Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та на своє утримання у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною 3-річного віку - [INFO], оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість Позивач у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, надала суду заяву про підтримання позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів доходів, від стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною 3 річного віку - відмовилась, в якій просила слухати справу за її відсутності (а.с. 32, 33). Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення та довідка про доставку СМС (а.с. 29, 34, 40, 44). Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 січня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] який згідно довідки виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 1062 від 21.09.2016р. проживає з позивачем та знаходиться на утриманні матері (а.с. 6, 7). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 СК України, - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, ч. 1 ст. 79 СК України - аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, ч. 1 ст. 80 СК України - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і ( або ) у твердій грошовій сумі. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: малолітня дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою селищної ради за місцем мешкання позивача та не заперечується відповідачем, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, працездатний, працює за контрактом у Харківському Національному університеті повітряних сил ім. І.Кожедуба, відомостей про наявність інших осіб, які б знаходилися на утриманні відповідача, суду не надано. Відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006р., за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Виходячи з цього, відповідач, як батько, зобов'язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини наряду з позивачем. При цьому, відповідно до абзацу 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006р., вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 51 Конституції України закріплений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст.ст.: 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; 181 ч. 3 СК України - кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; 191 СК України - аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються з дня пред'явлення позову. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, працює - служить за контрактом у Харківському Національному університеті повітряних сил ім. І.Кожедуба, відомостей щодо перебування інших осіб на його утриманні не надано. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, який на даний час працює та отримує постійний дохід, не є пенсіонером чи інвалідом, відсутність інформації про наявність у нього інших осіб, які знаходяться на його утриманні, матеріальне становище позивача і дитини, та з урахуванням ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 грн., з 1 травня - 1426 грн., з 1 грудня - 1492 грн., однак прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не прийнятним, і тому можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду. З урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення уточнених позовних вимог позивача. В порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved