Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 29.09.2000 року Доброкриничанською сільською радою Баштанського району Миколаївської області, актовий запис № 4. Позов [PERSON] обґрунтовувала тим, що у шлюбі із відповідачем перебуває із 29.09.2000 року. Від шлюбу у сторін є дві дочки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На протязі останніх років сімейне життя між сторонами погіршилось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Відповідач не розуміє сутність проблем, які виникають у сім`ї, не піклується про побудову сімейних відносин. Сторони хоча і спільно проживають, однак на думку позивача підтримання сімейних відносин та збереження шлюбу сенсу немає через вживання спиртного відповідачем. У судове засідання 18.12.2017 року сторони, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не зявились. Відповідно до ст. 211 ч.3 ЦПК України справа розглядалась на підставі наявних у суду матеріалів у зв`язку з чим справа розглянута згідно з приписами ст. 247 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу. Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутності позивача та задовольнити позовні вимоги, без надання строку для примирення. Відповідач [PERSON] не зявився двічі у судове засідання, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, справа розглянута без його участі, з ухваленням заочного рішення, проти винесення якого не заперечувала позивач. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов такого висновку. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 29.09.2000 року у Доброкриничанські сільській раді Баштанського району Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ФП № 053452. Від шлюбу у подружжя народилось дві дочки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Як випливає із змісту позовної заяви, сторони хоча і проживають спільно, однак через різні погляди на шлюб, сімейне життя, виховання дітей та ведення господарства сімейних відносин не підтримують, тобто шлюб [PERSON] існує формально. Позивач примирення та продовження спільного подружнього життя не бажає, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно п. 5 ст. 191 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак, беручи до уваги, що позивач наполягає на припиненні шлюбу, а відповідач до суду на виклики не з`являвся, суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення.

Outcome: approved