Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в грудні 2013 року до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами у справі зареєстровано шлюб згідно актового запису №139 від 12 березня 1993 року, зробленого відділом реєстрації актів громадського стану виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області. У зв'язку з тим, що сімейне життя між позивачкою та відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди та життєві інтереси, фактично спільно шлюбних стосунків не підтримують, майнових претензій один до одного не мають, [PERSON] просить розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, позов підтримала в повному обсязі, наполягала на його задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали, вивчивши обставини справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони одружені з 12 березня 1993 року згідно актового запису № 139, зробленого відділом реєстрації актів громадського стану виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області (арк. справи 29). Шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують і відновлювати не мають наміру. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а [PERSON] не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Враховуючи наведене суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Примирення між ними неможливе. Сторонами не заявлено про наявність майнового спору між ними. За таких обставин суд, оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що підстави, на які посилається позивачка, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, позов підлягає задоволенню. Суд не вирішує питання щодо повернення позивачці суми судового збору, сплаченого за подачу позову про розірвання шлюбу, оскільки такі вимоги не заявлялись. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене та

Outcome: approved