Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 03 вересня 2009 року, уклала шлюб з [PERSON] який був зареєстрований відділом РАЦСу міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 456. Від данного шлюбу 20.09.2011 року в них народилась дочка [PERSON]. З початку їхнє подружнє життя було добре, вони планували спільне майбутнє. Дрібні непорозуміння та конфлікти вони намагалися владнати, йшли на поступки один одному, але з часом поведінка чоловіка щодо неї погіршувалася, це вона відчула у його ставленні до неї. На підставі того, в останній час сімейного життя, стосунки між ними різко погіршилися, виникали сварки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімейне життя. [PERSON] не підтримував нормальну атмосферу в сім»ї, не піклувався про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, чим створив неможливі умови для проживання однією сім»єю. Протягом року, вони не ведуть спільного господарства та не проживають разом, така поведінка чоловіка, призвела до числених нервових зривів, постійних головних болів, душевного дискомфорту, переживання, страждання і ускладнення особистого життя. Вона втратила почуття любові та поваги до нього, спільне життя стало неможливим, а тому переконана, що їхній шлюб існує формально і немає змісту його зберігати. Позивач [PERSON]»яна Іванівна в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не повідомивши причин неявки, хоч був своєчасно та належним чином, повідомленим про час та місце судового засідання, рекомендованою коресподенцією. Отже виходячи з вищенаведеного, суд вважає цю особу повідомленою про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. З свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-СГ № 117890, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького МРУЮ Львівської області, вбачається, що 03.09.2009 року [PERSON] та [PERSON]»яна Іванівна уклали шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Захарія». (а.с. 5) Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сторони не мають бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved