Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON], про визначення меж у праві спільної часткової власності та виділ належної частки у натурі. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] року померла бабуся позивачки [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належні їй земельну ділянку та житловий будинок, розташовані за адресою [ADDRESS] Згідно заповіту спадкодавця спадкоємцями цього майна були: [PERSON] - 1/2 частини, [PERSON] (помер у 1996 році) - 1/10 частини, [PERSON] (помер у 1999 році) - 1/10 частини, [PERSON] (померла у 1998 році) - 1/10 частини, [PERSON] - 1/10 частини та [PERSON] - 1/10 частини спадкового майна. Станом на теперішній час будинок [ADDRESS] зареєстрований за: [PERSON] - 3/10 частини; [PERSON] - 1/2 частини; [PERSON] -1/10 частини, [PERSON] (спадкоємиця [PERSON]) - 1/10 частини. Загальна площа даного будинку становить 137,70 кв.м., з яких житлова площа - 53,2 кв.м. Позивач зазначає, що спадкове майно на праві спільної часткової власності зареєстровано за вказаними особами, в той час, як у фактичному користуванні воно перебуває у позивача [PERSON] та [PERSON]. При цьому, [PERSON] займає значно більшу частину будинку та земельної ділянки, що не відповідає розміру її частки, дійти згоди щодо поділу спадкового майна з цим співвласником позивач не може, а тому змушено для вирішення даного питання звертатися до суду. Враховуючи зазначене, позивач просить суд виділити в її володіння і користування 1/2 частини спадкового майна, а саме житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки, розташованих за адресою [ADDRESS] У процесі розгляду справи позивач подала до суду заяву про вибір варіанту реального розподілу належної частки спадкового майна в натурі згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, в якій просить: здійснити реальний поділ між співвласниками житлового будинку [ADDRESS] разом з прилеглою до нього земельною ділянкою площею 0,1294 га, виділивши їй [PERSON], як співвласнику №1 згідно варіанту І запропонованого судовим експертом реального розподілу житлового будинку та варіанту І розподілу надвірних будівель і земельної ділянки. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні частково визнали позовні вимоги, в частині розподілу між співвласниками житлового будинку [ADDRESS] не заперечили, в частині розподілу між співвласниками житлового будинку [ADDRESS] прилеглої до нього земельної ділянки площею 0,1294 га. визнали частково. Відповідач [PERSON] . у судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, в частині розподілу між співвласниками житлового будинку [ADDRESS] не заперечив, в частині розподілу між співвласниками житлового будинку [ADDRESS] прилеглої до нього земельної ділянки площею 0,1294 га. визнав частково. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та не заперечила проти їх задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності належить спадкове майно - житловий будинок за адресою [ADDRESS] та прилегла до нього земельна ділянка площею 0,1294 га у наступних частинах: [PERSON] - 3/10 частини; [PERSON] - 1/2 частини; [PERSON] -1/10 частини, [PERSON]- 1/10 частини, що підтверджується довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації м.Ужгорода» №Д-6732 від 07.07.2011 року. Згідно ч.1 та ч.2 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Положеннями ч.3 ст.358 даної норми передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, не є правом, що самостійно реалізується особою, яка бажає виділу, а має здійснюватись на підставі укладеного між усіма співвласниками договору, з огляду на те, що ч.1 ст.358 ЦК України чітко встановлено засади здійснення права спільної часткової власності за згодою співвласників, і лише у разі виникнення між співвласниками спору справа про виділ вирішується судом. Співвласники вищезазначеного нерухомого майна згоди щодо користування та поділу майна досягнути не можуть. Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. Згідно до роз'яснень, що містяться в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року №7 в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК (в ред. 1963 р.) ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України (ст.364 ЦК України в ред.2003 р.), це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Як вбачається з висновку № 23 судової будівельно-технічної експертизи від 18 липня 2012 року поділ житлового будинку за адресою [ADDRESS], відповідно до визначених ідеальних долей ? та ? вважається технічно можливим, при умові проведення будівельних робіт по незначному переплануванні приміщень. Судовим експертом запропоновано один варіант розподілу житлового будинку та два варіанти розподілу надвірних будівель і земельної ділянки, що знаходяться за адресою [ADDRESS], у відповідності до розміру часток співвласників. Так, згідно висновку житловий будинок розділено на дві квартири під №1 та №2, частка квартири №1 складається з приміщень першого поверху будинку, площею 49.1 кв.м та підвалу площею 21.6 кв.м, всього загальною площею 70,7 кв.м., а частка квартири №2 складається з приміщень першого поверху будинку площею 57.4 кв.м. та закритої веранди площею 9,4 кв.м., всього загальною площею 66,8 кв.м. Надвірні будівлі експертом запропоновано розділити між співвласниками в такому порядку: варіант І - вбиральню Г та огорожу №1-3 - залишити у спільному користуванні, сарай В - надати другому співвласнику,сарай Б- надати першому співвласнику. Земельну ділянку під забудовою та дворову територію площею 551,3 кв.м. - залишити в спільному користуванні співвласників, земельну ділянку площею - 742,9 кв.м. розділити між співвласниками відповідно до визначених ідеальних долей ? та ?, площа ? становитиме 371,45 кв.м. (додаток В-І); варіант ІІ - вбиральню Г та огорожу №1-3 - залишити у спільному користуванні, сарай В - надати першому співвласнику, сарай Б- надати другому співвласнику. Земельну ділянку під забудовою та дворову територію площею 551,3 кв.м. - залишити в спільному користуванні співвласників, земельну ділянку площею - 742,9 кв.м. розділити між співвласниками відповідно до визначених ідеальних долей ? та ?, площа ? становитиме 371,45 кв.м. (додаток В-ІІ). Експертом на момент дослідження встановлено, що між співвласниками практично розділено житловий будинок, земельну ділянку та надвірні споруди, однак із певними неточностями. Позивач [PERSON], якій на праві спільної часткової власності належить ? частини вказаного будинковолодіння, просить виділити їй в натурі запропонований судовим експертом варіанту І реального розподілу житлового будинку та варіанту І розподілу надвірних будівель і земельної ділянки. [PERSON], якій на праві спільної часткової власності належить 3/10 частини будинковолодіння та фактично користується ? його частини, у судовому засіданні не заперечила проти такого розподілу шляхом виділення позивачу запропонованого експертом варіанту І реального розподілу житлового будинку та надвірних будівель. Враховуючи вищезазначене, суд приймає до уваги варіант І поділу житлового будинку згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №23 від 18 липня 2012 року, який забезпечить сторонам максимальну рівність поділеного в натурі майна відповідно до частки кожної сторони з мінімальною при цьому виплатою компенсації співвласниками один одному. За даним І варіантом розподілу житлового будинку підлягає виділенню у володіння і користування [PERSON], як співвласнику №1 (за матеріалами експертизи) квартира №1 площею 70,7 кв.м., а саме: підвал: 1-1. коридор 8,1 кв. м; 1-2. кладова 5,9 кв. м, 1-3. кладова 7,6 кв. м, разом 21,6 кв. м; перший поверх: 1-1. коридор 2,7 кв. м; 1-2. житлова кімната 12,6 кв. м; 1-3. житлова кімната 19,9 кв. м; 1.4. кухня 10 кв. м; 1-5. суміщений санвузол 3,9 кв. м; разом 49,1 кв. м. При поділі житлового будинку, згідно варіанту І висновку експертизи відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як другий співвласник за матеріалами експертизи, повинні виплатити на користь [PERSON], як першого співвласника, грошову компенсацію в розмірі 765,84 грн. пропорційно належним їм часткам (ідеальним долям). При поділі надвірних будівель, суд приймає до уваги варіант І розподілу надвірних будівель і земельної ділянки висновку судової будівельно-технічної експертизи №23 від 18 липня 2012 року, та враховує заяву [PERSON] згідно якої остання не заперечує щодо виділу у користування позивача підвального приміщення в цілому. Внаслідок даного розподілу виділенню у володіння і користування [PERSON], як співвласнику № 1 (за матеріалами експертизи), підлягає сарай «Б». При цьому, у спільному користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як співвласників домоволодіння [ADDRESS], залишаються вбиральню «Г» та огорожу №1-3. При даному варіанті розподілу надвірних будівель з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як другого співвласника за матеріалами експертизи, слід стягнути на користь [PERSON], як першого співвласника, грошову компенсацію 3267,95 грн., пропорційно належним їм часткам (ідеальним долям). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №23 від 18 липня 2012 року експерт зазначає, що поділ житлового будинку вважається технічно можливим, якщо ізольовані його частини відповідатимуть вимогам будівельних норм та правил. При поділі не повинно виникати приміщень з дефектами планування. Внаслідок розподілу не повинен погіршуватись стан основних конструктивних елементів будинку, перепланування не повинно негативно відображатись на технічному стані будівлі в цілому. На дані обставини вказує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 23.04.2014 року, якою рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.04.2013 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 18.09.2013 року по справі №308/17132/13-ц скасовано та направлено справу на новий розгляд. В ухвалі зазначено, що на забезпечення здійснення прав сторін суд зобов'язаний запропонувати подати або за їх клопотанням витребувати відповідні докази, зокрема, висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекції та інших компетентних органів про допустимість пов'язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань, а також дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування жилого будинку відповідно до запропонованого висновком судової будівельно-технічної експертизи варіанту поділу, дані про характер робіт і їх вартість, які необхідно здійснити для виділу частки будинку або його поділу в натурі. На виконання вказаних вимог ухвали суду та положень ст.152 ЖК України [PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного Управління Головного управління Держсанепідслужби у Закарпатській області, Управління Державної архітектурно-будівельної Інспекції у Закарпатській області, Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області Згідно листа Ужгородського міськрайонного Управління Головного управління Держсанепідслужби у Закарпатській області №678/03 від 10.06.2015 року, з липня 2011 року з введенням в дію Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», з санітарно-епідеміологічної служби знято повноваження по самостійному проведенню експертизи проектної документації на будівництво та реконструкцію об'єктів будь-якого призначення. У відповідності до ст.31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» експертиза проектної документації з розподілу санітарно-гігієнічних питань проводиться експертною організацією при залученні ліцензійного по даному виду діяльності спеціаліста Держсанепідслужби. В представлених Вами матеріалах висновку судової будівельно-технічної експертизи вказано, що варіанти розподілу житлового будинку [ADDRESS] між співвласниками розроблено з дотриманням положень ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», яким регулюються і санітарно-гігієнічні вимоги щодо визначення площ житлових приміщень та інженерне забезпечення централізованим водопостачанням і каналізацією ізольованих частин будинку. Листом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області №02/17/2907 від 09.06.2015 року позивача повідомлено, що відповідно до ст.55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки під час проектування та забудови населених пунктів, будівництва будівель і споруд покладається на органи архітектури, замовників, забудовників, проектні та будівельні організації, також забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. Одночасно повідомлено, що згідно з вимогами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» контроль за дотриманням законних вимог у сфері містобудівної діяльності, у тому числі будівництво (реконструкція), здійснюється Держархбудінспекцією України та її територіальними органами. За результатами розгляду звернення [PERSON] щодо надання роз'яснень по поділу та переплануванню житлового будинку за адресою [ADDRESS] згідно висновку будівельно-технічної експертизи, Управління Державної архітектурно-будівельної Інспекції у Закарпатській області листом №1007-1.14/876-2 від 12.06.2015 року заявника повідомлено, що з поданих матеріалів, а саме висновку №23 від 18.07.2012 року будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №2-5457/11, експертиза стосується фактично уже поділеного житлового будинку з відповідним плануванням на дві квартири по вищевказаному адресу, і не передбачає проведення будівельних робіт. Згідно ст.4,9 Закону України «Про архітектурну діяльність», абзацу 2 п.1 Порядку виконання будівельних робіт, затв. постановою КМУ від 13.04.2011 року №466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» будівництво - це роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту. Роботи з перепланування не віднесені до будівництва і не є у компетенції Управління. Крім того, в листі повідомлено, що відповідно до п.3.2 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затв. наказом Держбуду України від 24.05.2001 року №127 (зареєстровано в Мінюсті України 10.07.2001 року за №528/5773 із змінами та доповненнями внесеними наказом Мінбуду від 08.02.2006 року №42) не належить до самочинного будівництва: 1) при будівництві будинків садибного типу - зведення на земельній ділянці тимчасових будівель, навісів, палаток, кіосків та ін.., які не потребують виконання робіт з улаштування фундаментів; улаштування чи закриття дверних або віконних прорізів; збільшення або зменшення площ за рахунок демонтування чи влаштування перегородок, комор, знесення печей, грубок та ін. Відповідно до ч.2 ст.183, ст.367 ЦК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.7 Постанови від 04 жовтня 1991 року за №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (з наступними змінами), у спорах про поділ житлового будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може зменшити або збільшити розмір частки, яка підлягає виділу за умови сплати грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Враховуючи те, що виділ часток позивачки та відповідачки в спільному майні є технічно можливим суд приходить до висновку, що виділ часток позивачки та відповідачки за позовом слід здійснити за запропонованим І варіантом висновку додаткової судової експертизи. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом вбачається, що відповідачі позовні вимоги в цій частині визнали, а тому суд вважає, що позов в частині перерозподілу ідеальних часток та виділення у власність сторонам окремих частин будинку та надвірних будівель є таким, що підлягає задоволенню, оскільки визнання позову відповідачами не впливають на права та обов'язки інших осіб. Вирішуючи питання щодо поділу земельної ділянки площею 0,1294 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] то суд зазначає наступне. У судовому засіданні сторони погодили варіант І розподілу надвірних будівель і земельної ділянки частково, а саме відповідачі [PERSON] та [PERSON] вважали за необхідним не здійснювати поділ земельної ділянки, оскільки існує спір стосовно другої частини земельної ділянки, а крім того вважали за необхідне при поділі земельної ділянки під будинком розподілити таку з урахуванням поділу будинку. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Відповідно до положень ІІІ Розділу Земельного кодексу України вбачається, що особа має право або володіти або користуватись земельною ділянкою. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок», одночасно із вирішенням спору про право власності на будинок, виділення долі та встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд також може згідно ст.105 ЗК вирішити позов, якщо він заявлений, о порядку користування та розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким будинок належить на праві власності. Згідно п.19, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 р -у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм житловий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. У разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель і споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Постановою Пленуму ВСУ встановлено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я, враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. Суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Як вбачається з судової будівельно-технічної експертизи №23 від 18 липня 2012 року, судовим експертом пропонується два варіанту окремого порядку користування земельною ділянкою між співвласниками. З висновку судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що фактичний поділ земельної ділянки в натурі з технічної точки є можливий, запропоновані два можливі варіанти поділу, висновок експерта містить докладний опис проведеного експертом досліджень та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених запитань. В судовому засіданні експерт [PERSON], висновки підтвердив. Оцінивши висновок відповідно до ст.212 ЦПК України, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновків чи суперечливість його іншим матеріалам справи. Висновок експерта сумніву у суду не викликає, сторони його не оспорювали, тому його слід вважати належним та допустимим доказом у справі. Розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки відповідно до часток співвласників встановлена висновком експертизи. Ці обставини є визначальними для вирішення спору. Сторони не дійшли згоди щодо порядку володіння й користування майном в цій частині, яке є їх спільною частковою власністю, а відтак його реальний розподіл можливий згідно висновку експертизи, враховуючи побажання сторін. За таких обставин, при поділі земельної ділянки, суд приймає до уваги варіант І розподілу надвірних будівель і земельної ділянки висновку судової будівельно-технічної експертизи №23 від 18 липня 2012 року, згідно якого виділенню у володіння і користування [PERSON], як співвласнику № 1 (за матеріалами експертизи), підлягає земельна ділянка площею 371,45 кв.м. (задня частина двору - додаток В-І експертизи). Земельну ділянку під забудовою та дворову територію площею 551,3 кв.м. - залишити в спільному користуванні співвласників [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як другого співвласника за матеріалами експертизи. Таким чином позовна заява підлягає до задоволення. Частиною 1 статті ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно роз'яснень, що містяться в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року №7, в позовах про поділ будинку в натурі державне мито обчислюється в залежності від вартості відшукуваної частини будинку. В такому ж порядку обчислюється державне мито і в тих випадках, коли ідеальні частки сторін в спільній власності були визначені раніше. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» при зміні розміру судового збору застосовується розмір, визначений на час вчинення певної дії (збільшення позовних вимог, оскарження судового рішення тощо), незважаючи на те, що при пред'явленні позову він був іншим. Згідно роз'яснень, що містяться в п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі якщо позивач на підставі частини другої статті 31 ЦПК збільшив розмір позовних вимог, заявив нові вимоги або до початку розгляду справи по суті змінив предмет або підставу позову, у зв'язку з чим збільшилась ціна позову, він відповідно до абзацу другого частини другої статті 6 Закону №3674-VI, частини третьої статті 80 ЦПК повинен сплатити до звернення до суду з відповідною заявою несплачену суму судового збору, розмір якого має відповідати ставкам, встановленим пунктом 1 частини другої статті 4 Закону №3674-VI. З досліджених судом матеріалів слідує, що [PERSON] при зверненні до суду з позовною заявою було сплачено державне мито в розмірі 120 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн. При подачі заяви про вибір варіанту реального розподілу належної частки спадкового майна в натурі згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, якою позивач уточнила заявлені нею позовні вимоги, [PERSON] додатково судовий збір не сплачувала. Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в ред.. станом на день звернення з заявою про уточнення вимог) судовий збір справляється від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду: позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06 грудня 2012 року № 5515-VI мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2013 року складала 1147 грн. Відповідно до п. 9 ст. 80 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна. Враховуючи, що предметом позову є поділ нерухомого майна, суд вважає, що судові витрати по справі слід покласти на сторони в рівних частках, тобто кожна із сторін повинна сплатити судовий збір Вартість виділеного позивачу майна, у відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи №23 від 18 липня 2012 року, з відхиленням від ідеальної долі, становить 329428,99 грн. (перший поверх 257687,36 грн. + підвал 62981,28 грн. + ? надвірних будівель 8760,35 грн.) З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що з позивача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі (1720,5 - 150,0 грн.) 1570, 50 гривень. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що з позивача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1570, 50 гривень., а з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], як співвласника № 2 (за матеріалами експертизи), на користь держави судовий збір у розмірі, що пропорційно належним їм часткам (ідеальним долям) та становить: [PERSON] - 1032,3 грн., [PERSON] - 344,1 грн., [PERSON] - 344,1 грн..

Outcome: approved