Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з первісним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. 07.05.2015 року [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду з уточнюючою позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог - Служба у справах дітей Хотинської РДА, приватний нотаріус Хотинського нотаріального округу Мартинюк С.А. про визнання договору дарування удаваним правочином та визнання договору дарування договором купівлі-продажу, визнання майна спільною сумісною власністю, виключення майна із спадкового майна, визнання права власності на 1/2 частку із майна, що є спільною сумісною власністю. Посилалася на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина за її заявою, спадкова справа відкрилась в приватного нотаріуса Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк С.А. Крім позивачки спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є: батьки її покійного чоловіка [PERSON] та [PERSON], та їхні спільні троє дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказує на те, що спадкове майно після смерті [PERSON] складається з: - земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована в [ADDRESS] яка належала її чоловікові на підставі договору дарування, який укладено 25.12.2013 року між [PERSON], від імені якого на підставі довіреності діяв [PERSON] та покійним [PERSON]. Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Мартинюк С. А. та зареєстрований в реєстрі за № 1242. Відповідно до п. 4 даного договору експертна грошова оцінка земельної ділянки становить 47610 грн. Вищевказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. - земельна ділянка площею 0,0637 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована в [ADDRESS], яка належала її покійному чоловікові на підставі договору дарування земельної ділянки, який укладено 25 грудня 2013 року між [PERSON], від імені якого на підставі довіреності діяв [PERSON] та покійним [PERSON] Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Мартинюк С. А. та зареєстрований в реєстрі за № 1243. Відповідно до п. 4 договору експертна грошова оцінка земельної ділянки становить 14555 грн. Вищевказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. - житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, об'єкт житлової нерухомості, загальною площею 55 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м., який знаходиться в [ADDRESS] зазначений у плані під. літ. А-1, літня кухня під літ. Б, сарай літ. В, вбиральня під літ. Г, сарай під літ. Д, сарай під літ. Ж, сарай під літ. З, огорожа № 1-3, замощення І., який належав її покійному чоловікові на підставі договору дарування житлового будинку, що укладено 25 грудня 2013 року між [PERSON], від імені якого на підставі довіреності діяв [PERSON] та покійним [PERSON] Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Мартинюк С. А. та зареєстрований в реєстрі за № 1241. Вищевказаний житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім цього позивачка зазначає, що насправді між її покійним чоловіком [PERSON] та [PERSON] було укладено договори купівлі-продажу вищевказаного спадкового майна. У зв'язку з тим, що вищевказане майно ще до укладення договорів дарування належало покійній [PERSON], яка померла, [INFO]. Згодом дане майно було передано спадкоємцям першої черги за законом, її синам - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] За вказане майно позивачка та її покійний чоловік передала їм кошти в розмірі 35000 Євро, що на момент укладення договору становило майже 350000 грн. Вони в свою чергу власноручно написали розписки. Відповідно в указаних розписках йде мова про завдаток, оскільки про купівлю даного майна між нами була домовленість ще в 2008 році, але після смерті їхньої матері [PERSON], вони вирішили з метою економії коштів та з метою продажу вказаних вище земельних ділянок та житлового будинку оформити все майно лише на одного брата [PERSON]. та саме [PERSON] займався оформленням спадкових прав, що також підтверджується довіреністю. Про те, що між її чоловіком та [PERSON] було укладено саме договори дарування вищевказаного майна, а не договори купівлі продажу позивачці стало відомо лише після смерті чоловіка, при оформленні спадкової справи, оскільки ввесь час вона була впевнена, що було оформлено саме договори купівлі-продажу, оскільки для придбання даного майна було витрачено спільні кошти, завдаток братам [PERSON] надавався в її присутності. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати договір дарування земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована в [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки, який укладено 25 грудня 2013 року між [PERSON], від імені якого на підставі довіреності діяв [PERSON] та покійним [PERSON], що посвідчений приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Мартинюк С. А. та зареєстрований в реєстрі за № 1242. Застосувати до цього договору правила договору купівлі-продажу, договір дарування земельної ділянки площею 0,0637 га кадастровий номер [NUMBER], розташована в [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки, який укладено 25 грудня 2013 року між [PERSON], від імені якого на підставі довіреності діяв [PERSON] та покійним [PERSON], що посвідчений приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Мартинюк С. А. та зареєстрований в реєстрі за № 1243. Застосувати до цього договору правила договору купівлі-продажу, договір дарування житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, об'єкт житлової нерухомості, загальною площею 55 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м., який знаходиться в [ADDRESS], зазначений у плані під. літ. А-1, літня кухня під літ. Б, сарай літ. В, вбиральня під літ. Г, сарай під літ. Д, сарай під літ. Ж, сарай під літ. З, огорожа № 1-3, замощення І., який належав [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку, який укладено 25 грудня 2013 року між [PERSON], від імені якого на підставі довіреності діяв [PERSON] та покійним [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Мартинюк С.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1241. Застосувати до цього договору правила договору купівлі-продажу, удаваним, який приховує договір купівлі - продажу та застосувати до цього договору правила договору купівлі - продажу. Виключити із спадкового майна після смерті [PERSON], який помер [INFO]: 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована в [ADDRESS], 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0637 га кадастровий номер [NUMBER], розташована в [ADDRESS] та 1/2 частку житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, об'єкт житлової нерухомості, загальною площею 55 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м., який знаходиться в [ADDRESS] Визнати за [PERSON], [INFO], жителькою [ADDRESS] право власності на: 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0637 га кадастровий номер [NUMBER], що розташовані в [ADDRESS] та 1/2 частку житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, об'єкт житлової нерухомості, загальною площею 55 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м., який знаходиться в [ADDRESS]. Стягнути судові витрати. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, проте надали суду заяви, де просять справу слухати в їх відсутності, позовну заяву підтримують повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяви відповідно до яких просять справу слухати в їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Служби у справах дітей Хотинської РДА в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, де просить справу слухати в його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Мартинюк С.А. в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву, де просить справу слухати в її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, може бути в тому числі припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до його порушення, зміна правовідношення. Як правило, власник порушеного або невизнаного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до ст. 27 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають ст.ст. 58, 59 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. У відповідності до вимог ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року N 9, за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин. який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. У постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 року за № 6-116 ЦС14 зазначений висновок, що якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, він є фіктивним, а удаваним (ст. 235 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно договору дарування земельної ділянки від 25.12.2013 року вбачається, що [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану в [ADDRESS], цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарський будівель та споруд. Згідно договору дарування земельної ділянки від 25.12.2013 року вбачається, що [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар земельну ділянку площею 0,0637 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану в [ADDRESS], цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства. Згідно договору дарування житлового будинку від 25.12.2013 року вбачається, що [PERSON] дарувальник подарував, а обдаровуваний прийняв в дарунок належний дарувальнику житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за номером 2, що знаходиться по [ADDRESS] Також судом встановлено, що згідно розписки від 20.09.2008 року вбачається, що [PERSON] взяв завдаток в розмірі п'ять тисяч євро, що складає третю частину вартості будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], в [PERSON], 1974 року народження. Згідно розписки вбачається, що [PERSON] отримав заставу в розмірі п'ять тисяч євро, що складає третю частину вартості будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], в [PERSON], 1974 року народження. Згідно розписки від 20.09.2008 року вбачається, що [PERSON] отримав завдаток в розмірі п'ять тисяч євро, що складає третю частину вартості будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], в [PERSON], 1974 року народження. В судовому засіданні відповідачі визнали, що договори дарування були удаваними. Таким чином суд вважає, що насправді [PERSON] та [PERSON] вчинили договори дарування для приховування інших правочинів, а саме договорів купівлі - продажу, і відносини цих осіб повинні регулюватися правилами, щодо правочину, який вони насправді вчинили, а саме договору купівлі - продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Так судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Крім неї спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є: батьки її покійного чоловіка [PERSON] та [PERSON], та їхні спільні троє дітей: [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з: 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1000 га.; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0637 га; 1/2 частини житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, 1/2 частини об'єкт житлової нерухомості, загальною площею 55 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м., які знаходяться в [ADDRESS] що належали її покійному чоловікові на підставі договорів дарування, що укладені 25 грудня 2013 року між [PERSON], від імені якого на підставі довіреності діяв [PERSON] та покійним [PERSON] Вищевказані земельні ділянки та житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами належали [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте між покійним [PERSON] та [PERSON] було укладено договори купівлі-продажу вищевказаного спадкового майна. За вказане майно позивачка та її покійний чоловік передали [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кошти в розмірі 35000 Євро, що на момент укладення договору становило майже 350000 грн. Вони в свою чергу власноручно написали розписки, мова в яких йде про завдаток, оскільки про купівлю даного майна між нами була домовленість ще в 2008 році, але після смерті їхньої матері [PERSON], вони вирішили з метою економії коштів та з метою продажу вказаних вище земельних ділянок та житлового будинку оформити все майно лише на одного брата [PERSON] та саме [PERSON] займався оформленням спадкових прав, що також підтверджується довіреністю. Позивачці не було відомо про укладені договори дарування вищевказаного майна, а не договори купівлі продажу. Їй це стало відомо лише після смерті чоловіка, при оформленні спадкової справи, оскільки ввесь час вона була впевнена, що було оформлено саме договори купівлі-продажу, адже для придбання даного майна було витрачено спільні кошти. Згідно ст. 202 п. 1 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Отже, заслухавши та дослідивши пояснення сторін у справі, суд вважає їх належними та достатніми для вирішення справи по суті, та такими, що відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин з відповідачів слід стягнути судові витрати на користь позивачки в розмірі 1218 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved