Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому з урахуванням уточнень просила: провести розподіл спільного сумісного майна, набутого під час шлюбу та визнати за нею право особистої приватної власності на спільні сумісні грошові кошти у розмірі 4096164 грн. 51 коп., які були розміщені [PERSON] на рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк» у період шлюбу; стягнути з [PERSON] на її користь вказані гроші та стягнути понесені нею судові витрати. В обґрунтування свого позову [PERSON] вказала, що 29.11.1985р. між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який 02.12.2010р. було розірвано Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Також, позивач вказала, що 23.03.2010р. звернулась до Київського районного суду м.Харкова із позовом про поділ майна подружжя та під час розгляду справи на запит суду від ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь, що відповідач [PERSON] під час шлюбу відкривав на своє ім*я рахунки, на яких розміщував спільні сімейні кошти. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали та просили суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.11.1985 року, який було розірвано Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану 02.12.2010р.. З матеріалів справи вбачається, що питання щодо поділу спільного майна подружжя за позовом [PERSON] вже було предметом розгляду Київського районного суду м.Харкова. Так, 23.03.2010р. позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Харкова із позовом про поділ майна набутого під час шлюбу із [PERSON]. Вказана справа була розглянута по суті та постановлено рішення про поділ сумісного майна подружжя. У відповідності до розяснень, які містяться у п.п. 22, 23, 25 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. За правилами ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що початок позовної давності для вимоги про поділ майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (ст.ст. 106, 107 СК України), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК України). Відповідно до положень абз.3 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за №14 від 18 грудня 2009 р. встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суд вважає початком перебігу строку позовної давності кінець січня початок лютого 2013 року, оскільки підставою для звернення до суду було порушене право позивачки [PERSON], яка дізналась про існування карткових рахунків, відкритих на ім*я відповідача. Із поданої позовної заяви вбачається, що про існування рахунків позивач дізналась із відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк», яка надійшла 28.01.2013 року до Київського районного суду м.Харкова на запит суду. Оскільки матеріали справи не містять клопотання [PERSON] про поновлення строків позовної давності з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку, а з вказаним позовом [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м.Харкова лише 03.06.2016 року, тобто із пропуском трирічного строку, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed