Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Чернівецького районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, обґрунтованим тим, що дитина перебуває на її повному забезпеченні, відповідач належної допомоги на її утримання не надає. Позивач подала до суду заяву, в якій просила суд слухати справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач теж подав до суду заяву, в якій просив суд слухати справу без його участі, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності та співставленні, дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 19 листопада 1995 року сторони уклали шлюб, в якому у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 28.12.2010 року шлюб між сторонами було розірвано /а.с.6/. Відповідно до виконавчого листа №2-211, виданого 27 липня 2007 року Чернівецький районним судом Вінницької області, відповідач сплачував аліменти на утримання дітей. Однак, старший син досяг повноліття, а тому стягнення з відповідача аліментів на утримання обох дітей припинено. На разі, відповідач допомоги на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] не надає, дитина знаходиться на повному забезпеченні матері. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Разом з тим, постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач не має регулярного заробітку, однак не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, окрім того, визнає позовні вимоги в повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітнього сина в розмірі по 500 /п'ятсот/ гривень щомісячно, починаючи з 12.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Окрім того, у відповідності до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 243,60 грн. за звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved