Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України до Франції та на зворотній вїзд в України малолітнього [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: вулд Перемоги, 16/3, м. Артемівськ Донецької області, у супроводі матері [PERSON] без згоди батька -[PERSON] протягом пяти місяців у період з 01 липня 2015 року по 1 січня 2016 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що від шлюбу з відповідачем, в якому вони перебували з 14 лютого 2009 року по 29 травня 2012 року, мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. З метою найкращого розвитку дитини, розширення її кругозору та оздоровлення дитини, позивачка має намір звозити сина на відпочинок до Франції, в звязку з чим звернулась за дозволом до відповідача. Відповідач їй відмовив, вважаючи її прохання необґрунтованим. Вона на теперішній час заміжня за громадянином [PERSON][PERSON]. У Франції позивачка забезпечена благоустроєним житлом, де і буде проживати дитина під час перебування у Франції в цій країні. Вона бажає і має фінансову можливість організувати дитині відпочинок за кордоном, який буде супроводжуватися й оздоровленням, духовним розвитком, збільшенням загального кругозору дитини, чому перешкоджає відповідач. Такими діями відповідач порушує інтереси дитини та права позивачки, як матері, тому вона вимушена звернутися до суду про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила задовольнити та пояснила, що має намір виїхати на відпочинок з сином, де збирається організувати йому як літній відпочинок, так і зимовий. Дитина буде забезпечена житлом, всіма необхідними речами, дитина застрахована. Сина вона записала до школу на наступний рік за рекомендацією лікарів. Також відповідач в цей період буде мати можливість спілкуватися з дитиною за допомогою телефону, скайпу. Тому вважає, що для повноцінного відпочинку дитини потрібен саме період пять місяців. У її нинішнього чоловіка добрі стосунки з її сином, вони разом відпочивали в Одесі, в Карпатах. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності від 24 квітня 2015 року, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити і пояснив.... Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згоден надати дозвіл на виїзд дитини на 1 місяць, тобто до 30 липня 2015 року, або максимум до 10 серпня 2015 року, у разі необхідності оформлення документів для візи. В серпні він сам має намір провести відпочинок з сином, провести його лікування в санаторії Соляна симфонія в м.Соледар. Крім того, він не згоден, щоб дитина пропустив рік навчання в школі. Пятимісячна відсутність сина, не можливість спілкування з ним порушує його права як батька, оскільки він з ним спілкується кожні два тижня, оскільки працює вахтовим способом. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, позов визнав частково, пояснив, що тривалий виїзд дитини за кордон порушить права батька на особисту участь вихованні дитини. Крім того, вважає, що позивачкою не зазначено відповідний часовий проміжок перебування дитини у державі, маршруту, умов проживання та пересування дитини за кордоном, і надання такого дозволу є незаконним. Однак вважає, що дання такого дозволу можливе на період з 01 липня 2015 року по 30 липня 2015 року, або до 10 серпня 2015 року. Представник третьої особи виконавчий комітет Артемівської міської ради, що є органом опіки та піклування, в судове засідання не зявився, надано заяву про розгляд справи за відсутності представника та зазначено, що орган опіки та піклування не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2009 року по 29 травня 2012 року, від шлюбу мають сина - [PERSON], 24 липня 2009 року. Дитина проживає разом з позивачкою, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивачка уклала шлюб 31 жовтня 2013 року з громадянином [PERSON] [PERSON] [PERSON], змінила прізвище з [PERSON] на Куницька [PERSON]. Відповідно до нотаріально посвідченої довідки, чоловік позивачки заявив, що дитина [PERSON] після прибуття до Франції буде проживати за адресою: [INFO], і буде мати в своєму розпорядженні власну кімнату та ванну кімнату, і для дитини буде зроблено все для перебування дитини і доброму психічному та фізичному стані. Будинок відповідає чинним санітарно-гігєнічним нормам, Будівництво будинку завершено в 2010 році. Позивачкою застраховано дитину [PERSON] для подорожі у Францію у період з 01 травня 2015 року по 29 квітня 2016 року, що підтверджується копією страхового полісу Страхової групи ТАС. Також чоловік позивачки має страховку на випадок хвороби, дія якої розповсюджується на позивачку і її дитину, строк дії з 22 травня 2015 року по 21 листопада 2015 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Відповідно до абзацу третього ч.3 статті 313 ЦК України фізична особа. Яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадянинаУкраїни» від 21 січня 1994 року, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Відповідно до п.5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У дитини склалися добрі стосунки з чоловіком позивачки, проти чого не заперечують сторони та підтверджується наданими позивачкою фотографіями. Відповідач приймає участь в вихованні сина, піклується ним, проводить з ним час, проти чого не заперечувала позивачка, а також підтверджено фотографіями, наданими відповідачем, листом відділу освіти Артемівської міської ради. Таким чином, суд вважає, що поїздка до Французької республіки, яка дозволить дитині отримати нові позитивні враження, розширити кругозір, відпочити, при цьому будуть забезпечені належні умови проживання дитини, а також медичне страхування як в період подорожі, так і перебування за кордоном, відповідає інтересам дитини. Таким чином, суд вважає, що відповідач, який\~\~не надавав згоду на виїзд дитини за кордон України на відпочинок, безпідставно зловживає своїми правами і обмежує права дитини на оздоровлення, а тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки це відповідає інтересам дитини. Сторони фактично дійшли згоди в судовому засіданні щодо доцільності поїздки дитини за кордон, але не змогли вирішити питання щодо строків перебування дитини за кордоном. Так, позивачка наполягає на терміні перебування дитини за кордоном у період з 01 липня 2015 року по 01 січня 2016 року, в той час відповідач погоджується на виїзд дитини у період з 01 липня 2015 року по 10 серпня 2015 року. Суд, заслухавши позиції кожної сторони з цього питання, вважає, що вони заслуговують на увагу, але в повному обсязі не може погодитися ні з позицією позивачки, ні відповідача. Період в 5 місяців, на якому наполягає позивачка, на думку суду є необґрунтовано тривалим. Перебування дитини за кордоном 5 місяців позбавить батька, який має рівні права та обовязки щодо дитини, що передбачено ч.1 ст.141 СК України, та порушить його право спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Крім того, у сторін є спір щодо віку дитини для зарахування до 1 класу школи, відповідач наполягає на навчальному році 2015-2016 років, а позивачка,

Outcome: partial