Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати [PERSON] недієздатним та встановити над ним опіку. В поданій заяві просить призначити судово-психіатричну експертизу для вирішення питання недієздатності [PERSON], визнати його недієздатним та призначити його опікуном заявника. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що [PERSON] є її рідним дядьком та інвалідом другої групи, внаслідок чого через психічну хворобу не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і потребує опіки. З метою виконання в інтересах дядька цивільних прав і обов'язків, забезпечення його доглядом і лікуванням, просить визнати [PERSON] недієздатним, а також призначити заявника опікуном. Заявник в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просила суд задовольнити її в повному обсязі, справу розглянути за її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вислухавши учасників судового провадження, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи підтверджено факт народження [PERSON] [INFO] та наявність родинних відносин між заявником та особою, недієздатність якої заявник просить встановити і те, що [PERSON] є дядьком заявника /а.с.3/. [PERSON] являється інвалідом ІІ групи з дитинства безстроково, не може бути залучений до будь-яких видів праці згідно довідки МСЕК серія МСЕ-002335 від 16 грудня 1993 року /а.с. 4/. Як вбачається з акту № 187 від 21 жовтня 2014 року амбулаторної судово-психіатричної експертизи [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі легкої помірної розумової відсталості зі значним порушенням емоцій і поведінки. За своїм психічним станом в даний час останній не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу піки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Зазначені вимоги містить і ч. 1 ст. 60 ЦК України визначаючи, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом і за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, то суд вважає можливим задовольнити заяву заявника та визнати [PERSON] недієздатним. Згідно подання опікунської ради виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 1668 від 07 серпня 2014 року, вбачається можливим призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] Заявник являється повнолітньою, дієздатною особою, подала заяву про призначення її опікуном, перебуває у родинних відносинах із [PERSON], перешкод для призначення її опікуном, встановлених ст. 64 ЦК України в судовому засіданні не встановлено, а отже суд вважає за можливе задовольнити подану заяву в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 240 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved