Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулась з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що її шлюб з відповідачем розпався і відновленню не підлягає, оскільки з лютого 2013 року шлюбні відносини між ними припиненні: вони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства і тому перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. З врахуванням вказаного , позивачка просить їх шлюб розірвати. Крім того, позивачка зазначає, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом із нею. Оскільки відовідач добровільно коштів на утримання доньки не надає, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\\3 частки всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, просила після розірвання шлюбу її прізвище змінити на дошлюбне. Розмір позовних вимог про стягнення аліментів позивачка зменшила: просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1\\4 всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно. 2 Відповідач по місцю реєстрації був повідомлений про час та місце слухання справи, проте в суд не з'явився, заперечень відносно позову до суду не подав. Відповідно до ст.224 ЦПК України справа слухалась у відсутність відповідача на підставі наявних доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-МР №714561, виданим 15 вересня 2012 року відділом ЗАГС Почепського района управління ЗАГС Брянської області [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про народження серії І-ТП № 204460, виданого18 жовтня 2013 року Шпичинецькою сільською радою Ружинського району Житомирської області, сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO]. З пояснень позивачки вбачається, що сторони на даний час не підтримують сімейних відносин, і позивачка примирятись з відповідачем та проживати з ним однією сім'єю не бажає. За таких обставин, суд приходить до впевненості, що подальше збереження сім'ї [PERSON] є неможливим , оскільки суперечить інтересам позивачки, а тому їхній шлюб суд розриває. Прізвище позивачки за її клопотанням після розірвання шлюбу суд змінює на дошлюбне -Дембіцька. Суд також прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає повному задоволенню, оскільки відповідно до ст.180, п.3 ст.181, п.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а аліменти на утримання дитини можуть присуджуються у твердій грошовій сумі, або в частці від доходу(заробітку). Враховуючи те, що позивачка просить стягнути аліменти на утримання дитини з відповідача в частці від його доходу(заробітку), посилаючись на те, що батько дитини офіційно працює та має постійний заробіток, а відповідач заперечень відносно вказаного суду не надав, суд задовільняє цю позовну вимогу повністю, стягуючи з [PERSON] кошти на утримання неповнолітньої дитини у частці від його доходу (заробітку). В цьому випадку відповідно до ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати по справі.

Outcome: approved