Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування заяви зазначила, що 10 червня 2017 року помер в смт Новодонецьке міста Добропілля Донецької області помер її чоловік [PERSON], [INFO]. Вони перебували з ним у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 25 березня 1994 року. Подружжя мешкало разом в селищі Новодонецьке, по вул. Куйбишева (нині Мальовнича), 4/3. Але місце проживання у чоловіка зареєстроване було за іншою адресою: смт Новодонецьке, вул. Чапаєва (нині Сонячна), 1/25. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді трикімнатної квартири за вказаною адресою та 1/4 частка квартири, в якій вони разом проживали. Позивач після смерті її чоловіка є спадкоємцем першої черги за законом, а також такими є їхні діти залучені у справі як треті особи. 31 серпня 2018 року вона звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але постановою від 06.09.2018р. їй було відмовлено через пропуск 6-місячного строку для прийняття спадщини. За оформленням спадщини ніхто, окрім неї, не звертався. Не подавала таку заяву, бо вважала, що фактично прийняла спадщину, оскільки на час її відкриття постійно проживала разом із спадкодавцем, з яким вели спільне господарство, мали спільний бюджет та побут, що підтверджує доказами. До того ж, [PERSON] постійно доглядала чоловіка, якому з 12.04.2016 року оформлено І-шу групу інвалідності і він завжди потребував стороннього догляду. Смерть чоловіка також констатована за адресою, де вони разом мешкали. Доказом того, що вона вступила у спадщину, наводить той факт, що вона регулярно сплачувала комунальні послуги за квартирою, власником якої був її колишній чоловік і в якій був прописаний. Просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Інших причин пропуску строку для прийняття спадщини, окрім зазначених в позові, [PERSON] суду не навела. Треті особи в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату і час судового розгляду. Надали суду заяви, в яких погодились із заявленими їхньою матір'ю [PERSON] позовними вимогами. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судове засідання теж не з'явився. Подали заяву про проведення розгляду справи 11 січня 2019 року в їх відсутність, просили винести рішення на розсуд суду. Вивчивши позовну заяву та надані сторонами докази в їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, позицію її представника, третіх осіб, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 25 березня 1994 року позивач та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, що підтверджено відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбу в них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], які залучені і виступають у справі в якості третіх осіб. 10 червня 2017 року чоловік позивача [PERSON] помер у смт.Новодонецьке міста Добропілля Донецької області, про що видане відповідне свідоцтво. Ще при житті померлий отримав у спадщину після свого батька трикімнатну квартиру №25 в житловому будинку №1 по вулиці Чапаєва в селищі Новодонецьке міста Добропілля, що вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом. 1/4 частка квартири також йому належала згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.11.2002р., копія якого міститься в матеріалах справи. Отже, після смерті [PERSON], чоловіка заявниці, залишилось спадкове майно. Після його смерті, 31 серпня 2018 року, тобто більш як через рік після його смерті, дружина звернулась до нотаріуса із заявою, в якій виявила бажання прийняти спадщину та оформити відповідні документи на спадкове майно, належне при житті колишньому чоловікові. Проте нотаріус відмовив позивачці постановою від 06.09.2018р. у видачі такого свідоцтва у звязку з порушенням шестимісячного строку подачі заяви про прийняття спадщини з дня відкриття такої спадщини і у звязку з фактично різною реєстрацією місця проживання подружжя [PERSON] на момент смерті спадкодавця. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч. 1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за Законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й Закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття такої спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом ч.3 ст.1272 ЦК України, та розясненнями, що містяться в абзаці 6 п.24 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Зважаючи на судову практику ВСУ, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Такими причинами позивач називає те, що вона вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину, бо на час її відкриття фактично проживала разом із спадкодавцем і про це надала суду належні та достатні докази. Тобто в даному випадку має місце небізнаність позивача щодо порядку спадкування. Це єдина причина неподання такої заяви. Отже, суд вбачає, що ані обєктивних, ані непереборних, ані істотних труднощів чи перешкод для звернення до нотаріусу для прийняття спадщини особисто у [PERSON] не існувало. Тривалої хвороби, перебування спадкоємця за межами України або інших непереборних обставин, які б унеможливлювали звернутись позивачці до нотаріуса, не було. При цьому позивач із заявою про прийняття спадщини не звернулась вчасно із-за юридичної необізнаності, що не є поважною причиною пропуску цього строку. В силу ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести наявність обставин та подати в їх обґрунтування належні та допустимі докази. Доказів існування об'єктивних, непереборних або істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивачем в судове засідання не предявлено. У звязку з викладеним, в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed