Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 06.10.2012 року вона [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 377. Від шлюбу у них є двоє неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), які проживають з позивачем. Позивач зауважує, що вони давно з відповідачем подружнім життям не живуть, спільного господарства та побуту не ведуть, матеріально одне одного не підтримують та за час перебування в шлюбі часто розходилися. Через відсутність взаємоповаги одне до одного у них неприязні стосунки та за весь цей час майже не спілкуються. Через постійні сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, їх шлюб розпався. Вважає, що за таких обставин реєстрація шлюбу носить суто формальний характер, оскільки жодних обов`язків, як подружжя, вони не несуть. Як зазначає позивач, за наведених підстав їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Рішення про розірвання шлюбу прийнято давно, а тому строк для примирення просить не давати. Шлюб вони розривають уперше. Спору про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю, на сьогоднішній день немає. Крім того, спору про визначення місця проживання їх спільних з відповідачем дітей також немає, діти проживають з нею (позивачем). На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою судді від 02.03.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву від 17.03.2020 року, згідно з якою просить розглянути цивільну справу за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на розірванні шлюбу та строк для примирення просить не надавати. Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву від 17.03.2020 року, згідно з якою просить розглянути цивільну справу за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає повністю, просить розірвати шлюб та строк для примирення не надавати. Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 06.10.2012 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 377, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У сторін народилося двоє дітей сини [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони подружнім життям не проживають, спільного господарства та побуту не ведуть, матеріально одне одного не підтримують, про що зазначає позивач у позовній заяві. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, останній позов про розірвання шлюбу визнав повністю, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved