Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.09.1995 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, який 25.09.2008 р. було розірвано. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25.09.2008 р. з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина та дочки до досягнення дітьми повноліття. 06.03.2015 р. їх сину виповнилося 18 років, тобто він досяг повноліття. В даний час син навчається на першому курсі Інституту автоматики, електроніки та компютерних систем управління Вінницького національного технічного університету з денною формою навчання, на контрактній основі. Строк навчання з 01.09.2014 р. по 30.06.2018 р. Загальна вартість навчання становить 35800,00 грн., стипендію він не отримує, працювати та заробляти власні кошти можливості не має, тому потребує матеріальної допомоги батька, а батько відповідач має реальну можливість надавати таку допомогу, оскільки працює та має стабільний дохід. З 20.08.2014 р. по 10.03.2015 р. за навчання сина нею було сплачено 8950 грн. Відповідач добровільно не надає допомоги, в даному випадку кошти на навчання сина, незважаючи на те, що згідно ст. 185 СК України зобовязаний це робити. Син проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Крім того, разом із нею проживає та знаходиться на її утриманні неповнолітня дочка [PERSON], яка також навчається на контрактній основі. Самостійно утримувати повнолітнього сина вона не має можливості, оскільки є інвалідом 2 групи, не працює, отримує пенсію в розмірі 2350,13 грн., через що не може оплачувати витрати на утримання сина та оплату його навчання. Відповідач працює машиністом в локомотивному депо станції Жмеринка Південно-Західної залізниці і з нього стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] У звязку із зазначеним просить стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/3 частин усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення сином 23 років на час навчання, а також стягнути з відповідача на користь повнолітнього сина [PERSON] додаткові витрати на оплату навчання в розмірі 1/2 частини від витрачених коштів на оплату навчання, що становить 4475,00 грн. вартості навчання. (а.с. 1-3, 27-29). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, позовні вимоги уточнила, зазначила, що окрім аліментів вона просить стягнути з відповідача саме на користь позивачки [PERSON] половину додаткових витрат на дитину, які вона понесла оплачуючи навчання сина у ВУЗі, а не на користь сина, як вказано у позові. Також зазначила, що особисто із сином сторін вона не знайома, однак як їй повідомила позивачка, [PERSON] потребує коштів на навчання, а відповідач має можливість такі кошти сплачувати, оскільки працює, має стабільний дохід. При визначенні суми аліментів у розмірі 1/3 частки позивачка виходила із власного переконання, що такий розмір аліментів відповідає вимогам закону та аліменти саме у такому розмірі стягувались на двох неповнолітніх дітей за рішенням суду 2008 року. Із досягненням старшим сином повноліття аліменти на нього не утримуються. Підтвердила, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.05.2015 року також стягнуто із відповідача на користь позивачки одноразово витрати на навчання неповнолітньої дочки сторін в сумі 1535 грн. Вказала, що кошти на навчання сина просить стягнути за той період, коли [PERSON] був ще неповнолітнім, а лише сума в 50 грн. сплачена позивачкою в період повноліття сина. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. В частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час навчання не заперечив проти стягнення аліментів в сумі 1/7 частики його доходу, оскільки у нього скрутне матеріальне становище, а саме він зараз отримує менші доходи через скорочення кількості перевезень, проживає в цивільному шлюбі із жінкою, яка має двох дітей, сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини відповідно до рішення Жмеринського суду від 2008 року, а також рішенням суду від 06.05.2015 року із нього стягнуто кошти на навчання неповнолітньої спільної із позивачкою дочки [PERSON], [INFO] в сумі 1500 грн. Вказав, що йому не відомі потреби та вподобання повнолітнього сина, із яким він мало спілкується, а в дитинстві син цікавився технікою. Достовірно де проживає та за які кошти навчається повнолітній син йому не відомо. Надавати будь-яку додаткову допомогу окрім стягуваних аліментів відповідач припинив із літа 2014 року. Його середньомісячний дохід із відрахуванням аліментів на двох дітей в сумі 2500-2600 грн. на даний час складає 5000грн. На час розгляду справи син є повнолітнім, а тому стягнення додаткових витрат на нього на навчання як на дитину не передбачений законом, та в цій частині він позов не визнає. Вказав, що не проти добровільно допомагати синові, від аліментів не відмовляється, пропонував синові житло в м.Вінниці разом із його матір»ю, яка могла б забезпечувати сина харчуванням, при вступі до вузу позивачка та син із ним ні щодо обрання професії, ні щодо витрат на навчання не радились, а тому в цій частині просив в задоволенні позову відмовити. Поизивачка [PERSON] та третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове не з»явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності (а.с.42-43), позов підтримали, таким чином, [PERSON] виступив на боці позивача. Судом ухвалено проводити розгляд справи у відсутність позивача та третьої особи, з врахуванням думки присутніх учасників судового засідання, зважаючи, що сторони скористались своїм процесуальним правом на розгляд справи у їх відсутність, що передбачено ч.2 ст. 158 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 24.09.1995 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22.01.2009 р. розірвано. (а.с. 4, 5) Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 14, 10), якому 06.03.2015 р. виповнилося 18 років. В даний час син [PERSON] проживає разом із матірю [PERSON] (а.с. 13) і є студентом 1 курсу Інституту автоматики, електроніки та компютерних систем управління Вінницького національного технічного університету, денної, контрактної форми навчання. Початок навчання 01.09.2014 року закінчення навчання 30.06.2018 року. Загальна вартість навчання становить 35800,00 грн., за один курс 8950,00 грн. (а.с. 6, 7-8) Позивачкою за навчання сина [PERSON] сплачено 20.08.2014 р. - 4500,00 грн., 26.01.2015 р. 4400,00 грн. та 10.03.2015 р. 50,00 грн. (а.с. 30, 31), тобто, кошти в сумі 8900 грн. сплачено до повноліття сина та вказані витрати пов»язані із розвитком здібностей дитини. Позивачка [PERSON] є інвалідом 2 групи, отримує пенсію в розмірі 2350,13 грн., разом із нею, окрім повнолітнього сина [PERSON], проживає неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], на утримання якої з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25.09.2008 року, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с. 13, 15, 16, 14, 17) Відповідач [PERSON] працює машиністом Локомотивного депо станції Жмеринка Південно-Західної залізниці, отримує середній дохід без стягнення аліментів у розмірі 5000 грн. щомісячно та сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки, із нього також рішенням суду стягнуто додаткові витрати на утримання неповнолітньої дочки на навчання в сумі 1500 грн.. Вказані обставини визнані відповідачем та сторонами, а тому в силу ст.61 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязків утримувати повнолітнього сина, судом не встановлено. Встановленим в суді фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. В розясненнях, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, що визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. При визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги стан здоров`я та матеріальний стан повнолітнього сина [PERSON], який 06.03.2015 року досяг повноліття та не досяг 23 років, є студентом, і потребує допомоги, добрий стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, який працює та має стабільний заробіток, наявність у нього ще однієї неповнолітньої дитини [PERSON], на утримання якої за рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25.09.2008 р. з нього стягуються аліменти, добрий стан здоровя сина сторін, його скрутне матеріальне становище, так як він навчається на денній формі навчання, позивачка не має достатніх доходів на утримання сина, оскільки є інвалідом 2 групи, непрацездатна, а отже відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину. Тобто, судом в ході розгляду справи встановлено обовязкову сукупність юридичних фактів за яких виникає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття. Відповідач заперечує щодо стягнення з нього 1/3 частки на утримання сина, оскільки такий розмір аліментів є для нього непосильним та завищеним, а розмір в 1/7 частці відповідатиме вимогам закону та його можливостям. Також позивачка просить стягнути з відповідача 1/2 частину витрачених нею коштів на оплату навчання сина у ВУЗі за 1 курс, що становить 4475,00 грн. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, судом встановлено, що позивачкою до повноліття сина [PERSON] було здійснено додаткові витрати на дитину у вигляді оплати його навчання на 1 курсі Інституту автоматики, електроніки та компютерних систем управління Вінницького національного технічного університету в загальній сумі 8900,00 грн., і при цьому батько дитини участі у цих додаткових витратах не брав. Таким чином суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/6 частини заробітку щомісяця, що буде стягуватись на утримання сина [PERSON], та 1/2 додаткових витрат на дитину на користь позивачки, що понесені нею в розмірі 4450 грн., Визначені судом суми є обґрунтованими, законними та справедливими. При цьому суд враховує розмір доходів відповідача про які він вказав, наявність у нього іншого утриманця та всі встановлені обставини справи, що мають значення. Суд не бере до уваги розмір аліментів про який просить позивачка у виді 1/3 частки доходів позивача, оскільки нею не доведено жодними та допустимими доказами можливість позивача сплачувати аліменти в такому розмірі. Суд не бере до уваги заперечення відповідача про те, що норма ст. 185 СК України не застосовується до повнолітніх осіб, так як витрати про які просить позивачка понесені нею за період, коли син був неповнолітнім у сумі 8900 грн., пов»язані із розвитком здібностей (навчанням) дитини, яка була в цей час неповнолітньою та стягнення таких витрат після їх понесення допускається законом. В частині стягнення сплачених коштів в період повноліття сина в розмірі 50 грн. слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у виді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів та в розмірі 243,60 грн. за розгляд позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини слід стягнути з відповідача на користь держави. Слід допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 182, 185, 192, 198 200, 201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial