Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , вказавши, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя року від 27.03.2017 року отримує на свою користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень, щомісячно, починаючи з 04.11.2016 року та до досягнення повноліття дитини а також отримувала кошти на своє утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень, щомісячно, починаючи з 04.11.2016 року та до досягнення дитиною трирічного віку. Посилаючись на необхідність постійного лікування дитини, яка має низку захворювань, підвищення мінімального розміру прожиткового мінімуму на дитину, просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання законної сили рішення суду та до досягнення повноліття дитини. Згідно з розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2019 року проведено повторний авторозподіл цивільної справи, після чого цивільну справу передано до провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І. Ухвалою суду від 19.06.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач у наданий судом строк направив до суду відзив на позовну заяву. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що на даний час не має постійного доходу, погоджується з тим, що з часом розмір прожиткового мінімуму на дитину змінюється та кошти, стягнуті з нього за рішенням суду, не є достатнім для забезпечення нормального розвитку дитини. Проти наданих позивачем копій чеків на придбання ліків для дитини заперечує, зазначає, що такі витрати мають разовий характер та не можуть бути покладені в основу розміру аліментів, які сплачуються щомісячно. У зв`язку з чим просить суд позов задовольнити частково та стягувати з нього на користь позивача аліменти в сумі 1000 гривень щомісячно. У встановлений судом строк позивач не скористалась своїм правом подання відповіді на відзив. В ході розгляду справи сторонами будь-які інші заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Факт проживання неповнолітньої [PERSON] разом із матір?ю відповідачем визнаний. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2017 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та коштів на утримання. Шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень, щомісячно, починаючи з 04.11.2016 року та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання кошти у твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень, щомісячно, починаючи з 04.11.2016 року та до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачем в якості письмових доказів надано копію консультативного висновку ТОВ «Діацентр» від 07.03.2019 року, згідно з яким неповнолітня [PERSON] , [INFO] має захворювання опорно-рухомого апарату та потребує лікування. Окрім цього, позивачем надані копії квитанцій від 10.01.2019 року на суму 635 гривень, 10.01.2019 року на суму 208 гривень, від 28.01.2019 року на суму 581 гривня, від 16.02.2019 року на суму 362 гривні, від 19.02.2019 року на суму 423,16 гривень та від 21.02.2019 року на суму 452 гривні, на покупки у Аптеці «низьких цін», на які позивач посилається в якості підтвердження факту придбання ліків для неповнолітньої дитини. Відповідно до дублікату квитанції № 0.0.1234570819.1 від 11.01.2019 року позивачем сплачено на користь ЗНВК 19 - 534,24 гривень, призначення платежу: послуги харчування Д/У №19 (3) група №7, 3300717. Також до позовної заяви долучено копії квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг за лютий 2019 року за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] працює за цивільно-правовим договором у ТДВ «СК «Кредо» та за період з червня 2018 року по січень 2019 року отримала заробітну плату та допомогу по лікарняним в сумі 50905 гривень, що підтверджується довідкою про заробітну плату та інші доходи від 11.03.2019 року. З доданих до відзиву доказів судом встановлено наступне. Відповідно до виписки з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру ЗДСС ПФУ відповідач дійсно немає стабільного заробітку. 10.10.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб, виданого Запорізьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області. Відповідач посилається на те, що уклавши новий шлюб, він утримує дитину своєї дружини [PERSON] від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Також посилається на перебування на його утриманні непрацездатної особи, а саме бабусі [PERSON] , [INFO] , яка, відповідно до наданих документів: довідки №115 від 13.02.2019 року, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 1234, виписного епікризу №250 та виписки із медичної карти хворого №1716 хірургічного відділення КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня №9», перебувала на стаціонарному лікуванні з 21.01.2019 року по 07.02.2019 року та їй була зроблена операція. Також відповідачем надані дублікати квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] від 12.03.2019 року, платником в яких зазначені [PERSON] та [PERSON] . Оцінюючи докази, надані сторонами, суд дійшов наступних висновків. Позивач в якості однієї з підстав для збільшення розміру аліментів посилається на хворобу дитини, однак, витрати, які пов?язані з лікуванням дитини, є додатковими, які стягуються окремо від аліментів, що врегульовано ст.185 СК України. У разі понесення додаткових витрат, пов?язаних із хворобою дитини [PERSON] не позбавлена права звернутись з позовом про їх стягнення з відповідача окремо від аліментів. Також суд не враховує при визначенні розміру аліментів копії квитанцій, надані позивачем, адже платником послуг у квитанціях зазначена [PERSON] та з квитанцій взагалі не виявляється можливим зрозуміти за що саме були сплачені кошти. Посилання відповідача на те, що на його утриманні перебувають неповнолітній [PERSON] та його родичка [PERSON] суд оцінює критично, адже обов?язок з утримання [PERSON] мають його батьки, отже рішення [PERSON] брати участь в утриманні дитини, батьком якої він не являється, є його власним вибором та не спростовує його обов?язку з утримання власної доньки. Відповідачем не надано документів на підтвердження того, що [PERSON] є його родичкою, що він має обов?язок з її утримання, а також і на підтвердження того, що він фактично надає допомогу цій особі. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч.2 ст.51 Конституції України та, ст. 180 Сімейного кодексу України. До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Суд погоджується з доводами позивача та відповідача, що розмір аліментів, які були стягнуті рішенням суду від 27.03.2017 року, наразі недостатній для забезпечення дитини та має бути збільшений. Враховуючи, що з прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 грудня - складає 1779 гривень, а на підставі рішення суду з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти у сумі 700 гривень, тобто в сумі меншій ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, з урахуванням позиції відповідача, який визнав позов частково та згоден сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно, суд вбачає підстави для задоволення позову частково та збільшення суми аліментів на утримання [PERSON] до 1000 гривень щомісячно. Також з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial