Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем проживали в незареєстрованому шлюбі з 2003 року по 2017 рік. За період спільного проживання у них народилась донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з позивачкою. На даний час відповідач із сім`єю не проживає. Він добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивач звернулась до суду з позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дочкою повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, за обставин, викладених в позові, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, погодився сплачувати на утримання кожної дитини по 800грн. щомісячно. Суду пояснив, що він не працює та у центрі зайнятості не перебуває. Кошти, про які просить позивач не має змоги сплачувати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до\~часткового задоволення. Судом встановлено, що у сторін, які перебували у фактичних шлюбних відносинах, 19.04.2004 року народилась дочка [PERSON], батьком якої є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 206393 (а.с.5). Також 11.02.2009 року у них народився син [PERSON], батьком якого є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 206394 (а.с.5). Діти проживають з матір'ю [PERSON] та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою №1236 від 02.08.2017 року, виданою виконкомом Тростянецької селищної ради\~Тростянецького району Вінницької області (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідач не проживає з позивачем однією сімєю, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязку утримувати спільних дітей, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України. Згідно\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. \~Згідно\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно\~ст. 184 Сімейного кодексу України\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий заробіток, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. \~\~\~\~ \~ \~ \~Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей [PERSON] та [PERSON], а оскільки він офіційно не працює, аліменти підлягають стягненню в твердій грошовій сумі. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 01 січня 2017 року становить 1689 грн. Протягом року прожиткові мінімуми збільшуються. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 року «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3, п.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зважаючи на норми\~ст. 184 СК України\~та з урахуванням положень частини 2\~ст. 182 СК України, суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі. Разом з тим розмір твердої грошової суми аліментів не повинен бути менше розміру, встановленого ч.2\~ст. 182 СК України. Суд також враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. позивача, платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців. Також суд приймає до уваги можливості відповідача і потреби його неповнолітніх дітей, що обов'язок утримувати дитину є обов'язком обох їх батьків, тому суд приходить до висновку, що сума аліментів в розмірі 1000 грн. буде обґрунтованою та законною. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 гривень та на користь позивача понесені нею, та документально підтверджені(а.с.8) судові витрати в сумі 500грн. за надання правової допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial