Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить постановити рішення про виселення відповідача [PERSON] з належної їй на праві власності квартири №15 на вул.Мазепи, 26 у м.Львові. В обґрунтування позову покликається на те, що вона разом із сином [PERSON], 06.06.1977р.н., та дочкою [PERSON], 27.11.1982р.н., зареєстрована та проживає у вказаній вище квартирі. В даній квартирі без реєстрації проживає також відповідач [PERSON], який є її колишнім чоловіком. З відповідачем шлюб розірвано 09.07.2002р, після чого останній переїхав у власну квартиру за адресою: м.Львів, вул.Голубовича, 39/2. Однак, з лютого 2016 року, у період відсутності позивачки у м.Львові, відповідач переїхав до квартири позивачки та дотепер продовжує проживати у квартирі незважаючи на її вимоги про звільнення житла, неодноразові звернення у поліцію. Вважає, що відповідач підлягає виселенню в судовому порядку. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини. Залучені судом треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причин неявки суду повідомили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки в засідання відповідач суду не повідомив, відзиву на позов не подав. Зі згоди позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст. 223, 280, ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом встановлено, що квартира №15 на вул.Мазепи, 26 у м.Львові належить позивачці [PERSON] на праві приватної власності. Даний факт стверджується реєстраційним посвідченням від 26.12.1995р. про право власності на нерухоме майно. Квартира складається з двох житлових кімнат житловою площею 24,1кв.м, кухні, ванної кімнати, вбиральні, вбудованої шафи. Загальна площа квартири становить 42,6кв.м. Згідно довідки ЛКП «Тополя-406» з місця проживання про склад сім`ї і прописку №4761 від 01.10.2018р. у квартирі №15 на вул.Мазепи, 26 у м.Львові зареєстровано троє осіб: [PERSON], 05.03.1954р.н., [PERSON], 27.11.1982р.н., та [PERSON], 06.06.1977р.н. Відповідач зареєстрований за адресою [INFO], що стверджується довідкою ЛКП «Граніт» з місця проживання про склад сім`ї і прописку №3415 від 01.10.2018р. Шлюб між сторонами розірвано 09.07.2002р., що стверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-СГ №109344 від 26.09.2018р. З пояснень позивачки, відповідач у спірній квартирі проживає як тимчасовий мешканець. Після розірвання шлюбу з відповідачем, позивачка неодноразово зверталася до нього з вимогою звільнити цю квартиру, також зверталася до правоохоронних органів із заявами щодо неправомірної поведінки відповідача. Однак відповідач продовжує проживати у належній позивачці квартирі, відмовляється добровільно звільнити цю квартиру. Позивачка зазначає, що відповідач, фактично проживаючи у квартирі, не сплачує комунальні послуги, руйнує приміщення квартири, принижує її та погрожує фізичною розправою. Такими протиправними діями порушує її право на вільне користування квартирою. Позов заявлено з підстав ст.64,116,150,155 ЖК України, ст..ст.15,317,321,386,391,405,406 ЦК України. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, відповідно до ст.157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. За ч.1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Проте, позивачкою не подано суду доказів підтвердження фактичного проживання відповідача у м.Львові на вул.Мазепи, 26/15, порушення відповідачем її права власника на користування квартирою. У цій справі відсутні дані про обставини, які можуть слугувати підставою виселення особи із займаного нею на законних підставах жилого приміщення. Таким чином, оскільки відповідач не зареєстрований у квартирі позивачки, не є членом її сім`ї, а факт його проживання та перешкоджання у здійсненні права власності на квартиру позивачкою не доведений, суд вважає позов безпідставним. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed