Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу подачі позову до суду і до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що відповідач є батьком її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач участі у вихованні та утриманні сина не бере, у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, зазначених в ньому. Не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подав. Про час та дату розгляду повідомлений шляхом розміщення оголошення про слухання справи на офіційному веб-сайті Судової влади України . Ухвалою суду від 29.12.2020 р. постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що сторони деякий час проживали разом як чоловік та дружина в громадянському шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 23 лютого 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с.6). Згідно довідки виданої Дерганівською сільською радою Ружинського району Житомирської області за № 276 від 10.07.2020 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні матері [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач та відповідач є працездатними особами, тому мають рівні можливості щодо належного матеріального забезпечення спільних дітей. Отже, суд дійшов висновку, що за обставин, які склалися, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню. Зважаючи на те, що обов`язок утримувати малолітню дитину до її повноліття є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, а також, враховуючи встановлений розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та з урахуванням заявлених позовних вимог, заперечень збоку відповідача, щодо даного позову,, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу подачі позову до суду і до досягнення сином повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, то судовий збір в сумі 840,80 грн. стягується з відповідача в дохід держави Враховуючи наведене та

Outcome: approved