Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що її батьк [PERSON], який помер [INFO]., мав у приватній власності дві земельні ділянки, розташовані на території Чорнорудської сільської ради Ружинського району Житомирської області, право власності на які за ним посвідчено Державними актами. Позивачка, як спадкоємець по закону першої черги, успадкувала його майно, однак отримати свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі не може, оскільки в Державних актах на право власності на вказані земельні ділянки, виданих на ім'я батька, невірно вказано кадастрові номера земельних ділянок. В зв'язку з викладеним позивачка просить суд визнати недійсним зазначені Державні акти на право власності на земельні ділянки в частині зазначених в них кадастрових номерів земельних ділянок, а також визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельні ділянки, належні спадкодавцю.. В суд сторони не з'явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримує, а представник відповідача- Чорнорудської сільської ради Ружинського району проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер [INFO]. в с.Чорнорудка Ружинського району Житомирської області, що вбачається з свідоцтва про смерть(а.с.29). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 2 Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. З спадкової справи №260/2013, заведеної 21.10.2013 року Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлого [INFO]. [PERSON], вбачається, що позивачка є єдиним спадкоємцем по заповіту всього майна вказаної особи та у встановлений законом строк прийняла його спадщину(а.с.26-36). На підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА №9135676 та серії ЯА № 9135677, виданих 18.07.2005р. Ружинським відділом земельних ресурсів на підставі рішення 21 сесії 4 скликання Чорнорудської сільської ради Ружинського району Житомирської області, судом встановлено, що до спадкового майна [PERSON] входять дві земельні ділянки, розташовані по [ADDRESS] та призначені: для обслуговування житлового будинку -розміром 0.25 га, та для ведення особистого селянського господарства - розміром 0.2848 га (а.с.37,38). Проте, як вбачається з повідомлення Ружинської державної нотаріальної контори в Житомирські області від 18.03.2014р. №421/02-14, державним нотаріусом позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину з підстав відсутності витягів з Державного земельного кадастру(а.с.13). Відділом Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області позивачці відмовлено у видачі вказаного витягу з Державного земельного кадастру в зв'язку з допущеною помилкою в кадастрових номерах земельних ділянок, належних [PERSON].(а.с.10). На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивачки на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з її вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачки є відсутність витягів з Державного земельного кадастру на успадковані нею земельні ділянки. Судом встановлено, що у вказаних Державних актах зазначено кадастрові номери земельних ділянок, належних [PERSON], а саме:1825286800:10:003:0050 та 1825286800:10:003:0051. В той же час, як вбачається з вищевказаного повідомлення, наданого відділом Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області 06.03.2014р., на підставі вищевказаних Державних актів на право власності на земельну ділянку за [PERSON] зареєстровано право власності на вищевказані земельні ділянки за кадастровими номерами: 1825286801:10:003:0050 та 1825286801:10:003:0051(а.с.10). З врахуванням викладеного, суд приходить до впевненості, що в Державних актах на право власності на земельні ділянки, виданих на ім1я спадкодавця [PERSON], допущено помилки, а саме: невірно вказані кадастрові номера земельних ділянок. Внести зміни щодо виправлення вказаних помилок в оригінали правовстановлюючого документу після смерті спадкодавця неможливо. А тому усунення порушень прав позивачки можливо лише в судовому порядку шляхом визнання частково недійсним виданих спадкодавцю Державних актів на право власності на земельну ділянку. При вирішенні позовної вимоги щодо визнання за позивачкою права на вказані земельні ділянки в порядку спадкування суд враховує те, що відповідно до рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 10.10.2014р. було визнано недійсним рішення 21 сесії 4 скликання Чорнорудської сільської ради від 20.12.2004р. та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №135676, виданий 18.07.2005р. на ім'я [PERSON] в частині розміру земельної ділянки та визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на 718 земельної ділянки, площею 0.25 га в [ADDRESS], призначеній для обслуговування житлового будинку. Вказане рішення набрало законної сили, а тому, з врахуванням зазначеного, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права на вказану в зазначеному рішенні земельну ділянку підлягають частковому задоволенню - в розмірі 1118 частки цієї земельної ділянки. 3

Outcome: partial