Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою в інтересах [PERSON] , в якій ставить питання про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , яка настала [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що заявник є сином [PERSON] , яка померла [INFO] у смт. Нижня Кринка м. Макіївка Донецької області, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті № 85 від 16.02.2019 року. У зв`язку з тим, що видане лікарське свідоцтво та довідка про причину смерті є такими, що не створюють правових наслідків, оскільки видані на тимчасово окупованій території Україні після 01.12.2014 року, заявнику необхідно встановити факт смерті матері [PERSON] у судовому порядку. Представник заявника та заявник до судового засідання не з`явились, суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити заявлені вимоги. Представники заінтересованих осіб надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, виходячи з наступного. За положеннями п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як встановлено судом заявник по справі є сином померлої [PERSON] (а.с.5,6). Враховуючи, що згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, суд на підставі поданих доказів приходить до висновку про доведеність заявником факту смерті [PERSON] [INFO] у м. Макіївка Донецької області. При цьому суд зазначає, що відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», територія м. Макіївки Донецької області, де померла [PERSON] на даний час є тимчасово окупованою територією. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів від 7 листопада 2014 р. № 1085 із змінами та доповненнями м. Макіївка віднесено до населеного пункту, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження через окупацію території незаконними збройними формуваннями, тому всі документи, видані на тимчасово окупованій території України є недійсними та не створюють юридичних наслідків. У зв`язку із неможливістю виконання повноважень відділами державної реєстрації актів цивільного стану Донецької та Луганської областей в районі проведення антитерористичної операції, їх повноваження здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за межами цих територій. Кожен громадянин України, який переселився з району проведення антитерористичної операції, має право звернутися до будь-якого відділу державної реєстрації актів цивільного стану на його вибір для вирішення питань, що входять до їх компетенції. При цьому, бланки суворої звітності, в тому числі документи про державну реєстрацію актів цивільного стану, які були видані на цих територіях після 01.12.2014 року не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України. Таким чином, отримання у цих органів документів про смерть [PERSON] не створює для заявника юридичних наслідків, а саме він не зможе здійснити державну реєстрацію смерті та отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VІ державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Забезпечення органів державної реєстрації актів цивільного стану бланками свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану. Порядок ведення обліку і зберігання бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та звітності про їх використання встановлюється Міністерством юстиції України. Оскільки отримане заявником лікарське свідоцтво про смерть є недійсним, то підставою для державної реєстрації смерті є виключно рішення суду про встановлення смерті особи в певний час. При цьому, згідно п. 7 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 року № 1064 у разі державної реєстрації смерті, запис в реєстрі здійснюється шляхом внесення до нього таких відомостей, як зокрема місце смерті померлої особи. Отже, крім встановлення факту смерті, заявнику необхідно встановити місце смерті померлої [PERSON] З огляду на викладене, зважаючи на те, що заявник просить про встановлення факту, що має юридичне значення, вказаний факт у позасудовому порядку встановити не можливо, відповідний факт доводиться матеріалами справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved