Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Великозліївської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, в якому просила визнати право на спадкування земельної частки (паю) площею 4,24 га в умовних кадастрових гектарах, у землях які перебували в колективній власності сільгосппідприємства КСП «Славутич», на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 022663, виданого на підставі розпорядження Ріпкинської РДА від 10 червня 1996 року № 209 та зареєстрованого на імя [PERSON] 25.07.1996 року за № 364 в Книзі реєстрації і видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Славутич» Ріпкинського району Чернігівської області. Позов обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем даної земельної ділянки за заповітом після смерті бабусі [PERSON]. Проте, правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а саме, оригінал сертифіката був втрачений, отримання дубліката зазначеного сертифіката є неможливою, а нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну частку (пай), тому позбавлена можливості іншим шляхом, крім звернення до суду, довести своє право на земельну частку (пай). Судом було проведено заміну третьої особи з відділу Держземагенства у Ріпкинському районі на відділ Держгеокадастру у Ріпкинському районі Чернігівської області. В судове засідання: - позивачка [PERSON] не зявилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити з підстав, зазначених в позові; - представник Великозліївської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області [PERSON] не зявився, надіслав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнають; - представник Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] не зявилася, просила справу розглядати у їх відсутність, при винесенні рішення поклалась на розсуд суду; - представник відділу Держгеокадастру у Ріпкинському районі Чернігівської області [PERSON] не зявився, просив справу розглядати у їх відсутність, при винесенні рішення поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 25.07.1996 р. Ріпкинською районною державною адміністрацією Чернігівської області на імя [PERSON] було видано сертифікат на земельну частку (пай) /серії ЧН № 022663/ по КСП «Славутич» (с.В.Зліїв) розміром 4,24 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 10.06.1996 року № 209, який був зареєстрований 25.07.1996 року за № 364 в книзі реєстрації сертифікатів по КСП «Славутич», що вбачається з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються та довідки відділу Держгеокадастру у Ріпкинському районі Чернігівської області від 11.11.2015 р. за № 5-28-99.3-1024/15-15 Судом встановлено, що [PERSON], згідно заповіту від 15.11.2004 р., який посвідчений секретарем Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, заповіла все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на, що вона по Закону буде мати право: позивачці [PERSON], яка останній приходиться онукою, що стверджується свідоцтвом про її народження (серія ІІ-ЕЛ № 258711), свідоцтвом про народження [PERSON] (серія ЯФ № 059022), свідоцтвом про одруження (серія І-ЕЛ №021781). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті, і воно виникає в день відкриття спадщини. По справі встановлено, 22.04.2014 року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть (серії І-ЕЛ № 232915). Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37547434 від 04.06.2015 р. стверджується про відкриття 4 червня 2014 р. в Ріпкинській районній державній нотаріальній конторі спадкової справи після смерті [PERSON], яка померла 22.04.2014 року, а постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса [PERSON] від 18.11.2015 р. № 952/02-31 встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 22.04.2014 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що до складу спадщини після смерті [PERSON], на яку має право [PERSON], серед іншого, входить право на земельну частку (пай) у землях, які перебували в колективній власності КСП «Славутич», розміром 4,24 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). По справі встановлено, що сертифікат на земельну частку (пай) /серії ЧН № 022663/ по КСП «Славутич» (с.В.Зліїв), виданий 25.07.1996 р. Ріпкинською районною державною адміністрацією Чернігівської області на імя [PERSON] втрачено, а з довідки відділу Держземагенства у Ріпкинському районі від 18.03.2014 року за № 04-30/857 вбачається, що у останніх, ще за життя [PERSON], були відсутні бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай) для видачі дубліката зазначеного сертифіката на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), районною державною адміністрацією. Такими документами, також є: - свідоцтво про право на спадщину; - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У звязку з втратою правовстановлюючого документу, державним нотаріусом [PERSON] було відмовлено у видачі на імя [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) в КСП «Славутич» с. В. Зліїв Ріпкинського району Чернігівської області розміром 4,24 га., що відображено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса [PERSON] від 18.11.2015 р. № 952/02-31. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Виходячи з правового аналізу наведеної норми в системному звязку з ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1223 ЦК України та ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», можна зробити висновок, що належним та ефективним способом захисту цивільних прав, який відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, в даному випадку, в разі втрати сертифікату на право на земельну частку (пай) та неможливості отримати його дублікат, є визнання права на земельну частку (пай), в порядку спадкування. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що визнання позову Великозліївською сільською радою Ріпкинського району Чернігівської не суперечить закону, то слід прийняти визнання позову та за [PERSON] слід визнати право на земельну частку (пай) у землях, які перебували в колективній власності КСП «Славутич», розміром 4,24 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка сталась 22 квітня 2014 р..

Outcome: approved