Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратла право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . У вказаному домоволодінні зареєстровані [PERSON] [INFO] , зареєстровано 23.12.1982 року, [PERSON] [INFO] , зареєстровано 23.01.2001 року, [PERSON] [INFO] , зареєстровано 26.05.2008 року. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивачки, який з березня 2019 року не проживає без поважних причин в будинку [ADDRESS] , не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей в будинку не має. Посилаючись на те, що відповідач у вказаному будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує, тому позивачка просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням [ADDRESS] . Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення по суті позову, просила суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явивлась, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не надав, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є єдиним власником домоволодіння [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування ВАО № 421566 від 03.09.2003 року, в реєстрі за № 3-1897 позивачу належить 67/100 частин вказаного будинку. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2003 року за [PERSON] визнано право власності на 33/200 частин домоволодіння. Інші 33/ [NUMBER] частин перейшли у власність позивача шляхом дарування за договором ВВС № 747748 від 12.05.2004 року в реєстрі за № 3-1335. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивачки та зареєстрований у будинку [ADDRESS] , однак не проживає у ньому з березня 2019 року, що підтверджено у судовому засіданні показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , Довідкою №3969 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 11.06.2020 року, домовою книгою для реєстрації проживаючих в будинку [ADDRESS] , Актом про непроживання від 13.03.2019 року складеного та засвідченого головою квартального комітету №5, Актом про непроживання від 23.12.2019 року складеного та засвідченого головою квартального комітету №5, Актом про непроживання від 15.06.2020 року складеного та засвідченого головою квартального комітету №5. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] , який є колишнім чоловіком позивачки [PERSON] , не проживає у домоволодінні більше року, перешкод у користуванні домоволодінням позивачка йому не чинить, у зв`язку з реєстрацією відповідача за вказаною адресою позивачка змушена нести витрати по сплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням [ADDRESS] . Також суд вважає стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved