Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В позові вказувала, що 22.05.2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №03. Від шлюбу дітей немає. Посилалася на те, що їх спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на життя, через що вони уже не проживають спільно понад 30 місяців, тобто не підтримують жодних стосунків, не ведуть спільне господарство. Фактичні шлюбні стосунки між ними припинено, а шлюб існує лише юридично. Відповідач на розірвання шлюбу згідний, але відмовляється подати заяву про розірвання шлюбу до державного органу РАЦС. Вважає, що у подальшому їх спільне життя з відповідачем неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому і збереження шлюбу є неможливим. На примирення не згідна. Справу розглянути за її відсутності. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 22.05.2004 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №03 та після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві позовні вимоги підтримала, на примирення не згідна, просила справу розглядати у її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.05.2004 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №03, що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження, [NUMBER] від 22.05.2004 року. Після реєстрації шлюбу позивач прийняла прізвище [PERSON]. Від шлюбу дітей немає. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, спільно не проживають більше двох років, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних стосунків, позивач на примирення не згідна, вона довела, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved