Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулась\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~своє утримання,\~щомісячно в\~розмірі 3000\~(три\~тисячі)\~гривень 00\~коп..\~Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що вона\~єінвалідом І-ої групи, пенсіонером, має вади здоров`я, хворе серце, у 2016 році перенесла операцію по видаленню субдуральної гематоми, у неї порушено функцію тазових органів, вона має хронічне захворювання, гіпертонічну хворобу ІІІ ст., у зв`язку з чим потребує стороннього догляду та потребує матеріальної допомоги. Також позивач вказує, що інших джерел доходів крім пенсії у неї немає, тому її матеріальне становище є вкрай тяжким. Позивачка постійно приймає ліки, пенсію яку вона отримує в розмірі - 2224,85 грн. не вистачає на придбання ліків, лікування, оскільки більша частина витрачається на придбання продуктів, сплату за опалення, тощо. Позивач зазначає, що відповідачка, [PERSON] має матеріальну можливість надавати їй допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп. щомісячно. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24.12.2019 року провадження у справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11.02.2020 року до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору сина позивачки [PERSON] . Представник позивачки, адвокат Тищенко С.Ю. надав заяву, якою підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON] повідомлялась належним чином про відкриття провадження у справі та дати проведення судових засідань, відзив на позов не подавала. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Згідно ст. 280 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи у відсутності учасників судового розгляду. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що [PERSON] , є інвалідом І-ої групи, пенсіонером за віком, тобто є непрацездатною особою, пенсія [PERSON] з лютого 2019 року по липень 2019 року складала - 2224, 85 грн. на місяць, що підтверджується копією довідки про доходи № [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Позивачка має доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Позивачка має хронічні захворювання, перебуває на обліку в КНП «ЦПМСП №5», потребує лікування та витрачає кошти на лікування, що підтверджується копією виписки із медичної карти від 18.09.2019 року та копіями чеків, квитанцій . Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] під час надання пояснень, повідомив суд, що він проживає разом з позивачкою, доглядає за нею, надає підтримку та необхідну допомогу, але пенсії, яку отримує позивач недостатньо для придбання ліків, лікування, він зі свого боку добровільно допомагає своїй матері та купує продукти харчування, ліки. Відповідачка взагалі не надає належної підтримки своїй матері. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним. Слід зазначити, що право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, що є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Потреба в матеріальній допомозі має визначитися від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», встановлено те, що в 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2020 року складає - 2102 гривні, а для осіб, які втратили працездатність становить - 1638 гривень. Так, з точки зору закону необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. \~ \~ \~ \~ До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, позивачку слід визнавати такою, що потребує матеріальної допомоги. При цьому слід враховувати, що держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Як встановлено вище, позивач отримує пенсію в розмірі 2224,85 грн., але витрачає на придбання ліків більшу її частини, що підтверджується відповідними чеками та квитанціями, а тому залишок пенсії не перевищує прожитковий мінімум для непрацездатних осіб. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно п. 1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З цих підстав,

Outcome: approved