Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду і свої вимоги мотивує тим, що з 29.04.2011 року знаходиться у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки припинені, сім'я розпалася повністю, сторони мешкають окремо. Просить суд шлюб розірвати, стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 400.00грн. щомісячно. Також, в зв'язку з необхідністю виїзду до матері у Російську Федерацію просить суд надати дозвіл на виїзд без згоди батька. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач позов визнав частково, щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечував. Відносно дозволу на виїзд дитини позов не визнав, пояснив, що у випадку виїзду позивачки за межі України не зможе бачитись з донькою. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, встановив: Судом при розгляді справи встановлено, що 29.04.2011 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.6/. Подружні стосунки припинені, сторони проживають окремо. Сім'я розпалася повністю і зберегти її неможливо, термін на примирення позитивного результату не дасть. Таким чином суд приходить до переконання, що шлюб необхідно розірвати. В силу ст.180 СК України, відповідач зобов'язаний утримувати дитину. Згідно зі ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Доказів постійного працевлаштування відповідача суду не надано, проти сплати аліментів в сумі 400,00грн. на місяць він не заперечував, тому на користь позивачки слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі з дати подачі позову (ч.1 ст.191 СК України). З приводу вирішення позовних вимог щодо надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька суд виходить з наступного. Судом встановлено, що для виїзду малолітньої [PERSON] за кордон та виготовлення їй проїзного документу необхідна згода його батька - відповідача у справі. [PERSON] не надає таку згоду, що підтвердив в судовому засіданні. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцятирічного віку, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків і в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ № 231 від 31.03.1995 року, батько дитини надає згоду на виїзд малолітніх дітей за кордон та виготовлення їм проїзних документів для виїзду за кордон. На підставі наданих позивачкою документів судом встановлено, що на території Російської Федерації постійно проживає [PERSON], яка є матір'ю позивачки та бабусею малолітньої дитини. Зі слів позивачки саме бабуся має постійне місце роботи та надає кошти на утримання дитини. Тому, суд вважає, що відсутністю невмотивованої згоди відповідача щодо тимчасового виїзду позивачки з дитиною за кордон порушуються законні права неповнолітньої дитини та [PERSON], оскільки бабуся, в силу ст.257 СК України, має право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. В силу ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, і підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved