Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2010 року, мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Однак протягом останніх років відносини з чоловіком стали псуватись, чоловік перестав дбати про матеріальне благополуччя сімї, став зловживати алкогольними напоями, на ґрунті чого між ними стали виникати суперечки, свідками яких стають діти, що негативно пливає на їх психологічний розвиток. З урахуванням наведеного просить шлюб розірвати, оскільки його збереження суперечить її інтересам та інтересам дітей. [PERSON] в судовому засіданні 31.07.2017 року підтримала позовні вимоги в повному обємі та дала пояснення згідно заяви, вказуючи, що вони з чоловіком проживають окремо та не підтримують подружніх відносин, відповідач змінити свою поведінку не бажає, а тому наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 31.07.2017 року позов не визнав, заявив клопотання про надання строку для примирення з метою зберегти шлюб. Згідно ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 31.07.2017 року сторонам у справі було надано строк для примирення тривалістю три місяці. В судовому засіданні 01.11.2017 року позивач пояснила, що відповідач свою поведінку на краще не змінив, а тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання 01.11.2017 року не зявився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, що вбачається із повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, яким особі було надіслано судову повістку. Відповідно до положень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серія І-ГЮ № 062181 від 19.11.2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 19 листопада 2010 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] ( свідоцтва про народження серія І-ГЮ №173089, серія І-ГЮ №190584). Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом, встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, позивач після завершення наданого судом строку для примирення наполягає на розірванні шлюбу, відповідач наміру до збереження шлюбу більше не висловив, в звязку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved