Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з 26.06.1993 р. вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. З січня 2020 року шлюбні стосунки між сторонами припинені, та спільне господарство не ведеться.\~Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час і місце судового розгляду була повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до позовної заяви просила суд розглядати справу за її відсутності позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, заяв та клопотань до суду не надано. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1\~ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що 26.06.1993 року сторони по справі зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського виконавчого комітету, було видано Свідоцтво про укладення шлюбу, серія [NUMBER] (актовий запис № 837). Також, як встановлено з матеріалів справи, шлюбні відносини між сторонами припинені у січні 2020 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявив наміру зберегти сім`ю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно\~ст. 111 СК України\~суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Так як, позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат, тому суд вважає за доцільне її не розглядати, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України щодо розгляду справи судом не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог.

Outcome: approved