Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] районної ради про стягнення надбавки за особливі умови роботи та моральної шкоди. Посилалась на те, що з 01 липня 2006 року вона працює на посаді завідуючої Чорноглазівської сільської бібліотеки, філіал №46. Директор [PERSON] районної Центральної бібліотечної системи відділу культури і туризму [PERSON] районної ради [PERSON] щомісяця складає табелі обліку робочого часу працівників, накази про нарахування премій, доплат або утримання заробітної плати з працівників і подає їх до бухгалтерії відділу культури і туризму [PERSON] районної ради. Станом на 01 січня 2016 року вона повинна отримувати оклад в сумі 2360 грн., доплату за вислугу років в сумі 236 грн., надбавку за особливі умови роботи в сумі 1180 грн. В січні і лютому 2016 року їй нараховано доплати за особливі умови роботи не 1180 грн., а 236 грн. При цьому її про утримання надбавки не повідомили, з наказами не ознайомили. На її вимогу ознайомити та видати наказ про утримання надбавки, їй відмовлено, а пізніше зясувалась, що таких наказів не видавалось. Невиплата надбавки за особливі умови праці та зухвалість, з якої це зроблено, завдало їй моральної шкоди. Моральна шкода полягає в моральних стражданнях, хвилюваннях, о спричиняє шкоду здоровю та веде до нервових потрясінь. Вона була позбавлена значної для неї сум, необхідних для придбання ліків та продуктів харчування. Вважає, що діями відповідача їй завдано моральну шкоду в розмірі 2000 грн. З врахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з [PERSON] районної ради, на її користь надбавку за особливі умови праці в сумі 1888 грн. та моральну шкоду в сумі 2000 грн. \~ \~ \~ В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві. Представник відповідача до суду направив заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] вважали, що позов є безпідставним. Представник Управління Держпраці у Полтавській області [PERSON] вважала, що позов не підлягає задоволенню, оскільки предявлений до неналежного відповідача. \~ \~ \~ \~ Суд,\~ заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] з 03 липня 2006 року працює на посаді завідуючої Чорноглазівської сільської бібліотеки [PERSON] районної центральної бібліотечної системи, філіал №46, що підтверджується записом в трудовій книжці (а.с.5). Відповідно до п.8 постанови Пленум Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Згідно ст.1 Закону України «Про оплату праці» розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про оплату праці», додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Згідно норм ст.98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. Відповідно до ст.30 Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу» працівникам бібліотек можуть встановлюватися надбавки та доплати в межах затвердженого фонду оплати праці працівників бібліотек. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22 січня 2005 року №84 «Про затвердження Порядку виплати доплати за вислугу років працівникам державних ы комунальних бібліотек із змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів №267 від 09 квітня 2005 року, №1062 від 30 вересня 2009 року, працівникам державних і комунальній бібліотек, які провадять культурну, освітню, інформаційну, науково-дослідну методичну діяльність та займають посади, включені до переліку посад згідно з додатком до порядку, затвердженого цією постановою, установлено надбавку за особливі умови роботи у розмірі 50 відсотків посадового окладу. Відповідно до ст.1 та ст. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2009 року № 1073 «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів №89 від 25 березня 2014 року) встановлено працівникам державних і комунальних бібліотек, які провадять культурну, освітню, інформаційну, наукову-дослідну методичну діяльність та займають посади, включені до переліку посад згідно з додатком до порядку виплати доплати за вислугу років працівникам державних і комунальних бібліотек затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 2005 року №84, надбавку за особливі умови роботи у граничному розмірі 50 відсотків посадового окладу. Конкретний розмір надбавки встановлюється керівником установи, закладу, організації у межах фонду оплати праці (п.1 доповнено абзацом згідно з постановою Кабінету Міністрів №89 від 25 березня 2014 року). Розмір надбавки визначається у межах фонду заробітної плати. Згідно розрахункових листів [PERSON] за грудень 2016 року [PERSON] нараховано доплата за особливі умови роботи в сумі 1800 грн. За січень та березень надбавка [PERSON] за особливі умови роботи складала 236 грн. (а.с.6). Як вбачається з вказаних розрахункових листів, Статуту Комунальної організації (установи, закладу) [PERSON] районної централізованої бібліотечної системи ведення бухгалтерського обліку та звітності ЦБС здійснюється централізованою бухгалтерією відділу культури і туризму райдержадміністрації. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] поданий до [PERSON] районної ради Полтавської області, як до неналежного відповідача. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.33 ЦПК України, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити саме від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотання позивач повинен обґрунтовувати необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є належним відповідачем. Встановлення неналежності первісного відповідача без зясування особи, яка повинна відповідати за позовом, не дає можливості провести заміну. Подання позивачем такого клопотання означає, що він не лише згоден, а й просить про заміну неналежного відповідача належним З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права притягати належного відповідача як співвідповідача. Якщо суд вважає, що відповідач визначений неправильно і якщо позивач відповідного клопотання про заміну неналежного відповідача на належного не подає, суд повинен розглядати справу далі і відмовляти у задоволенні позову. Суд проінформував позивача, що він звернувся з позовом до неналежного відповідача, однак відповідного клопотання про заміну неналежного відповідача від позивача не надійшло. \~\~ Позивач наполягав на подальшому розгляді справи за участі відповідача [PERSON] районної ради Полтавської області та правом на заміну неналежного відповідача не скористався. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed