Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 31.10.1993 року виконавчим комітетом Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 7. В позовній заяві зазначила, що у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які в даний час проживають з позивачкою, перебувають на її вихованні та утриманні. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач часто випиває, вчиняє безпідставні скандали, став байдужим до проблем сім'ї, не дбає про благополуччя дітей. Протягом останнього часу вирішення всіх побутових проблем переклав на позивачку, не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, веденні домашнього господарства, не цікавиться життям сім'ї. Позивачка вже зверталася до суду із заявою про розірвання шлюбу, проте відповідач вмовив її залишити позов без розгляду, запевнивши, що виправить свою поведінку та покращить ставлення до сім'ї. Однак, в даний час ситуація лише погіршилася, поведінка відповідача стала агресивною, неконтрольованою. Позивачка вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе та суперечить її інтересам, тому просить строку для примирення не надавати, шлюб розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати біля неї, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно із невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується поштовими повідомленнями про вручення судової повістки. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 31 жовтня 1993 року виконкомом Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 7, що стверджено повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 17 березня 2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: повнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 28 липня 1994 року виконкомом Рашківської сільської Ради народних депутатів, та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 25 червня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Городенківської районної держадміністрації Івано-Франківської області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СКУ шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Суд залишає без розгляду питання про місце проживання неповнолітнього сина сторін [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою, оскільки відповідно до ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 21,24,36,55, 112-114, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved