Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обгрунтований наступними обставинами. 01 вересня 2006 року між позивачем, [PERSON] , та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, актовий запис № 1048, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. У позовній заяві позивач вказала, шо з січня 2019 року, між нею та позивачем припинені подружні стосунки, з того ж часу вони проживають окремо. Спільного господарства сторони не ведуть, спір про поділ майна набутого під час шлюбу відсутній. Подальше збереження шлюбу не можливе, оскільки суперечить інтересам позивача та інтересам дитини. Позивач у підготовче засідання не з`явилась, до канцелярії суду подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, до канцелярії суду подав заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, та просив його задовольнити. Просив справу проводити без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши позовну заяву та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Правовідносини між сторонами виникли внаслідок здійснення права на припинення шлюбу та регулюються Главою 11 Розділу ІІ СК України. Судом встановлено, що 01 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] , у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 01 вересня 2006 року, Серії [NUMBER] , актовий запис № 1048. Від шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 29 липня 2008 року, виданого Другим відділом реєстрації цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, Серії [NUMBER] , актовий запис № 666. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що з січня 2019 року, між сторонами припинені подружні стосунки, з того ж часу вони проживають окремо. Спільного господарства не ведуть, спір про поділ майна відсутній, подальше збереження шлюбу не можливе, оскільки суперечить інтересам позивача та інтересам дитини. Тому суд, враховуючи викладені обставини та визнання відповідачем позову, яке прийняте судом, задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. В підготовчому засіданні встановлено, що малолітній син сторін: [PERSON] , проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час реєстрації шлюбу позивачем було змінене дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач просить після розірвання шлюбу залишити собі прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 768,40 гривень, які сплачено позивачем при зверненні до суду. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті повністю визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути з державного бюджету на користь позивача 50% судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved