Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 08 травня 1993 року вона проживає в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано виконкомом Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №14 від 08 травня 1993 року. Від спільного подружнього життя сторони мають повнолітніх дітей сина - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними фактично припинені з 2000 року. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 08.05.1993 року виконкомом Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №14. В судове засідання позивачка не з'явилась. В поданій до суду позовній заяві, вказала про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явивя, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судового відправлення. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. ' В порядку ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 08 травня 1993 року учасники справи зареєстрували шлюб,який був зареєстрований виконкомом Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданого 08 травня 1993 року (а.с. 5). Від спільного подружнього життя сторони по справі мають повнолітніх дітей сина - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 6-8). З довідки про склад сім»ї від 29.10.2018р. №1716 слідує, що позивач [PERSON] та її повнолітні діти зареєстровані в [ADDRESS] (а.с.9). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між учасниками справи припинені з 2000 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між учасниками справи остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім'ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде припушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка не надала суду заяву про зміну їй прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача судових витрат. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними.

Outcome: approved