Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 27 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Докучаєвського міського управління юстиції у Донецькій області. В обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось у зв'язку з тим, що вони розійшлись у поглядах щодо лікування дитини, через що віддалились один від одного та втратили почуття взаємної любові і поваги. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка є тяжко хворою і має статус інваліда, та за спільною домовленістю між ними залишається проживати із нею. Шлюбні відносини припинили з грудня 2012 року. Спору про спільне майно на даний момент між ними не має. На примирення з відповідачем не згодна. Позивачка - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення судового рішення у попередньому судовому засіданні, після розірвання шлюбу просить повернути їй дошлюбне прізвище. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за його відсутності, із позовними вимогами згоден у повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу та винесення судового рішення у попередньому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з винесенням судового рішення у попередньому судовому засіданні за наступних підстав: Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши про це усну або подавши письмову заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» передбачено, що визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами. Цим же пунктом визначено, що ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійсненні судом заходи з перевірки таких дій. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач визнавши позов розпорядився своїм процесуальним правом безумовно та усвідомлено, знаючи про наслідки своєї розпорядчої дії, яка не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Outcome: approved