Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , яким просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з її матір`ю - [PERSON] за місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 2009 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . На початку 2014 року внаслідок неврівноваженого характеру відповідача, позивач припинила з ним фактичні шлюбні відносини та з донькою переїхала за місцем їх реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] продовжує вести себе агресивно, приходить до неї додому під приводом того, що хоче побачити доньку та влаштовує скандали, погрожує, що відбере доньку. Донька внаслідок такої поведінки, батька боїться, не хоче його бачити, відмовляється отримувати від нього подарунки. Декілька разів позивач була змушена звертатись до органів поліції. Крім того, позивач зазначає, що відповідач жодним чином не займається вихованням дитини, яка знаходиться на утриманні позивача. Позивач вважає, що саме така поведінка відповідача, його погрози примусово забрати доньку до себе, порушують як її права матері, так і права її дитини. У зв`язку з викладеним позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2019 року провадження по справі відкрито порядку загального позовного провадження, призначено поведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2020 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 вересня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, призначено цивільну справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22 жовтня 2010 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області. Малолітня [PERSON] мешкає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області № 4446 від 10 вересня 2019 року. З довідки КЗ «Мереф`янська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 3» Мереф`янської міської ради Харківської області від 12 вересня 2019 року № 452/01-27 вбачається, що дитина [PERSON] , 2010 року народження, навчається КЗ «Мереф`янська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 3» Мереф`янської міської ради Харківської області. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні стосунки, виникають конфлікти з приводу доньки. [PERSON] в тому числі, з метою вжиття профілактичних заходів до її колишнього співмешканця [PERSON] , який перешкоджає їй бачитись з дитиною та порушує її режим дня, зверталась до органів поліції. За вказаними фактами органами поліції проводились перевірки та проводились профілактичні бесіди з відповідачем [PERSON] , що підтверджуються наданими до суду висновками Харківського ВП ГУНП в Харківській області від 12 лютого 2016 року, 29 квітня 2016 року, 29 серпня 2017 року та 28 квітня 2019 року. За результатами психологічного обстеження [PERSON] , проведеного Центром логопедії та психології за зверненням і в присутності матері [PERSON] встановлено, що загальний психологічний стан дитини характеризується як емоційно-позитивний з високим рівнем довіри до оточуючих. Дитина легко йде на контакт, активна в розмові, впевнено висловлює власну точку зору. За результатами тестування в суб`єктивному уявленні [PERSON] родина включає (за мірою значущості) матір [PERSON] , [PERSON] , її саму та двоюрідного брата [PERSON] . Найбільша емоціональна прихильність до матері, з образом матері асоціюються поняття «любов», «радість», «тепло». Образ [PERSON] асоціюється в уявленні дівчинки з поняттям «батько», «захист». В розмові [PERSON] висловлює бажання називати [PERSON] батьком. В цілому дівчинка позитивно ставиться до власної родини і задоволена відносинами в ній, відносини в родині емоційно позитивні, з високим рівнем довіри один до одного, що є необхідною умовою повноцінного розвитку дитини. В ході індивідуальної бесіди дитина висловлює вкрай негативне ставлення до біологічного батька [PERSON] . Дівчинка відверто боїться батька, не хоче його бачити та отримувати від нього подарунки. За словами [PERSON] , вона стала свідком неодноразових проявів фізичної агресії з боку [PERSON] щодо матері, ці випадки дуже налякали дівчинку. Наявність у [PERSON] страху і високого рівня тривоги щодо біологічного батька повністю підтверджується результатами тестування, фігура батька асоціюється з поняттями «жах», «насилля», «божевілля». Поведінкова реакція [PERSON] в ході розмови про біологічного батька - плач. Рекомендовано з метою запобігання психологічного травмування дитини [PERSON] зустрічі з біологічним батьком [PERSON] проводити обов`язково в присутності матері та соціального працівника або психолога. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Мереф`янської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , № 2986 від 12 серпня 2020 року, малолітня [PERSON] мешкає разом зі своєю матір`ю [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку оцінки потреб сім`ї від 20 червня 2020 року підготованого КУ «Мереф`янський центр надання адміністративних послуг» у даній родині складні життєві обставини відсутні. Будинок складається із п`яти житлових кімнат, дитина має власну кімнату, у якій є ліжко, шафа для речей, письмовий стіл, ноутбук, наявні іграшки за віком, одяг за сезоном, для дитини створено усі умови для повноцінного розвитку, стосунки у родині доброзичливі. Згідно інформації з КЗ «Мереф`янська ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3» Мереф`янської міської ради Харківської області та КНП ХРР «Центр первинної медичної допомоги №1 Харківського району» [PERSON]. в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки, дитина регулярно відвідує заняття, завжди охайна, доглянута, мати цікавиться її шкільним життям, бере участь у виховних шкільних заходах, на відміну від батька [PERSON] слідкує за станом її здоров`я, вчасно робить профілактичні щеплення. Згідно результатів діагностичного дослідження, проведеного психологом КУ «Мереф`янський центр надання соціальних послуг», дитина відчуває психологічний дискомфорт при нагадуванні про рідного батька, не має бажання з ним спілкуватися, присутнє відчуття небезпеки та тривоги при нагадуванні про можливість спілкування з ним, підсвідомо виключає батька з сімейного кола, має тісний емоційно-психологічний контакт з матір`ю. Психологом категорично не рекомендовано піддавати дитину стресу в ситуації спілкування з батьком, оскільки це може призвести до глибокої психотравми з тяжкими наслідками. Згідно характеристики, наданої з КЗ «Мереф`янська ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3» Мереф`янської міської ради Харківської області, де [PERSON] працювала до вересня 2019 року, остання зарекомендувала себе як відповідальний та дисциплінований працівник, з колегами мала дружні стосунки, неконфліктна, врівноважена. Шкідливих звичок не має, правила внутрішнього розпорядку не порушувала. Згідно інформації з Харківського ВП ГУНП в Харківській області від 30 червня 2020 року, [PERSON] зарекомендувала себе з нейтрального боку, алкогольними напоями не зловживає, наркотичні засоби не вживає, натомість [PERSON] характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, періодично вживає алкогольні напої, з сусідами стосунків не підтримує. [PERSON] не заперечує щодо визначення місця проживання його доньки [PERSON] разоим із матір`ю. Виходячи із наведеного, , Служба у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з її матір`ю [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, виходячи з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки дитини [PERSON] , її психологічний стан, зокрема прихильність до матері, проживання з нею в атмосфері любові, турботи, захисту та встановлення низького рівня емоційного зв`язку з батьком, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, суд вважає за доцільне подальше проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з її матір`ю - [PERSON] за місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] , що сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а тому задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved