Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Суворовського району м. Одеси про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні приватною власністю шляхом виселення. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачці на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] де вона і зареєстрована. Позивачка стверджує, що вона позбавлена можливості користуватися і розпоряджатися будинком, оскільки в будинку проживають, але не зареєстровані [PERSON] його дружина, [PERSON], та їх неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] народження. Відповідачі вселились у будинок зі згоди колишнього власника будинку [PERSON]. Після того, як позивачка отримала у спадщину даний будинок, вона дозволила відповідачам по справі тимчасово проживати в будинку, оскільки відповідачі жалілися, що їм немає де жити. Однак, останній часом, відносини між позивачкою та відповідачами погіршились. Так, відповідачі змінили дверні замки та не впускають позивачку у будинок. Вони стали користуватися і розпоряджатися будинком на свій власний розсуд. На підставі викладеного, позивачка просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні [PERSON] будинком [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON], [PERSON] та їх дітей [PERSON] та [PERSON] з будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідачі проживали в будинку зі згоди позивачки. Однак, останнім часом, відносини між позивачкою та відповідачами погіршились. Так, відповідачі змінили дверні замки та не впускають позивачку у будинок, чим перешкоджають їй користуватися і розпоряджатися будинком. Відповідачі позовні вимоги не визнали та пояснили, що вони проживали в будинку зі згодою колишнього власника будинку. Вони не претендують на будинок, проте іншого житла у них не має, а тому вони не можуть покинути будинок. Представник органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради просила відмовити у задоволенні позову, оскільки це порушує права малолітніх дітей. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.08.2010р., яке було видане Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою, за № 3-1254. Вищевказаний будинок належав [PERSON], яка померла [INFO].. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] його дружина, [PERSON], та їх неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] були вселені зі згоди колишнього власника будинку [PERSON]. Після того, як [PERSON] стала власником будинку вона дозволила залишитися проживати в будинку відповідачам, не укладаючи письмового договору найму. Таким чином, суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування жилим приміщенням у приватному житловому фонді, що регулюються Главою 6 ЖК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 158 ЖК України встановлено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Однак в судовому засіданні встановлено, що договір найму між сторонами не укладався, а також не реєструвався в органах місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. В той же час, в судовому засіданні встановлено, що позивачка не зверталась з будь-яким письмовими вимогами до відповідачів з попередженням про звільнення будинку та виселення, що підтвердили сторони в судовому засіданні. Таким чином, оскільки позивачкою був порушений порядок встановлений ст. 168 ЖК України, то позовні вимоги, на даний час, не підлягають задоволенню. В той же час, позивачка не позбавлена можливості звернутись з аналогічними позовними вимогами, після усунення обставин, яки стали підставою для відмови у задоволенні даних позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed