Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової і моральної шкоди. Позивач свій позов мотивує тим, що 04.02.2017 року о 00 год 10 хв, [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «Санйонг», номерний знак [NUMBER], в дворі №3, що по вул. Федорова у м. Луцьку здійснюючи рух заднім ходом, не переконався у безпечності такого маневру, що це створить небезпеки іншим учасникам руху, не заручився допомогою інших осіб, допустив зіткнення із припаркованим автомобілем, марки «Део Ланос», номерний знак [NUMBER], внаслідок чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, після цього, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце ДТП, чим порушив вимоги, передбачені п. 10.9; п.2.10 (а) ПДР України. Вказує на те, що даний факт дорожньо-транспортної пригоди та вина відповідача [PERSON], підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 березня 2017 року по справі № 161/3282/17, яка набрала законної сили 21.03.2017 року. У відповідності до вказаної постанови суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та ст. 122-4 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, що згідно висновку №0010 експертного автотоварознавчого дослідження від 08.04.2017 року становить 4092 грн 46 коп. грн. Добровільно сплачувати заподіяну позивачу шкоду відповідач відмовляється. Крім того, неправомірними діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, яка виразилася в тому, що змінився її звичайний спосіб життя, вимушена була прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. Неправомірні дії відповідача спричинили внутрішню тривогу, переживання. Розмір моральної шкоди оцінює в розмірі 2\~000 грн. На підставі наведеного просила суд стягнути з відповідача 4092 грн 46 коп матеріальної шкоди, 2000 грн моральної шкоди, 1000 грн вартості за проведення автотоварознавчого дослідження та судові витрати по справі. Позивач в судове засідання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві та просила позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п. 1 ч.1\~ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України\~збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Судом встановлено, що 04.02.2017 року о 00 год 10 хв, [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «Санйонг», номерний знак [NUMBER], в дворі №3, що по вул. Федорова у м. Луцьку здійснюючи рух заднім ходом, не переконався у безпечності такого маневру, що це створить небезпеки іншим учасникам руху, не заручився допомогою інших осіб, допустив зіткнення із припаркованим автомобілем, марки «Део Ланос», номерний знак [NUMBER], внаслідок чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, після цього, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце ДТП, чим порушив вимоги, передбачені п. 10.9; п.2.10 (а) ПДР України. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП встановлена у визначеному законодавством порядку. Постановою Луцького міськрайонного суду від 09.03.2017 року [PERSON]М визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення (а.с. 8). Відповідно до ч. 4\~ст. 61 ЦПК України\~вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мало місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Приймаючи до уваги, що постановою Луцького міськрайонного суду від 09 березня 2017 року по справі № 161/3282/17 встановлена вина відповідача [PERSON], в даній дорожньо-транспортній пригоді, постанова не скасована, відповідно встановлені судом обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення не підлягають доказуванню при розгляді цивільної справи. Відтак, невідповідність дій [PERSON] вимогам п.10.9, п.2.10 (а) Правил дорожнього руху\~України знаходиться в прямому причинно-наслідковому звязку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та вбачається вина останнього. Стаття 1187 ч. 2 ЦК України\~регламентує - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Наведена вище правова норма, встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірної (деліктної) відповідальності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. \~\~Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, що згідно висновку №0010 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля DAEOO LANOS TF69Y, державний реєстраційний номер [NUMBER] складеного судовим експертом [PERSON], та розмір матеріальних збитків визначено в сумі 4092, 45 грн. (а.с. 10,11). Судом встановлено, що 06.06.2017 року позивач направила досудову пропозицію на адресу відповідача врегулювати спір в досудовому порядку (а.с. 18) . Однак станом на час звернення до суду завдані збитки не відшкодовані. Отже, з відповідача [PERSON], підлягає стягненню сума в розмірі 4092, 46 грн. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, коли шкоди завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 1 та п. 3 ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Судом встановлено, що внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач перенесла моральні страждання в момент ДТП, позбавлена можливості користуватися автомобілем в побуті, що змінює звичний ритм життя власника автомобіля та викликає певні незручності у пересуванні. Позивач була вимушена змінити свій особистий час, оскільки витрачала зусилля на поїздки до станцій технічного обслуговування, оцінювачів, органів судової влади та державної автомобільної інспекції з метою визначення вартості відновлювальних робіт, отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди, та особи винної в її заподіянні, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на особисті потреби. Вказані вище обставини, спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання. Згідно п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З урахуванням наведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 2000 грн. підлягає до задоволення частково, тобто в розмірі 500 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь [PERSON] 1000 грн понесених та документально підтверджених витрат вартості експертного автотоварознавчого дослідження та судові витрати по справі.

Outcome: partial