Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, які стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Однак сімейне життя виявилось не вдалим, відповідач почав зловживати спиртними напоями, а згодом покинув сім`ю та переїхав проживати до своїх знайомих. Протягом останніх років будь-якої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини він не надає, хоч є працездатним та інших утриманців не має. Оскільки вони з відповідачем не можуть досягнути згоди з приводу способу виконання останнім обов`язку по утриманню сина, то вона вимушена звернутися в суд з даним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, наполягає на його задоволенні та не заперечує щодо винесення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про направлення йому рекомендованого поштового відправлення та оголошенням про виклик його до суду, поміщеним на офіційному сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 05.01.2021 року. За таких обставин суд 27.01.2021 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 даного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, сторони по справі перебувають в шлюбі, який зареєстровано 13.04.2010 року виконкомом Лолинської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 4 (а.с. 6). Про те, що від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , свідчить свідоцтво про його народження серії [NUMBER] від 16.12.2010 року, видане виконком Лолинської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с. 7). В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, позивачкою по справі, яка займається його вихованням та матеріальним забезпеченням. Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання свого неповнолітнього сина, оскільки він є працездатним та інших утриманців не має, про що в судовому засіданні ствердила позивачка Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивачки, суд враховує також те, що на даний час прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2395 гривень та що обов`язок по матеріальному забезпеченню дитини лежить на обох батьках. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити та стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, які стягувати з часу звернення в суд з даним позовом - 16.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, є обґрунтованим та справедливим, оскільки враховує майнове становище сторін по справі та відповідає вимогам закону й інтересам неповнолітніх дітей. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved