Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Авдіївки Донецької області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачі є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO] . Відповідач [PERSON] є сином позивача, тобто позивач є бабусею неповнолітного. З 2015 року онук проживає з позивачем, за адресою [ADDRESS] . Відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо виховання [PERSON] , станом здоров`я не цікавляться, матеріальної допомоги не надають. Дитина перебуває на повному утриманні позивача. Просить суд ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав відповідачів, відносно неповнолітньої дитини. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 13 березня 2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 08 травня 2019 року призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягали на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання не з`явились у встановленому порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до частини 3 ст.131 ЦПК України. Про причини своєї неявки вони не повідомили, від них не надійшло клопотання про відкладення слухання справи, відзив на позов суду не направили. Представник третьої особи - Служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Авдіївки Донецької області, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти позовних вимог. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивача З позивачкою разом проживає онук [PERSON] , мати останнього ніколи не бачив, до сина вона не приходить. Батько хлопчика він не бачив. Його місце знаходження невідоме. [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що встановлено з актового запису № 3 про шлюб від 11 січня 2006 року складений Авдіївським МВДРА ЦС Головного ТУЮ у Донецькій області. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 28 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №180. Позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] , що встановлено із свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 23 лютого 2017 року Авдіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Згідно довідки № 61 від 18 січня 2019 року виданої Виконавчим комітетом Соловйовської сільської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] та за зазначеною адресою зареєстрований та проживає [PERSON] [INFO] . [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , де характеризується негативно, раніше судимий, зловживає спиртними напоями, порушує громадський спокій. Має неповнолітню дитину [PERSON] 2003 року народження, вихованням якого не займається, матеріальної допомоги не надає, станом здоров`я не цікавиться, що встановлено з довідки-характеристики, виданої Авдіївським ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області № 668/404-2019 від 23 січня 2019 року. [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , де характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, порушує громадський спокій. Має неповнолітню дитину [PERSON] 2003 року народження, вихованням якого не займається, матеріальної допомоги не надає, станом здоров`я не цікавиться, що встановлено з довідки-характеристики, виданої Авдіївським ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області № 669/404-2019 від 23 січня 2019 року. З акту обстеження умов проживання, складеного начальником служби у справах дітей Ясинуватської районної державної адміністрації від 22 січня 2019 року, встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] [INFO] , умови проживання добрі. Відповідно до висновку № 01-15/0063 від 29 січня 2019 року з метою захисту прав, свобод та законних інтересів неповнолітніх дітей, військово-цивільна адміністрація м. Авдіївки Донецької області, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Положення частини першої статті 165 СК України визначають, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Стаття 150 СК України визначає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 статті 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до статті 164 СК України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно п. 15 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» визнає, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами першою та другою Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] [INFO] , а тому їх слід позбавити батьківських прав у відношенні останнього і це не буде суперечити статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 1, 9 Конвенції про права дитини. Виходячи з вимог ч 6 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави належить стягнути судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved