Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві власності належить будинок №12 по провулку Мистецький в м. Вінниці. 09 листопада 2018 року в даному будинку був зареєстрований відповідач [PERSON], однак в зазначеному будинку він не проживає понад рік, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Позивачу відомо лише, що відповідач виїхав на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, але куди саме їй не відомо. Реєстрація відповідача в будинку, який належить позивачу, створює для неї перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. У звязку з викладеним, позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку № 12 по провулку Мистецький в м. Вінниці. Позивачч [PERSON] та її представник [PERSON] В, в судове засідання не зявились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили їх задоволити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечили. Відповідач [PERSON], в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Відповідно до частини першої\~статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів статтей\~223,\~280 ЦПК України,\~суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва на право власності [PERSON], належить будинок №12 по провулку Мистецький в с. Бохоники, Вінницького району, Вінницької області (а.с.4-5). Довідкою квартального комітету «Сабарів» від 09 листопада 2018 року за №1345 підтверджується, що [PERSON] зареєстрований в [INFO], але не проживає з 13 грудня 2016 року по даний час (а.с.6). Статтею 41 Конституції України\~та\~ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.\~316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналогічна норма закону щодо користування членом сім'ї власника на рівні з ним його житлом міститься в ч. 1\~ст. 156 ЖК УРСР. Разом з тим, положенням ч. 2 ст.405 ЦК України\~передбачено юридичну підставу втрати членом сім'ї власника права на користування житлом власника, а саме - відсутність члена сім'ї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або за законом. В судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджено відповідними доказами, що відповідач [PERSON] зареєстрований в будиноку №12 по провулку Мистелький в м. Вінниці , але за даною адресою не проживає понад один рік без поважних причин, у зв'язку з чим вона підлягає визнанню таким, що втратив право користування зазначеним житлом. Враховуючи те, що факт відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації встановлено, а визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням має для позивача як власника житла важливе юридичне значення, суд вважає за можливе задовольнити позов. Отже, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати які складаються з 704,80 грн. судового збору, підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved