Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, зокрема на 23/84 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог зазначає, що вказаний будинок збудований в 1939 році і належав до суспільної групи господарств - колгоспного двору, головою якого була її баба [PERSON] (померла [INFO] ), а членами відповідно [PERSON] - син, 1929 року народження (помер [INFO] ), [PERSON] - невістка, 1933 року народження, [PERSON] - внук, 1962 року народження, [PERSON] - внук, 1967 року народження, [PERSON] - внучка, 1965 року народження, [PERSON] - правнук, 1985 року народження. Всі члени набули права спільної сумісної власності, а саме по 1/7 частки вказаного будинку. [INFO] померла її баба [PERSON] , після смерті якої за місцем її постійного проживання відкрилась спадщина на все належне їй майно, включаючи 1/7 частку у спірному будинковолодінні. За життя померла заповіту не склала. Спадкоємцем першої черги за законом був її син [PERSON] , який постійно проживав із спадкодавцем на момент смерті, спадщину прийняв, вступивши у володіння та управління майном. Його частка становила 2/7, частики інших членів колгоспного двору залишилися незмінні, а саме по 1/7 у кожного. [INFO] помер її батько [PERSON] (власник 2/7 частки) після смерті якого спадщину прийняла його дружина [PERSON] (5/21 частки з яких - 1/7 як члена колгоспного двору + 2/21 в порядку спадкування після [PERSON] ), дочка [PERSON] (2/21 частки) та син [PERSON] (2/21 частки). [INFO] померла її мати [PERSON] після смерті якої у справах приватного нотаріуса Чопик І.Я. за заявами сина померлої [PERSON] та її заявою заведено спадкову справу. Разом з цим сини померлої [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини в її користь. Таким чином, після смерті її матері [PERSON] спадщину прийняли: сини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та вона [PERSON] - по 5/84 частині кожний. Проте враховуючи відмову [PERSON] та [PERSON] від своєї частини на користь позивача, вона має право на спадкування після смерті матері 5/28 частини. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Враховуючи наведене просить визнати за нею право власності на 23/84 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , з яких: 2/21 частки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та 5/28 частки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 17 серпня 2020 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, збільшенні позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте представник попередньо звернулася до суду із заявою у якій просить суд розгляд справи проводити за відсутності сторони відповідача, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до довідки виданої Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 19 лютого 2020 року за №84 будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року є колгоспним двором головою якого була [PERSON] , 1902 року народження (померла у 1994 році), а членами відповідно [PERSON] - син, 1929 року народження (помер [INFO] ), [PERSON] - невістка, 1933 року народження, [PERSON] - внук, 1962 року народження, [PERSON] - внук, 1967 року народження, [PERSON] - внука, 1965 року народження, [PERSON] - правнук, 1985 року народження. Як роз`яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні (Постанова Пленуму Верховного суду України «про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року). У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Великолуцькою сільською радою Тернопільського рай бюро ЗАГС 02 листопада 1994 року. Після її смерті за місцем її постійного проживання відкрилась спадщина на все належне їй майно, включаючи 1/7 частку у спірному майні. За життя померла заповіту не склала. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP 1963 року. В силу вимог cт. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої, черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог cт. 549 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в правління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно статті 548 цього ж Кодексу прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно довідки виданої Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 04 серпня 2020 року за №271 станом на день смерті [PERSON] (померлої [INFO] ) з нею постійно проживали по [ADDRESS] [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (внучка), [PERSON] (правнук), [PERSON] (внук), [PERSON] (внук). Таким чином враховуючи вимоги діючого на час смерті [PERSON] законодавства її син [PERSON] прийняв спадщину, вступивши у володіння та управління майном. Після чого його частка у спірному домоволодінні становила 2/7 (1/7 як члена колгоспного двору + 1/7 в порядку спадкування після смерті [PERSON] ). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 06 березня 2001 року. Після його смерті за місцем його постійного проживання відкрилась спадщина на все належне йому майно, включаючи 2/7 частки у спірному майні (1/7 як члена колгоспного двору + 1/7 в порядку спадкування після смерті [PERSON] ). За життя померлий заповіту не склав. Згідно довідки виданої Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 25 лютого 2020 року за №94 станом на день смерті [PERSON] (померлого [INFO] ) з ним постійно проживали по [ADDRESS] [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (внук), [PERSON] (син). Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] видане 09 липня 1955 року підтверджується, що [PERSON] , 1929 року народження та [PERSON] , 1933 року народження перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 1955 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 28 квітня 1965 року [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] . 06 жовтня 1984 року [PERSON] вступила в зареєстрований шлюб з [PERSON] , який рішенням Тернопільського районного народного суду від 09 липня 1991 року розірвано. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 30 жовтня 1993 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Мишковицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 07 квітня 2001 року [PERSON] 02 листопада 2003 року уклала шлюб із [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] видане 02 листопада 2003 року. Відтак спадкоємцями першої черги за законом, є [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син), які проживали із спадкодавцем на момент смерті, спадщину прийняли, вступивши у володіння та управління майном. Таким чином, з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] співвідношення часток було наступним: [PERSON] - 5/21 (1/7 як члена колгоспного двору + 2/21 в порядку спадкування після смерті [PERSON] ), [PERSON] - 2/21 в порядку спадкування після смерті [PERSON] та 1/7 як члена колгоспного двору, [PERSON] - 2/21 в порядку спадкування після смерті [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 27 січня 2020 року. Після її смерті за місцем її постійного проживання відкрилась спадщина на все належне їй майно, включаючи 5/21 частки у спірному домоволодінні. За життя померла заповіту не склала. Правовідносини спадкування після смерті [INFO] [PERSON] регулюються Цивільним кодексом України, що набрав чинності з 01.01.2004 року. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1267 ЦК України передбачає рівність розмірів часток у спадщині спадкоємців за законом. Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З метою оформлення спадкових прав позивачка із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу. 29 липня 2020 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №390/02-14 відповідно до якої під час розгляду документів поданих позивачем [PERSON] для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , батька [PERSON] , померлого [INFO] , було встановлено, що відсутній правовстановлюючий документ на вказаний будинок, який необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та не проведена державна реєстрація права власності. Згідно довідки виданої Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 18 лютого 2020 року за №76 станом на день смерті [PERSON] (померлої [INFO] ) з нею постійно проживали по [ADDRESS] [PERSON] (син), [PERSON] (внук), [PERSON] (дружина внучка), [PERSON] (правнука), [PERSON] (правнука). У справах приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. заведена спадкова справа за №46/2020 р. після смерті [PERSON] , померлої [INFO] за заявами [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 07 квітня 1962 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] . Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 000261223041 від 07 квітня 2020 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . 07 квітня 2020 року подали заяви про відмову від прийняття спадщини в користь [PERSON] сини померлої [PERSON] та [PERSON] . Відтак, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є: дочка [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] та син [PERSON] . Таким чином, з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] (власниці 5/21 частки) співвідношення часток було наступним: [PERSON] - 5/42 частки, [PERSON] - 5/42 частки, [PERSON] - 5/42 частки, [PERSON] -5/42 частки. Проте, [INFO] сини померлої [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини в користь [PERSON] , після чого частка останньої у спадковому майні після смерті [PERSON] становить 5/28. Згідно частини 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Виникнення права власності на будинки, споруди на дату побудови спірного житлового будинку та господарських будівель і споруд не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Крім цього, документом, що засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, господарських будівель та споруд вимогам законодавства, будівельним нормам і правилам і свідчить про прийняття їх в експлуатацію є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до технічного паспорту виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 05 березня 2020 року житловий будинок [ADDRESS] побудований у 1939 році, загальна площа складає 31,5 кв.м, житлова площа 24,5 кв.м. Згідно інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації № 353 від 10 березня 2020 року по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вартість житлового будинку по [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами становить 149 666 грн., що вбачається із довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації №354 від 10 березня 2020 року. Згідно інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації №378 від 11 березня 2020 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок виданого Тернопільською районною радою 16 листопада 1990 року та записано в реєстрову книгу №3 за рєстровим №271. Державна реєстрація права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] в Тернопільському районному госпрозрахунковому бюро технічної інвентаризації не проведена, що підтверджується довідкою №379 від 11 березня 2020 року, як і за [PERSON] , що засвідчує довідка Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації №380 від 11 березня 2020 року. Таким чином факт прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON] перевірено по спільному проживанню із спадкодавцем, що підтверджується довідкою виданою Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 25 лютого 2020 року за №94. Також [PERSON] в поряду спадкування за законом успадкувала належну її матері [PERSON] 5/28 частки спірного спадкового майна. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечив проти їх задоволення. Факт набуття [PERSON] права власності на 23/84 частки спірного домоволодіння сторонами не оспорюється. Враховуючи викладені вимоги законів та досліджені у судовому засіданні письмові докази суд дійшов висновку, що 2/21 частки спадкового майна належала [PERSON] , який помер [INFO] ; 5/28 частки належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги вчасно прийняла спадщину після смерті батька та матері, інші спадкоємці спадщину не прийняли, однак враховуючи, що позивач позбавлена можливості реалізувати свої права у позасудовому порядку, суд приходить до висновку, що право позивача слід захистити, шляхом визнання за позивачем права власності на 23/84 частки житлового будинку, загальною площею 31,5 м2 із відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , з яких: 2/21 частки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та 5/28 частки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved