Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивувала тим, що 11 серпня 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований у виконкомі -Кам'яницької сільської ради Ужгородського району, актовий запис № 25. 26 квітня 2013 року, згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду м. .Ужгород, шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу у них є неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO], що проживає разом з позивачкою. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину з часу розірвання шлюбу. Отже позивачка просила суд, враховуючи рівність батьків при несенні витрат на утримання дитини стягнути на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 3000 грн. кожного місяця , а також аліменти за попередній час починаючи з 12.06.2010 року по квітень 2017 року в сумі 108 000 грн. До початку розгляду справи по суті, позивачка уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів в сталій грошовій сумі , а саме просить сягнути аліменти в розмірі 50 % від заробітної плати відповідача. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила суд такий задовільнити. Відповідач та представник відповідача проти позову заперечили. Відповідач защначив, що він ніколи від утримання сина не відмовлявся , забезпечує його всім потрібним, платить за відвідування сином садочку та несе всі необхідні витрати. . Заслухавши пояснення учасників процесу , вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, оцінивши допустимість та належність кожного доказу, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Так , судом встановлено , що 11 серпня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у виконкомі -Кам'яницької сільської ради Ужгородського району, актовий запис № 25. 26 квітня 2013 року, згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду м. .Ужгород, шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO], що проживає разом з позивачкою. Відповідач в повній мірі не підтримує дитину матеріально. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивачем вибраний спосіб стягнення аліментів у частці від доходу батька дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихстаттею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Враховуючи те, що відповідач заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина , доказів знаходження на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, стану здоровя тощо, надано не було, виходячи з принципу розумності та справедливості судового рішення, суд приходить до висновку, що розмір аліментів на неповнолітню дитину слід встановити в розмірі 1/3 частини заробітної плати відповідача. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини суд відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Частиною 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Таким чином, позивач має довести, що мали місце: а) дії відповідача щодо ухилення від надання утримання дитині або непрацездатній особі; б) свої власні дії, спрямовані на одержання аліментів. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені судом не більш ніж за три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження ухилення відповідача від сплати аліментів, окрім того зазначені обставини спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення аліментів за минулий час.

Outcome: partial