Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, згідно якого просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, а саме 6000 грн. щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до повноліття доньки, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначає, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2010 року. Від шлюбу у сторін народились донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Станом на день подачі позову сторони проживають окремо один від одного та Шевченківським районнимсудом м. Києва розглядається справа про розірвання шлюбу. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, так як всі спроби домовленості про суми та строки виплати аліментів постійно порушуються з боку відповідача. Оскільки, сімейні стосунки фактично припинились, позивач вимушена самостійно нести всі витрати по утриманню доньки, оскільки відповідач [PERSON] більше ніж півроку не виконує обов`язок по утриманню дитини. 21.05.2020 р. відкрито провадження у даній справі, з урахуванням положень ст.ст. 19,274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У встановлений судом строк, відповідач будучи повідомленим належним чином, відзив на позов не подав, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, дійшов до наступних висновків. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.10.2010 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківськогшо районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 300. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка, як вказує позивач, проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] також вказує, що батько [PERSON] на протязі шести місяців не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, всі витрати покладаються тільки на неї. Під час доказів справи не було отримано доказів, які спростовують вищенаведені твердження позивача. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дітей відповідного віку визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний вік. Положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень. Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом не отримано доказів того, що відповідач за станом свого здоров`я чи матеріального становища не може брати участі в утриманні спільної доньки [PERSON] . Крім того, в матеріалах справи відсутня інформація щодо наявності у відповідача на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатній осіб. Також, відсутня інформація і щодо майна, яке належить відповідачу, інформація щодо джерел і розміру отримуваних відповідачем доходів. Разом з тим, відповідач не надав суду відзив на позов, свої міркування або заперечення щодо заявлених вимог. За обставин встановлених в судовому засіданні, беручи до уваги, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про належне утримання дитини, суд приходить до висновку про можливість присудження до стягнення аліментів на утримання дитини. Приймаючи рішеня щодо розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача суд виходить з наступного. Так, мотивуючи необхідність отримувати аліменти у розмірі 6 000,00 грн. щомісячно позивач вказує на те, що винаймає житло за власні кошти, дитина потребує постійного контролю у лікаря. Проте, зазначене [PERSON] може свідчити, в розумінні норм Сімейного кодексу України, про необхідність додаткових витрат на дитину відповідно до вимог ст. 185 СК України. Отже, беручи до уваги обставини, встановлені в судовому засіданні, з огляду на обов`язок обох батьків брати участь в утриманні дитини, суд вважає що з [PERSON] на утримання дитини має стягуватись сума у розмірі 2118,00 грн. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позову з 18.05.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати, відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається, а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України,зважаючи на те, що судовий збір при подачі позову про стягнення аліментів не сплачувався позивачем на підставі положень Закону України «Про судовий збір». Виходячи з наведеного,

Outcome: partial