Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя. Крім того, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить уточнені позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив, а тому суд в порядку ч.4 ст.169 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд прийшов до висновків. Судом встановлено, що 28 лютого 1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради за актовим записом № 3, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що почуття любові та поваги у них втрачені, вони не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, спору з приводу спільного майна не мають. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як встановлено у ході розгляду справи, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечить їх інтересам та може негативно відображатися на їх здоров'ї, на підставі чого суд прийшов до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Однак, у ході судового розгляду справи позивачем належними та допустимими доказами не доведено достатності підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Разом з тим, судом достовірно встановлено, що відповідач - [PERSON] має постійний, регулярний дохід, так як працює інженером технологом в ТОВ «Закарпатський завод мастильного обладнання», що підтверджується довідкою про заробітну плату №61 від 11.11.2015 року. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі вищенаведеного, враховуючи, що судом встановлено достатність підстав для присудження аліментів у частці від доходу батька, суд прийшов до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 вересня 2015 року й до досягнення дитиною повноліття. Витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial