Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилась спадщина - житловий будинок в с.Радижево Володимирецького району. Вказану спадщину вона та діти прийняли як спадкоємці за законом, однак спадкові права вона оформити не змогла через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. В даний час у оформленні спадщини в органах державного нотаріату їй відмовлено. Просить визнати за нею та за дітьми право власності на спадщину у відповідних частках, оскільки підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надала пояснення в межах позову, вказувала, що вона та діти є спадкоємцями після смерті [PERSON], відповідач по справі спадщину не приймав, інших спадкоємців немає. Відповідач [PERSON] визнав позов, пояснив, що він спадщини після смерті сина не приймав, відмовляється від своїх прав в користь невістки та онуків. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши інші докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до ст.1218 ЦК України входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю. Судом встановлено, що за життя [PERSON] фактично належав житловий будинок з надвірними господарськими спорудами [ADDRESS], що підтверджується довідкою Володимирецької селищної ради №18 від 13.01.2014 року про виділення [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку за вказаною адресою, технічним паспортом будівлі. Згідно запису у погосподарській книзі №5 за 2011-2015 рр. житловий будинок [ADDRESS], особовий рахунок [NUMBER] значиться за [PERSON]. У відповідності до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок збудований в 1978 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним, [PERSON] набув право власності на житловий будинок [ADDRESS], хоча і не здійснив його державної реєстрації. В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за [PERSON] є неможливою, оскільки його цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено ст.ст.25, 346 ЦК України. З цих підстав позивачу [PERSON] було відмовлено у реєстрації права власності за покійним чоловіком та у оформленні спадщини після його смерті. Судом також встановлено, що спадкування майна [PERSON] здійснюється за законом, оскільки заповіт покійним не складався. Враховуючи, що житловий будинок набуто у власність до укладення шлюбу між позивачем та [PERSON], він не є спільною сумісною власністю подружжя, а входить до складу спадщини. Та обставина, що позивач та її малолітні по справі є спадкоємцями майна [PERSON] 1-ої черги за законом, підтверджується оглянутими в судовому засіданні свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON]. Будь-яких інших спадкоємців першої черги судом не встановлено. Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка в порядку, встановленому ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час його смерті постійно проживала з [PERSON] Дана обставина підтверджується довідкою Хіноцької сільської ради №17 від 13.01.2014 року. Що стосується малолітніх дітей, то у відповідності до ст.1268 Цивільного кодексу України, неповнолітні особи вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо не відмовились від неї в порядку, встановленому чинним законодавством. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що заяви про відмову від спадщини малолітні діти [PERSON], а також їх законний представник не подавали, суд приходить до висновку, що дружина та діти спадкодавця [PERSON] у встановленому законом порядку прийняли спадщину, яка відкрилась після його смерті, як спадкоємці за законом першої черги. В той же час інші спадкоємці - відповідач [PERSON] спадщину після смерті сина не прийма, що підтверджується його особистими поясненнями. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] та її малолітні діти є спадкоємцями майна [PERSON], у встановленому порядку прийняли спадщину після смерті чоловіка та батька, до складу якої входить і житловий будинок з господарськими будівлями, у зв'язку з чим її позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 1267 ЦК України частки всіх спадкоємців у спадковому майні є рівними. Спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини, незалежно від часу її прийняття, як це вбачається зі ст.1268 ЦК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved