Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.06.2016 року померла її бабуся [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, до складу якого увійшли: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в с. Дерно по вул. Шевченка, 47, Ківерцівського району Волинської області та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1,94 га, кадастровий номер 0721882000:06:000:0997, яка розташована на території Дернівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області. Спадкоємцем за заповітом майна померлої був [PERSON], який не проживав спільно зі спадкодавцем та не прийняв спадщини у визначений законом строк, що стверджується відсутністю заведеної спадкової справи в органах нотаріату. Інші спадкоємці, зокрема [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини в її користь, про що написали відповідні заяви. Крім того, вказує, що у спадковому будинку вона проживала та була зареєстрована спільно зі спадкодавцем з 05.07.2010 року до дня її смерті, і проживає зі своєю сімєю на даний час. Разом з спадкодавцем вони вели спільне господарство, а також вона доглядала та забезпечувала лікування [PERSON] З метою оформлення своїх спадкових прав вона звернула до Ківерцівської нотаріальної контори, однак їй було розяснено, що факт проживання спадкоємців однією сімєю зі спадкодавцем підтверджується лише рішенням суду, яке набрало законної сили. Відтак, просять суд встановити факт, що породжує юридичні наслідки, а саме те, що вона проживала із спадкодавцем [PERSON], яка померла 11.06.3026 року, однією сімєю з 05.07.2010 року по 11.06.2016 року та визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Дерно по вул. Шевченка, 47, Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті, [PERSON], та право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,94 га, яка розташована на території Дернівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у її відсутності /а.с. 72/. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 188801, виданого виконавчим комітетом Дернівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області 13.06.2016 року, актовий запис № 30, [PERSON] померла 13.06.2016 року /а.с. 9/. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого увійшли: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в с. Дерно по вул. Шевченка, 47, Ківерцівського району Волинської області та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1,94 га, кадастровий номер 0721882000:06:000:0997, яка розташована на території Дернівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області. Належність вищевказаного нерухомого майна померлій [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги №4 за 2016 рік Дернівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок №258 від 06.10.1988 року та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №067764 від 23.01.2008 року /а.с. 10-12/. Як вбачається із заповітного розпорядження [PERSON] від 07.02.2014 року, остання заповіла все належне їй на момент смерті майно [PERSON], однак, згідно спадкової справи №396/2016, останній не проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] та не прийняв спадщини у визначений законом строк. Разом з тим, інші спадкоємці, зокрема сестра спадкодавця [PERSON], яка згідно ч. 1 ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем за законом другої черги, та племінниці спадкодавця [PERSON] та [PERSON], які згідно ч. 1 ст. 1263 є спадкоємцями за законом третьої черги, в межах шестимісячного строку після відкриття спадщини, відмовилися від прийняття спадщини в користь позивача [PERSON] /а.с. 17-19/. Згідно ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Факт проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] не менш як пять років до часу відкриття спадщини підтверджується довідками Дернівської сільської ради Ківецівського району Волинської області, зокрема довідкою для прийняття спадщини №2130 від 12.12.2016 року, довідкою про склад сімї №1791 від 18.10.2016 року та довідкою №2199 від 22.12.2016 року, згідно яких [PERSON], як спадкоємець прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом спільного проживання зі спадкодавцем зі 05.07.2010 року до дня її смерті, а також вела спільне господарство, доглядала та забезпечувала лікування [PERSON] /а.с.13-16/. Відповідно до п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В силу ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що при звернені позивача [PERSON] до Ківерцівської державної нотаріальної контори останній було розяснено, що відповідно до пп. 4 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5, пп.6 п. 1 розділу ІІ частини ІІІ Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій повязаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину, схвалених при Міністерстві юстиції України від 29.01.2009 року, факт проживання спадкоємців однією сімєю зі спадкодавцем підтверджується лише рішенням суду, яке набрало законної сили /а.с.20/. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому засіданні можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.02.2017 року заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю було залишено без розгляду на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК України, оскільки під час розгляду справи вбачається спір про право. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. З матеріалів справи вбачається, що право на спадкування [PERSON] майна, після смерті [PERSON] не визнається відповідачем [PERSON], оскільки останній вважає що має право на спадщину за заповітом, однак, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON], на підставі ч. 1 ст. 1272 ЦК України, протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не було подано заяву про прийняття спадщини, тому він вважається таким, що не прийняв спадщину та втратив своє право на неї. Відтак, з огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення у відповідності до заявлених вимог. На підставі ст.ст. 328, 368, 392, 1216, 1218, 1222, 1223, 1258, 1259, 1261, 1263 ЦК України,

Outcome: approved