Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], вказуючи, що 16 жовтня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану П`ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], 20 вересня 2012 року. Сімейне життя між ними не склалося в сімї постійно виникали конфлікти, причиною яких було відсутність порозуміння. З жовтня 2016 року проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Просить розірвати шлюб, так як подальше спільне проживання та збереження сімї вважає неможливим. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Колєснік». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням справу розглядати без її участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16 жовтня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану П`ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 66, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.8/. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] Віталійовтча, 20 вересня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.7/ Подружнє життя між сторонам не склалося, з жовтня 2016 року проживають окремо, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сімейним кодексом України передбачено обов`язок суду з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взяти до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя ( ч. 1 ст. 112 СК України). Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу ( ч. 2 ст. 112 СК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого суд вважає подальше спільне проживання подружжя та збереження сім'ї неможливим, так як це протирічить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved