Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом, посилаючись на те, що з 27.04.2006 р. і по теперішній час вона зареєстрована у належній на праві власності [PERSON] кв. [ADDRESS], що підтверджується довідкою ЖЕО ЖЕД 2 № 411 від 01.03.2014 року про склад сім'ї та прописку. Після народження нею 21.09.2011 року сина [PERSON] [PERSON]. дозволила їй його зареєструвати в означеній квартирі. З моменту його реєстрації і до теперішнього часу жодних претензій щодо проживання відповідача та її неповнолітнього сина у позивача не було. Іншого житла у [PERSON] немає. Протягом тривалого часу (з 1994 р.) [PERSON] проживала в цій квартирі та вела спільне господарство, мала спільний бюджет зі своєю бабусею [PERSON] Кузмінічною [INFO] За проханням бабусі позивач і стала членом родини, оскільки крім неї у квартирі проживала її тітка-інвалід [PERSON] [INFO], яка перебувала на обліку в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері та її неповнолітня донька [PERSON] [INFO] Враховуючи те, що бабуся та [PERSON] часто хворіли, опікуватися відповідачем приходилося [PERSON], водити її до школи, годувати, підтримувати порядок у квартирі. Після смерті бабусі - [PERSON] та [PERSON] офіційним опікуном відповідача стала мати позивача - [PERSON], яка забрала її проживати до себе у м. Городок. Після закінчення відповідачем у 2004 р. дев'ятого класу у м. Городку [PERSON] повернулася в свою квартиру, де позивач за її згодою залишилась проживати з нею однією сім'ю. В даній квартирі вони вели спільне господарство, витрачали гроші на харчування, на придбання побутової техніки, кабельного телебачення, інтернету, капітального ремонту квартири (заміни вікон, вхідних та міжкімнатних дверей, сантехніки, підлоги) разом оплачували комунальні послуги тощо. 08 квітня 2014 року відповідач змінила замок на вхідних дверях і почала вимагати, щоб позивач звільнила квартиру. В квартирі знаходяться особисті речі позивача, а саме: предмети домашнього вжитку, побутова техніка, меблі, весь одяг, грошові кошти, документи, предмети її професійної діяльності. Позивач просить зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди їй та її малолітньому сину - [PERSON], [INFO] у користуванні [ADDRESS], що у м. Хмельницькому. Вселити [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON], [INFO] у [ADDRESS], що у м. Хмельницькому. Позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засідання позов не визнав, посилаючись на те, що [PERSON] не чинить перешкод у користуванні означеною квартирою. [PERSON] добровільно залишила означену квартиру після народження сина і стала проживати у м. Городку. [PERSON] та [PERSON] є родичами, однак, проживаючи у [ADDRESS], не були членами сім'ї: не вели спільне господарство, не мали спільного бюджету, харчувались окремо. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Хмельницької міської радиу судове засідання не прибув, повідомлений про час та місце судового розгляду, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, при вирішення справи покладається на думку суду. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Частина 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 9 Житлового кодексу, у разі припинення сімейних відносин з власником житлового будинку колишні члени його сім'ї не втрачають права користування займаним ними жилим приміщенням. Та обставина, що особа є власником жилого приміщення, а отже, має охоронюване законом право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, сама по собі не може бути підставою для виселення інших осіб, які там правомірно проживають. Згідно ст. 156 Житлового кодексу України право члена сім'ї власника житлового будинку (квартири), який не є співвласником, на користування цим будинком (квартирою) обумовлене наявністю сімейних відносин з власником і спільного з ним проживання у даному буднику. Виходячи з вказаних вимог, особа може бути визнана такою, що втратила право на проживання, якщо вона вийшла зі складу сім'ї останнього і перейшла проживати в інше місце. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить [ADDRESS], що у м. Хмельницькому. З 27.04.2006 р. і по теперішній час в означеній квартирі зареєстрована [PERSON], що підтверджується довідкою ЖЕО ЖЕД 2 № 411 від 01.03.2014 р. про склад сім'ї та прописку, а з 21.09.2011 р. також зареєстрований [PERSON] - син позивача. Іншого житла у [PERSON] немає. Протягом тривалого часу - з 1994 р. [PERSON] проживала у [ADDRESS] та вела спільне господарство, мала спільний бюджет зі своєю бабусею [PERSON] [INFO] В означеній квартирі проживала також її тітка-інвалід [PERSON] [INFO], яка перебувала на обліку в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері та її неповнолітня донька [PERSON] [INFO] Після смерті бабусі - [PERSON] та [PERSON] офіційним опікуном відповідача стала - [PERSON], яка проживала у м. Городку. Хмельницької області. З 2004 р. [PERSON] стала проживати у [ADDRESS], де позивач за згодою відповідача залишилась проживати в означеній квартирі. Вели спільне господарство: витрачали гроші на харчування, на придбання побутової техніки, проводили капітальний ремонт квартири (заміни вікон, вхідних та міжкімнатних дверей , сантехніки, підлоги) разом оплачували комунальні послуги тощо. 8 квітня 2014 року [PERSON] змінила замок на вхідних дверях і почала вимагати, щоб позивач звільнила квартиру. В квартирі знаходяться особисті речі позивача, а саме: предмети домашнього вжитку, побутова техніка, меблі, одяг, грошові кошти, документи, предмети її професійної діяльності. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] підтвердила зазначені обставини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що права позивача порушені. Суд приходить до висновку, що слід зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] та її малолітньому сину - [PERSON], [INFO] у користуванні [ADDRESS], що у м. Хмельницькому. Вселити [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] [INFO] у [ADDRESS], що у м. Хмельницькому. Суд приходить до висновку, що позивач не надала доказів щодо завдання їй моральної шкоди, не вказала також, яка сума підлягає стягненню з відповідача у рахунок її відшкодування, тому підстави для задоволення вимог у цій частині не підлягають задоволенню.

Outcome: partial