Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства. Позивачка в судове засідання не з»явилася попередньо подала до суду заяву, за змістом якої підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі та не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 2006 року по 2008 рік [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім»єю. У березні 2008 року позивачці стало відомо про вагітність про що вона також і повідомила відповідачу, як батьку дитини. На протязі всього періоду вагітності [PERSON] не заперечував проти народження їхньої спільної дитини, стверджував про те, що вони будуть разом виховувати дитину спільно однією сім»єю. Однак у листопаді 2008 року коли позивачка перебувала на восьмому місяці вагітності без будь-яких причин відповідач розірвав їхні стосунки, переїхав до іншої квартири та перестав відповідати на телефонні дзвінки позивачки. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 25.12.2008 року (ас.5). Проте враховуючи те, що після народження сина відповідач його не визнавав позивачка змушена була внести у Свідоцтво про народження в графу батько запис про відповідача на основі ст.. 135 СК України. Частиною 2 ст. 1 СК України передбачено, що завданням СК України є зміцнення сім»ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб та забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст..3 СК України, сім»я є первинним та основним осередком суспільства. Частиною 4 ст. 3 СК України передбачено, що сім»я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 5 СК України, держава охороняє сім»ю, дитинство материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім»ї. Статтею 291 ЦК України закріплено, що фізична особа незалежно від віку та стану здоров»я має право на сім»ю. Відповідно до ст. 7 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року( ратифікована Україною 27.02.1991 року) дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім.»я і набуття громадянства, а також наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Статтею 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров»я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою батька чи матері дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері яка не перебуває у шлюбі у випадках коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім»я та по-батькові дитини записуються за її вказівкою. Із висновку Компанії «ДНК Центр» вбачається, що результат дослідження батьківства, що виконано на зразках [PERSON], [PERSON] та [PERSON] показує, що [PERSON], [INFO], є біологічним батьком [PERSON], [INFO] Виходячи із вищенаведеного позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.11, 15, 16, 291 ЦК України ст. 1 ч.2, ст.3 ч. 4, ст.ст. 5, 125, 135 СК України,

Outcome: approved