Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 20 000 грн.00 коп. боргу по розписці, 189 грн. 04 коп. - 3% річних та 120 грн 16 коп - інфляційне збільшення суми боргу. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.05.2013 року надала під розписку відповідачу 20 000 грн, які він зобов'язався повернути не пізніше 20.08.2013 року. В порушення своїх зобов'язань, відповідач у вищезазначений строк кошти не повернув. У зв'язку з чим позивачем направлено письмову вимогу про повернення коштів до 30.10.2013 року, однак станом на 13.12.2013 року відповідач кошти не повернув. Посилаючись на ст. 625 ЦК України, просить стягнути борг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, а загалом 20 309,20 грн. У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними в матеріалах справи доказами. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого зв'язку. Розписка підписана відповідачем (позичальником), є документом, що стверджує про вчинення правочину між позивачем та відповідачем. Як встановлено в судовому засіданні, 22.05.2013 року відповідач взяв в борг у позивача 20 000 грн строком до 20 серпня. Вказана обставини підтверджується наданою суду розпискою (а.с.19). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві отриману за договором позики таку ж суму грошових коштів у порядку та строки, що встановлені зазначеним договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] до цього часу взяті в борг грошові кошти не повернув. Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вимоги позивача про стягнення 3% річних від простроченої суми, суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення суд вважає обґрунтованими, оскільки відповідач взяв на себе зобов'язання повернути грошові кошти у встановлений термін, при цьому обов'язку свого не виконав, прострочив виконання зобов'язання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законодавством, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Суд приймає як належні докази наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором позики, що наведені в позовній заяві і погоджується з ним, а відтак приходить до висновку про стягнення з відповідача 20 000 грн суми боргу за договором позики, 189,04 грн - 3% річних від простроченої суми за період з 20.08-13.12.2013 року та 120,16 грн - інфляційне збільшення суми боргу, а всього 20 309,20 грн. За правилами ст.88 ЦПК України про розподіл судових витрат, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved