Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], Кременчуцького міського управління юстиції про визнання недійсним договору дарування. визнання його договором купівлі-продажу, переведення прав та обов'язків покупця, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, дав пояснення, що позивачка з 2000 року проживала однією сімєю з сином відповідачки [PERSON]. 24.07.2010 року вони зареєстрували шлюб. За час спільного проживання вони відшукували житло для проживання. 20.07.2001 року позивачка разом з [PERSON] передали [PERSON] грошові кошти в сумі 40000 грн. для придбання квартири [ADDRESS]. В даній квартирі вони стали разом проживати. [INFO] чоловік позивачки [PERSON] трагічно загинув. Через деякий час до позивачки звернулася відповідачка та стала вимагати звільнити квартиру, на що позивачка їй відмовила. Перебираючи документи, позивачка знайшла спірний договір дарування, з якого дізналася, що на квартиру був оформлений не договір купівлі-продажу, а договір дарування на ім'я матері чоловіка - відповідачки по справі [PERSON]. Від спільних знайомих позивачці стало відомо, що саме така форма укладення договору відбулася з ініціативи самої [PERSON], яка на це умовила свого сина [PERSON], мотивуючи ризиками втратити житло, в разі виникнення проблем в бізнесі, та негативними почуттями до позивачки. Сама ж позивачка була впенена, що придбана квартира є їх спільною сумісною власністю. За наведених обставин вважає, що даний договір дарування необхідно вважати удаваним, в дійсності договором купівлі-продажу, за яким вона разом з [PERSON] придбали спірну квартиру у [PERSON], від імені якої діяв [PERSON], за 40000 грн.00 коп.. Факт передачі [PERSON] 40000 грн. за квартиру, яку він повинен був продати їм за дорученням від [PERSON] підтверджується розпискою, підписаною [PERSON] 20.07.2001 року. 09.08.2001 року [PERSON] отримала від [PERSON] кошти за продаж квартири та видала йому доручення, датоване цією ж датою. 20.08.2001 року від імені [PERSON] за дорученням [PERSON] оформив спірний договір дарування квартири [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] отримала кошти, інтерес щодо подальшої долі її квартири у неї був відсутній. В ході розгляду справи за попередніми позовами [PERSON] не заперечувала, що не була знайома з [PERSON], не мала з нею дружніх стосунків, кошти за квартиру їй не передавала. Таким чином, розписка [PERSON] про отримання коштів в сумі 40000 грн. є належним та допустимим доказом того, що відчудження квартири [ADDRESS] відбулося за договором купівлі-продажу, а не дарування, і саме за передані позивачкою та [PERSON] кошти. Послідуючі всі 10 років саме позивачка сплачувала за квартиру комунальні послуги. [PERSON] тільки 06.03.2013 року зареєструвала належним чином своє право власності на спірну квартиру. Прохає суд визнати недійсним з підстав його удаваності договір дарування квартири [ADDRESS], посвідчений 20.08.2001 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] за р.№ 7795, визнати укладеним 20.08.2001 року в дійсності договір купівлі-продажу між [PERSON] через представника [PERSON] та [PERSON], [PERSON] квартири [ADDRESS] та перевести на позивачку права та обов'язки покупця даної квартири; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], вчинену реєстраційною службою Кременчуцького МУЮ 20.03.2013 року, визнати за позивачкою право власності на квартиру [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на користь позивачки понесені судові витрати. Представник відповідачки [PERSON] позовні вимоги не визнала, дала пояснення, що відповідно до Закону України «Про власність» , що діяв на час виникнення спірних правовідносин, позивачка не довела розмір свого вклада в придбання спірної квартири та наявність домовленості сторін про створення спільної сумісної власності на спірну квартиру. Сам по собі факт спільного проживання без реєстрації шлюбу, наявність приблизно однакових з відповідачем доходів і факт укладення договору позики, без визначення ступеня участі працею та коштами у створенні спільної часткової власності не може бути підставою для визнання за позивачкою права власності на половину спірного майна.Із позовної заяви вбачається, що позивачка була впенена, що квартира оформлена її чоловіком належним чином та є їхньою власністю, а відтак повинна була за життя чоловіка протягом строку позовної давності пред'являти до нього вимоги щодо створення спільної власності на квартиру. Крім того, на час складання розписки від 20.07.2001 року позивачка працювала керівником кружка підліткового клубу профкому шахти «Схід», який знаходиться в м.Сніжне Донецької області, де проживала та працювала до 21.12.2002 року. В 2002 році позивачка брала участь в приватизації квартири в м.Сніжне. 22.03.2002 року позивачка зареєструвалася не за спірною адресою, а за іншою, в Кременчуцькому районі. З 26.04.2003 року по квітень 2004 року [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. Факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] в 2001 році [PERSON] заперечує. Протягом 10 років позивачка не намагалася зареєструватися в спільному житлі, а сплачуючи періодично комунальні послуги, бачила в квитанції, хто є власником житла. Оспорюючи угоду дарування як удавану, позивачка не є стороною договору. Письмова розписка [PERSON] засвідчує лише факт отримання [PERSON] за продаж, незрозуміло кому, від [PERSON] та [PERSON] певної грошової суми і не містить умов договору купівлі-продажу квартири, не визначає сторін такого договору, не визначає ціни такого договору, тобто не містить істотних умов договору купівлі-продажу. Дана розписка складалася і надавалася [PERSON] та [PERSON] 20.07.2001 року до уповноваження [PERSON] [PERSON] на розпорядження спірною квартирою 09.08.2001 року, тобто на час видачі розписки [PERSON] не був уповноваженою особою розпоряджатися спірною квартирою, а відтак не міг укладати будь-які угоди щодо такого майна. В п.4 договору дарування, підписаного [PERSON], також зазначено, що « згадана квартира до цього часу нікому не продана, не подарована, в спорі та під забороною не перебуває». Отже, зазначені по справі розписки, не є належними та допустими доказами в розумінні ст..ст.58-59 ЦПК УРСР в спірних правовідносинах. Обставини, на які посилається позивачка в позовній заяві вже були предметом розгляду у справі за її ж позовом до тих самих сторін про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності на квартиру з посиланням на ст.58 ЦК УРСР. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законої сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Прохає суд позивачці в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки вони не ґрунтуються на дійсних (фактичних) обставинах, не ґрунтуються на нормах матеріального права, не підтверджуються належним та допустимими доказами щодо спірних правовідносин. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Представник відповідача Кременчуцького міського управління юстиції позовні вимоги не визнала, дала пояснення, що 06.03.2013 року до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції звернулась [PERSON] із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо виникнення права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 20.03.2013 року державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі дубліката договору дарування квартири № 1-692 від 30.11.2011 року, посвідченого Державним нотаріусом Полтавського обласного державного нотаріального архіву Корж Т.О.. Відповідно до ст..19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» від 01.07.2004 року державна реєстрація прав проводиться на підставі, в тому числі, договорів, укладених в порядку, встановленому законом. Відповідно до Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, єдиною підставою для скасування державної реєстрації, є скасування рішення державного реєстратора. Прохають суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині скасування реєстрації права власності на кв.[ADDRESS], зареєстрованої на підставі дубліката договору дарування квартири, відмовити, щодо інших вимог покладаються на законне та обґрунтоване рішення суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] заперечень по справі не має, в судове засідання не з'явився, направив пояснення, в яких зазначив, що дійсно в серпні 2001 року, маючи повноваження від [PERSON], продав квартиру [ADDRESS] молодій сім'ї [PERSON] та [PERSON] за суму, зазначену в розписці. На прохання [PERSON] та [PERSON] спірна квартира була оформлена договором дарування на [PERSON] з метою економії коштів на нотаріуса. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивачки, представника відповідачки, представника Кременчуцького МУЮ, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що 20.07.2001 року [PERSON] надав розписку, в якій зазначив про отримання від [PERSON] та [PERSON] 40000 грн. за продавану ним за дорученням от [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до розписки від 09.08.2001 року [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], продала за дорученням [PERSON] квартиру за цією ж адресою. Грошові кошти отримала в повному обсязі. Претензій до покупця немає. 20.08.2001 року між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] за довіреністю, посвідченій 09.08.2001 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], за р.№ 1899, та [PERSON] був укладений договір дарування квартири, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар квартиру [ADDRESS], даний договір підписаний [PERSON] та [PERSON], про що не заперечує в поясненнях [PERSON] та підтвердила в судовому засіданні представник [PERSON], а також підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотарілього округу [PERSON]. Із довідки ТОВ «Добробит» від 03.08.2012 року за № 07-03/2031 вбачається, що особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] відкритий 20.08.2001 року на [PERSON]. Згідно наданих квитанцій на оплату комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] вбачається, що особовий рахунок відкритий на [PERSON]. Із трудової книжки на ім'я [PERSON] , заповненої 21.12.2001 року, вбачається, що [PERSON] працювала в профкомі ш.»Восход» з 01.09.1997 року по 21.12.2002 року. Із повідомлення Сніжнянського міського відділу УМВС України в Донецькій області від 23.05.2012 року за № 19/14873 вбачається, що згідно даних домової книжки [PERSON] в 2002 році приймала участь у приватизації квартири по [ADDRESS]. Відповідно до даних паспорта на ім'я [PERSON], вона значиться зареєстрованою з 02.02.2002 року в с.Кам'яні Потоки Кременчуцького району Полтавської області. 26.04.2003 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], про що свідчить актовий запис міського відділу РАГС м.Кременчука. 02.04.2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. 24.07.2010 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 24.07.2010 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, актовий запис № 251. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 23.11.2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Відповідно до витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. З даного витягу також вбачається, що державна реєстрація права власності на зазначену квартиру проведена реєстраційною службою Кременчуцького МУЮ Полтавської області 06.03.2013 року. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 19.12.2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним з підстав мнимості угоди, визнання права власності на квартиру встановлено, що правовідносини, пов'язані з укладенням договору дарування квартири від 20.08.2001 року, урегульовано Цивільним кодексом Української РСР від 18.07.1963 року, який набрав чинності з 01.01.1964 року. Згідно ст..ст.224, 244 ЦК Україги ( в редакції 1963 року) за договором купівлі - продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір дарування нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений та зареєстрований у встановленому законом порядку. Ст.58 ЦК УРСР, 1963 року, передбачено, якщо угода, укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі. Тобто, за удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. В силу приписів ст. 60 ЦПК України позивач, заявляючи вимоги про визнання правочину удаваним, має довести : факт укладання правочину, що за його думкою є удаваним, спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правовідносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин, настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином. За таких обставин, для визнання угоди удаваною позивачу необхідно надати докази, а суду встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди. Встановивши під час розгляду срави, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин суд має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Згідно ст.153 ЦК УРСР,1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї із сторін повинно бути досягнуто згоди. Аналіз змісту розписки [PERSON] засвідчує лише факт одержаня останнім певної грошової суми від [PERSON] та [PERSON] за продавану ним на підставі виданої [PERSON] довіреності квартиру [ADDRESS], при цьому в розписці не вказано, хто саме є покупцем даної квартири, не визначена її вартість та відсутні інші істотні умови договору. Розписка [PERSON] була надана [PERSON] та [PERSON] 20.07.2001 р до надання йому повноважень [PERSON] на розпорядження спірною квартирою, яке мало місце 09.08.2001 року. Тому на момент видачі розписки від 20.07.2001 року [PERSON] не вправі був розпоряджатися спірною квартирою, а відтак, не міг укладати будь-які угоди щодо такого майна. Той факт, що обдарована [PERSON] власноручно підписувала договір дарування у нотаріуса та отримала другий примірник цього договору, який в подальшому, як передбачено закоом, нею був зареєстрований в Кременчуцькому МБТІ ніким не спростовано. Оригінали квитанцій по оплаті комунальних платежів свідчать, що ці платежі вносились на особовий рахунок, відкритий на ім'я відповідачки [PERSON]. В рішенні суд також зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що договір дарування є удаваним. Той факт, що позивачка, з дозволу власника, проживала у спірній квартирі, не може бути підставою для визнання за нею права власності на житло. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 29.03.2013 року рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 19.12.2012 року залишено без змін. Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 30.05.2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 15.10.2013 року рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 30.05.2013 року частково скасовано, щодо визнання договору дарування неукладеним та таким, що не тягне правових наслідків відмовлено за безпідставністю. В рішенні суду зазначено, що відповідно до ст. 128 ЦК УРСР на час укладання спірного договору ЦК УРСР, 1963 року не пов'язував момент виникнення права власності на нерухомість з моментом державної реєстрації договорів, що підлягали такій реєстрації.Тобто обставина державної реєстрації договору дарування по спливу значного часу з моменту його укладання без зазначення інших правових підстав, не може слугувати підставою для скасування відповідних записів про реєстрацію права власності на квартиру. Обставини, зазначені в розписці [PERSON] від 20.07.2001 року, можуть підтверджувати лише факт передачі грошових коштів, а не придбання та набуття позивачкою права власності на спірну квартиру. Частина 3 статті 61 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, необхідно зазначити, що відповідно до Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, єдиною підставою для скасування державної реєстрації, є скасування не державної реєстрації договору, а скасування рішення державного реєстратора. Оскільки в матеріалах даної справи містяться ті ж самі докази та встановлені судом ті ж самі обставини, що і при розгляді вищезазначених справ, суд вважає, що підстави для визнання договору дарування від 20.08.2001 року удаваним та визнання його договором купівлі-продажу відсутні, а тому в їх задоволенні та задоволенні похідних позовних вимог про визнання права власності, переведення прав та обов'язків покупця, скасування державної реєстрації права власності позивачці необхідно відмовити.

Outcome: dismissed