Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов мотивують тим, що 18 січня 2013 року помер [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина, що складається з частини квартири № 73 в будинку за № 13 по вул. Шопена в м. Луцьку. Вищезазначена квартира була придбана в шлюбі, а тому належала їх батькам на праві спільної сумісної власності і їх частини рівні. [PERSON] залишив заповіт від 21.10.2003 року, яким все належне йому майно заповів [PERSON], а тому спадкування в даному випадку відбулося за заповітом. Позивачка зазначає, що має право на обовязкову частку у спадщині, яка становить по 1/12 частина. [PERSON] прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вона прийняла спадщину шляхом звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Проте, нотаріус не може оформити спадщину на квартиру, оскільки немає оригіналів документів на квартиру та є спір з відповідачем щодо права на спадщину. 14 лютого 2015 року [PERSON] померла. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 06 квітня 2015 року провадження по справі за позовом [PERSON] закрито у звязку з її смертю. Позивач [PERSON] просить визначити, що [PERSON] та [PERSON] на праві власності належало по ? частині квартири, визнати, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка за заповітом, визнати за нею право власності на спадкове майно 1/12 частини квартири після смерті [PERSON] В ході розгляду справи [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просила суд визнати недійсним договір дарування 5/6 частини квартиру [ADDRESS] та визнання за нею права власності на ? частину спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що рішення суду, на підставі якого [PERSON] набула права власності на спадкове майно в розмірі 5/6 частини квартири скасовано. В заповіті [PERSON] зазначив, що в разі неприйняття спадщини його дружиною [PERSON], усе належне йому майно заповідається в рівних долях його дочкам. Вона прийняли у встановлений законом строк спадщину після смерті матері [PERSON], то кожному з них належить по ? частині квартири [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засідання позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд позов задовольнити, зустрічний позов визнала частково. Представник відповідача в судовому засідання просив суд зустрічний позов задовольнити, в задоволенні первісного позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, а зустрічний позов підлягає до задоволення частково. Вирішуючи вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] про визначення часток у спільному майні та визнання права на обовязкову частину у спадковому майні за [PERSON], що становить 1/12 частину квартири [ADDRESS], судом встановлено наступне. 18 січня 2013 року помирає [PERSON] Після його смерті відкривається спадщина на належне йому майно. 24.10.2011 року ним було викуплено квартиру [ADDRESS] у виконавчому комітеті Луцької міської ради народних депутатів згідно рішення останнього № 459 від 12.09.1991 року «Про продаж громадянам в особисту власність квартир у будинках державного фонду». Продаж даної квартири був здійснений квартиронаймачу [PERSON] та членам його сімї та нотаріально посвідчено договором від 24.10.1991 року. Згідно «Положення про продаж наймачам у власність квартир у будинках державного і громадського житлового фонду, їх утримання і ремонт» наймач житлового приміщення в будинку державного і громадського житлового фонду та члени його сімї вправі викупити у власника відповідну квартиру, При цьому члени сімї, проживаючі разом з основним квартиронаймачем подають письмову згоду на придбання квартири. Померлий [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] на момент придбання житла. Ст. 22 КЗпШС УРСР від 1969 року було передбачено, що майно, нажите подружжям під час шлюбу є їх спільною сумісною власністю. Кожний із подружжя має рівні права користування, володіння і розпорядження цим майном. Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка і дружини є рівними. Крім того, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» визначила, що майно придбане внаслідок спільної праці членів сімї у період чинності даного Закону є їх спільною сумісною власністю. Станом на 18 січня 2013 року, тобто на час смерті [PERSON], Сімейний кодекс України передбачав, що майно набуте подружжям під час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності (ст. 60 СК України), а у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Тобто, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ? частину квартири [ADDRESS]. Згідно заповіту покійного від 21.10.2003 року, все належне йому майно на день смерті він заповів [PERSON], яка його прийняла шляхом постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому, незалежно від змісту заповіту діти померлого (дві дочки непрацездатні) успадкували половину частки, яка належала б їм у разі спадкування за законом. Таким чином, позивачу [PERSON] належить обовязкова частка майна після смерті [PERSON] і вона складається з 1/12 частини у квартирі [ADDRESS]. Вирішуючи вимоги зустрічного позову щодо визнання недійсним договору дарування 5/6 частини квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] від 19.03.2014 року суд приходить до висновку, що такі вимоги не підлягають до задоволення. Так, позивач по зустрічному позову підставою для визнання договору дарування недійсним зазначає ч. 2 ст. 203 ЦК України, мотивуючи це тим, що ухвалою Луцького міськрайонного суду від 16.12.2014 року було скасовано заочне рішення по справі, на підставі якого була проведена реєстрація права власності на 5/6 частини майна та здійснено договір дарування. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Слід зазначити, що станом на 19.03.2014 року, тобто на момент вчинення договору дарування заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 16.01.2014 року набрало законної сили, а його скасування 27.04.2015 року ухвалою Луцького міськрайонного суду не вплинуло на законність договору дарування, так як судом підтверджено належність [PERSON] 5/6 частин квартири [ADDRESS]. Що ж до права [PERSON] на спадкове майно, то її вимоги підлягають до задоволення частково. Як зазначено судом вище, спадщина після смерті [PERSON] відкрилася на ? частину квартири [ADDRESS]. Так як спадкодавець здійснив розпорядження (заповіт), то позивач за зустрічним позовом має право на обовязкову частку незалежно від заповіту згідно ст. 1241 ч. 1 ЦК України, так як вона у встановлений законом строк подала заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Тобто, суд визнає за [PERSON] право власності на 1/12 частини квартири [ADDRESS].

Outcome: partial