Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов мотивований тим, що 21.12.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №4114. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від обовязку утримання дитини, не надає жодної допомоги. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, що і стало підставою звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів. В судовому засідання представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково, погодившись сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від заробітку. Згідно з його запереченнями позивач безпідставно стверджує про те, що він нерегулярно надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. Заявлені в позовній заяві вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1500 грн. відповідач не визнає, оскільки не має матеріальної можливості сплачувати таку суму. Відповідно до довідки, витребуваної судом з Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області розмір доходу [PERSON] за 2015 рік становив 84730 грн., а за період з 01.01.2016 р. по 31.03.2016 р. 10630 грн. Окрім того, щомісячно відповідач сплачує орендну плату за земельну ділянку у розмірі 1400 грн. Заслухавши пояснення представника позивача і відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 21.12.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №4114. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач нерегулярно надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Положеннями ч. 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В своїх запереченнях [PERSON] просив суд стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), мотивуючи це скрутним матеріальним становищем. При цьому за клопотанням представника позивача судом витребувано довідку з Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області про розмір валових доходів [PERSON], який за 2015 рік становив 84730 грн., а за період з 01.01.2016 р. по 31.03.2016 р. 10630 грн. Про постійну стабільну роботу відповідача в майстерні шиномонтажу стверджувала у своїх поясненнях і представник позивача. Тобто, за наявності постійного місця роботи та стабільного доходу позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Враховуючи матеріальне становище відповідача, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.03.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial