Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи його тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.03.2013 р. розірвано. Від шлюбу мають неповнолітні дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Діти та відповідач за станом здоров'я здорові. Після розірвання шлюбу відповідач матеріально допомагає їй утримувати дітей, але цю допомогу надає нерегулярно та тих коштів, що він надає не завжди вистачає для нормального проживання та харчування дітей. Позивачка на даний час не працює і їй самій важко утримувати дітей. Відповідач матеріально забезпечений, він працює в СМП 392 м. Вінниці, щомісячно отримує заробітну плату, інших утриманців у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. А тому вважає, що відповідач має можливість та зобов'язаний утримувати двох дітей до досягнення ними повноліття. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просить його задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей саме в розмірі 1/2 частини його доходу, оскільки відповідач має постійну роботу, хороших заробіток, а тому має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі. Додатково пояснила, що стан здоров'я дітей добрий, власності діти не мають. Вона сама офіційно не працює, ніколи не працювала, закінчила курси манік»юру, однак постійних клієнтів не має. Діти ходять у садочок, вона живе за рахунок тих коштів, які надає відповідач та допомоги при народження молодшої дитини, яку їй ще виплачують. Дійсно відмовилась від отримання грошей у відповідача, так як не хоче із ним бачитись, вирішила звернутись до суду із позовом. При визначенні розміру аліментів виходила із потреб дітей, заперечила наявність у відповідача утриманців, так як його мати окрім пенсії ще працює. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дітей, але в розмірі 1/3 частини доходів. Додатково пояснив, що в даний час він проживає у своїх батьків, які є непрацездатними, оскільки батько [PERSON] пенсіонер, а мати [PERSON] є інвалідом 3-ї групи за станом здоров'я, однак мати дійсно ще працює прибиральницею. Він ніколи не відмовлявся утримувати своїх дітей і буде це робити постійно і надалі. Однак ціни на продукти харчування та одяг в останній час збільшились, а заробітна плата залишилась на тому ж рівні. Через це йому буде важко утримувати себе, своїх батьків та сплачувати аліменти в розмірі який просить позивачка. Також надав з цього приводу письмові заперечення. (а.с. 17) Крім того, зазначив, що стан його здоров'я добрий, власності він не має, має намір влаштувати життя та створити сім»ю. Власного житла не має. Надавав позивачці посильну допомогу у розмірі 1500-2000грн. щомісяця, а потім запропонував укласти відповідну угоду, на що позивачка відмовилась, а звернулась із позовом до суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.03.2013 р. розірвано. (а.с.4). Сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а.с. 5, 6) З довідки КП «Жмеринкакомунсервіс» № 1137 від 21.05.2014 р. вбачається, що неповнолітній [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом із позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні. (а.с.7) Відповідач [PERSON] працює електромонтером-лінійником з монтажу повітряних ліній ВП БМП№392 ДТГО «Південно - західна залізниця» (м. Вінниця, пров. Привокзальний, 10) та отримує заробітну плату, розмір якої за період з червня 2013 р. по травень 2014 р. склав 84834,44 грн. без проведення відповідних відрахувань, а окремо на травень 2014 р. відповідачу було нараховано заробітну плату в розмірі 4776,36 грн. без відповідних відрахувань (а.с. 20) Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Встановленим в суді фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2 ст. 183 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на користь позивачки в інтересах дитини в частці від доходу відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову, враховуючи вимоги ст.ст. 182, 183, 191 СК України та виходячи з обставин справи. При визначенні розміру аліментів судом враховано, що стан здоров'я дітей добрий, мати є працездатною, не працює. Стан здоров'я платника аліментів добрий, сторони власним житлом не забезпечені, інших неповнолітніх дітей на утриманні не мають. Судом враховано те, що відповідач має постійне місце роботи та стабільний заробіток, є працездатною людиною, матеріально допомагає батькам, його матеріальний стан надає можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку, про що він визнав у судовому засіданні. Судом також беруться до уваги встановлені обставини про те, що відповідач працював та працює офіційно на час розгляду справи та має намір працювати офіційно надалі, а тому вважає його дохід стабільним та регулярним у вигляді отримуваної ним заробітної плати, що зафіксована у довідці про дохід. Також при визначені розміру аліментів суд враховує і те, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Однак суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки та в якості доказів цьому надані ним копії їх пенсійних посвідчень (а.с. 18), оскільки відповідачем не доведено та не надано доказів того, що батьки не отримують пенсії або іншої соціальної допомоги, перебувають на його утриманні, а навпаки визнано, що мати отримує пенсію та ще працює. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей, аліменти в розмірі 1/3 частки від доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - з 21.05.2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, так як позивачкою не доведено ті обставини, на які вона посилається як на підставу своєї вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/2 частки доходів відповідача. Суд прийшов до переконання, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частки від свого доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Даний розмір аліментів є справедливим, обґрунтованим, достатнім та законним. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментного платежу за 1 місяць. Відповідно до ст. ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial