Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Служба у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 лютого 2009 року Великоберезнянським районним судом Закарпатської області по справі №2-60/09 було розглянуто цивільну справу за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. За результатами розгляду справи було винесено рішення, згідно з яким позов задоволено, а шлюб, укладений між [PERSON], та [PERSON], зареєстрований 01 червня 1996 року у Малоберезнянській сільській раді народних депутатів за актовим записом № 3 - розірвано, неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] залишено на її вихованні. Зазначає, що на підставі вищезазначеного рішення, 18 березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської області видано Свідоцтво про розірвання шлюбу, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №8. Вказує, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження видане виконкомом Малоберезняської сільської ради, та про що в книзі записів актів громадського стану зроблено відповідний запис за №12, бланк Серія [NUMBER]). Пояснює, що звернутись до суду її примусили наступні обставини: Від спільного шлюбу вони з відповідачем мають двох дітей - [PERSON] [PERSON] Іванівну, [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу вона з дітьми продовжує проживати разом та утримує даних дітей, про що свідчить Довідка про склад сім'ї, видана виконкомом Часлівської сільської ради за № 214 від 03.08.2016 року. Місце проживання - [ADDRESS]. Разом із тим, донька [PERSON] навчається в Коритнянській ЗОШ І-ІІІ ступенів відповідно до довідки Коритнянської ЗОШ І-ІІІ ступенів Ужгородської РДА № 4-02/219 від 04.08.2016 року. Відповідач [PERSON], з 24 лютого 2009 року місяцями ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини - не спілкується з нею, не приймає жодної участі у її вихованні, та разом з тим він перебуває на постійній роботі за кордоном, тобто своїми діями відповідач як батько дитини, з 24.02.2009 року не виконує жодного з покладених законом на батька обов'язків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки та ставить в таку ситуацію, при якій дитина не може виїхати з іншими дітьми за кордон, так як треба згоду обох батьків на виготовлення будь-яких проїзних документів (паспорт) на екскурсію, відпочинок, навчання та по іншим питанням. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Додатково донька [PERSON] займається в гуртках, тренувально-оздоровчих секціях, дошкільних навчальних закладах. Для розвитку дитини вона прикладає всі свої зусилля та можливості. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Названі дії у відповідності до ст. 70 Кодексу про шлюб та сім'ю України (ст. 164 Сімейного кодексу України) є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Також зазначає, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач [PERSON], матеріально їй та їхній спільній дитині взагалі не допомагає, участі у її вихованні не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати їхню неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] р.н. У зв'язку з тим, що під час розлучення між нею та відповідачем у 2009 році була домовленість про те, що він буде забезпечувати неповнолітню дитину всіма можливими способами, в тому числі матеріально, однак через невиконання своїх обіцянок відповідачем вона через спільних знайомих шукала спроби знайти колишнього чоловіка для того, щоб він вийшов з нею на зв'язок у зв'язку з тим, щоб йому нагадати про спільну домовленість про участь у вихованні їхньої спільної дитини, забезпечувати її морально, матеріально, надання письмових згод для виготовлення відповідних документів та подальшого виїзду дитини з учбовим закладом в навчальних цілях за кордон. Однак, її спроби вийти з ним на спільні домовленості вже продовжуються з моменту їхнього розлучення, а саме з 2009 року, однак позитивного результату з його боку жодного не було і по теперішній час. Це підтверджує той факт, що відповідач [PERSON] не бажає жодним чином забезпечувати свою неповнолітню доньку і приймати участь у вихованні та займатися проблемами у її житті як під час неповноліття, так і після досягнення нею повноліття. На момент розірвання шлюбу в 2009 році відповідач [PERSON], запевняв та надавав обіцянки, що буде забезпечувати спільних дітей, однак з приводу його обіцянок забезпечувати матеріально та приймати участь у вихованні дітей так і не були відповідачем виконані. Разом з тим, вказує, що 21 вересня 2016 року було подано Заяву до Служби у справах дітей Ужгородської РДА про надання Висновку про участь батька [PERSON] у вихованні дитини та доцільності позбавлення батьківських прав. Згідно з Висновком про позбавлення батьківських прав, виданим Ужгородською районною державною адміністрацією за вих. №907/03-38 від 07.11.2016 року, орган опіки та піклування Ужгородської РДА вважає доцільним позбавити [PERSON], [INFO] р.н., що зареєстрований за адресою [ADDRESS] батьківських прав щодо його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Також, стверджує, що з положень ст. 181 Сімейного кодексу України випливає, що в разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким і вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. В зв'язку з тим, що протягом останніх років відповідач не підтримував з нею та їхніми спільними дітьми ніяких відносин, на момент подання цього позову вона не має достовірних відомостей про те, де саме працює її чоловік та їй невідомо про його офіційну заробітну плату, а також теперішнє місце роботи та розмір його доходу. Вказує, що до обставин, які надають суду право визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, належать, зокрема, випадки, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Крім того, звертає увагу суд на те, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку. В той час, вона змушена сама утримувати та виховувати їхніх спільних дітей, в тому числі неповнолітню [PERSON], [INFO], одночасно працювати для матеріального забезпечення себе та їхніх спільних дітей, працює на підприємстві, та заробітної плати, яку вона отримує, недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання їх неповнолітньої доньки. На підставі вищевикладеного, просить суд позбавити [PERSON], [INFO] року народження, який проживає за адресою: [ADDRESS], батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] та стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] року народження, в розмірі 2000,00 (дві тисячі гривень) гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь сплачені нею судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Частиною 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивача не заперечувала проти прийняття заочного рішення, суд,

Outcome: approved