Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивований тим, що 14.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №2374. Від спільного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матірю позивачем по справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З січня 2018 року відповідач не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини, що стало підставою звернення [PERSON] до суду з позовом. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав відзив, в якому визнав позовні вимоги частково, погодившись сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1100 грн. щомісячно або мінімальний гарантований розмір аліментів, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 14.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис №2374. Від спільного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матірю позивачем по справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З січня 2018 року відповідач не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є обовязком батьків. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Законодавче визначення рівного обов'язку відносно кожного з батьків передбачає і добросовісне його виконання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судом при вирішенні позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 р. N 2475-VIII було внесено, зокрема, зміни до ст. 182 Сімейного кодексу України. Встановлено, що: мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів; суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. В законодавстві запроваджено такі поняття як «мінімальний\~гарантований\~розмір аліментів» та «мінімальний\~рекомендований розмір аліментів». Який з них має сплачувати платник,\~вирішує суд. Як зазначено у відзиві на позовну заяву, [PERSON] не має можливості сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 3000 грн., як про це просить позивач. Твердження [PERSON] про те, відповідач отримує дохід, має нерухоме майно та транспортний засіб не підтверджені жодними доказами. \~ \~ \~ \~Згідно з довідкою №4087 від 03.04.2019 року в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та отриманих податків відсутня інформація про доходи [PERSON] з І кварталу по VI квартал 2018 року. Проаналізувавши пояснення позивача та її представника, дослідивши відзив відповідача та письмові докази в справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та платоспроможність [PERSON] сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісячно. Такий розмір аліментів відповідає мінімальному рекомендованому розміру аліментів для дитини. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Оскільки згідно із ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, такий вид судових витрат підлягає стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial