Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та, уточнивши позовні вимоги, просить ухвалити рішення яким зняти арешт та заборону відчуження, накладений постановою №В-12/466 від 08 липня 2010 року та постановою Першого Київського ВДВС ОМУЮ №34939613 від 24 жовтня 2012 року, постановою В-3/2222/35071283 від 14 грудня 2012 року про арешт всього нерухомого майна [PERSON]. При цьому позивачка посилається на те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 липня 2012 року за нею було визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Зазначене рішення було зареєстровано у реєстрі прав власності на нерухоме майно у КП «ОМБТІ та РОН». На теперішній час позивачці стало відомо, що Першим Київським ВДВС ОМУЮ винесено постанову №В-12/466 від 08 липня 2010 року про арешт всього нерухомого майна боржника на підставі виконавчих листів №2-2-1732/10, 2-1731/10. Крім того, 24 жовтня 2012 року державним виконавцем вдруге було винесено постанову №34939613 про арешт всього нерухомого майна боржника [PERSON] на підставі виконавчого листа №2-2-1732/10, яке у 2010 році вже було арештовано. Також, 14 грудня 2012 року, на підставі другого виконавчого листа, постановою Першого Київського ВДВС ОМУЮ В-3/2222/35071283 теж було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON]. Позивачка зазначила, що в момент накладення арешту вона теж була співвласником нерухомого майна, що було придбано у шлюбі і накладення арешту на вищезазначене майно обмежує її права на розпорядження цим майном, у зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка у судове засідання не з'явилась, повідомлялась, представник позивачки - адвокат [PERSON] надала до суду заяву, якою уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просить розглядати за їх відсутності. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, повідомлялась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, зазначивши, що проти задоволення позову не заперечує, оскільки між нею та [PERSON] укладена мирова угода в органах виконавчої служби. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, в зв'язку з чим, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 08 липня 2010 року Першим Київським ВДВС ОМУЮ, при примусовому виконанні виконавчих листів №2-2-1732/10 та 2-1731/10, було винесено постанову №В-12/466 про арешт всього нерухомого майна [PERSON]. 24 жовтня 2012 року державним виконавцем року Першого Київського ВДВС ОМУЮ [PERSON], при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1732/10 вдруге було винесено постанову №34939613 про арешт всього нерухомого майна боржника [PERSON]. Також, 14 грудня 2012 року, при примусовому виконанні виконавчого листа №1512/6234/2012, виданого 26 жовтня 2012 року, постановою Першого Київського ВДВС ОМУЮ В-3/2222/35071283 теж було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 липня 2012 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, встановлення факту окремого проживання та поділу майна, зокрема, було встановлено факт про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 травня 2008 року по 26 лютого 2011 року, встановлено факт про те, що [PERSON] та [PERSON], знаходячись в зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2011 року проживають окремо з 23 лютого 2012 року та визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Зазначене рішення набрало законної сили 14 серпня 2012 року. Тобто, в момент накладення арешту на все майно [PERSON] позивачка була співвласником нерухомого майна, що було придбано у шлюбі. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При таких обставинах, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved