Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 2500 грн на місяць, посилаючись на те, що від укладеного 21.04.2017р. шлюбу в них мається спільний малолітній син [PERSON], [INFO]; з кінця 2018 року їх сімейні відносини були припинені, дитина залишилася на її утриманні, а відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні сина, хоча є працездатним, має хороший стан здоров'я і спроможний надавати таку допомогу. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала й просила їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що отримує додатковий доход від підробітків у сумі близько 2500 грн на місяць. Відповідач відзиву на позов не подав; в судовому засіданні проти позову заперечив, оскільки в добровільному порядку матеріально забезпечує сина; заявлений позивачкою розмір аліментів є для нього завеликим, так як він лише нещодавно працевлаштувався і отримує заробітну плату близько 3700 грн на місяць. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Згідно з «Конвенцією про права дитини» та «Декларацією прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач від укладеного 21 квітня 2017 року шлюбу, який не розірвано, являються батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час зареєстрований та проживає з батьками. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку й отримує відповідну щомісячну державну допомогу в розмірі 860 грн; також має додаткове джерело доходу в сумі близько 2500 грн на місяць. Відповідач є здоровою працездатною особою, з його пояснень отримує щомісячний доход в розмірі близько 3700 грн, проте матеріальну допомогу на утримання сина виділяє нерегулярно; відомостей про наявність інших утриманців не надав. Водночас позивачка всупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не навела суду обґрунтованих розрахунків, підтверджених належними доказами, на підставу своїх вимог про стягнення з відповідача аліментів в сумі 2500 грн на дитину, а не в більшому чи меншому розмірах. Натомість, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на даний час для дітей віком до 6 років - 813 грн,), який держава постійно підвищує насамперед з метою найкращого та гармонійного забезпечення інтересів дитини. Тому, при таких обставинах справи та виходячи з положень ст.181-184 СК України, суд вважає за можливе вимоги позивачки задовольнити частково й стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1500 грн. Посилання відповідача на добровільне надання матеріального забезпечення сину не позбавляє права позивачки на звернення за стягненням аліментів у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial