Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою в сумі 26856,68 грн. Відповідачкою подано до суду зустрічний позов про визнання боргової розписки недійсною та нікчемною. Крім тогою, судом об'єднано з даною справою позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по невиплаченій заробітній платі під час звільнення. В судовому засіданні сторони заявлені позовні вимоги підтримали. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] перебувала з позивачкою у трудових відносинах з 01.05.2011 року по 10.05.2012 року працюючи продавцем магазину в с.Крученець, Черняхівського району. Під час виконання своїх трудових обов'язків [PERSON] допустила нестачу товаро-матеріальних цінностей в сумі зазначеній в борговій розписці. У зв'язку з цим, вона добровільно, як зазначив представник позивача, написала розписку про те, що вона взяла з каси магазину 26856,68 грн., які зобов'язалась повернути. Однак, відповідачка добровільно кошти не повернула, а тому позивач просить їх стягнути. Зустрічний та об'єднаний позов не визнав, зауваживши на тому, що заробітна плата [PERSON] виплачувалась належним чином. Просив відмовити в задоволенні зустрічного та об'єднаного позовах. Відповідачка заперечивши проти позову вказала на те, що ніякої заборгованості у неї не було. Сума заборгованості нічим не підтверджена, ревізія в магазині не проводилась, а розписку вона написала з тих причин, що [PERSON] шляхом погроз, психічного впливу примусив її написати дану розписку. Крім того, написала її з умовою того, що [PERSON] звільнить її з роботи та віддасть трудову книжку. В підтримання свого позову про стягнення заробітної плати вказала про те, що за весь час роботи у [PERSON] вона їй взагалі не виплачувала заробітної плати, не виплатила і при звільненні, а тому просить стягнути її в мінімальному розмірі. Відповідачка позов про стягнення боргу не визнала. Оцінивши в сукупності всі досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання про те, що позов [PERSON] про стягнення боргу задоволенню не підлягає, а зустрічний та об'єднаний позов [PERSON] підлягають до задоволення з наступних підстав. Правовідносини регулюються ст.ст. 215, 225,229-233 ЦК України, 115-116 КЗпП України. В судовому засіданні встановлено та не оспорено сторонами, що вони з 01.05.2011 року по 10.05.2012 року перебували в трудових відносинах. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому, проводиться у день звільнення. Відповідно до ст.30 Закону України «Про оплату праці», власник або уповноважений ним орган зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку Позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що за час роботи відповідачці сплачувалась будь-яка заробітна плата. З цих підстав суд знаходить обґрунтованим позов відповідачки про стягнення заборгованості по заробітній платі. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Тобто, боргова розписка яка може підтвердити укладання договору позики, в розумінні статей 57, 64 ЦПК України є лише письмовим доказом. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей. Сам по собі факт підписання тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов'язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей. Відповідно до статті 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Відповідно до змісту розписки вбачається те, що на момент її складання та підписання відповідачка [PERSON] не брала кошти з каси магазину та не отримувала кошти від [PERSON] на виконання боргової розписки. Крім того в суді встановлено, що докази про наявність будь-якої нестачі в магазині під час роботи відповідачки взагалі відсутні, не було проведено інвентаризації для виявлення відсутнього товару чи нестачі коштів. Вище зазначені обставини свідчать про те, що боргова розписка є безгрошовою, нікчемною. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], суду підтвердили той факт, що перед складанням розписки відповідачкою [PERSON] вигнав всіх покупців з магазину, закрив двері в магазин. Перебуваючи біля магазину вони чули як [PERSON] грубо кричав на [PERSON], вигукував слова пиши. Це продовжувалось біля 10-15 хв. Після цього, [PERSON], вийшов з магазину та поїхав на своєму авто. Коли вони зайшли в магазин, то побачили, що [PERSON] була знервована, заплакана. Дані покази свідків підтверджують ту обставину, що розписка складена [PERSON] під впливом насильства. Позивачку [PERSON] ні в той день ні в інші дні вони взагалі не бачили в магазині. Суд вертає увагу на те, що якщо і допустити що [PERSON] допустила нестачу в магазині, то відшкодування нестачі регулюється КЗпП України, так як дана нестача могла утворитися під час виконання трудових обов'язків і повинна вирішуватись в порядку КЗпП України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він знає [PERSON] як продавця в магазині с.Крученець,Черняхівського району, так як привозив в магазин товар. Він не заставляв [PERSON] писати розписку про те, що вона винна [PERSON] певні кошти. [PERSON] в день складання розписки в магазині не було. Суд задовольняючи позов про стягнення заборгованості по заробітній платі бере до уваги той факт, що докази про домовленість з приводу розміру заробітної плати відсутні, тому бере за основу мінімальну заробітну плату, яка діяла на момент існування трудових відносин. На підставі викладеного,

Outcome: approved