Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у юридичному шлюбі, який за рішенням суду від 08.06.2005 року було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] Позивач вказує, що син [PERSON] на даний час вже повнолітній, однак продовжує навчатись у Вінницькому національному медичному університеті ім.М.І.Пирогова, куди вступив у 2017 році, і про навчання сина відповідачу відомо, однак, останній жодної копійки на оплату навчання сина не виділив, і вона, як мати була змушена оплатити навчання сина за перший курс в сумі 34000 гривень самостійно, що підтверджено відповідними квитанціями. Також вказує, що вона зверталась до відповідача із письмовою пропозицією надати кошти на оплату навчання сина в університеті, однак, така пропозиція відповідачем проігнорована, що ставить її у вкрай тяжке матеріальне становище. За вказаних обставин позивачка змушена звертатись до суду та просить стягнути із відповідача на її користь додаткові витрати на сина [PERSON], [INFO] в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. \~ \~ \~ \~У судове засіданні позивач [PERSON] не зявилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в силу вимог ст.128 ЦПК України був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзиву чи клопотання про відкладення розгляду справи суду не подав. У відповідності до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Як убачається із свідоцтва про народження дитини І-ЕГ №050608 від 24.02.2000 року [PERSON] народився 30.01.2000 року та його батьками є відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] (а.с.3). \~ \~ \~ \~Із представленої суду довідки №05/2-680 від 20.11.2017 року убачається, що [PERSON] дійсно є студентом першого курсу, денної форми навчання стоматологічного факультету Вінницького національного медичного університету ім.М.І.Пирогова, навчається за контрактом, термін навчання з 01.09.2017 року по 01.07.2022 року (а.с.5). Відповідно до ст.185 Сімейного Кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо). При цьому, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, а також передбачено, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуючи лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Факт понесених\~позивачкою додаткових\~витрат на\~дитину стверджується\~наявними у\~матеріалах справи\~квитанціями №5218/з7\~від 16.08.2017\~року та\~№9446030\~від 21.01.2018\~року на\~суму 34000\~гривень,\~і така\~сума,\~як вказує\~позивачка є\~досить великою\~для неї\~та ставить\~її та\~дитину у\~вкрай тяжке\~матеріальне становище,\~а тому\~? цієї\~суми,\~а саме,\~17000\~гривень позивачка\~просить стягнути\~з відповідача. Згідно вимог ст.ст.141,180 СК України\~батько та мати мають рівні права та обов'язки відносно своєї дитини і зобов'язані спільно її утримувати. У зв'язку з чим, суд вважає, що вищевказані витрати повинні бути розподілені між батьками у рівних частках. Доказів, які б спростовували наведені вище і надані стороною позивача докази, сторона відповідача суду не надала. Таким чином, уся сума, заявлена позивачкою до стягнення, як додаткові витрати на дитину, а це 17000 гривень, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Судові витрати у справі згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved