Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Токмацької міської ради Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.01.2016 року серії [NUMBER]. Родинні відносини з [PERSON] підтверджуються паспортом [NUMBER] від 03.03.2007 року, свідоцтвом про народження [NUMBER] від 20.10.1976 року, свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 10.08.1996 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] від 28.03.2000 року, свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 16.08.2003 року. За життя [PERSON] був власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 07.06.1993 року, технічним паспортом на квартиру, договором про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 07.06.1993 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якого входить і зазначена квартира. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все належне йому на час смерті майно позивачу, що підтверджується копією спадкової справи №87/16. 15.09.2016 року позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва у зв'язку з тим, що право власності на спірну квартиру не було зареєстроване спадкодавцем у встановленому законом порядку. Зазначені обставини підтверджуються постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2016 №1017/02-31. Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 07.06.1993 року, право власності спадкодавця на спірну квартиру було зареєстроване МП «Вибір» 07.06.1993 року за реєстровим № 857. Спадкодавець [PERSON] правомірно набув у власність спірну квартиру, відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». На моменти виникнення у спадкодавця права власності на спірну квартиру, у діючому на той час законодавстві, була відсутня правова норма про обов'язкову реєстрацію свідоцтва на право власності на житло в органах технічної інвентаризації. Після смерті [PERSON] вона, відповідно до ст.ст.1268-1270 ЦК України, прийняла спадщину та набула право власності на належну спадкодавцю квартиру. Відсутність реєстрації свідоцтва про право власності на спірну квартиру порушує право спадкування та право власності на спадкове майно. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] в м. Токмак Запорізької області. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача, - Токмацької міської ради Запорізької області, в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду клопотання, в якому просила розглядати справу за її відсутності. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13,41 Конституції України). Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 20.01.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Токмаку Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 36. Родинні відносини позивачки з [PERSON] підтверджуються паспортом [NUMBER] від 03.03.2007 року, свідоцтвом про народження [NUMBER] від 20.10.1976 року, свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 10.08.1996 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] від 28.03.2000 року, свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 16.08.2003 року. За життя [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Токмацької міської ради народних депутатів від 07 червня 1993 року, за № 196-р, що було зареєстроване в МП «Вибір» 07.06.1993 року за № 857, був власником квартири за адресою: [ADDRESS]. 18 січня 2016 року [PERSON] склав заповіт на ім'я позивачки [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області Лопатюк Н.І. та зареєстровано в реєстрі за № № 38, 39, за яким належне спадкодавцю майно, а саме квартира за [ADDRESS] та приватизована земельна ділянка, розташована на території КСП «Південне» Варварівської сільської ради Синельниковського району Дніпропетровської області, успадковується [PERSON]. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 87/2016, [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна після смерті [PERSON] 15.09.2016 року [PERSON] звернулася до Токмацької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON]. 15.09.2016 року постановою державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори Зиріної О.Ю. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Токмацькою міською радою 07 червня 1993 року, у зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував документи на квартиру в установленому законом порядку. За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ст. 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і згідно п.1 ч.2 зазначеної статті, способом захисту цивільних прав та інтересу може бути визнання права, отже обраний позивачкою спосіб захисту погоджується з вимогами матеріального права. Таким чином, встановлено неможливість оформлення [PERSON] спадкових прав на зазначену квартиру у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлого [INFO].

Outcome: approved