Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в Галицький районний суд Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, та просить суд визнати за нею право власності на домоволодіння за адресою: вул. Підверби, 83, с. Комарів, Галицького р-ну, Івано-Франківської обл. в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 02 грудня 2008 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на згадане вище майно. Вона є спадкоємцем за законом першої черги. Позивачка після смерті матері прийняла спадщину, в силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України. Однак, перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину, зокрема на дане домоволодіння в нотаріальній конторі є відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на житловий будинок. В судове засідання позивачка не зявилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала повністю. Відповідач [PERSON] сільська рада Галицького району Івано-Франківської області в судове засідання представника не скерувала. Сільським головою подано до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи без участі представника. Дослідивши здобуті докази, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що внаслідок смерті [PERSON], яка померла 02 грудня 2008 року, відкрилась спадщина. До маси спадкового майна, що належало спадкодавцю входить домоволодіння за адресою: вул. Підверби, 83, с. Комарів, Галицького р-ну, Івано-Франківської обл. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Галицького району Івано-Франківської області № 176 від 16.03.2018 р. заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с. 20). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачка після смерті матері прийняла спадщину, оскільки проживала разом із нею на час відкриття спадщини і не заявила про відмову від спадщини. Державним нотаріусом Галицької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області [PERSON] відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності на вище зазначений житловий будинок на ім'я померлої [PERSON] (а.с. 12). Згідно аб.3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позивачка є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину, суд приходить до висновку, що право власності на спадкове майно перейшло у порядку спадкування до позивачки, а тому є всі підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачами позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 932,66 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved