Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2010 року, є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Однак подружнє життя, яке б ґрунтувалось на почуттях взаємної любові та поваги, не склалось через різні погляди на життя, непорозуміння, відсутність з боку чоловіка уваги та турботи про сім»ю. З урахування даних обставин просить розірвати шлюб, визначити місце проживання малолітньої дитини з нею, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. [PERSON] в судовому засіданні 24.11.2017 року підтримала позовні вимоги та дала пояснення згідно заяви, вказавши, що чоловік не забезпечує сім»ю, часто вживає спиртні напої, висловлює їй безпідставні підозри, на ґрунті чого між ними виникають суперечки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 24.11.2017 року клопотав про надання строку для примирення з метою зберегти шлюб. Згідно ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 27.11.2014 року сторонам у справі було надано строк для примирення тривалістю три місяці. В судовому засіданні 27.02.2018 року позивач вказала, що протягом наданого судом строку примирення з чоловіком не досягли, стосунки не налагодили, а тому просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача адвокат [PERSON] підтримав заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 27.02.2018 року не заперечив проти розірвання шлюбу. Відповідно до положень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Згідно свідоцтва про одруження серія І-ГЮ № 059055 від 03.09.2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2000 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (свідоцтво серія І-ГЮ №154863). Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом, встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, позивач після завершення наданого судом строку для примирення наполягає на розірванні шлюбу, відповідач наміру до збереження шлюбу більше не висловив, в звязку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про задоволення позову. Крім того, зважаючи на вік малолітньої дитини, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу визначити місце проживання малолітньої дочки з матір»ю, проти чого відповідач не заперечив. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору (квитанція від 02.11.2017 року) у розмірі 640 грн. та 400 грн. витрат на професійну правничу допомогу (квитанція до прибуткового касового ордеру №19).

Outcome: approved