Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, зазначивши у позовній заяві, що сторони, які перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають трьох малолітніх дітей. З серпня 2021 року сторони проживають окремо, при цьому діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач відповідно до положень ст. 180 СК України зобов`язаний надавати допомогу на утримання дитини, проте ухиляється від виконання зазначеного обов`язку. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання [PERSON] [INFO] , в розмірі 3610,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; аліменти у твердій грошовій сумі на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3179,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; аліменти у твердій грошовій сумі на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3255,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач подала заяву, в якій просить задовольнити її позовні вимоги та розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, в якій він позовні вимоги визнає, проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить розгляд справи провести за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27.10.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Цюрупинського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 115. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] . Діти проживають разом із позивачем, що підтверджено витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Олешківською міською радою від 13.10.2021 року № 8762/08-10. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 і ч.1 ст.183 зазначеного Кодексу за рішенням суду аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд має врахувати стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, наявність у платника аліментів інших дітей. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про наявність законних підстав для задоволення позову оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд стягує аліменти в твердій грошовій сумі на кожну дитину щомісячно з урахуванням встановленого законом мінімуму. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачем у судовому засіданні до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги, а позивач від сплати судового збору звільнена відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки предмет спору стосується стягнення аліментів, тому суд приходить висновку, що 50% судового збору, який позивач мав сплатити при поданні позову, необхідно стягнути з відповідача в дохід держави, а решту віднести на державу. На підставі викладеного та

Outcome: approved