Тростянецького району відносилось до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була [PERSON], членами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]Ю.(а.с.9). Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме кожному з них належало по 1/5 частині житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в с.Гордіївка, вул.1-ого Травня, 38, Тростянецького району Вінницької області. Згідно технічного паспорту виготовленого станом на 08.02.2018 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в с.Гордіївка, вул.1-ого Травня, 38, Тростянецького району Вінницької області, частина якого являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 82,1кв.м., житловою площею 39,4кв.м., допоміжною площею 42,7кв.м.(а.с.12-19). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. З відповіді-відмови від 13.03.2018 року за №57/01-16, виданої приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] випливає, що позивач [PERSON] дійсно має право на визнання за ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] та [PERSON], однак за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок не має змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.22). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки, відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 грн. (704,80 / 50%). На підставі наведеного та

Outcome: approved