Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в Куп'янський міськрайонний суд Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, з посиланням на ті обставини, що вона з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований з 10 серпня 2002 року по 17 лютого 2016 року. Під час перебування у шлюбі у сторін народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що їхня сім'я фактично розпалася, шлюб розірвано, відповідач працює та має постійний заробіток, у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання та розвиток неповнолітньої дитини, чим ставить позивача та неповнолітню дитину в скрутне матеріальне становище. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку [PERSON] але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Інші стягнення на користь третіх осіб з відповідача не проводяться. Раніше з позовом до суду про стягнення аліментів не зверталася. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання з проханням відкласти слухання справи у зв'язку з тим, що в провадженні Куп'янського міськрайонного суду Харківської області перебуває цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку квартири, а слухання справи призначено на 05 жовтня 2017 року. На підставі викладеного відповідач вважає за необхідне відкласти розгляд справи на іншу дату. Крім того, відповідач зазначив, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки він надає допомогу на утримання неповнолітньої доньки та не ухиляється від зобов'язання утримувати свою дитину та вважав за доцільне, спершу вирішити спір, щодо майна та подальшого мешкання [PERSON] з донькою, а потім ставити питання про стягнення аліментів. Дослідивши матеріали цивільної справи, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, судом було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 17 лютого 2016 року (а.с. 2) Під час перебування у шлюбі у сторін народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження. Батьком дитини записаний - [PERSON] (а.с. 4). Довідкою завідуючого сектору по роботі з населенням ТОВ КК «КомЕнерго-Куп'янськ» №1129 від 14 серпня 2017 року підтверджується той факт, що позивач [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з відповідачем [PERSON] та донькою [PERSON] (а.с. 3). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. ст. 48, 51, 52, 55 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї , що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права і свободи громадянина захищаються судом. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини стягуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, дітей, а також інші обставини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 191 ч.1 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до абз. 3 п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р. вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі і в них від шлюбу є спільна дитина [PERSON], обов'язок по утриманні якої лежить на її батьках. Що стосується клопотання відповідача про відкладення розгляду даної справи, щоб дочекатися вирішення питання про розподіл майна подружжя, то суд критично до нього відноситься, та вважає, що дане відкладення справи лише призведе до затягування судового розгляду та жодним чином не може вплинути на вирішення питання про стягнення аліментів на утримання дитини, у зв'язку з чим у задоволенні даного клопотання було відмовлено, та справа була розглянута на підставі наявних доказів. Крім того, як вбачається з рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 17.02.2016 р. питання про місце проживання дитини не вирішувалось, у справі, яка розглядається іншим складом суду вирішується питання тільки про поділ майна, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що донька Єсенія буде мешкати разом зі своєю матір'ю [PERSON], а той факт що відповідач і позивач на даний час мешкають разом, не позбавляє відповідача обов'язку утримувати свою неповнолітню дитину. Стосовно доводів відповідача, про те, що він надає матеріальну допомогу на утримання своєї дитини то дані обставини не були підтверджені жодними доказами, тому не можуть виключити, встановлений на Конституційному рівні, обов'язок батьків утримувати та забезпечувати належний розвиток своїх дітей. Неповнолітня донька відповідача, як і всі інші діти, потребує матеріального захисту для належного рівня розвитку і батько дитини повинен усвідомлювати даний факт і виконувати свої обов'язки, щодо забезпечення доньки належним рівнем існування та розвитку. На підставі викладеного, беручи до уваги, що відповідач не оспорює батьківство, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved