Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул. Винниченка,12 в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок по вул. Винниченка, 12 в с. Чернятин Городенківського району належав колгоспному двору, головою якого був батько позивачки [PERSON], що доводиться свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 14.04.1988 року. 15 вересня 2006 року [PERSON] вчинив на користь своєї дочки, позивачки [PERSON] заповіт, згідно з яким розпорядив їй все належне йому майно. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. 07 березня 2007 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. Позивачка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як на час смерті спадкодавця проживала з ним однією сімєю, вони вели спільне господарство, позивачка особисто здійснювала догляд за батьком, проводила його поховання, а після смерті тата продовжує жити в даному будинку із сімєю, самостійно несе витрати по утриманню його в належному стані, сплачує комунальні послуги. Позивачка вчасно звернулася в Городенківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька. Була заведена спадкова справа № 94, 05.02.2008 року вона одержала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай). Звернувшись до в.о. державного нотаріуса Городенківської ДНК з приводу успадкування житлового будинку, позивачка отримала Постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок через реєстрацію господарства як колгоспного двору та неможливості визначити частки. Оскільки відповідачі не ставлять питання про визначення їх часток, позивачка просить визнати за нею право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями. Ринкова вартість даного житлового будинку з господарськими будівлями на даний час складає 71099 грн. Сторони в судове засідання не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка позов підтримує та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнають в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. [PERSON] Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 14.04.1988 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 11 від 13 січня 1988 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Чернятин по вул. Радянська,12 - дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Витягом з погосподарської книги № 11 (ос.рах.975) Чернятинської сільської ради за період з 1991 по 1995 рік по господарству Неміша Юрія Петровича вул. Винниченка,12 (бувша Радянська,12) суспільна група господарства - колгоспники. Станом на 15.04.1991 року в господарстві були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON], [INFO]; дружина [PERSON], [INFO]; дочка [PERSON], [INFO]; зять [PERSON], [INFO]; внука [PERSON], [INFO] та внука [PERSON], [INFO] За заповітом, посвідченим 15 вересня 2006 р. секретарем Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], [INFO], усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, земельну ділянку згідно виданого земельного сертифікату ІФ №0066571, в тому числі і житловий будинок, що знаходиться в с. Чернятин по вул. Винниченка,12 заповів [PERSON]. [PERSON] помер 07.03.2007 р. у віці 75 років в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 9 від 09 березня 2007 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 047161, виданого 09 березня 2007 р. Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. До спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок по вул. Винниченка,12 в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області. Довідкою № 129, виданою 10.10.2016 р. виконкомом Чернятинської сільської ради стверджено, що [PERSON], [INFO], який помер 07.03.2007 року, а/з №9 від 08.03.2007 року, проживав та був зареєстрований в [INFO], і на момент смерті в господарстві разом із ним проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON], [INFO]; дочка [PERSON], [INFO]; зять [PERSON], [INFO]; внука [PERSON], [INFO] та внука [PERSON], [INFO] Про те, що позивачка прийняла спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], свідчить Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 05.02.2008 р. державним нотаріусом Городенківської РДНК на право земельну частку (пай), спадкова справа № 94, зареєстровано в реєстрі за № 159. [PERSON] з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00017313570 від 11.11.2016 р. стверджено, що відповідачка [PERSON] (дошлюбне прізвище Шкреметко) [PERSON] є дружиною [PERSON], актовий запис про шлюб № 41 від 23.11.1957 р. [PERSON], [INFO], як непрацездатна вдова спадкодавця [PERSON] за законом, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, є спадкоємцем, яка має право на обовязкову частку у спадщині. В поданій до суду заяві відповідачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 1520/02-31 від 28.10.2016 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії встановлено, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого 07 березня 2007 р. на житловий будинок № 12 по вул. Винниченка в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON], відносилось до колгоспного двору, а отже, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 12 по вул. Винниченка в с. Чернятин встановлено, що житловий будинок збудований в 1964 р., інші господарські будівлі збудовані в 1964, 1978, 1990 роках. Як вбачається із звіту про оцінку житлового будинку № 13102016_0076, складеного 13.10.2016 року, ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с. Чернятин вул. Винниченка,12 Городенківського району Івано-Франківської області становить 71 099 грн. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved