Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в Новомиргородський районний суд Кіровоградської області із позовом до [PERSON] , третя особа Оситнязька сільська рада Новомиргородського району Кіровоградської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням по [ADDRESS] , мотивуючи тим, що відповідач не проживає в житловому будинку з січня 2013 року, однак залишається зареєстрованою в ньому, а це перешкоджає їй реалізувати свої майнові права. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Підлубний В. В. не з`явилися, однак представник подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує і просив суд справу розглядати без їхньої участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в якій просив розглянути справу за відсутності їх представника та не заперечують проти задоволення вимог позивача. У відповідності до вимог ст. ст. 128 ч. 11, 129 ч. 2 ЦПК України відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення, яке розміщене на офіційному веб-сайті Новомиргородського районного суду Кіровоградської області. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими підставами. [PERSON] є власником будинку, який знаходиться за адресою по [ADDRESS] , підставою виникнення права власності на вищевказаний будинок є рішення органу місцевого самоврядування №214 від 14.09.2018р. та виписка із погосподарської книги №518 від 09.10.2018р., право власності на нерухоме майно (житловий будинок) зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером - 141272988, з датою формування витягу - 16.10.2018р., [PERSON] зареєстрований в будинку [PERSON] , але з січня 2013 року в ньому не проживає, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 22 червня 2020 року, складеного комісією Оситнязької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Відповідно до вимог ст.72Житлового КодексуУкраїни визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з положень ст.150 Житлового кодексу України та ст.383 Цивільного кодексу України власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла; і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї; колишніми членами його сім`ї; а також членами сім`ї колишнього власника житла. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає, не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним житлом, передбачених ст. 71 ЖК України, немає. Таким чином, відповідач втратив право на користування житловим будинком, що належить позивачу, отже є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved