Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] вказавши, що з відповідачем мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка навчається у Запорізькому національному університеті на контрактній основі та потребує матеріальної допомоги. Посилаючись, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, але добровільної згоди між сторонами не досягнуто, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісяця до закінчення [PERSON] навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, пояснивши, що донька мешкає із нею, після досягнення нею повноліття на період навчання у середній загальноосвітній школі на користь позивача були стягнуті аліменти з відповідача в розмірі 1/8 частки доходів на місяць. На цей час позивач не працює, є інвалідом 3 групи, її єдиним доходом є пенсія по інвалідності в сумі 1049 гривень, донька доходів не має, навчається у вищому навчальному закладі на основі контракту, тому потребує матеріальної підтримки. Вважає, що відповідач має можливість таку допомогу надавати, оскільки сам отримує досить високу пенсію, його дружина неофіційно працює. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказуючи, що відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу), оскільки [PERSON] є інвалідом 1 групи, потребує постійного лікування та допомоги, на його утриманні перебуває повнолітній син, а також фактично він утримує дружину. Крім того, представник відповідача вказував, що позивачка [PERSON] та донька сторін [PERSON] самостійно та без погодження з відповідачем обрали навчальний заклад та форму навчання, між тим [PERSON] могла б навчатися безкоштовно або на заочному відділенні та одночасно працювати, отримуючи відповідні доходи. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). [PERSON] фактично мешкає разом із позивачем, про що надано довідку ОСББ «Харчовик» від 29.07.2014 року (а.с. 5) та це не заперечувалось відповідачем. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2002 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ? частки всіх видів заробітку відповідача. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2004 року розмір аліментів, які стягувались з [PERSON], зменшений до 1/7 частки. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2006 року розмір аліментів за позовом [PERSON] збільшений до 1/6 частки. Після досягнення [PERSON] повноліття за позовом [PERSON] рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2014 року з [PERSON] стягнуті аліменти в розмірі 1/8 частки його доходу щомісячно, починаючи з 31.03.2014 року по 31.05.2014 року до закінчення навчання у середній загальноосвітній школі. Згідно з повідомленням ДВНЗ «Запорізький національний університет» (а.с. 7) та довідкою (а.с. 49) [PERSON] зарахована студенткою 1 курсу факультету «Журналістика» за спеціальністю «Реклама і зв'язки з громадськістю» з 31.08.2014 року. Як вбачається з договору про навчання 3 657/Д, укладеного 12.08.2014 року між ДВНЗ «Запорізький національний університет», [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6), студент [PERSON] навчається за рахунок коштів замовника послуг - [PERSON], загальна вартість освітньої послуги становить 37600 гривень, плата за семестр 4700 гривень. Таким чином, після початку [PERSON] навчання у ДВНЗ «Запорізький національний університет» витрати на її утримання фактично збільшились з об'єктивних причин, а саме через необхідність сплати вартості такого навчання. Стаття 53 Конституції України вказує, що кожен має право на освіту. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Відповідно до ст. 6, 42 Закону України «Про освіту» № 1060 від 23.05.1991 року принципами освіти в Україні є доступність для кожного громадянина усіх форм і типів освітніх послуг, що надаються державою; рівність умов кожної людини для повної реалізації її здібностей, таланту, всебічного розвитку. Прийом громадян до вищих навчальних закладів проводиться на конкурсній основі відповідно до здібностей незалежно від форми власності навчального закладу та джерел оплати за навчання. Зважаючи на викладене, суд вважає, що [PERSON] має право самостійно обирати навчальний заклад, спеціальність та форму отримання освіти. Позивач [PERSON] є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням, їй рекомендовано спостереження терапевта, дерматолога, планова реабілітація та систематичне лікування (а.с. 8), вона є безробітною (а.с. 9) та отримує пенсію по інвалідності в сумі 1049 гривень на місяць (а.с. 52). Відповідач [PERSON], [INFO], є інвалідом 1 групи, страждає на низку різноманітних захворювань та потребує стороннього догляду (а.с. 33-43, 47). Розмір пенсії [PERSON] на квітень 2014 року становив 2735,87 гривень (а.с. 22). Як вбачається з довідки МКП «Основаніє» [PERSON] мешкає разом з сином [PERSON], який перебуває на утриманні батька (а.с. 25). С довідки Управління Пенсійного Фонду Україхни в Шевченківському районі м. Запоріжжя від 05.05.2014 року вбачається. Що [PERSON], [INFO], не перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя та не отримує пенсію. Згідно з довідкою КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької міської ради від 29.05.2014 року [PERSON], [INFO], з 19.05.2014 року перебуває на стаціонарному лікуванні в медичному закладі. Посилання відповідача на перебування повнолітнього [PERSON] на утриманні відповідача [PERSON] суд оцінює критично, зважаючи, що такі відомості вказані у довідці МКП «Основаніє», яке вочевидь не є юридичною особою, яке має повноваження щодо встановлення чи зазначення таких фактів, інших же документів на підтвердження цього, зокрема довідки № 104 від 05.05.2014 року, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, про яку зазначено у довідці МКП «Основаніє», відповідачем не надано. Крім того, відповідач не зазначив підстави перебування повнолітнього працездатного [PERSON] на своєму утриманні та стаціонарному лікуванні у психіатричний лікарні, оскільки, як вбачається з відомостей органу пенсійного фонду, [PERSON] на обліку не перебуває та пенсію не отримує. Також суд враховує, що усі довідки, надані відповідачем, відносяться до періоду травня 2014 року, тож інформація, яка в них міститься, не є завідомо актуальною на момент розгляду справи у жовтні 2014 року, враховуючи, що з позовом [PERSON] звернулась до суду 27.08.2014 року, тож ніщо не заважало відповідачеві зібрати на надати суду документи, які б містили інформацію, актуальну на цей час. Дружина відповідача [PERSON] отримує пенсію за віком в сумі 1088,65 гривень (а.с. 23). Таким чином, з урахуванням попередніх висновків суду щодо наявності відповідних законних підстав та фактичного перебування [PERSON] на утриманні відповідача, суд виходить з того, що сукупний дохід родини [PERSON] та [PERSON] станом на травень 2014 року становив 3824,52 гривень, тобто 1912,26 гривень на кожного, що більш ніж вдвічі перевищує прожитковий мінімум для непрацездатних осіб в сумі 949 гривень, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 719 від 16.01.2014 року. Натомість сукупний дохід [PERSON] та [PERSON] складає 1049 гривень на місяць, що представником відповідача не спростовувалось, тож, на думку суду, [PERSON] безумовно потребує матеріальної підтримки батька. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Отже відповідно до чинного законодавства обов'язок [PERSON] утримувати повнолітню [PERSON] обумовлюється не лише потребою доньки в отриманні матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням, але і можливістю батька таку допомогу надавати. Інтереси батьків та дітей у цьому випадку повинні враховуватись в рівній мірі. Статтями 10, 60 ЦПК України обов'язок доведення обставин, які є підставою вимог або заперечень, покладений на сторону, яка на них посилається. Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин справи. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 367 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вищевикладені обставини та висновки, стан здоров'я відповідача та позивача, рівень доходів сторін та вважає достатнім та справедливим стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 1/7 частки заробітку. Враховуючи, що відповідач є інвалідом першої групи, тож відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674 від 08.07.2011 року він звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial