Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та Комсомольського міського сектору управління державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] з 01 січня 2011 року. Усунути перешкоди в користуванні приватизованою квартирою [ADDRESS] шляхом зняття відповідача [PERSON] з реєстрації в цій квартирі та зобов»язати Комсомольський міський сектор управління державної міграційної служби України в Полтавській області зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.12.1998 року на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно розпорядження від 16.12.1998 року № 945 вона разом з матір»ю [PERSON], набула право спільної часткової власності по 1/2 частини на двокімнатну квартиру [ADDRESS]. 10.08.2009 року на підставі договору-дарування ВМІ № 765521 вона прийняла у власність 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка належала її матері [PERSON] після набуття права власності на вище вказане житло, вона зареєструвала свого брата - [PERSON] З 1 січня 2011 року [PERSON] в її квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, добровільно знятись з реєстрації не хоче. Позивач та її представник у судове засідання не з»явились. Направили до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали повністю. Відповідач в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Представник відповідача Комсомольського міського сектору управління державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не з»явився. Направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути у відсутність представника відповідача та не заперечував проти позовних вимог. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши докази, вважає, що 16.12.1998 року на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого згідно розпорядження від 16.12.1998 року № 945 позивач разом з матір»ю [PERSON], набула право спільної часткової власності по 1/2 частки на двокімнатну квартиру [ADDRESS]. (а.с.5) Право приватної спільної часткової власності на вище вказану квартиру зареєстровано Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі свідоцтва про право власності і записано у реєстрову книгу за № 4/293. 10.08.2009 року на підставі договору-дарування ВМІ № 765521, який посвідчений 10.08.2009 року за реєстраційним номером 1-1006 державним нотаріусом Комсомольської державної нотаріальної контори Спірідович А.М., позивач прийняла у власність 1/2 частку квартири [ADDRESS], яка належала її матері [PERSON] (а.с. 6) В спірній квартирі проживає та зареєстрована мати позивача [PERSON], що підтверджується довідкою № 949 від 08.08.2014 року, виданою КЖЕП № 2. (а.с. 10) Після набуття права власності на вище вказане житло, позивач зареєструвала свого брата - [PERSON] З 1 січня 2011 року [PERSON] в спірній квартирі не проживає, що підтверджується актом від 02.10.2014 року (а.с. 11) Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, пред'явивши разом із тим вимогу щодо позбавлення права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення особи померлою. Аналізуючи викладене, суд наголошує, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що знайшов підтвердження факт не проживання відповідача [PERSON] за місцем реєстрації місця проживання понад встановлені ст.405 ЦК України строки. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, в тому числі на підставі рішення суду, тому окрема вимога про зобов'язання територіального органу міграційної служби зняти відповідача з реєстраційного обліку є безпідставною і задоволенню не підлягає. Враховуючи, що відповідачі у справі, будучи зареєстрованими у вказаній квартирі, права на житло не набувають, і своєю реєстрацією у зазначеному приміщенні чинять перешкоди позивачеві у здійсненні нею права власності,позов підлягає до задоволення повністю. На підставі викладеного та

Outcome: partial