Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту. Позов мотивувала тим, що відповідно до витягу з Державного реєстру обмежень рухомого майна зареєстровано обтяження належного позивачу рухомого майна, тип обтяження - арешт рухомого майна, накладено заборону його відчуження. Обтяжувачем зареєстровано Ленінський ВДВС Вінницького міського управління юстиції, підставою обтяження - виконавчий лист № 2-2462/09, виданий Ленінським районним судом 07.08.2009 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.06.2009 року в цивільній справі №2-2462/09 за позовом [PERSON] позивача про стягнення коштів на належне їй майно було накладено заборону відчуження. Ленінським районним судом м. Вінниці 07.08.2009 року по вказаній цивільній справі №2-2462/09 було видано виконавчий лист, який передано на виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції. Постановою державного виконавця від 18.11.2011 року виконавче провадження було завершене на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», проте майно, на яке було накладено арешт в ході виконавчого провадження, з-під арешту звільнено не було. В зв'язку з цим заходи забезпечення позову по вказаній справі були скасовано ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 22 квітня 2013 року. З цього приводу позивач зверталася до Ленінського ВДВС Вінницького МУЮ, який листом повідомив про те, що на примусовому виконанні у відділі відкриті виконавчі провадження щодо неї відсутні, а тому звільнити з -під арешту належне їй рухоме майно не вбачається можливим. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, просила розгляд справи провести за її відсутності та задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, при розгляді справи покладався на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Дана квартира є предметом іпотеки по іпотечному договору №24-0ШВ/2008-з від 10.04.2008 року, укладеному з ПАТ «Мегабанк». Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.06.2009 року в цивільній справі №2-2462/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на вказану вище квартиру було накладено заборону відчуження. Ленінським районним судом м. Вінниці 07.08.2009 року по вказаній цивільній справі №2-2462/09 було видано виконавчий лист, який передано на виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції. Постановою державного виконавця від 18.11.2011 року виконавче провадження було завершене на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», проте майно, на яке було накладено арешт в ході виконавчого провадження, з-під арешту звільнено не було. В зв'язку з чим на квартиру [ADDRESS], зареєстроване обтяження №9036646 за виконавчим листом №2-2462/09 від 07.08.2009 року, де обтяжувачем є Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції. Заходи забезпечення позову по вказаній справі скасовані ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 22 квітня 2013 року. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Ст.41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Зважаючи, що виконавче провадження завершене, заходи забезпечення позову скасовані, а наявність обтяження на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], обмежує права власника та здійснює перешкоди в реалізації ним права користування та розпорядження своїм майном, тому, позовна вимога про зняття арешту підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved