Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою та переселення сторін до кімнат у відповідності із рішенням суду, посилаючись на те, що позивач та відповідач є власниками квартири [ADDRESS]. 23 вересня 2014 року деснянським районним судом м. Києва встановлено порядок користування спірною квартирою, згідно якого позивачу виділено в користування кімнату площею 11,9кв.м, а відповідачу кімнати 17,3кв.м та 9,8кв.м. Оскільки відповідач [PERSON] добровільно виконувати вищевказане рішення відмовляється і продовжує чинити позивачці перешкоди в користуванні кімнатою, площею 11,9кв.м, остання звернулась з позовом до суду, в якому просить усунути перешкоди порушення права власності позивача на ? частину квартири [ADDRESS] з боку [PERSON] шляхом переселення сторін до відповідних кімнат, а саме: згідно з порядком користування квартирою, встановленого рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.09.2014 року та переселити відповідачку [PERSON] в кімнати площею 17,3кв.м та 9,8кв.м, а позивача [PERSON] вселити в окрему жилу кімнату площею 11,9кв.м та зобов'язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні кімнатою площею 11,9кв.м та місцями загального користування. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що з кінця квітня по жовтень місяць вона взагалі не проживає в квартирі, а тому жодним чином не чинить перешкоди в користуванні позивачкою кімнати площею 11,9кв.м. Крім того, зазначила, що в кімнаті знаходиться Вислухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 15 березня 1992 року, власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON] (а.с.13). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON], 29.10.1970 року після одруження змінила прізвище на [PERSON]. Згідно копії технічного паспорту, спірна квартира [ADDRESS] складається з трьох житлових кімнат площами - 11,9кв.м, 9,8кв.м та 17,3кв.м (а.с.11-12). 23 вересня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва винесено заочне рішення, згідно якого встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS], за яким виділено в користування [PERSON] кімнату площею 11,9кв.м, [PERSON] - кімнати площею 17,3кв.м та 9,8кв.м (а.с.9). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В позовних вимогах позивач просить переселити відповідачку [PERSON] в кімнати площею 17,3кв.м та 9,8кв.м, а позивача [PERSON] вселити в окрему жилу кімнату площею 11,9кв.м. Зважаючи, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.09.2014р. встановлено порядок користування спірною квартирою та відповідачу виділено в користування кімната площею 11,9кв.м, законодавством України не передбачено переселення сторін саме тим способом, який зазначений позивачем, суд вважає за необхідне задовольнити дану позовну вимогу частково, вселивши позивача [PERSON] в кімнату площею 11,9кв.м в квартирі квартири [ADDRESS]. З пояснень наданих відповідачем, суд приходить до висновку, що відповідач знає про наявність рішення суду від 23.09.2014 року, однак вивести свої речі та звільнити кімнату площею 11,9кв.м для користування позивачкою, немає можливості, оскільки меблі, які знаходяться в спірній кімнаті виготовлені та підлаштовані на замовлення саме під розмір даної кімнати. Також з пояснень відповідача встановлено, що в спірній кімнаті знаходяться речі як відповідачки так і її сина та чоловіка. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з боку відповідача чиняться перешкоди в користуванні позивачем кімнати житловою площею 11,9кв.м, а тому вважає за необхідне зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в її користуванні. Щодо усунення перешкод та зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні місцями загального користування спірної квартири, слід зазначити, що позивачем не надано доказів, що підтверджують обґрунтованість даних вимог. Крім того, позивач в судовому засіданні зазначила, що відповідач не чинить перешкоди в користуванні місцями загального користування квартири, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні даної частини позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial