Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 26.12.1998 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. Під час проживання у шлюбі у сторін по справі народилось четверо дітей, троє з яких малолітні, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] фактично припинили сімейно-шлюбні відносини, хоча й проживають разом. Оскільки, між сторонами існує спір щодо місця проживання дітей, [PERSON] звернулась до суду. Ухвалою суду від 21.11.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 30.01.2019 року відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву в якій просив, визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] разом з батьком - [PERSON] . Крім того, просив об`єднати цивільні справи №363/3414/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей та справи №363/3413/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про визначення місця проживання малолітніх дітей в одне провадження. 21.02.2019 року ухвалою суду прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Новопетрівської сільської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей до спільного розгляду з позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Новопетрівської сільської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей. В клопотанні про об`єднання цивільних справ за №363/3414/18 та №363/341318 в одне провадження відмовлено. Ухвалою суду від 03.10.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Позивач за первісним позовом в судовому засіданні, 15.06.2021 року пояснила, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом з батьком, а малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з нею. Крім того, наполягала на задоволенні позову щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з нею. Відповідач за первісним позовом в судовому засіданні 15.06.2021 року, заперечував проти задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. Щодо зустрічного позову просив задовольнити в повному обсязі, при цьому вказував, що діти повинні проживати з ним, у нього є всі умови для їх проживання та виховання. Представник третьої особи органу опіки та піклування Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області в судовому засіданні 15.06.2021 року, пояснила, що доцільно визначити місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , а місце проживання дитини [PERSON] визначити разом з батьком [PERSON] відповідно, як визначено висновком опікунської ради при виконавчому комітеті Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Заслухавши позивача за первісним позовом, відповідача за первісним позовом, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до копії свідоцтва про одруження № [NUMBER] від 26.12.1998 року, [PERSON] та [PERSON] 26.12.1998 року уклали шлюб про, що зроблено відповідний актовий запис №957, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 22.11.2007 року батьками [PERSON] , [INFO] , є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Крім того, згідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 11.07.2014 року батьками [PERSON] , [INFO] , є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Разом з тим, згідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 29.08.2016 року батьками [PERSON] , [INFO] , є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Рішенням виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 23.01.2020 року «Про затвердження висновку про визначення місця проживання дітей» вирішено, затвердити висновок опікунської ради при виконавчому комітеті Новопетрівської сільської ради про визначення місця проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Крім того, з висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області вбачається, що [INFO] [PERSON] виповнилось 14 років, що дає йому право самостійно вибирати з ким з батьків проживати, він звернувся із заявою до опікунської ради визначити його місце проживання разом з батьком [PERSON] . На основі вищевикладеного та в інтересах дітей, вважають за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Згідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 31 ЦК України визначено, що малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Враховуючи вік малолітніх [PERSON] та [PERSON] , суд вважає, що на даний час проживання малолітніх дітей з матір`ю, які фактично проживають з нею, буде відповідати саме інтересам дітей, які потребують постійного догляду та турботи, позитивно сприятиме їх розвитку як психологічному так і фізичному. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про визначення місця проживання дітей, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підлягають частковому задоволенні, а саме в частині визначення місце проживання малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю - [PERSON] . Щодо зустрічного позову [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей, суд дійшов наступного. Як встановлено під час розгляду справи, та не заперечувалось сторонами, [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] . Таким чином, враховуючи інтереси неповнолітнього [PERSON] , суд вважає, що на даний час проживання неповнолітнього сина з батьком, який фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує остійного догляду та турботи, позитивно сприятиме його розвитку як психологічному так і фізичному. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про визначення місця проживання дітей, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підлягають частковому задоволенні, а саме в частині визначення місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком - [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: partial