Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що 18.10.2001 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народилися четверо дітей [PERSON] , [INFO] (на даний час повнолітня та має свою сім`ю), [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Неповнолітні діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Чоловік [PERSON] проживає окремо від них у своїх батьків. Оскільки вона тимчасово не працює, а на дітей потрібні витрати на навчання, харчування та на нагальні потреби, в чому їй допомагають її батьки. Відповідач [PERSON] не забезпечує дітей матеріально, не цікавиться їх життям та не спілкується з ними. У зв`язку з вищевикладеним, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. на кожну дитину, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги визнав частково. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва, серії [NUMBER] від 18.10.2001 року про шлюб, 18 жовтня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний запис за № 603. На даний час шлюб між ними не розірвано. За час шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] (на даний час повнолітня та має свою сім`ю), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 15.06.2004 року,[PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 01.12.2008 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 12.09.2012 року Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.1 та ч.2 ст.184 СК України). Згідно ст.182 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У частині 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] тимчасово не працює, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. В утриманні її дітей допомагають її батьки, що є недостатнім для повноцінного забезпечення матеріального становища неповнолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач [PERSON] працює різноробочим на будівництві, відсутність у нього інших дітей чи непрацездатних батьків, матеріальне становище відповідача та позивача. Положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи в сукупності всі зібрані та досліджені судом обставини, приймаючи до уваги, що обов`язок щодо утриманні неповнолітніх дітей покладено на обох батьків, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення та слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 (тисячу п`ятсот) грн. на кожну дитину, щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, з моменту подання позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved