Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 114 в будинку № 37 «б» по вулиці Шухевича в місті Самборі Львівської області. У обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй на праві приватної власності належить житлова квартира за адресою: м. Самбір, вул. Шухевича, 37 «б»/114, Львівської області. У вказаній квартирі зареєстрований батько позивачки [PERSON], [INFO]. Також у квартирі зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON], [INFO], згідно типового договору найму житлового приміщення, укладеного 30.10.2015 року між нею та попереднім власником квартири [PERSON], що підтверджується записом у будинковій книзі. Із договору найму відомо, що попередній власник квартири [PERSON] надав [PERSON] право проживати у квартирі терміном до 30.10.2018 року. Однак відповідач у квартирі фактично не проживає та ніколи не проживала. Там немає її особистих речей, комунальні послуги вона не сплачує та не несе інших витрат, пов»язаних із утриманням житла. Відповідач була зареєстрована у вказаній квартирі за згодою попереднього власника квартири, постійно проживає за іншою адресою, а саме: м. Самбір, вул.Шухевича, 35 «б»/41, позивачу як новому власнику квартири фактом лише реєстрації [PERSON] у квартирі чиниться порушення прав власника квартири на сплату комунальних послуг відповідно до кількості осіб, зареєстрованих у квартирі та порушується право на отримання субсидій по оплаті комунальних послуг, жодних домовленостей щодо збереження за нею права користування квартирою немає, тому з врахуванням наведеного просить суд задовольнити поданий нею позов. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, зайнята доглядом за дітьми. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала та зазначила, що раніше проживала за адресою: [INFO] «б»/114, Львівської області. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачки, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із копії договору дарування від 30.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу [PERSON] відомо, що [PERSON] подарував [PERSON] квартиру за № 114, що знаходиться в будинку № 37 «б» і розташована по вул.Шухевича в м. Самборі Львівської області. ( а.с. 4-5). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.11.2015 року № 48691144 відомо про реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру за адресою: м. Самбір, вул. Шухевича, 37 «б»/114, Львівської області. (а.с.6). Із копії будинкової книги відомо, що у квартирі за адресою: м. Самбір, вул.Шухевича, 37 «б»/114, Львівської області, значаться зареєстрованими [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. ( а.с. 7-8). Як вбачається із копії типового договору найму житлового приміщення від 30.10.2015 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір найму житлового приміщення за адресою м. Самбір, вул. Шухевича, 37 «б»/114, Львівської області. Згідно договору найму відомо, що попередній власник квартири [PERSON] надав [PERSON] право проживати у квартирі терміном до 30.10.2018 року. ( а.с. 10). Із наведених документів вбачається, що [PERSON], будучи власником квартири що розташована за адресою: м. Самбір, вул. Шухевича, 37 «б»/114, Львівської області, 30.10.2015 року уклав договір найму даного житлового приміщення із [PERSON] та зареєстрував її за наведеною адресою. У подальшому він згідно договору дарування передав право власності на дане майно [PERSON], яка і стала новим власником квартири. Позивачка у позовній заяві зазначила, що відповідачка у її квартирі ніколи не проживала. Там немає її особистих речей, комунальні послуги вона не сплачує та не несе інших витрат, повязаних із утриманням житла. Відповідачка у судовому засіданні ствердила, що раніше проживала за адресою [INFO] «б»/114, Львівської області, однак на даний час проживає у [INFO] «б»/41, Львівської області. Із копії довідки від 12.01.2017 року № 7 виданої обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Пролісок» відомо, що [PERSON] у квартирі № 114 в м. Самборі по вул. Шухевича, 37 «б» не проживає, а проживає за адресою: [INFO] «б»/41, Львівської області. ( а.с. 9). Статтею 167 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Оскільки відповідач у квартирі [ADDRESS] «б» в м.Самборі не проживає, а постійно проживає за адресою: [INFO] «б»/41, Львівської області, то вона вважається такою, що відповідно до ст. 167 ЖК України вибула на постійне місце проживання в інше жиле приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до п. 5 постанови Пленуму ВС України № 2 від 12.04.1985 року (зі змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України», при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Положення ч.2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначають, що наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала. Оскільки, відповідач зареєстрована в житловій квартирі позивачки за №114 в будинку №37 «б» по вул. Шухевича в м.Самборі Львівської області за згодою попереднього власника квартири [PERSON], вона не є членом сім'ї позивачки, постійно проживає в іншому житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], не несе витрат по утриманню квартири, жодних домовленостей щодо збереження за нею права користування квартирою не має, то відповідно до ст.167 ЖК України та ст.391 ЦК України вона втратила право користування квартирою №114 в будинку №37 «б» по вул. Шухевича в м. Самборі Львівської області. Враховуючи усе вищенаведене в сукупності суд дійшов до висновку, що предявлений [PERSON] позов є підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved