Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому просила стягнути із відповідача аліменти на її користь у тверді грошові сумі на утримання дочки [PERSON], [INFO], у сумі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше як 30 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірваний. У період шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Тому, враховуючи, що обовязок матеріального утримання дитини лежить на кожному із батьків, [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю та просила задовольнити. В підтримання позову [PERSON] пояснила, що протягом останніх чотирьох років вона із відповідачем не проживає. Дочка живе разом із нею, навчається у другому класі, у звязку з чим потребує більших витрат на навчання, харчування, одяг. Крім того, вона часто хворіє простудними захворюваннями, тому необхідні кошти на ліки. Відповідач регулярної допомоги на утримання дитини не надає, а позивач через вади зору працювати не може, живе за рахунок підсобного господарства, та забезпечити належним чином дитину самостійно не в змозі. Водночас [PERSON] погоджувалась на зменшення розміру аліменти, але не менше як 1000 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодившись сплачувати аліменти у розмірі не більше як 500 гривень щомісяця, посилаючись на те, що він безробітний, проживає із дружиною на найманій квартирі, за яку сплачує 500 гривень на місяць, допомагає утримувати неповнолітнього сина своєї дружини, хворіє, та потребує оперативного втручання. Визнав, що постійної матеріальної допомоги на утримання дочки позивачці не надає, однак перед початком навчального року придбав для [PERSON] кофту, колготки, спідницю, чобітки, пізніше допоміг коштами на придбання ліків. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 27.03.2005 року сторони зареєстрували свій шлюб, та у шлюбі у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. 08.07. 2011 року шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Віньковецького районного суду. Після розірвання шлюбу позивач та відповідач стали мешкати окремо один від одного, дочка залишилась проживати разом із матірю та знаходиться на її утриманні, а відповідач постійної, регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Наведені обставини підтверджуються поясненнями сторін, письмовими доказами, і відповідачем не оспорювались. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою ст. 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Предметом розглядуваного судом спору є стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, а спосіб стягнення має визначати суд з врахуванням обставин справи щодо наявності у позивача регулярного заробітку (доходу) чи нерегулярного. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дочки, суд бере до уваги, що відповідач не працює, сталого, регулярного доходу не має, але погодився сплачувати аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України щодо можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 гривень щомісячно. В той же час відповідач надав суду докази про те, що він не працює, хворіє , та як випливає із довідки Віньковецької ЦРЛ від 18.01.2017 року № 4 потребує оперативного втручання. А тому враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, їхній стан здоровя, вік дитини та її матеріальні потреби, та беручи до уваги, що із 01.01.2017 року розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років встановлений у сумі 1689 гривень, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання дитини у розмірі 650 гривень щомісячно. В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня предявлення позову, а відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674- VІ із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: partial