Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 травня 2013 р. вона уклала шлюб з відповідачем. Від спільного життя [INFO] у подружжя народилась донька, [PERSON]. Однак, в подальшому, спільне життя не склалося та на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 р. шлюб між сторонами було розірвано. Також на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 квітня 2016 р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі. Відповідачем аліменти не сплачуються ані в добровільному, ані у примусовому порядку, дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідач на даний час ніде не працює, злісно зловживає спритними напоями, дитиною він не піклується, не приділяє їй ніякої уваги чим повністю самоусунувся від обов'язку щодо виховання доньки, навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про її духовний та фізичний розвиток. Посилаючись на ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без проведення фіксації процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не прибув, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причину неявки не повідомив. Як вбачається з довідок поштового відділення на конвертах із поштовими відправленнями судових повісток, конверти були повернуті на адресу суду за закінченням терміну зберігання, у зв'язку з чим суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача. Від представника третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника. В даному випадку неявка представника третьої особи не є перешкодою для розгляду справи, у зв'язку з чим суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника третьої особи. За викладених обставин суд вважав за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. [PERSON] народилась [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 18 червня 2013 р. Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Серії [NUMBER], актовий запис № 535. Батьками [PERSON] згідно вказаного свідоцтва є [PERSON] та [PERSON] (арк. справи 5). Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 квітня 2016 р. стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 583,50 гривень щомісячно, починаючи з 3 лютого 2016 р. та до досягнення дитиною повноліття. Заочне рішення набрало законної сили 18 квітня 2016 р. (арк. справи 11 - 12). Постановою державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя від 17 серпня 2016 р. відкрито виконавче провадження № 51947305 з примусового виконання виконавчого листа № 335/1067/16-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів (арк. справи 13). Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 р. шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 1 листопада 2016 р. (арк. справи 14). Як випливає з листа комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» від 8 грудня 2016 р. № 08-1/2229 дитина [PERSON], [INFO], спостерігається у даному закладі охорони здоров'я з народження. На прийом з дитиною приходить виключно мати, яка виконує всі рекомендації лікаря щодо лікування та обстеження дитини (арк. справи 32). Як свідчать листи начальника Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 21 жовтня 2016 р. № 13816/46/02/06-2016 та від 26 грудня 2016 р. № 16496/46/01/06-2016 позивач зверталась до Вознесенівського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявами щодо врегулювання проблеми аморального способу життя відповідача, вживались відповідні заходи, конфлікт було врегульовано (арк. справи 33, 36). Позивач не отримувала аліментів від відповідача на утримання дитини за період з 3 лютого 2016 р. до 16 січня 2017 р., що підтверджується довідкою Орджонікідзевського ВДВС Запорізького міського управління юстиції головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 26 січня 2017 р. № 1273 (арк. справи 35). Як випливає з відповіді комунальної установи «Обласний клінічний наркологічний диспансер» Запорізької обласної ради від 7 березня 2017 р. № 796, наданої на виконання ухвали суду від 23 лютого 2017 р., відповідач [PERSON] на обліку у даному закладі охорони здоров'я не перебуває, однак двічі знаходився на стаціонарному лікуванні, у період з 4 березня 2016 р. до 1 квітня 2016 р. та з 29 вересня 2016 р. до 25 жовтня 2016 р. з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності». За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання доньки що підтверджується дослідженими судом доказами. Вказані обставини також підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які узгоджуються з матеріалами справи. З огляду на вищевикладене судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не приділяє доньці батьківського піклування, не цікавиться її життям. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки у відношенні своїх дітей. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не позбавляє їх від обов'язків відносно дітей. За нормою ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Тобто, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. встановлено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч. 5 цієї статті подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору. 6 лютого 2017 р. до суду надійшов висновок від 3 лютого 2017 р. № 01-10/0027 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його доньки [PERSON] (арк. справи 31). Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи і не суперечить інтересам дитини, а тому приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Суд вважає доведеним факт того, що поведінка відповідача [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов'язками. Неповнолітня [PERSON], [INFO] проживаючи в сім'ї своєї матері має всі необхідні умови для життя, навчання та повноцінного розвитку. Підсумовуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений нею при поданні позовної заяви. На підстави викладеного,

Outcome: approved