Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить зняти арешт з квартири [ADDRESS] накладений постановою Відділу ДВС Дніпровського РУЮ м. Києва серії АА № 384703 від 21.07.2004 року, заборона № 218. Позовні вимоги мотивує тим, що на початку вересня 2017 року їй стало відомо, що на належну їй квартиру [ADDRESS] накладено арешт, про що 03.08.2004 року Десятою Київською державною нотаріальною конторою було внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 1217650. Вказана квартира належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом. Наявність даного обтяження обмежує її у праві здійснення гарантованого законом права власності щодо вільного розпоряджання майном. Зазначає, що дії державного виконавця порушують її права, як власника майна, підстави накладення арешту на квартиру їй не відомі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2017 року за клопотанням позивача судом були витребувані письмові докази від Десятої Київської державної нотаріальної контори та Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві (а.с. 18-19). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.02.2018 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «КИЇВ-1». В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд повідомлено не було. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки представника ОСББ «Київ-1» суд не повідомлено. Третьою особою Десятою Київською державною нотаріальною конторою до суду подана заява з проханням розглянути справу за відсутності їхнього представника та ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 02 квітня 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності від 24.12.1998 р., виданого державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С., зареєстрованого в реєстрі за № 3с5705, та свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. від 24.12.1998 року, зареєстрованого у реєстрі за № 3с5702, [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] (а.с. 4-6зв.). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.05.2003 року, ухваленим у цивільній справі № 2-896/1/03 за позовом ЖБК «Київ-1» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті комунальних платежів стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ЖБК «Київ-1» заборгованість у розмірі 2 609,45 грн. та державне мито у розмірі 51 грн. Відповідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 12.09.2017 року № 96992792, на квартиру [ADDRESS], власником якої є [PERSON], накладено обтяження - арешт на підставі постанови ВДВС серії АА № 384703 від 21.07.2004 року, заборона № 218, що зареєстрована 03.08.2004 року реєстратором Десятою Київською державною нотаріальною конторою (а.с. 5-5 зв.). Судом було витребувано від Десятої Київської державної нотаріальної контори копію постанови ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві серії АА № 384703 від 21.07.2004 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, з якої убачається, що арешт накладений в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-896/1 про стягнення з [PERSON] на користь ЖБК «Київ-1» заборгованості у розмірі 2 609,45 грн. (а.с. 41). Листом від 18.12.2017 року № 81928 Дніпровський РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві повідомило, що станом на 18.12.2017 року виконавчі документи стосовно [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають, а документи з приводу накладення арешту на квартиру [ADDRESS] знищені у зв'язку із перебігом терміну зберігання (а.с. 42). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4 ст. 41 Конституції України). Відповідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За нормою ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, судом встановлено, що арешт на квартиру позивача накладений у зв'язку з виконанням рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14.05.2003 року, яким з [PERSON] була стягнута заборгованість по сплаті комунальних платежів на користь ЖБК «КИЇВ-1». При цьому на даний час будь які виконавчі документи щодо позивача, як боржника, у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва на виконанні не знаходяться. Суд також враховує ті обставини, що на підтвердження факту погашення боргу за рішенням суду та відсутності заборгованості за житлово-комунальні послуги позивачем надано довідку Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «КИЇВ-1» від 31.01.2018 року № 8, відповідно якої заборгованості за комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території станом на 01.02.2018 року [PERSON], яка зареєстрована та проживає за адресою: 02002, [ADDRESS], не має (а.с. 51). У відповідності до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, приймаючи до уваги, що обтяження на квартиру, яка належить позивачу на праві власності, було накладено в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, враховуючи, що рішення суду позивачем виконано, однак питання про зняття арешту вирішено не було, що чинить позивачу перешкоди у здійсненні прав власника щодо розпорядження своїм майном, а тому наявність зазначеного арешту є неправомірним, а обмеження прав є безпідставним, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений останньою судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн.

Outcome: approved