Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. [PERSON] вимоги мотивовані тим, що 17 жовтня 1998 року у виконкомі Приборівської сільради Липовецького району Вінницької області позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. В 2008 році сторони припинили спільне проживання, і рішенням суду від 26.03.2012 року шлюб було розірвано. Від сумісного проживання є 2 спільних неповнолітніх дітей донька [PERSON], [INFO] і син [PERSON], [INFO] які проживають з позивачем. Відповідач не надає допомоги на утримання дітей. Відповідач фізично здорова людина працездатного віку. Житлом забезпечений. Інших утриманців не має. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача по справі на користь позивача на утримання 2-х дітей аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але на кожну дитину не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку з дня звернення до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття, а потім на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, хоча про місце та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, зазначила, що проти заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд з урахуванням розумних строків розгляду справи розглядає її у відсутність відповідача, оскільки наявних в матеріалах справи доказів достатньо для встановлення правовідносин між сторонами, а позивач не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 1998 року до 26.03.2012 року, під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], свідоцтво серії І-АМ № 082099 (а.с.4). та [PERSON], [INFO], свідоцтво серії 1-АМ № 072249 (а.с.5). Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 26 березня 2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 3). Із довідки ПП «Бокуд» вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] жінка, [PERSON] дочка, [PERSON] - син. (а.с.6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Із статті 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей. Враховуючи вищевказане та

Outcome: approved