Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, уточненим під час розгляду судом, до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві посилається на ту обставину, що їй, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.02.2013 року № 413261 належить квартира [ADDRESS]. В зазначеній квартирі також зареєстрований відповідач, який декілька років там не проживає, будь-яких витрат по комунальних платежах та утриманню квартири не несе і на даний час його місце проживання не відоме. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, квартирою № 29 по вул. Драгоманова, 19-А в м. Володимир-Волинський, Волинської області. Позивач в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином. Представник позивача згідно договору про надання правової допомоги [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, зіслалась на обставини викладені в позовній заяві, просить позво задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом подачі оголошення у пресі, причину неявки суду не повідомив, будь-яких письмових пояснень чи заперечень стосовно позову не надав, а тому, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Заслухавши пояснення представника позивача, свідка, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 167 ЖК України, у разі вибуття члена сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, він втрачає право користування жилим приміщенням, з дня вибуття. У відповідності до ст. 71 ЖК України, житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутніми членами сімї протягом шести місяців. Відповідно до положень ч.2\~ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.\~ Як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS]. Як стверджується будинковою книгою в спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] Як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON], більше двох років відповідач в зазначеній квартирі не проживає, будь-яких звязків з позивачем не підтримує, на даний час його місце перебування невідоме. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. А згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні права щодо розпорядження житлом, не сплачує комунальних послуг за жиле приміщення, не бере участі в його утриманні. Оскільки відповідач\~в зазначеній квартирі не проживає понад рік, за відсутності\~будь-яких домовленостей із власником та законних підстав на збереження за ним житла, ніяких обовязків щодо утримання квартири не несе, він втратив право користування жилою площею в даній квартирі, та, в порядку\~ст. 405 ч. 2 ЦК України, підлягає до визнання його таким, що втратив право користування житлом в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Outcome: approved