Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила стягнути з відповідача 18 287 грн. 05 коп. вартості відновлюваного ремонту автомобіля і 500 грн. витрат на послуги суб*єкта оціночної діяльності, обґрунтовуючи позов тим, що 06.10.2012р. біля 13 години 30 хвилин на пр-ті Перемоги - пр-т Палладіна в м.Києві мала місце ДТП за участю автомобіля «Кіа», держномер [NUMBER] під керуванням [PERSON] і мотоцикла «Хонда», держномер [NUMBER] під керуванням [PERSON], яка відбулася, на думку позивачки, з вини відповідача, в результаті якої отримав механічні пошкодження автомобіль «Кіа», держномер [NUMBER], що належить їй на праві власності. Постановою судді Святошинського районного суду м.Києва від 04.01.2013р. [PERSON] був визнаний винним в порушенні п.п. 10.1., 10.3., 10.4. ПДР і у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпроАП. Апеляційний суд м.Києва своєю постановою від 14.03.2013р. постанову судді Святошинського районного суду м.Києва від 04.01.2013р. скасував, а матеріали справи за адміністративним протоколом повернув до відділу ДАІ Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві для додаткової перевірки, всебічного, повного та об*єктивного встановлення обставин ДТП та її наслідків з послідуючим направленням справи, за наявності підстав, на судовий розгляд. Але, до теперішнього часу матеріали справи за адміністративним протоколом відносно [PERSON] до суду не направлялись. Відповідно до звіту №44/08/13 від 15.08.2013р. про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Кіа», держномер [NUMBER] після ДТП складає 18 287 грн. 05 коп. Просила стягнути вказану суду з відповідача на підставі ст.ст. 22, 386, 1187, 1188 ЦК України. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на спричинення позивачці матеріальної шкоди з вини відповідача. Відповідач в судове засідання не з*явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується поштовими конвертами, повернутими на адресу суду за закінченням терміну їх зберігання на пошті (а.с. 96-97, 98-99), про поважність причин неявки суд не повідомив та направив суду письмові пояснення щодо позову, де вказував про те, що позовні вимоги не визнає, оскільки винним в ДТП судом був визнаний [PERSON], а не він; в результаті пригоди він, відповідач, отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лучової, гороховидної та ладьовиданої кісток кистьового суглобу лівої руки і цей діагноз був поставлений йому в Інституті ортопедії м.Києва, що було встановлено на час апеляційного оскарження [PERSON] постанови судді першої інстанції. Виписки з діагнозом та лікуванням з Інституту ортопедії м.Києва він, відповідач, передав судді Апеляційного суду м.Києва, після чого, з врахуванням ступеню тяжкості тілесних ушкоджень та допускаючи можливу перекваліфікацію діяння з адміністративного правопорушення на кримінально-карне діяння, Апеляційний суд м.Києва скасував постанову судді Святошинського районного суду м.Києва та направив справу для додаткової перевірки з врахуванням тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених йому, відповідачу. Справа була передана до СВ Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві слідчому Гнучій С.П., яким були відібрані додаткові пояснення від учасників ДТП та призначена експертиза, проведенню якої [PERSON] перешкоджав різними методами та не надавав доступу експерту до пошкодженого в ДТП автомобіля. Коли [PERSON] погодився на проведення експертизи, він, відповідач, за власний рахунок за допомогою евакуатора доставив пошкоджений в ДТП мотоцикл «Хонда», держномер [NUMBER] на місце експертного дослідження, але [PERSON] раптово відмовився від проведення експертизи на визначений день і час. Наведені обставини вважає такими, що [PERSON] свідомо затягує слідство і не дочекавшись результатів експертизи і додаткової перевірки, з врахуванням тих обставин, що автомобіль «Кіа», держномер [NUMBER] належить не йому, а [PERSON], остання звернулась до нього, відповідача, з позовом до суду про відшкодування збитків у зв*язку із ДТП, намагаючись вирішити справу без урахування матеріалів, зібраних слідчим і уникнути відповідальності за спричинені йому, відповідачу, тілесні ушкодження. Вважає винним в ДТП [PERSON] і має намір вимагати від нього матеріального відшкодування (а.с. 80-81). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі матеріалів, що є в справі, згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 06.10.2012р. біля 13 години 30 хвилин на пр-ті Перемоги - пр-т Палладіна в м.Києві мала місце ДТП за участю автомобіля «Кіа», держномер [NUMBER] під керуванням [PERSON] і мотоцикла «Хонда», держномер [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті ДТП зазнав механічних пошкоджень автомобіль «Кіа», держномер [NUMBER], що належить [PERSON] (а.с. 7 - копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ). Постановою судді Святошинського районного суду м.Києва від 04.01.2013р. [PERSON] був визнаний винним в порушенні п.п. 10.1., 10.3., 10.4. ПДР і у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпроАП, з накладенням адміністративного штрафу в розмірі 425 грн. Апеляційний суд м.Києва своєю постановою від 14.03.2013р. постанову судді Святошинського районного суду м.Києва від 04.01.2013р. скасував, а матеріали справи за адміністративним протоколом повернув до відділу ДАІ Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві для додаткової перевірки, всебічного, повного та об*єктивного встановлення обставин ДТП та її наслідків з послідуючим направленням справи, за наявності підстав, на судовий розгляд (а.с. 5-6 - копія постанови суду), в якій підставою скасування постанови місцевого суду зазначено те, що суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] належним чином не перевірив усі фактичні дані щодо обставин ДТП, зокрема, стосовно ступеню тяжкості тілесних ушкоджень [PERSON], отриманих останнім в ДТП, що може вказувати на визначені ст.286 КК України ознаки посягання, окрім безпеки руху, ще і на здоров*я людини, чим визначається ступінь суспільної небезпеки такого посягання, та не з*ясував наслідки протиправного діяння, з огляду на наявність в матеріалах справи фактично неостаточного рішення про відмову в порушенні кримінальної справи за даним ДТП, постановленого, відповідно до його змісту, під умовою прийняття остаточного рішення після надходження висновків судово-медичного дослідження, тобто після встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих [PERSON] внаслідок цієї ДТП, не перевірив належним чином такі дані, а тому дійшов до передчасного висновку про наявність в діях [PERSON] лише ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпроАП… При розгляді даної цивільної справи судом неодноразово направлялись листи до ВДАІ Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві з проханням повідомити суд про результати додаткової перевірки на виконання ухвали Апеляційного суду м.Києва від 14.03.2013р. (а.с. 36, 42, 50, 58, 95 - копії листів), які отримувались адресатом (а.с. 37, 45, 52, 53,102 - поштові повідомлення, лист), але необхідну суду інформацію надано не було. Суд вважав за можливе закінчити розгляд справи без інформації щодо додаткової перевірки стосовно матеріалів адміністративної справи відносно [PERSON] за ст.124 КУпроАП, оскільки на закінченні розгляду справи наполягав представник позивачки, зважаючи на порушення розумних строків розгляду справи, передбачених ч.1 ст.157 ЦПК України. В матеріалах справи є Звіт №44/08/13 від 15.08.2013р. про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу, згідно якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Кіа», держномер [NUMBER] після ДТП складає 18 287 грн. 05 коп., а розмір матеріального збитку становить 14 062 грн. 86 коп. (а.с. 12-18 - копія звіту). За клопотанням представника позивачки по справі була проведена судова автотехнічна експертиза, згідно висновків якої встановлено, що: 1. В обставинах даної пригоди водій мотоцикла «Хонда», держномер [NUMBER], [PERSON], враховуючи наявність автомобіля «Кіа», держномер [NUMBER], що рухався попереду в тій же смузі і водій якого ввімкнув правий покажчик повороту, мав діяти у відповідності до п.13.1. ПДР. 2. В обставинах даної пригоди водій мотоцикла «Хонда», держномер [NUMBER], [PERSON] мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Кіа», держномер [NUMBER], що рухався попереду та розпочав маневрування в праву смугу, шляхом виконання вимог п.13.1. ПДР щодо вибору безпечної дистанції. Підстав технічного характеру, які завадили б водію [PERSON] виконати вимоги вказаного пункту ПДР за наданими на дослідження матеріалами не вбачається. 3. В обставинах даної пригоди, за умови руху транспортних засобів в одній смузі руху, дії водія мотоцикла «Хонда», держномер [NUMBER], [PERSON], пов*язані з невиконанням вимог п.13.1. ПДР, перебувають у причинному зв*язку із виникненням ДТП (а.с. 84-90 - висновок експерта). Із вказаного вище експертного висновку вбачається, що експерт прийшов до висновку про існування причинного зв*язку із діями водія мотоцикла «Хонда», держномер [NUMBER], [PERSON], зокрема, щодо порушення ним п.13.1. ПДР, з виникненням ДТП, під умовою: якщо транспортні засоби рухалися в одній смузі руху. Крім цього, в основу даного висновку експертом були покладені вихідні дані, які в їх частині містяться в поясненнях учасників пригоди, викладених на бланках ДАІ без зазначення дати їх складання та працівника ДАІ, що відібрав такі пояснення (а.с. 10, 61), а також без урахування обставин, встановлених додатковою перевіркою ВДАІ Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві, яка проводиться на підставі ухвали Апеляційного суду м.Києва від 14.03.2013р., зокрема, щодо врахування ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих в результаті ДТП [PERSON] Згідно частини 4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до правил частини 6 ст.147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обов*язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, коли жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв*язок доказів у їх сукупності. В даному випадку правовідносини, що склалися між сторонами, є деліктними, у зв*язку із чим на них розповсюджується дія ст.1166 ЦК України, згідно частини 1 якої, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З правового аналізу змісту зазначеної норми матеріального закону випливає висновок про те, що підставою для майнової відповідальності особи є сукупність наступних складових: 1) неправомірність рішень, дій або бездіяльності особи, 2) існування майнової шкоди та 3) причинний зв*язок між неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особи та спричиненою майновою шкодою. Тобто, саме ці обставини, в тому числі і вина відповідача в ДТП, підлягають доказуванню в даній цивільній справі. Згідно частини 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судом рішенням в цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, законодавець передбачає обов*язковість та преюдиційність судового рішення в адміністративній справі, якщо правовідносини мають відповідний характер. Саме орган (посадова особа) при розгляді справи за протоколом про адміністративне правопорушення зобов*язаний з*ясувати коло обов*язкових обставин, про що закріплено в ст.280 КУпроАП, зокрема, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов*язаний з*ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом*якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з*ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. На час розгляду даної цивільної справи в суді, справа за протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпроАП, відносно [PERSON] по суті не розглянута, тобто, на даний час не є встановленою згідно вимог діючого законодавства особа, яка є винною в ДТП, а саме: особа, неправомірні дії якої є в причинному зв*язку із настанням даної ДТП. Тобто, не виключеними є ті обставини, що за результатами додаткової перевірки, яка проводиться ВДАІ Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві на підставі ухвали Апеляційного суду м.Києва від 14.03.2013р. та після направлення цих матеріалів до суду, за наявності для цього правових підстав, можливо, буде прийнято рішення про винуватість особи, стосовно якої складено протокол в справі про адміністративне правопорушення - [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпроАП, або, можливо, буде встановлено існування в діянні [PERSON] ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, з врахуванням тяжкості тілесних ушкоджень [PERSON], або можливим є інший результат додаткової перевірки. Таким чином, в справі відсутні належні і допустимі докази про протиправність дій відповідача та причинний зв*язок таких дій з настанням ДТП, тобто, не доведеними є сукупність правових підстав, які відповідно до ст.1166 ЦК України є правовими підставами для настання у особи майнової відповідальності за спричинення шкоди. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв*язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування відновлюваного ремонту не підлягають задоволенню як недоведені та заявлені передчасно. Вимоги позивачки про стягнення з відповідача 500 грн. витрат на оплату суб*єкта оціночної діяльності, також, не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від основної вимоги про відшкодування відновлюваного ремонту. Крім цього, суд вважає за необхідне вказати про те, що позовні вимоги про відшкодування саме розміру відновлюваного ремонту автомобіля позивачки не ґрунтовані на матеріальному законі, оскільки правовідносини між сторонами мають деліктний характер, а тому регулюються Главою №82 ЦК України «Відшкодування шкоди», тобто, в даному виді правовідносин відшкодуванню підлягає саме розмір матеріальної шкоди, а не вартість відновлюваного ремонту, оскільки вказані поняття по своїй юридичній суті мають різний правовий зміст.

Outcome: dismissed