Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що з 11.10.2013 вона з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого вони дітей не мають. Сімейні відносини з відповідачем погіршились, позивач не проживає разом з відповідачем та не підтримує шлюбні відносини, не веде спільне господарство вже з червня 2015 року. Зазначила, що виникли непорозуміння, що фактично призвели до припинення шлюбних відносин. Вважає, що сім`я фактично розпалась, бажання підтримувати подружні відносини обидва з подружжя не мають і тому поновити сім`ю неможливо. Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.08.2019 матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано Дарницькому районному суду міста Києва для забезпечення розгляду даної справи. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання для розгляду справи по суті позивач не прибула, проте в позові зазначено, про можливість розгляду справи у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду даного позову. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про день час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи, можливість проведення розгляду без його участі, відзив на позовну заяву або заява про визнання позову до суду від нього не надходили. З урахуванням положень ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України та з врахуванням позиції позивача, яка не заперечував проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу в заочному порядку за відсутністю відповідача та позивача. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11.10.2013 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Балаклавського районного управління юстиції у м. Севастополі. Як вказала позивач в позові, спільних дітей від шлюбу вона з відповідачем не має. З позовної заяви вбачається, що спільне життя сторін не складалася внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності, внаслідок чого позивач не проживає разом з відповідачем та не підтримує шлюбні відносини, не веде спільне господарство вже з червня 2015 року. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що сторони не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо та не ведуть спільне господарство як зазначила позивач з червня 2015 року, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved