Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 20 березня 2008 року Фрунзенською сільською радою Генічеського району Херсонської області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Разом з відповідачем позивач проживала однією сім`єю до жовтня 2018 року, спільне господарство сторони не ведуть. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку із тим, що відповідач вживав спиртні напої та чинив щодо неї рукоприкладство. Зазначає, що від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживати будуть з нею. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та буде суперечити її інтересам. У підготовчому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені у позові. Примирення з відповідачем вважає неможливим. Відповідач - [PERSON] , у підготовчому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 20 березня 2008 року Фрунзенською сільською радою Херсонської області зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , актовий запис № І. Позивач та відповідач є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення не є можливим. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з\~ст.\~21\~СК України,\~шлюбом є\~сімейний союз\~жінки та\~чоловіка,\~зареєстрований у\~органі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 1 ст. 24 СК України, встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно з усталеною судовою практикою, викладеною у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи із положень ст. 112 СК України, за обставин, які склалися на даний час між сторонами, враховуючи дійсні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, її збереження за таких обставин є неможливим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі викладеного,

Outcome: approved