Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Житлово-експлуатаційного підприємства № 5 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з травня 2013 року по вересень 2013 року вона працювала на підприємстві відповідача на посаді робочої з комплексного прибирання. Підприємство відповідача сплачувало заробітну плату не регулярно і не в повному обсязі, в результаті чого утворилась заборгованість по заробітній платі в сумі 2404,84 грн. Відповідач в добровільному порядку виплатити указану заборгованість відмовляється. Протиправними діями відповідач спричинив їй моральну шкоду, яка складається з душевних і фізичних страждань, приниження її честі та гідності, порушення звичного способу життя і нормальних життєвих зв'язків, неможливості продовження активного громадського життя, порушення відносин з оточуючими людьми, та з інших негативних наслідків. Спричинену моральну шкоду позивачка оцінює в 1000 грн. Позивачка просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 2404,84 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, моральну шкоду у сумі 1000 грн. 11.01.2014 року позивачка надала заяву про зміну позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за липень 2013 року і серпень 2013 року, всього в сумі 2404 грн. 84 коп. (а.с. 20). Позивачка, яка завчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала письмову заяву, в якій змінені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Справу просила розглянути за її відсутності. Представник відповідача, яка завчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала письмову заяву, в якій змінені позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Справу просила розглянути за її відсутності. Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності позивача і відповідача. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно з трудовою книжкою позивач працювала на підприємстві відповідача з 23.10.2012 року по 31.08.2013 року. Відповідно до наказу № 48-к від 31.08.2013 року звільна з підприємства 31.08.2013 року за ст. 36 п. 1 КЗпП України, за згодою сторін (а.с.21-22). При звільненні з підприємства відповідач не провів з позивачкою повний розрахунок по виплатам, які належали їй за законом, а саме: не виплатив позивачці заборгованість по заробітній платі за липень 2013 року в розмірі 1040,12 грн., серпень 2013 року в розмірі 1364,72 грн., всього у сумі 2404 грн. 84 коп., що підтверджено довідкою відповідача № б/н від 04.12.2013 року (а.с.4). Зазначена довідка позивачкою не оспорюється. Згідно ч. 7 ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно статті 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що на час розгляду справи сума заборгованості по заробітній платі за липень 2013 року у розмірі 1040,12 грн., серпень 2013 року у розмірі 1364,72 грн., всього у сумі 2404грн. 84коп. відповідачем позивачу не виплачена. Заперечень проти вимог позивача відповідач не надав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за липень 2013 року у розмірі 1040,12 грн., серпень 2013 року у розмірі 1364,72 грн., всього у сумі 2404 (дві тисячі чотириста чотири) грн. 84коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VІ з відповідача необхідно стягнути в дохід Торезького УК (м.Торез) 22030001 судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved