Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом, вселення. В суді уточнивши позовні вимоги г вказує, що відповідно до договору купівлі-продажу від 14 серпня 1989 року позивач є власником 3/10 частин жилого будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS]. В користування позивача перейшла частина будинку, яка складається з житлових кімнат 22.7 кв м, 14.2 кв м, 10.1 кв м, кухні 6 кв м, столової 4.3 кв м, коридору 2.7 кв м, ванної 3.6 кв м, сарай з погребом, частина огорожі. Рішенням виконавчого комітету Кам»янець-Подільської міської ради № 314 а від 19.10.1989 року їй було дозволено провести перепланування будинку та добудову допоміжних приміщень з влаштуванням окремого входу. Після перепланування помешкань залишилась проживати в кімнаті площею 22,7 кв м, а інші кімнати надала для проживання сину [PERSON], сім»я якого складалася з його дружини [PERSON], сина [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу від 10.03.1999 року [PERSON] купила кімнату розміром 32,4 кв м в квартирі [ADDRESS], що є суміжною кімнатою з кімнатами 10,1 кв м та 14.2 кв м. Протягом тривалого часу відповідач проживає в Італії і житлом не користується. Після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, відповідач закрив приміщення, в якому проживав його батько і своїми протиправними діями позбавив права користування своєю власністю, чим спричиняє душевні страждання. Житлові приміщення потрібні для власного проживання, так як в кімнаті площею 22,7 кв м проживає донька разом із сім»єю . Просить зобов»язати [PERSON] не чинити позивачу перешкоди в користуванні житлом шляхом відновлення входу з кімнати [PERSON] на спірну житлову площу, надати ключі від вхідних дверей та вселити. Представник відповідача в суді позов не визнав, заперечив проти його задоволення, пояснив, що позивач, будучи власником частини спірного житлового будинку надала в користування частину належного її будинку, яка складалась з житлових кімнат площею 10,1 кв м та 14.2 кв м. Згідно договору купівлі-продажу від 10.03.1999 року [PERSON] купила кімнату розміром 32,4 кв м в квартирі [ADDRESS], що є суміжною кімнатою з кімнатами 10,1 кв м та 14.2 кв м. В подальшому сім»я [PERSON] в цій частині будинку зробила з дозволу позивача перепланування. Позивач з свого боку замурувала вхідний отвір до частини будинку, яку виділила в користування сім»ї сина. Дане житло є постійним місцем проживання відповідача, зі згоди позивача він зареєстрований за цією адресою, власник житла не заперечувала проти проживання відповідача в спірній частині будинку, сама встановила порядок користування ним, тому вважає, що відповідач має право користуватися спірними житлом. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що позивач є власником 3/10 частин жилого будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], яка складається з жилих кімнат 22,7 кв м, 14, 2 кв м, 10,1 кв м, кухні 6 кв м, столової 4,3 кв м, коридору 2,7 кв м, ванної 3,6 кв м, що підтверджується договором купівлі-продажу від 14 серпня 1989 року. Рішенням виконавчого комітету Кам»янець-Подільської міської ради № 314 а від 19.10.89 року [PERSON] надано дозвіл на добудови веранди з влаштуванням окремого входу, дозволено виготовити технічну документацію на внутрішнє перепланування будинку та добудову допоміжних приміщень. В 1990 році власником були здійснені прибудови до квартири [NUMBER] які позначені в технічному паспорті 14.02.1990 року. Як пояснила в суді працівник Кам»янець-Подільського МБТІ [PERSON], здійснені позивачем прибудови та перепланування є самочинним, оскільки побудовані без належного проекту , не введені в експлуатацію. Згідно довідки № 347 від 03.02.2015 року, виданої КП «Добробут» , записів в домовій книзі в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] Відповідач [PERSON] по даній адресі не зареєстрований, що підтверджується актом перевірки паспортного режиму за адресою [ADDRESS] від 13.02.2015 року. Згідно довідки № 356 від 03.02.2015 року, виданої КП «Добробут» [PERSON] зареєстрований [ADDRESS] разом з матір»ю [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу від 10.03.1999 року [PERSON] ([PERSON]) купила кімнату розміром 32,4 кв м в квартирі [ADDRESS]. Дана кімната є суміжною з кімнатами 10,1 кв м та 14.2 кв м, які належать власнику [PERSON] Відповідач зачинив частину будинку, яку позивач виділила для проживання сину [PERSON] та членам його сім»ї, чим чинить позивачу перешкоди в доступі до житла. Дані обставини підтверджуються актом перевірки паспортного режиму за адресою [ADDRESS] від 13.02.2015 року, повідомленням Кам»янець-Подільського МВ УМВСУ в Хмельницькій області № 18516/10 від 17.10.2014 року, № 21769 від 10.12.2014 року, листом виконавчого комітету Кам»янець-Подільської міської ради № П/747-02-01 від 07.11.2014 року, показами свідків [PERSON], [PERSON] В суді свідок [PERSON] показала, що позивач розповідала, що не може попасти в будинок з ганку, оскільки ті двері зачинені і в неї немає ключа. В суді свідок [PERSON] показав, що в будинку частина кімнат відокремлена від половини де живе позивач, прохід між кімнатами замурований. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст. 319, частин 1, 2 ст. 321 ЦК власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оцінюючи зібрані у справі докази суд вважає права позивача порушеними та такими, що підлягають відновленню у спосіб, визначений позивачем у відповідності до ст.. 16 ЦК України.. Оскільки об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України), позивач позбавлена можливості користуватися частиною належної їй квартири, в іншій частині вона проживає, тому суд вважає, що позовна вимога про вселення не підлягає задоволенню. Позивачем не доведено, судом не здобуто доказів, що вхідний отвір між кімнатами замурований саме відповідачем, тому заявлені позовні вимоги щодо відновлення входу з кімнати [PERSON] на спірну житлову площу саме до [PERSON] суд вважає не доведеними і в її задоволенні слід відмовити. Відповідач з позовом про захист свого права користування спірною частиною жилого будинку до суду не звертався. На підставі викладеного,

Outcome: partial