Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Жмеринської міської ради Вінницької області про визначення часток у спільній сумісній власності - квартирі, мотивуючи його тим, що [INFO] р. помер її батько [PERSON], [INFO] р. померла її мати [PERSON]. Після їх смерті відкрилась спадщина, яка складається із часток квартири по [ADDRESS]. Дана квартира є спільною сумісною власністю померлих батьків та її відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.03.1993 р. Спадщину після смерті батьків вона прийняла шляхом подачі відповідних заяв до нотаріальної контори. Однак постановою № 1161/02-31 від 21.10.2014 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири через невизначеність часток у спільній сумісній власності на квартиру. За час життя батьків між нею та батьками не укладалось договору про поділ часток у спільній сумісній власності. В даний час визначити частки кожного із співвласників неможливо, оскільки обоє із інших співвласників - померли. Просить визначити, що її частка та частка кожного із співвласників у квартирі [ADDRESS] становить 1/3 кожного. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала із підстав, що в ньому викладені. Додатково та на запитання суду пояснила, що вона - єдина дитина своїх батьків, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає, спору немає, просила позов задовольнити. Щодо стягнення судових витрат - вказала вирішити дане питання згідно із законом. Представник відповідача - Жмеринської міської ради Вінницької області в судове засідання не з'явилась, але через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій не заперечує щодо задоволення позову та згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України покладається на розсуд суду, просить справу розглядати без її участі (а.с.25-26). Враховуючи те, що сторона скористалась своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його за відсутності представника відповідача. Суд, оглянувши позовну заяву, заяву представника відповідача, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] року в м.Жмеринка помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8), [INFO] р. в м.Жмеринка померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). [PERSON] та [PERSON] проживали та були зареєстровані [ADDRESS] з 05.05.1993 р. по день смерті (а.с.20) [PERSON] та [PERSON] є батьками позивачки [PERSON] (а.с. 7) Із свідоцтва про право власності на житло від 23.03.1993 року, виданого згідно рішення виконкому Жмеринської міської ради від 23.03.1993 року №438, зареєстрованого Жмеринським відділом Вінницького обласного об'єднаного БТІ 30.03.1993 року №5711, позивачці, її померлим батькам - [PERSON], [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS], без визначення часток кожного із співвласників (а.с.10). Нотаріус Жмеринської міської державної нотаріальної контори, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21.10.2014 року №1161/02-31 відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру у зв'язку з невизначеністю частки померлої [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру. (а.с. 15). З довідки № 297 від 19.09.2014 року КП «ВООБТІ» вбачається, що згідно інвентаризаційної справи № 8135 на квартиру [ADDRESS] 20.08.1993 р. КП «ВООБТІ» була проведена реєстрація права спільної сумісної власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого виконкомом Жмеринської міської ради 23.03.1993 р. згідно рішення від 23.03.1993 р. № 438. Станом на 19.09.2014 р. квартира в цілому складається з: коридору 2-1, кладових 2-2, 2-7, кімнат 2-3, 2-4, 2-5, кухні 2-6, туалету 2-8, ванної 2-9, балкону, лоджії. Загальна площа квартири складає 63,7 кв.м, в тому числі житлова площа 37,2 кв.м. Станом на 19.09.2001 р. самочинно збудованих та переобладнаних приміщень не виявлено (а.с.14), що також відображено і в технічному паспорті на дану квартиру (а.с.11-13). Відповідно до копії спадкової справи № 145/1-492 до майна померлого [INFO] року [PERSON] (а.с. 37-42) встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається із грошового вкладу з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігається у Жмеринському відділенні Ощадбанку № 2910. Заповіту/спадкового договору після смерті [PERSON] не залишилось. Відповідно до копії спадкової справи № 163/2014 до майна померлої [INFO] року [PERSON] (а.с. 27-33, 44-55) встановлено, що позивачка у встановлений законом строк 08.06.2014 року звернулась до нотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с.27-зворот) Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] не залишилось. Після смерті [PERSON] залишився заповіт на ім'я позивачки на квартиру по [ADDRESS] Вінницької області (32-зворот), який не скасовано та який є чинним. Осіб, які мають право на обов»язкову частку у спадщині не встановлено. Позивачка [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігаються в філії-Жмеринське ТВБВ № 10001/0112 ПАТ «Державний ощадний банк України», після смерті матері. (а.с. 33 зворот) Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Отже, вказана вище квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON], [PERSON], який помер [INFO] р., та [PERSON], яка померла [INFO] року. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Оскільки два із співвласників на даний час померли, встановити таку домовленість неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 3.4. інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Таким чином, враховуючи позицію відповідача, суд вважає, що частки позивачки [PERSON], померлого [INFO] року [PERSON] та померлої [INFO] р. [PERSON], у квартирі, яка знаходиться у їх спільній сумісній власності, є рівними, та складає по 1/3 квартири [ADDRESS]. Оскільки позов задоволено, із відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати (а.с.1) Відповідно до ст.ст. 15, 16, 355, 370 ЦК України,

Outcome: approved