Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], третя особа; [PERSON], про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: будинком №13, розташованим по вул. Короленка в м. Олександрії Кіровоградської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до рішення суду їй на праві власності належить 2/3 частини зазначеного будинку. Крім неї в її частині будинку зареєстрований її син [PERSON], який без поважних причин не проживає за місцем реєстрації з 2007 року. 17 липня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 16 серпня 2018 року (а. с. 23). 16 серпня 2018 року судове засідання відкладено за клопотанням позивача з метою виклику свідків (а. с. 31 32). 16 серпня 2018 року відповідач та третя особа, належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, не з'явилися (а. с. 21, 22, 37, 38). Оскільки, відповідач в судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив не подав та позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Третя особа також пояснень щодо позову не надала. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, з підстав зазначених в позові. Додатково пояснила, що звернулась до суду з позовом про визнання сина [PERSON] таким, що втратив право користування будинком, оскільки останній понад 10 років там не проживає. Даний будинок належав їй та її колишньому чоловіку [PERSON] (третя особа). Після розірвання шлюбу вони на підставі рішення суду розділили будинок, їй 2/3 будинку, так як з нею проживали троє дітей, а йому 1/3 будинку. Будинок має два окремих входи та дві домові книги. Третя особа тривалий час не проживає у зазначеному будинку, місце його знаходження їй невідоме. Відповідач також більше 10 років не проживає, тривалий час їздив по заробітках, жив у Криму, потім у м. Києві, на даний час навіть не знає де він проживає. Вона з сином майже не спілкується, отримує лише «СМС привітання» на день народження. Коли востаннє він приїздив, то висловлювався, що в м. Олександрії нема чого робити. Перешкод для проживання сина в зазначеному будинку не чинила. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає по-сусідству з позивачем, відповідача та третьою особу знає, проте зазначила, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час не проживають. Відповідач більше 15 років не проживає у будинку позивача, місце його проживання не відоме. Позивач не чинила перешкод для проживання відповідача у будинку. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає поряд з позивачем і добре знає всю її сімю, зокрема відповідача та третю особу. Стверджує, що відповідач близько 15 років не проживає в будинку позивача. Поїхав на заробітки і з того часу жодного разу його не бачила. Позивач не чинила перешкод для проживання відповідача у будинку. Заслухавши вступне слово позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Позивач є власником 2/3 частини будинку №13 по вул. Короленка в м. Олександрії Кіровоградської області, що підтверджується рішенням Народного суду м. Олександрії Кіровоградської області від 27 листопада 1990 року. Відповідно до зазначеного рішення за позивачем визнано право власності на 2/3 частини будинку, а за третьою особою -- 1/3, зобов'язано сторони провести відповідні ремонтні роботи щодо переобладнання будинку (а. с. 15 -- 16). В зазначеному будинку, на належній позивачу 2/3 частині будинку, як член сімї позивача, зареєстрований її син [PERSON], [INFO] (а. с. 7). Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16. Відповідно до акту Квартального комітету №41 Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 17 червня 2018 року, складеного за участю свідків встановлено, що відповідач не проживає в зазначеному будинку з 2007 року та його особисті речі в будинку відсутні (а. с. 9). Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні також підтвердили факт не проживання відповідача у зазначеному будинку з 2007 року. Статтею 405\~ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи відсутність\~відповідача за\~місцем реєстрації\~понад один\~рік,\~без поважних\~причин та\~відсутність іншої\~домовленості між\~власником житлового\~приміщення та\~відповідачем,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~підлягає задоволенню,\~а відповідач\~визнанню таким,\~що втратив право користування житлом житловим будинком №13, розташованим по вул. Короленка в м. Олександрії Кіровоградської області. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягала. На підставі ст. ст. 16, 319, 321, 405 ЦК України та

Outcome: approved