Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати них такими, що втратили право на користування жилим приміщенням - житловим будинком на вул. Зеленій,11 в с. Гірники Ратнівського району Волинської області. [PERSON] позовні вимоги обгрунтовувала тим, що її дочка відповідачка [PERSON] з сином [PERSON] з 2005 року не проживає в [ADDRESS] а виїхали на постійне місце проживання в Російську Федерацію. В зв'язку із постійним проживанням відповідачки з сином з 2005 року в Російській Федерації, вони втратили право на користування житловим будинком на [ADDRESS] власником якого є позивачка. Майна, яке б належало відповідачці в будинку немає. Відповідачі участі в утриманні житлового будинку, господарських будівель, споруд, не приймають. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить його задовольнити, з підстав викладених в поданій до суду заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в скерованих до суду письмових заявах заявлений [PERSON] позов визнали, просять суд розглянути виниклий спір по суті у їх відсутності. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до наступного. В силу вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Достовірність доводів позивачки підтверджується довідками виданими Гірниківською свільською радою Ратнівського району Волинської області, актами обстеження, з яких встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], будучи зареєстрованими в житловому будинку на [ADDRESS] власником якого є позивачка [PERSON], з 2005 року і по даний час не проживають в йому. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої майном - ст.391 ЦК України. Статтею 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні (далі - Закон) визначено, що громадянам України, а також іноземцям, особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території. Статтею 3 Закону встановлено, що місцем проживання фізичної особи є адміністративно - територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом - ч.2 ст.405 ЦК України. Громадянин України, іноземець, особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання - ч.1 ст.6 Закону. Статтею 7 Закону передбачено знаття з реєстрації місця проживання особи на підставі судового рішення. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] більше року, з 2005 року в належному на праві власності позивачці [PERSON] житловому будинку на [ADDRESS] не проживають і жилим приміщенням не користується, як члени сім'ї власника житла, що стверджується дослідженими в справі доказами, в зв'язку із чим відповідачі втратили право на користування даним жилим приміщенням, а тому суд приходить до висновку, що заявлений позов слід задовольнити. Відповідачів [PERSON], [PERSON] слід визнати такими, що втратили право на користування жилим приміщенням в [ADDRESS] Понесені позивачкою [PERSON] судові витрати у справі, пов'язані зі сплатою в дохід держави судового збору при подачі позову в суд, у розмірі 704 грн. 80 коп., позивачка залишає за собою.

Outcome: approved