Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила визначити місце проживання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], разом із нею, за місцем її мешкання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що в період з 18 листопада 2006 року по 23 вересня 2016 року вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO]. З часу розірвання шлюбу дитина проживала разом із матір'ю за її місцем мешкання, а саме за адресою: [ADDRESS] На сьогоднішній день сторони не можуть досягти згоди щодо постійного місця проживання дитини, а відтак вона змушена звернутись до суду із зазначеним позовом. В судове засідання позивачка та її представник не з'явились, у адресованій суду заяві представник позивача просила справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився у адресованій суду заяві просив справу розглядати у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: органу опіки та піклування Новокаховської міської ради Херсонської області в судове засідання не з'явилась, у адресованій суду заяві просила справу розглядати у її відсутність. Суд, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що з 18 листопада 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який 23 вересня 2016 року рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області розірвано. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 22 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області. Відповідно до акту, складеного 26 червня 2018 року, виданого депутатом Новокаховської міської ради Херсонської області [PERSON], неповнолітня [PERSON], 2007 року народження, проживає разом із матір'ю [PERSON], за адресою: [ADDRESS] Так, після розірвання шлюбу, сторони почали проживати окремо і між ними виник спір щодо місця проживання їх неповнолітньої доньки, що стало підставою для звернення до суду. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За правилами ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. За ст. 9 Конвенції «Про права дитини», від 20 листопада 1989 року, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Так, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, враховуючи, що відповідач в судовому засіданні визнав заявлені проти нього позовні вимоги, та не заперечував проти визначення місця проживання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], разом із матір'ю, позивачкою по справі, за місцем її мешкання, в якої наявність належні матеріально-побутові умов для проживання дитини, з метою забезпечення інтересів дитини, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved