Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з 22.07.1995 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу, у зв'язку з чим позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня предґявлення позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні, пояснила суду, що у відповідача в Германії своя родина, вагітна дружина, відповідач залишив свою двокімнатну [ADDRESS], позивачу та донці, перед своєю випискою з квартири прописав доньку Крістіну у квартирі, чим виконав домовленість про надання ? частини вказаної квартири у власність Крістіни, з урахуванням майбутньої приватизації. Відповідач надавав позивачу гроші на утримання дитини. У зв'язку з вищевикладеним представник відповідача просила суд відмовити у позові. Вислухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд встановлено, що сторони з 22.07.1995 року позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Дитина має таке ж право на проживання в належних умовах, на належний рівень проживання і забезпечення, як і відповідач. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач неодноразово надавав позивачці матеріальну допомогу, має на утриманні вагітну дружину, залишив позивачу та доньці [ADDRESS], для подальшого в ній проживання, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином суд вважає за можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття На підставі викладеного,

Outcome: partial