Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори, яким просила розірвати договір довічного утримання, укладений 10.04.2001 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 10.04.2001 року державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори; зобов'язати Дванадцяту Харківську державну нотаріальну контору зняти заборону відчуження двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на вищевказану квартиру. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 10.04.2001 року між нею та [PERSON] був укладений Договір довічного утримання, за яким [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві власності двокімнатну, ізольовану квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а [PERSON] прийняв вказану квартиру у власність та зобов'язався довічно утримувати [PERSON] Позивач зазначає, що вказаний договір вона уклала, у зв'язку із тим, що знаходилась у тяжкому фізичному стані та їй було важко самій пересуватись та піклуватись про себе. Проте, з моменту укладення договору, позивачу жодного разу не було надано відповідної до договору допомоги, навпаки, у зв'язку із тяжким матеріальним становищем [PERSON] позивач сама надавала йому матеріальну допомогу. [INFO] року [PERSON] помер, та єдиними спадкоємцями після його смерті залишились дружина [PERSON] та донька [PERSON], які під психічним впливом примусили [PERSON] скласти на користь [PERSON] заповіт, в якому остання заповіла належну їй квартиру, хоча вона їй і не належить на даний час. Після складання заповіту, [PERSON] та [PERSON] жодного разу не відвідали позивачку та не надали їй жодної допомоги. Позивач вказує, що відповідно до Медичного висновку від 17.11.2016 року № 368, їй надавалась соціальна допомога, а саме за нею був закріплений соціальний робітник, який фактично піклувався про неї. Проте, після того, як соціальним робітникам стало відомо що існує Договір довічного утримання, допомога [PERSON] перестала надаватись, оскільки згідно чинного законодавства вона не має права на допомогу, якщо в неї є утримувачі, на яких Договором покладений обов'язок надавати таку допомогу. Позивач зазначає, що відповідачами жодним чином не виконується вказаний Договір довічного утримання та його існування стає загрозою для її життя, оскільки сама позивач фактично піклуватись про себе не може та лишається можливості отримувати допомогу від соціальних робітників, у зв'язку із чим вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 02.08.2017 року провадження по справі відкрито та призначеної її до розгляду в судовому засіданні. 10.11.2017 року в судовому засіданні задоволено клопотання представника відповідача про виклик та допит свідків. 01.12.2017 року до матеріалів справи надійшла відповідь Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори №3700/01-16 від 24.11.2017 року на запит суду. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов в повному обсязі з підстав вказаних у позовній заяві. В судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник на підставі договору про надання правової допомоги [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог. Так, представник відповідачів [PERSON] в обґрунтування заперечень вказувала, що за життя [PERSON] належним чином виконував свої обов'язки по укладеному з [PERSON] договору довічного утримання та його родина допомагала йому в цьому, а саме: допомагали з прибиранням, продуктами харчування та грошовими коштами. Після смерті [PERSON] відповідачами, зокрема, були надані позивачці грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. Представник відповідачів підтвердила, що ніякого документального підтвердження надання [PERSON] грошових коштів вони не мають, оскільки між ними були довірчі стосунки та відповідно розписок вони не брали. Також, представник відповідачів зазначила, що заповіт на [PERSON] [PERSON] був складений за власною ініціативою, ніякого психічного впливу на неї не було та жоден нотаріус не посвідчив би заповіт без згоди особи, яка його складає. Ключів від квартири [PERSON] відповідачі не мали, та відвідували останню тільки за попередніми дзвінками, якщо приходили без дзвінків, вона не відчиняла їм двері. Враховуючи викладене, представник відповідачів просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позивачка отримувала належний догляд та відсутні підстави для розірвання договору довічного утримання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримала надані своїм представником заперечення та доповнила їх, вказавши, що за життя її батько виконував в повному обсязі умови укладеного з [PERSON] договору довічного утримання, регулярно відвідував останню, надавав грошову допомогу, приносив продукти харчування, дарував подарунки на свята, відповідачка допомагала [PERSON] з прибиранням. Після смерті батька - [PERSON], відповідачка вказує, що вони також з матір'ю продовжували надавати допомогу в тому обсязі, в якому могли, та тоді, коли [PERSON] їм дозволяла це робити. Так, зокрема відповідачка зазначала, що з 2016 року позивачка не виходила на вулицю, оскільки їй було важко, вона відвідувала її вдома. Після смерті батька позивачка відмовлялась від грошей, та вказувала, що нехай ці гроші будуть на поховання [PERSON], а через деякий час подзвонила та сказала принести їй грошову суму у розмірі 5000,00 грн., потім їх родина грошові кошти позивачці не сплачувала через те, що спочатку матір відповідача - відповідач [PERSON], а потім її брат - [PERSON] потрапили до лікарні та їх лікування потребувало значних грошових коштів. Відповідач вказує, що [PERSON] вони навідували не часто, коли була можливість, проте всі сусіди з будинку бачили, що вони до неї ходили, дзвонили регулярно, потім в телефонних розмовах позивачка почала говорити, що не потрібно її відвідувати, а потім повідомила, що має намір розірвати договір, та згодом відповідачі дізнались, що вона вже подала відповідний позов до суду. Також відповідач неодноразово вказувала, що грошові кошти надавались регулярно, проте ніякого документального підтвердження цього вони не мають, оскільки виконання договору відбувалось на довірі. Крім того, відповідач [PERSON] вказувала в запереченнях, що ніякого тиску на [PERSON] стосовно складання заповіту на неї не було, [PERSON] його склала за власним бажанням. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні погодилась з наданими їх представником та відповідачем [PERSON] запереченнями та доповнила їх своїми, вказавши що дійсно, у зв'язку із великими витратами на поховання чоловіка [PERSON], а також у зв'язку із тим що вона та її син, потрапили до лікарні з серйозними захворюваннями вони не мали деякий час можливості надавати грошову допомогу [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представників сторін, відповідачів, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вислухавши свідків, дійшов висновку, що вимоги за позовною заявою є обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлені наступні факти та відповідним ним правовідносини. 10.04.2001 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Леготіною Д.В. Відповідно до п. 1 Договору довічного утримання від 10.04.2001 року [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві особистої власності двокімнатну, ізольовану квартиру, що знаходиться в [ADDRESS], яка складається з 2-х кімнат житловою площею 27,4 кв.м., загальною площею 44,1 кв.м., корисною площею 43,2 кв.м. Вказана квартира належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.12.1996 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, згідно розпорядження № 17161 від 25.12.1996 року та додаткового Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 10.08.1999 року, реєстровий № 3-433, зареєстрованого в Харківському міському БТІ 17.08.1999 року. Відповідно до п. п. 5 -7 Договору довічного утримання від 10.04.2001 року [PERSON] зобов'язався довічно утримувати [PERSON] надаючи їй необхідне харчування, одяг і забезпечуючи за нею належний догляд та необхідну допомогу. [PERSON] залишилась проживати у відчужуваній квартирі. Вартість харчування, одягу та необхідної допомоги сторони встановили в розмірі мінімальної щомісячної пенсії. Відповідно до п. 10 Договору довічного утримання, в разі невиконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за цим договором, договір може бути розірваний. Згідно зі Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.11.2016 року, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] помер [INFO] року. В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що [PERSON] за життя [PERSON] не мала до нього претензій щодо виконання умов Договору довічного утримання від 10.04.2001 року та не мала наміру його розірвати. На запит суду з Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори надійшла відповідь № 3700/01-16 від 24.11.2017 року щодо звернення спадкоємців після [PERSON], померлого [INFO] року, який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. З наданої відповіді вбачається, що 07.02.2017 року зареєстрована заява від [PERSON] (син спадкодавця) про відмову від спадщини на користь дружини померлого - [PERSON]; 07.02.2017 року зареєстрована заява від [PERSON] про відмову від спадщини на користь дружини померлого - [PERSON]; 07.02.2017 року зареєстрована заява від [PERSON] про відмову від спадщини на користь дружини померлого - [PERSON] [PERSON], дружина спадкодавця, спадщину прийняла на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 1218, ст. 1231 до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 757 ЦК України обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Якщо спадкоємець за заповітом відмовився від прийняття майна, що було передане відчужувачем, право власності на це майно може перейти до спадкоємця за законом Таким чином до [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] перейшов обов'язок виконання Договору довічного утримання від 10.04.2001 року. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 05.11.1997 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Ковальовою, реєстровий № 2-3282, яким все своє майно на день смерті [PERSON], заповіла [PERSON] Після смерті [PERSON], [PERSON] складений новий заповіт від 10.01.2017 року, посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Синельниковим І.П., реєстровий № 6-14, яким [PERSON] заповіла належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], [PERSON] Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47957429 від 02.06.2017 року наданого приватним нотаріусом Яковлєвою К.Б., заповіт № 60084708, реєстровий № 6-14, заповідач [PERSON] скасований. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначає, що після смерті [PERSON] його спадкоємці дружина та донька, під психічним впливом змусили [PERSON] скласти на користь [PERSON] заповіт, після чого жодна з них її не відвідувала та не надавала жодної допомоги. Також представник позивача зазначає, що через поганий стан здоров'я [PERSON] фактично не може обслуговувати себе, у зв'язку із чим їй надавалась соціальна допомога, проте коли соціальним робітникам стало відомо про існування вказаного Договору довічного утримання, допомога [PERSON] перестала надаватись, оскільки згідно чинного законодавства вона не має права на допомогу, якщо в неї є утримувачі, на яких Договором покладений обов'язок надавати таку допомогу. Враховуючи викладене, представник позивача просить суд розірвати вказаний договір, оскільки він жодним чином не виконується. Відповідно до ст. 425 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на момент укладення між [PERSON] та [PERSON] договору довічного утримання, за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров'я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов'язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги. Пунктом 4 прикінцевих та перехідних положеннями ЦК України передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У пункті 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначено, що до договорів, які були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення. За змістом ст. 428 ЦК УРСР 1963 року, договір довічного утримання може бути розірваний за вимогою відчужувача, якщо набувач майна не виконує обов'язків, взятих ним на себе за договором. Оскільки правовідносини, що виникли між сторонами на підставі договору від 10.04.2001 року, є триваючими і продовжують діяти після набрання чинності ЦК України, до них застосовуються положення цього Кодексу. Як вбачається із частини 1 статті 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є соціальним робітником та приходить до позивача [PERSON], оскільки з нею укладений Договір на отримання соціальних послуг, який був підписаний між сторонами на дому, оскільки [PERSON] не може виходити із дому. Свідок вказала, що вперше прийшла до [PERSON] 01.02.2016 року, квартира в якій вона мешкала була занедбана, з цього часу вона приходить до [PERSON] в обумовлені в договору дні, оскільки остання потребує постійної сторонньої допомоги, та надає передбачені договором послуги, а саме: прибирання, купівля продуктів харчування, оплата житлово-комунальних послуг, а також виконує інші прохання [PERSON] з ведення домогосподарства. Свідок зазначила, що їй відомо, що в [PERSON] є опікуни, проте, вона жодного разу їх не бачила, іноді бачила сусідів, які приносили останній продукти харчування. Також, свідок пояснила, що [PERSON] завжди відчиняє двері, зокрема їй та сусідам, які до неї заходять. Свідок вказала, що в березні 2017 року до територіального центру надання соціальних послуг Немишлянського району м. Харкова надійшов наказ КМУ, відповідно до якого, особи, які мають опікунів, не мають права отримувати послугу догляду дома, проте [PERSON] ще не знято з обслуговування, через смерть опікуна [PERSON] та наявності в суді спору з його спадкоємцями. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона мешкає з [PERSON] в одному будинку, але в іншому під'їзді, та знає останню з 1970 року. За життя [PERSON] постійно приїжджав до [PERSON], всіляко її опікав, привозив продукти харчування. Також свідок вказала, що [PERSON] близько 5 років не виходить на вулицю, влітку свідок прийшла до неї у справах, проте остання не відчинила їй двері та взагалі двері нікому не відчиняє. Також свідок вказала, що після смерті [PERSON] його дружина та донька приходили до [PERSON], останній раз свідок бачила їх на весні, спочатку разом ходили, потім [PERSON] хворіла та приходила [PERSON], приходили з сумками. Також вказала, що зі слів сусідів їй відомо, що квартира [PERSON] занедбана. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він мешкає з [PERSON] в одному будинку, але в іншому під'їзді, останній раз бачив [PERSON] років 5 назад. [PERSON] був його однокласником та за життя в розмові кілька разів розповідав, про те, що надає [PERSON] гроші на утримання, щоб [PERSON] відносив [PERSON] продукти харчування свідок не бачив, проте йому про це казали. Також свідок вказав, що йому особисто не відомо про відносини [PERSON], [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON], про те він кілька разів бачив [PERSON] яка казала, що несе гроші [PERSON], також від [PERSON] він чув, що вони посварились, через те, що остання через хворобу не має можливості надавати грошові кошти [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона мешкає з [PERSON] в одному будинку, але в іншому під'їзді, [PERSON] не бачила давно, приблизно роки три. За життя [PERSON] часто приходив до [PERSON] та в них були дуже гарні відносини, він надав допомогу, а саме: відвозив [PERSON] на автомобілі у справах, приносив продукти харчування. Після смерті [PERSON] кілька разів бачила як його донька [PERSON] приходила до [PERSON], дружину [PERSON] бачила один раз. Також, свідок вказала, що зі слів відповідачів їй відомо, що після смерті [PERSON] відносини в них з [PERSON] погіршились та вона змінила своє ставлення до родини [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Так, в судовому засіданні встановлено та підтверджено документально та показами свідка [PERSON], що [PERSON] надається послуга догляду вдома у відділенні соціальної допомоги вдома територіального центру надання соціальних послуг Немишлянського району міста Харкова з 10.02.2016 року по цей час. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вказували, що відповідачі після смерті [PERSON] відвідували позивачку, проте як регулярно та яку допомогу позивачці при цьому надавали не повідомили. Крім того, про деякі події свідкам відомо зі слів відповідачів. Відповідачами не надано переконливих доказів на підтвердження того, що, після смерті [PERSON] ними щомісячно надавались позивачу визначені договором довічного утримання від 10.04.2001 року види догляду та утримання, а саме: забезпечення харчуванням, одягом, належним доглядом та необхідною допомогою, розмір яких визначений розміром мінімальної пенсії щомісячно, також матеріали справи не містять документального підтвердження надання відповідачами позивачу грошових коштів, на надання яких вони посилаються в обґрунтування заперечень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про розірвання договору довічного утримання є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Що стосується вимоги позивача про зняття заборони відчудження двокімнатної квартири [ADDRESS] та визнання за позивачем права власності на вказану квартиру, суд вважає за необхідне відмовити в задоволені позову в цій частині, оскільки в силу ч. 1 ст. 756 ЦК України, юридичним наслідком розірвання договору довічного утримання є автоматичний перехід права власності до колишнього власника без вчинення ним будь-яких додаткових дій. На підставі викладеного та

Outcome: partial