Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа - [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на те, що їй належить 16/100 часток у житловому будинку по [ADDRESS] на підставі договору дарування від 15.02.1996 р. Іншим співвласником даного житлового будинку є [PERSON] За даним домоволодінням зареєстровані: [PERSON] , її донька [PERSON] та [PERSON] , який не проживає в будинку з 2015 р., має інше постійне місце проживання, не є членом сім`ї позивача. В добровільному порядку відповідач не бажає змінити місце реєстрації, а його реєстрація за даним будинком впливає на розпорядження вказаним майном, а тому позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 12.08.2019 року в зазначеній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду направила заяву, відповідно до якої просили здійснювати розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв, клопотань, а також відзиву на позовну заяву до суду не подавав, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з`явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду направив заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує, щодо їх задоволення. Зважаючи на те, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи відповідно до ч.2\~ статті 247 ЦПК України\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснювалося. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, на засадах змагальності, в межах позовних вимог, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач є власником 16/100 частин житлового будинку [ADDRESS] і вказана обставина підтверджується копією договору Дарування від 15.02.1996 р., що посвідчений приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 369 ( а.с.7-8). Іншим співвласником даного житлового будинку є [PERSON] , якому належить 84/100 частки даного житлового будинку. Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] , з 13.08.2015 р. зареєстрований гр. [PERSON] , [INFO] ( а.с.8-10). Як вбачається з акта № 1097 від 12.07.2019 р. депутата Коростишівської міської ради відповідач [PERSON] не проживає в житловому будинку [ADDRESS] з 2015 року ( а. с. 11). Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження поважності причин відсутності [PERSON] у житловому будинку, що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, суд дійшов до переконання, що оскільки відповідач [PERSON] не проживає у будинку понад встановлені законом строки, не користується ним, не несе витрат по його утриманню, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved