Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Карачієвецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області треті особи: відділ Держгеокадастру у Віньковецькому районі Хмельницької області, Віньковецька районна державна адміністрація Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай), у якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 2,12 га в умовно-кадастрових гектарах, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Карачієвецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області після смерті чоловіка [PERSON], який помер 21.11.1996 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що 21.11.1996 року помер її чоловік [PERSON], який був власником земельної частки (паю) із земель КСП «Калюс» с. Калюсик на території Карачієвецької сільської ради. Після його смерті відкрилась спадщина, яку позивач прийняла, вступивши в оперативне управління майном . Однак при звернені до державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що сертифікат на земельну частку (пай) серії ХМ № 0185215 був виданий 23.12.1996 року на ім`я [PERSON], який помер 21.11.1996 року, тобто після смерті спадкодавця. Тому з метою реалізації своїх спадкових прав [PERSON] змушена звернутися до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай). У судове засідання 12.12.2016 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились, у зв`язку з чим справа розглянута згідно з приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, Карачієвецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільський голова [PERSON] також надав суду письмову заяву, у якій позовні вимоги [PERSON] визнав повністю та просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради. Представники третіх осіб: відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі, Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області, будучи повідомленими належним чином, на розгляд справи не зявились. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 21.11.1996 року у с. Калюсик Віньковецького району Хмельницької області помер чоловік позивача [PERSON], якому належало право на земельну частку (пай) розміром 2,12 в умовних кадастрових гектарах із земель бувшого КСП «Калюс» на території Карачієвецької сільської ради, після чого на вказане майно відкрилась спадщина. 23.12.1996 року, тобто після смерті [PERSON], на його імя Віньковецькою райдержадміністрацією було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0185215. Дружина померлого [PERSON] та його мати [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом прийняли спадщину після смерті [PERSON] 07.05.1999 року [PERSON] померла, а [PERSON] оформила на своє ім`я частину спадкового майна. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії 1-БВ № 050164; копією актового запису про смерть № 24, із якого слідує, що [PERSON] померла 07.05.1999 року; паспортом позивача; свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БВ № 254086, згідно якого [PERSON] 20.09.1994 року уклав шлюб із [PERSON], і прізвище дружини після одруження «Ніколішена»; сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0185215, згідно якого [PERSON] мав право на земельну частку (пай) розміром 2,12 в умовних кадастрових гектарах; копією Державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ № 013, де в списку Додатку № 1 під номером 84 записаний [PERSON]; довідками Карачієвецької сільської ради № 879, № 880, № 881 від 01.09.2016 року, згідно яких [PERSON] до дня смерті 21.11.1996 року був зареєстрований та проживав в [INFO], разом із дружиною [PERSON], яка проживала без реєстрації та вступила в оперативне управління майном після смерті [PERSON]; матеріалами спадкової справи № 222-1996 та матеріалами спадкової справи № 351/2001. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. ст. 524, 529 ЦК України (1963 року), який діяв на момент виникнення даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Відповідно до ст. 549 цього Кодексу, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Позивач як спадкоємець за законом, має право на спадкове майно, та зокрема на земельну частку (пай) розміром 2,12 в умовних кадастрових гектарах. Спадщину [PERSON] прийняла, вступивши в оперативне управління майном. Інший спадкоємець за законом - мати померлого [PERSON], яка також прийняла спадщину, померла 07.05.1999 року не оформивши спадкового майна. Однак, як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.09.2016 року, державним нотаріусом [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0185215 був виданий Віньковецькою райдержадміністрацією 23.12.1996 року на ім`я [PERSON], який помер 21.11.1996 року, тобто після його смерті. Таким чином, враховуючи, що у звязку із видачею після смерті спадкодавця правовстановлюючого документа на спадкове майно - земельну частку (пай) позивач позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно, вирішення виниклого спору можливе лише в судовому порядку. Відповідно до ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Визнання права власності за [PERSON] на земельну частку (пай) в порядку спадкування не оспорюється відповідачем, не порушує прав чи інтересів інших осіб, та враховуючи, що позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, він підлягає задоволенню.

Outcome: approved