Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у якому просила стягувати із відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.05.2011 року позивач уклала шлюб з відповідачем та від шлюбу в них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось і подружжя проживають окремо. Позивач самостійно виховує дочку, яка знаходиться на її утриманні, а відповідач ніякої матеріальної допомоги за цей час їй не надав, хоча офіційно працює у Ярмолинецькому лісгоспі лісником. У звязку з цим [PERSON] просила стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання дочки в розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивач [PERSON]А та її представник не зявились, просять суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю, з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] також не зявився у судове засідання, надіслав заяву в якій позовні вимоги визнав, просить справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. У звязку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів, дослідивши які, суд дійшов висновку, що\~ позов\~ підлягає\~ до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, та є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідачем визнана та обставина, що дочка [PERSON] проживає з матірю, тобто позивачем, і перебуває на її утриманні, а він є працездатним та офіційно працевлаштований у Ярмолинецьке лісництво, де регулярно отримує заробітну плату. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Предметом розглядуваного судом спору є стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а спосіб стягнення має визначати суд з врахуванням обставин справи щодо наявності у позивача регулярного заробітку (доходу) чи нерегулярного. Судом встановлено, що відповідач офіційно працює, має сталий регулярний дохід, тому суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) [PERSON], як просить позивач, та визнав відповідач. При цьому суд враховує положення ст. 11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Крім того, згідно ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved