Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та з врахуванням уточнених позовних вимог просила усунути їй перешкоди в користуванні власністю - квартирою [NUMBER] по [ADDRESS], визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в даній квартирі та зняття його з реєстраційного обліку за спірною адресою, обґрунтовуючи позов тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.05.2013р. вона є власником квартири [NUMBER] по [ADDRESS]. [PERSON] є сином колишнього власника спірної квартири, у зв*язку із чим залишається в ній зареєстрованим, хоча фактично не проживає в ній з 2005р. В добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстраційного обліку за спірною адресою, чим чинить їй перешкоди як власнику житла. Просила задовольнити позов на підставі ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України. В судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення відповідачем її права власності на спірну квартиру. Відповідач в судове засідання не з*явився, про день і час розгляду справи за місцем державної реєстрації повідомлявся належним чином, що стверджується поштовим конвертом, повернутим на адресу суду у зув*язку із закінченням терміну його зберігання (а.с. 15, 16) і актом КП «РЕО-2» від 05.02.2014р. (а.с. 17), заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Відділ Державної міграційної служби Святошинського РВ ГУДМС України в м.Києві просить розглядати справу без представника (а.с. 18 - лист). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника третьої особи на підставі матеріалів, що є в справі. Розглянувши справу в межах заявлених і уточнених позовних вимог, заслухавши пояснення позивачки, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.05.2013р. є власником квартири [NUMBER] по [ADDRESS] після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO]. (а.с. 5 - копія свідоцтва, а.с. 6 - копія витягу зі спадкового реєстру). [PERSON] є сином колишнього співвласника зазначеної квартири, який був співвласником спірної квартири до матері позивачки - [PERSON] та був зареєстрованим в цій квартирі 25.07.2000р. (а.с. 8 - довідка по формі №3 від 10.01.2014р.) Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сусідкою позивачки по спірній квартирі і мешкає в квартирі [NUMBER] по [ADDRESS] вже приблизно 20 років, показала суду про те, що [PERSON] знає, але не бачила його багато років, він в квартирі [NUMBER] по [ADDRESS] не проживав ніколи, а лише приходив до батька, який хворів і це було приблизно 5-7 років тому назад, після цього в квартирі [NUMBER] мешкала [PERSON], а після її смерті - дочка покійної [PERSON]. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. В частині 1 ст.316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А у відповідності до частини 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини 1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В даному випадку право власності [PERSON] на квартиру [NUMBER] по [ADDRESS] виникло і зареєстровано у встановленому законом порядку. Відповідач був зареєстрований в спірній квартирі як син колишнього співвласника і мав право користування житловим приміщенням в цій квартирі та право проживання в ній лише на час, коли співвласником квартири був його батько, оскільки його, відповідача, право користування житловим приміщенням в спірній квартирі та право проживання в ній випливало з права власності на частину цієї квартири його батька і відповідно такі права відповідача припинились з часу переходу права власності на спірну квартиру повністю до [PERSON], яка померла [INFO]., а в подальшому цю квартиру успадкувала позивачка [PERSON] і на даний час вона, як титульний власник житла, не давала згоди на державну реєстрацію відповідача в належній їй на праві власності квартирі. Тобто, в даному випадку право користування житловим приміщенням в спірній квартирі для відповідача є похідним від права власності батька на частину цієї квартири, а тому припинення права власності на житло тягне за собою відповідно втрату особою і похідного права користування житловим приміщенням в цій квартирі. Аналізуючи зазначені вище правові норми, суд приходить до висновку, що оскільки право власності батька відповідача на частину спірної квартири припинено, є припиненим і його похідне право користування житловим приміщенням в цій квартирі, тобто, відповідач зберігає право користуються житловою площею в цій квартирі без відповідної правової підстави. Крім цього, як пояснювала позивачка, підтвердила свідок [PERSON] і стверджується письмовими доказами в справі, [PERSON] з 2005р. в спірній квартирі не проживає і житлом не цікавиться, комунальні послуги і витрати на утримання будинку та прибудинкової території не несе. Доказів в спростування таких обставин справи суду не надано. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні в частині позовних вимог про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, у їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки правові підстави для збереження права користування житловим приміщенням в спірній квартирі для відповідача відпали. Що стосується вимог про зняття відповідачки з реєстраційного обліку, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов*язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов*язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред*явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням. Крім цього, відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В статті 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Оскільки в спірному випадку право власності батька відповідача на частину спірної квартири припинено, у зв*язку із чим припиненим є і його похідне право відповідача на користування житловим приміщенням в цій квартирі, а тому останній на підставі ст.7 Закону України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підлягає зняттю з реєстраційного обліку за спірною адресою. Вказані вище правові позиції викладені в Постанові Верховного Суду України №6-57 від 16.01.2012р.

Outcome: approved