Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач зі своєю донькою [PERSON] та її батьки [PERSON], [PERSON] були співвласниками квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності. Виходячи з положень ч. 2 ст. 370 ЦК України, частки співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, тобто кожному з них належало по 1/4 частині квартири. 29 березня 2003 р. [PERSON] померла. Позивач та її батько (чоловік померлої) [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті матері, та вважаються такими, що прийняли спадщину на підставі ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), оскільки на момент її смерті мешкали та були зареєстровані у вказаній квартирі, фактично вступили у володіння спадщиною. 15 травня 2011 р. помер [PERSON] Після його смерті позивач, як його донька, є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, та є такою, що прийняла спадщину, так як на момент смерті батька проживала та була зареєстрована разом з ним за однією адресою. 14 березня 2016 р. вона звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа, оскільки за життя її батьки та вона сама разом з донькою не зареєстрували належне їм право власності належним чином. Посилаючись на вимоги ст.ст. 529, 548, 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 р.) та ст.ст. 1268, 1278 Цивільного кодексу України просила визнати за нею право власності на 1/8 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла 29 березня 2003 р., та на 3/8 частин цієї ж квартири в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], який помер 15 травня 2011 р., тобто загалом на ? частину вказаної квартири в порядку спадкування. Від позивача та третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності без проведення технічної фіксації судового засідання технічними засобами. В заяві вказали, що не заперечують проти постановлення рішення у справі за їх відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На адресу суду надійшли заперечення проти позову, відповідно до яких просив у задоволенні позову відмовити, оскільки спадкодавці [PERSON] та [PERSON] за життя не набули права власності на нерухоме майно, оскільки їх право власності не було зареєстровано належним чином, а тому спадкоємці також не набуває право власності у порядку спадкування. Крім того, у запереченнях зазначив, що просить розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог діючого законодавства. Третя особа приватний нотаріус ЗМНО [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляд справи повідомлялась судом належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надавала. Враховуючи, що у судове засідання не прибули всі учасники процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд, з урахуванням поданих заяв та заперечень, вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 29 березня 2003 р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадського стану Запорізького обласного управління юстиції 30 березня 2003 р., актовий запис № 3060 від 30 березня 2003 р. (арк. справи 4). Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується її свідоцтвом про народження, виданим Орджонікідзевським бюро ЗАГС 2 листопада 1964 р., актовий запис № 2888 від 2 листопада 1964 р., свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (арк. справи 6, 7). Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло № 3029 від 27.04.1999 р., виданого ВАТ «Запорізьким виробничим алюмінієвим комбінатом», квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної часткової власності [PERSON] - 1/4 частка, [PERSON] - 1/4 частка, [PERSON] - 1/4 частка, [PERSON] - 1/4 частка. Зазначена квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (арк. справи 8). Після смерті [PERSON] 29 березня 2003 р. залишилася спадщина у вигляді належної їй 1/4 частини квартири, яка належала спадкодавцю на підставі вищезазначеного свідоцтва про право власності на житло. Після смерті [PERSON], її чоловік [PERSON], батько позивача, та сама позивач вступили у володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Центру обслуговування абонентів № 1 МКП «Основаніє» від 2 березня 2016 р. № 3297. Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, при ухваленні рішення щодо спадщини, яка відкрилась 29 березня 2003 р., підлягають застосуванню положення ЦК України в редакції 1963 р. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Оскільки позивач [PERSON] та її батько [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк фактично вступили в управління і володіння спадковим майном, то відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.) вони є такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] у вигляді належній їй ? частини квартири, тобто по 1/8 частині кожний. 15 травня 2011 р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області від 15 травня 2011 р., актовий запис № 3042 від 15 травня 2011 р. (арк. справи 5). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому ? частини спірної квартири, яка належала йому на праві спільної часткової власності на підставі вищезазначеного свідоцтво, та 1/8 частини цієї ж квартири, яку він успадкував після смерті дружини [PERSON], що разом складає 3/8 частини цієї квартири. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його донька [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) Н.В., позивач у справі. Інших спадкоємців першої черги за законом немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 7/2016, копії яких наявні в матеріалах справи. Відповідно до довідки Центру обслуговування абонентів МКП «Основаніє» від 2 березня 2016 р. № 3298, [PERSON] проживала та була зареєстрована в [INFO] з [PERSON] з 10.03.1972 р. по день його смерті 15 травня 2011 р. (арк. справи 13). Відповідно до\~ст. 1261 діючого ЦК України, який підлягає застосуванню до спадщини, яка відкрилась 15 травня 2011 р., у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Частиною 3\~ст. 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.\~\~ 3 березня 2016 р. [PERSON] з метою оформлення своїх спадкових прав звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], однак, постановою приватного нотаріуса від 14 березня 2016 р. у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачеві відмовлено, так як право власності на квартиру до 2013 року не було зареєстровано в БТІ або Державній реєстраційній службі, що підтверджується копією спадкової справи № 7/2016, заведеної після смерті [PERSON] Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Проаналізувавши надані докази, суд доходить висновку, що [PERSON] постійно проживала із [PERSON] на час відкриття спадщини, і протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК Укаїни не заявила про відмову від неї, а тому вона є такою, що прийняла спадщину після смерті батька у вигляді 3/8 частин спірної квартири. Разом із тим, судом встановлено, що позивач позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом з тих підстав, що за життя спадкодавців не було зареєстровано належним чином право власності на спірну квартиру, що також позбавляє права позивача зареєструвати належним чином своє право власності на належну їй частину квартири. Суд з приводу заперечень представника відповідача зазначає, що дійсно, право власності спадкоємців на час відкриття спадщини не було зареєстровано належним чином у БТІ. Проте, дана квартира належить не тільки спадкодавцям, а й позивачу [PERSON] та третій особі [PERSON] на праві спільної часткової власності, які, своєю чергою, не мають можливості зареєструвати право власності на квартиру у звязку із тим, що законом не передбачено можливість реєстрації права власності за померлими особами. Також суд зазначає, що свідоцтво про право власності на квартиру на даний час не є скасованим, та ніким не оспорювалося, а відтак, є чинним. Відтак, у позивача відсутній інший, крім судового, шлях для відновлення свого порушеного права, на захист якого, зокрема, і спрямовано цивільне судочинство. Підсумовуючи викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/8 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері, а також на 3/8 частин квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька, тобто всього на ? частину квартири (3/8 + 1/8 = 4/8 = ?), обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved