Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ФОП [PERSON], за захистом прав споживача. Обгрунтовуючи позов посилається на те, що 11 липня 2012 року вона придбала в інтернет-магазині «Teleman», холодильник Atlant 2819-90 вартістю 2875 грн., гарантійний строк на який встановлено три роки. В травні 2014 року холодильник вийшов з ладу. Викликаний майстер здійснив на місці ремонт холодильника, замінивши двигун. При цьому не зазначив причини поломки та відмовився надавати акт виконаних робіт. Через два тижні холодильник знову вийшов з ладу, в звязку з чим викликано було майстра для гарантійного обслуговування, який повідомив про необхідність заміни шафи холодильника, в підтвердження чого надав квитанцію № 5/27 від 27.05.2014 року. Гарантійний ремонт тривав більше 14 днів, впродовж місяця. В наслідок чого позивач звернувся до відповідача для надання взамін тимчасового користування іншого холодильника, але отримав відмову. В кінці травня 2015 року холодильник втрете вийшов з ладу вийшов з ладу, внаслідок чого вона вимушена була знову звернутися до відповідача для здійснення гарантійного ремонту. При огляді холодильника, майстер виявив недоліки в роботі редуктора та вказав на необхідність його заміни. На вимогу заміни непрацюючого холодильника, відповідач відмовився задовольняти вимогу, також відмовився надавати акти виконаних робіт. На підставі чого зазначає, що неодноразові поломки деталей холодильника, які виконують основні функції в його роботі, є істотними недоліками та дають підстави вважати товар неналежної якості. В звязку з невиконання відповідачем вимог законодавства, продаж товару неналежної якості, ненадання аналогічного товару та порушення умов виконання робіт по гарантійному обслуговуванню, позивачу спричиненні моральні страждання, оскільки вона постійно була вимушена вживати заходів для збереження продуктів харчування, постійно здійснювати поїздки до відповідача з вимогами про заміну товару неналежної якості, замість того, щоб витрачати час на сімю та роботу. На підставі зазначеного, просить зобовязати відповідача замінити придбаний холодильний на товар аналогічний марки, стягнути з відповідача на ії користь моральну шкоду в сумі 5580 грн. та стягнути з відповідача на користь держави штраф в сумі 28750 грн.. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені в заяві. Також зазначили, що всі роботи по гарантійному обслуговуванню здійснювались за рахунок відповідача. При цьому також пояснили, що останній гарантійний ремонт, а саме заміна редуктора холодильника була також виконана та після цього позивач не користувалась холодильником, побоюючись, що він знову вийде з ладу. Вважають, що оскільки були виявленні неодноразові поломки деталей холодильника, це є істотним недоліком , тому товар підлягає заміні. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом надіслання процесуальних документів на юридичну адресу. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11 липня 2012 року позивач придбала ву ФОП [PERSON], холодильник Atlant 2819-90 вартістю 2875 грн., що підтверджується товарним чеком. Згідно копії гарантійної карти, гарантійний строк експлуатації встановлено три роки. Гарантійні роботи виконані три рази, що підтверджується відмітками на корінцях талону №№ 1,2,3 (а.с. 7-9). В звязку з поломкою товару, 27 травня 2015 року майстром сервісного центу ФОП [PERSON] надано квитанцію № 27/5 з висновком про заміну шафи холодильника. Згідно підписів сторони, 27.05.2014 року товар був переданий на ремонт та 14.06.2014 року товар був повернутий, робота була прийнята позивачем (а.с.10). Заявою від 04 червня 2015 року позивач звернулась з вимогою до відповідача про заміну неякісного товару на товар аналогічної моделі, посилаючись на неодноразові поломки холодильника. Заява була отримана відповідачем 15.06.2015 року (а.с.35-38). Листом від 17 червня 2015 року відповідач надала відповідь позивачу щодо заміни холодильника з пропозицією надати доступ авторизованому центру Атлант - ФОП [PERSON], повідомивши час для проведення експертизи з метою визначення істотнього недоліку товару. Також повідомила, що із письмовою заявою про надання у тимчасове користування аналогічного товару на час ремонту холодильника споживач не зверталась. (а.с. 40, 41). Представники позивача вважають, що даний лист не може бути доказом по справі, оскільки він не підписаний відповідачем. Проте, суд вважає оцінювати даний лист як відмову в заміні товару та внесення пропозиції щодо виявлення недоліку товару, оскільки лист отриманий позивачем. Зміст його стосується предмету спору не суперечить виниклим правовідносинам. Як зазначили представники позивача в судовому засіданні, згоду на проведення експертизи позивач не надавала, домовленості щодо огляду холодильника для встановлення недоліків не було. Також зазначили, що всі вимоги та обговорення питань з відповідачем щодо можливості вирішення спору здійснювався в телефонному режимі. Згідно ч.1 ст. 678 ЦК України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Частиною 4 цієї статті визначено, що положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом. Права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості визначені ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» -далі Закон. Частиною 1 визначено, що разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. З аналізу цієї частини, при істотних недоліках товару, споживач має право на розірвання договору та повернення грошей, внаслідок чого припиняються правовідносини або на заміну товару, після чого правовідносини продовжують існувати відповідно до вимог цього Закону. Частиною 3 цієї статті Закону встановлено, що вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Згідно ч.9 ст. 8 Закону, при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані створювати (мати) обмінний фонд товарів.\~Перелік\~таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. При усуненні недоліків шляхом заміни комплектуючого виробу або складової частини товару, на які встановлено гарантійні строки, гарантійний строк на новий комплектуючий виріб і складову частину обчислюється починаючи від дня видачі споживачеві товару після ремонту. Пунктами 5, 12 ч.1 ст.1 Закону визначені терміни, гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов'язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв'язку з введенням її в обіг; істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором, тобто визначено чотири складові, які визначають істотній недолік товару. Як встановлено судом, під час експлуатації холодильнику, протягом гарантійного строку виконувались гарантійні роботи по усуненню недоліків, а саме заміна мотора , заміна шафи та заміна редуктора. При виявлені кожного недоліку, позивач звертався до відповідача з вимогою про безоплатний гарантійний ремонт, тобто позивачем було обрано одну з вимог, передбачених ч.1 ст. 8 Закону. Всі роботи по усуненню недоліків були виконані за рахунок відповідача. При цьому, як визначено Законом, право заявити іншу вимогу передбаченого ч.1 ст. 8 Закону, настає у разі невиконання вимоги, обрану споживачем. Згідно пояснень представників позивача, остання не використовує холодильник не з причин наявності недоліків, а з власного небажання, а саме побоювання. Що холодильник знову вийде з ладу, а гарантійний строк вже закінчився. В справах даної категорії, доказування про причини виникнення недоліків товару покладено на продавця (виконавця послуг), який повинен довести відсутність своєї вини щодо його виникнення. При цьому споживач не звільняється довести наявність самого недоліку товару, який надав підстави для задоволення вимоги про заміну товару. Також, як зазначалось вище, відповідач пропонував надати холодильник для огляду та виявлення недоліків його роботи, проте на цю пропозицію позивач не надала відповідь. Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано доказів наявності істотного недоліку товару, який би унеможливлював його використання. Посилання представників на те, що неодноразове виникнення поломок є істотнім недоліком, суд вважає помилковим, оскільки ці недоліки були усунуті відповідачем, повторного виникнення цього ж самого недоліку не існувало та на час розгляду справи не доведено, що вони існують. Як зазначено вище, відповідальність за затримку усунення недоліків понад встановленого строку (14 днів) передбачена ч.9 ст. 8 Закону, відповідно до якої споживач має право на отримання неустойки. Такої вимоги позивачем не заявлено. Також позивачем не надано доказів, що вона зверталась з письмовою вимогою про надання у тимчасове користування холодильника аналогічної марки на час гарантійного ремонту. На підставі зазначеного, суд відмовляє в задоволенні вимоги про зобовязання замінити товар. Згідно ч.2 ст. 22 Закону, при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Враховуючи, що вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від основної вимоги про захист прав споживача, суд не вбачає підстав для їх задоволення. Стосовно вимог про стягнення з відповідача на користь держави штрафу відповідно до ст. 23 Закону, суд зазначає наступне. Згідно п.1 ч.1 ст. 23 Закону, у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених\~частиною першою статті 8,частиною першою статті 9\~і\~частиною третьою статті 10\~цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Накладання на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені\~статтею 23\~ Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України відноситься до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів ст. 26 Закону. Таким чином вирішення цього питання не підлягає розгляду при вирішенні спору в судовому порядку. Враховуючи наведене, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок Держави. На підставі зазначеного та

Outcome: dismissed