Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася 14.04.2020 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом в інтересах підопічної дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. У поданому позові позивачка просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно її дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] ; у розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття на особистий рахунок дитини. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачка по справі, [PERSON] , [INFO] , є одинокою матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.08.2019 року №887 позивачку [PERSON] було призначено опікуном над дитиною. 16.02.2019 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , працівниками поліції було доставлено до Миколаївської міської дитячої лікарні №2 за актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Мати у лютому 2019 року бродяжила по місту Миколаєву та, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, піддала дитину небезпеці. Після інциденту мати зникла у невідомому напрямку. З лютого по серпень 2019 року службою у справах дітей адміністрації Заводського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради вживалися розшукові заходи щодо встановлення місцезнаходження матері та її намірів щодо дитини. Мати знайшли, але дитина продовжувала перебувати в лікарняному закладі, оскільки відповідачка не виявила бажання повернути дитину. Немовля більше п`яти місяців знаходилося на утриманні дитячої лікарні без реєстрації народження та батьківського піклування. Мати в цей час бродяжила по Україні та скоювала злочини, дитиною не цікавилася та не утримувала її. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 09.08.2019 року №857 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано в родину позивачки під опіку, де проживає до теперішнього часу. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 06.07.2020 року, після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та зобов`язано Службу у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору в частині доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Крім того, ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 06.07.2020 року було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради та зобов`язано в порядку ст. 19 СК України подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору в частині доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 22.10.2020 року було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, та зобов`язано Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради и в порядку ст. 19 СК України подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору в частині доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 09.12.2020 року було залучено до участі у справі перекладача, який володіє технікою спілкування з глухими. Повідомлено Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Миколаївській області та Заводський відділ Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської обласної прокуратури про розгляд Заводським районним судом міста Миколаєва даної цивільної справи для вирішення питання щодо представництва інтересів відповідачки [PERSON] , [INFO] , яка згідно довідки сер.МСЕ №078264, виданої 20.04.1999 року та членського квитка Українського товариства глухих УТОГ є глухою, має встановлену інвалідність третьої групи безстроково. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 25.01.2021 року в порядку ст. 84 ЦПК України було витребувано у держателя Єдиного реєстру досудових розслідувань - Офісу Генерального прокурора вичерпні дані з бази даних держателя Єдиного реєстру досудових розслідувань, що містяться або мають відношення до громадянки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 26.02.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Боровицький Д.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні змісту пред`явлених вимог. Після надання особистих пояснень позивачкою та її представником подано заяву про подальший розгляд справи за їх відсутності. Представник Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради Головіна Г.Г., яка представляє інтереси виконавчого комітету Миколаївської міської ради як органу опіки та піклування, заявлені [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Представники Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради та Служби у справах дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради, залучені до участі у справі у зв`язку з тим, що згідно відомостей, наданих відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Одеській області, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , у судове засідання не з`явились, повідомили про неможливість надання висновку в порядку ст. 19 СК України у зв`язку з тим, що сімейні спори розглядаються за місцем проживання дитини. Відповідачка у судовому засіданні 09.12.2020 року позовні вимоги не визнала, у жодне інше із призначених судових засідань по даній справі не з`явилась, повідомлялась у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 13 ЦПК). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності зі ст.151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років. Підстави для позбавлення батьківських прав чітко передбачені нормами ст. 164 СК України. Статтею 6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що держава гарантує дитині право на охорону здоров`я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків, згідно ст. 11 вказаного закону, є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. У відповідності зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно постанови № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенції про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У Преамбулі Конвенції проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, а також що дитині мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вона могла повністю покласти на себе зобов`язання в рамках суспільства, визнано, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Дитині, здатній сформулювати власні погляди, згідно ст. 12 Конвенції, забезпечується право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Статтею 18 Конвенції про права дитини передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо при передачі дітей на виховання та їх всиновленні, на національному і міжнародних рівнях (ООН, 03.12.1986 рік) якщо батьки не виявляють турботу про свою дитину, або вона є неналежною, слід розглядати питання про турботу про неї з боку родичів батьків дитини, передачі дитини на виховання в іншу родину або про всиновлення, або, в разі необхідності, про влаштування дитини до спеціального закладу. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19.07.2019 року. Аналогічна інформація міститься у повторно виданому свідоцтві по народження серії [NUMBER] від 08.08.2019 року. Згідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батьків відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України №00024782961 від 03.12.2019 року, батьком дитини [PERSON] , [INFO] , зі слів матері є [PERSON] . Аналогічна інформація зазначена у витязі №00023613994 від 08.08.2019 року. Згідно акту органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, [INFO] о 21:00 годині була виявлена дитина чоловічої статі, знайдена у [ADDRESS] , зріст 50 см, вік 3-5 місяців, загальний стан дитини задовільний. Вдалось установити, що дитиною є [PERSON] , [INFO] , якого доставлено до Миколаївської міської дитячої лікарні №2. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №857 від 09.08.2019 року [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно довідки, виданої Службою у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради 13.08.2019 року за №1058, дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на первинному обліку у даній службі з 09.08.2019 року як дитина, позбавлена батьківського піклування. Родичем дитини є мати [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] (довідка №1059 від 13.08.2019 року). Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №887 від 22.08.2019 року було встановлено опіку над дитиною [PERSON] , [INFO] , опікуном призначено [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 01.09.2020 року №4789/02.02.01-22/25/14/20, враховуючи інтереси дитини визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно її дитини [PERSON] , [INFO] . За змістом даного висновку окрім обставин, зазначених вище, встановлено, що перевіркою за місцем реєстрації відповідачки за адресою: [ADDRESS] встановлено, що умови для проживання та розвитку дитини відступні, що підтверджується актом служби у справах дітей Київського району у місті Одеси від 20.03.2019 року. Також мати брала на себе зобов`язання протягом місяця створити для дитини належні умови та забрати її, проте зобов`язання не виконала, про дитину забула. Згідно повідомлення Офісу Генерального прокурора від 19.02.2021 року №25/3-267вих21, за результатами опрацювання даних Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що відомості про притягнення [PERSON] , [INFO] до кримінальної відповідальності містяться у наступних кримінальних провадженнях: №12018080080003616 від 10.11.2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України, яке 22.11.2018 року скеровано до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя; №12018080080003646 від 14.11.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України, яке 22.11.2018 року скеровано до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя; №12019080020002027 від 28.11.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України, яке 21.12.2019 року скеровано до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя; №12019080020002083 від 04.12.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України, яке 17.01.2020 року скеровано до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя; №12019080020002251 від 14.12.2019 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, яке 27.12.2019 року скеровано до Хортицького районного суду міста Запоріжжя; №12020165480000207 від 06.08.2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України, яке 13.08.2020 року скеровано до Київського районного суду міста Одеси. Правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені ст. 166 СК України. Так, згідно ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Разом з цим, згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 СК України). Згідно ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. З огляду на викладене, суд, проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимог чинному законодавству України, а також ратифікованим міжнародним документам, беручи до уваги найважливіші інтереси дитини, які, з урахуванням їх природи, переважають над інтересами батьків, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її дитини [PERSON] , [INFO] та стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини. Приходячи до вказаного висновку суд враховує, що таке рішення в розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, є «законним», оскільки ґрунтується на нормах статей 164-166 СК України, відповідає «законній меті», оскільки спрямовано на захист прав і інтересів дітей, та є «необхідним у демократичному суспільстві», оскільки застосоване втручання з боку держави відповідає нагальній соціальній потребі та є пропорційним поставленій легітимній меті беручи до уваги, що врахування основних інтересів дітей є вирішальним чинником у кожній справі такого типу. Згідно ст. 169 СК України суд роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved