Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27.01.1994 року у Івано-Франківському міському відділі ЗАГС, актовий запис № 99. В позовній заяві зазначила, що від шлюбу в них є повнолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне життя в сторін не склалося, в них різні погляди на сімейне життя та обов'язки. В сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми, подружні відносин між ними припинилися в 2007 р. Відповідач не працює, постійно зловживає спиртним, веде аморальний спосіб життя. За таких обставин позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому просить строку для примирення не надавати, шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. Позивачка позов підтримує, після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», відповідач позов визнає в повному обсязі. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON], [INFO], зареєстрований 27 січня 1994 року у Івано-Франківському міському відділі ЗАГС, актовий запис № 99, що стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 27 січня 1994 р. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають з 2007 р., не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved