Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , втвердій грошовій сумі в розмірі по 1 500,00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття, та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них народилось двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В останні роки їхні подружні відносини припинились і вони проживають окремо, а неповнолітні діти проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні. Однак, самостійно вона не може належним чином їх матеріально забезпечити, оскільки коштів, які вона заробляє, недостатньо. З моменту припинення подружніх відносин відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх синів не надає, хоча він є здоровим, постійно їздить на заробітки за кордон та інших утриманців не має. Оскільки вони з відповідачем не можуть досягти згоди з приводу способу виконання останнім обов`язку по утриманню дітей, то вона змушена звернутися в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задоволити та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500,00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття, та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про направлення йому рекомендованого поштового відправлення. За таких обставин суд 27.01.2020 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 даного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 05.03.2003 року (а.с. 5), виданим Вигодською селищною радою Долинського району Івано-Франківської області. Про те, що від даного шлюбу в них народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , свідчать свідоцтва про їх народження серії [NUMBER] від 05.07.2004 року та серії [NUMBER] від 11.09.2008 року (а.с. 6,7), видані Вигодською селищною радою Долинського району Івано-Франківської області та виконавчим комітетом Новоселицької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітні сини: Остап, [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з матір`ю, позивачкою по справі, яка займається їхнім матеріальним забезпеченням. Як ствердила в судовому засіданні позивачка, відповідач є здоровим, їздить на заробітки за кордон в Республіку Польща та інших утриманців не має, а отже має можливість сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити частково та стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] втвердій грошовій сумі в розмірі по 1 500,00 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, є обґрунтованим та справедливим, оскільки враховує майнове становище сторін по справі та відповідає вимогам закону й інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд вважає, що відсутні підстави для обмеження мінімального розміру аліментів сумою не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки таке обмеження застосовується при стягненні аліментів у частці від заробітку, а не в твердій грошовій сумі, що має місце в даній справі. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved