Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] та просила поділити спільно нажите нею і відповідачем як подружжям майно, а саме: квартиру [ADDRESS] в рівних частках та визнати за кожним з них право власності на ? частину вказаної квартири, посилаючись на те, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 04.10.1980р., але їх відносини погіршились і з липня 2013р. вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Їй стало відомо, що відповідач має намір розірвати шлюб і відчужити спірну квартиру без її згоди та лише на свою користь. Просила задовольнити позов на підставі ст.ст. 60,70 СК України. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також пояснила про те, що сторони не можуть в добровільному порядку вирішити питання щодо поділу спільного майна. Відповідач в судове засідання не з*явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується поштовим повідомленням (а.с. 16), заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають в шлюбі, укладеному 04.10.1980р. (а.с. 7 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). На підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.09.2004р., [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 8 - копія договору, а.с. 9 - копія витягу з Державного реєстру правочинів). Згідно частини 1 ст.60 СК України 2004р., майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином, зазначену вище квартиру суд визнає спільною сумісною власністю [PERSON] як подружжя. Щодо способу поділу спільного майна подружжя, суд приходить до наступного. Відповідно до частини 1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи положення зазначеної вище норми права та виходячи із правила рівності часток обох з подружжя у спільному майні, суд вважає за необхідне поділити спірну квартиру між сторонами в рівних частках, задовольнивши позовні вимоги. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв*язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 800 грн.

Outcome: approved