Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3000 грн. до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В позові позивачка покликається на те, що між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 41 від 21.07.2012 . Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11.01.2017 у справі № 342/1266/16-ц - шлюб розірвано. Від спільного подружнього життя у них з відповідачем [INFO] народилася дочка [PERSON] . Після розлучення дочка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З часу розірвання шлюбу, відповідач матеріальну допомогу дочці надає нестабільно та в недостатніх розмірах, приймаючи до уваги законодавчо встановлені мінімуми. Відповідач фізично здоровий, працездатний, він має можливість надавати матеріальну допомогу їхній дочці, однак добровільно цього не робить. Саме це змусило позивачку звернутися до суду з даною позовною заявою. Дочка росте, розвивається, потребує збалансованого харчування, вітамінів, добротного одягу та взуття, розвиваючої літератури. Дочка відвідує дитячий садочок та танцювальний гурток. При стрімкому рості цін, який зараз відбувається, все це потребує значних матеріальних витрат, а згідно закону участь відповідача у їх забезпеченні є його обов`язком, однак відповідач всупереч вимогам закону не приймає участі у покритті цих витрат нарівні з позивачкою. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Уразі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Позовні вимоги визнає частково. Враховуючи передбачений Законом розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6-ти років та те, що в нього мінливий нестабільнимй дохід згідний сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. Крім того зазначив. Що він добровільно приймав і приймає участь в матеріальному забезпеченні дочки. Передбачених статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.11.2014 виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 36 від 14.11.2014. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2017 року по справі № 342/1266/16-ц (провадження 2/342/111/2017) розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 21.07.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 41; неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишено на проживанні з матір`ю [PERSON] . Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що сторони на даний час не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Дочка сторін [PERSON] , [INFO] , проживає біля позивачки та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 795, виданою 16.10.2019 виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-IX визначено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років з 1 січня 2020 року не може бути менший, ніж 889,50 грн. Враховуючи обставини, визначені ст.ст. 182, 184 СК України, приймаючи до уваги відсутність даних про те, що відповідач має інших утриманців, відсутність доказів про розмір отримуваного відповідачем доходу (заробітку), беручи до уваги думку відповідача з приводу заявленого позову, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 22.11.2019, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial