Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові позивачка вказує, що з 14.06.2003 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецьк, актовий запис № 151. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час сімейні відносини між ними припинено. Відповідно до довідки № 2323000019 від 17.10.2014 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів антитерористичної операції позивач [PERSON] разом зі своїми малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] переїхала до села Матвіївка, Вільнянського району, Запорізької області, та стала на облік, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на повному її забезпеченні. На утримання дітей відповідач матеріальну допомогу не надає. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з грудня 2014 року щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] був повідомлений телефонограмою про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, проте в телефонному режимі повідомив про визнання позову в повному обсязі. Суд, заслухавши позивача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Позивач [PERSON] разом зі своїми малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] переїхала до села Матвіївка, Вільнянського району, Запорізької області, та стала на облік, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України, що підтверджується довідкою № 2323000019 від 17.10.2014 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів антитерористичної операції (арк. с. 4). Судом встановлено, що сторони з 14.06.2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецьк, актовий запис № 151 (арк. с. 7). Від шлюбу вони мають малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (арк. с. 5-6), які проживають разом з позивачем та знаходяться на повному її забезпеченні. На утримання дітей відповідач матеріальну допомогу не надає. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Як встановлено в судовому засіданні, батько дітей матеріальну допомогу на їх утримання не надає, але відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 СК України має обов'язок брати участь у їх утриманні та вихованні до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дітей. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст. 180, 183 СК України, враховуючи те, що діти проживають з матір'ю, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на їх утримання у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду, а саме з 09.02.2015 р. до досягнення старшою дитиною повноліття, після чого в позивача виникає право на стягнення аліментів на молодшу дитину окремо, але в меншому розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: partial