Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Санжариської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначила, що 5 березня 2018 року в с. Санжарисі Смілянського району померла її мати [PERSON], якій на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,27 га в межах Санжариської сільської ради. Позивач стверджує, що вона є спадкоємцем за заповітом. Спадщину вона прийняла шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Однак, одержати свідоцтво про право на спадщину позивач не може у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У звязку з цим, постановою нотаріуса від 30 жовтня 2018 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. В судове засідання сторони не зявились, в направлених до суду заявах позивач та сільський голова просили розглядати справу у їх відсутності. Позивач підтримала позов, відповідач позов визнав. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-СР № 323266 [PERSON] померла 5 березня 2018 року в с. Санжариха Смілянського району Черкаської області. У відповідності із свідоцтвом про народження серії І-УР № 248647, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 9 листопада 2018 року, свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-СР № 33908, довідки відділу реєстрації актів громадського стану від 11 вересня 2002 року померла доводилась позивачу матірю. Як встановлено з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 092116 від 2 лютого 2004 року, [PERSON] належала земельна ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,27 га в межах Санжариської сільської ради Смілянського району Черкаської області. 19 вересня 2013 року секретарем Санжариської сільської ради було посвідчено заповіт [PERSON], яким вона все майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не було і з чого воно б не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] У відповідності із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті.\~ У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З повідомлення державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 7 грудня 2018 року встановлено, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] На підставі поданої заяви була заведена спадкова справа № 334/2018 р. При цьому суд враховує, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом спільного проживання відсутні, оскільки у відповідності з довідкою виконкому Санжариської сільської ради Смілянського району від 25 травня 2018 року на день смерті [PERSON] з нею проживала лише дочка [PERSON] Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається з постанови державного нотаріуса від 30 жовтня 2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено ст. 1218, ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України вся спадщина вважається належною позивачу з часу смерті спадкодавця. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. При цьому, суд враховує, що відповідач визнав позов в повному обсязі Вимог про стягнення з відповідача судового збору позивач не заявила, а тому їх слід віднести на її рахунок. На підставі наведеного і ст. 1216-1218, 1222, 1223, 1233, 1235 ЦК України,

Outcome: approved