Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, який до початку розгляду уточнила, до [PERSON] , ФОП [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, мотивуючи свої вимоги наступним. В [ADDRESS] розташований житловий будинок, на праві власності належний позивачці. За сусідньою адресою, а саме - [ADDRESS] , знаходиться літнє кафе, яким користується відповідач [PERSON] . Обладнання, встановлене в даному закладі, спричиняє значний шум, що перешкоджає позивачці та членами її сім`ї в користуванні власним житлом, завдає незручностей та спричиняє моральні страждання. Відвідувачі кафе гучно кричать, співають, вчиняють сварки та бійки, особливо в нічний час, що створює позивачці та членам її сім`ї нестерпні умови для проживання у власному будинку. Згідно інформації Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області в 2019, 2020 роках надходили звернення щодо порушення тиші у нічний час в зазначеному кафе, за результатами яких у відношенні [PERSON] було складено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 182 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. Проте, вказані заходи не дали жодного результату, відповідачі не додержуються тиші в кафе, музика продовжує гучно звучати навіть у нічний час. Право власності на торгівельний павільйон з літнім майданчиком за адресою: [ADDRESS] в зареєстровано за [PERSON] , право користування вказаним нерухомим майном передано [PERSON] . Відповідно до вимог ч.ч. 2, 5 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» громадяни мають право на безпечні для здоров`я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище; відшкодування шкоди, завданої їх здоров`ю внаслідок порушення підприємствами, установами, організаціями, громадянами санітарного законодавства. Позивачка вважає, що порушене право на користування житловим будинком можливо відновити лише шляхом заборони діяльності закладу громадського харчування, який створює незручності іншим сусідам. Просила усунути їй перешкоди в користуванні належним їй житловим будинком, зобов`язавши відповідачів припинити діяльність літнього кафе за адресою: [ADDRESS] . Представником відповідачів [PERSON] , ФОП [PERSON] було надано відзив на позовну заяву, згідно якого вона вважає вимоги позивачки необґрунтованими та такими, що порушують законні права та інтереси відповідачів, виходячи з наступного. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила про її звернення до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області з повідомленням про той факт, що дискотека у сусідньому кафе заважає їй вкласти дитину спати, але за наслідками проведеної перевірки факти порушень чинного законодавства не знайшли свого об`єктивного підтвердження та прийнято рішення про припинення подальшої перевірки. Зазначила, що надання позивачем інформації та доказів, які підтверджують її звернення до поліції не є підтвердженням протиправної діяльності відповідачів. Притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення тиші у громадських місцях у вигляді попередження є одиничним випадком. Позивачкою не надано жодних аргументованих письмових доказів, які би підтверджували факт порушення відповідачами графіку роботи літнього кафе, тому її доводи є безпідставними і не можуть прийматися до уваги судом. Крім зазначеного, для припинення діяльності фізичної особи-підприємця необхідно його волевиявлення або документ, що підтверджує факт смерті, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто чинним законодавством передбачений вичерпний перелік випадків, коли суд може ухвалити рішення про припинення діяльності фізичної особи-підприємця. Якщо позивачка має на меті припинення ФОП [PERSON] , вона має звертатись до відповідного державного органу, який надав відповідачу дозвіл на роботу літнього кафе. Позивачкою обрано спосіб захисту, не передбачений ч. 2 ст. 16 ЦК України, тобто неналежний спосіб захисту, що порушує права відповідачів. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивачка та її представник були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, представник позивачки надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі та їх представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились, представник відповідачів звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Зазначила, що наразі відповідачами особисто будь-яка господарська діяльність по спірному об`єкту не здійснюється. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 липня 2013 року за [PERSON] було визнано право власності на домоволодіння [ADDRESS] . Право власності на вказаний житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 461550923206. Згідно з рішенням виконавчого комітету Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області від 16 травня 2019 року «Про затвердження графіку роботи» було затверджено графік роботи літнього кафе, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в літній період з 15 червня 2019 року по 29 серпня 2019 року з 08 год. до 24 год. (без перерви та вихідних); заборонено використання звуковідтворювальної апаратури та інших джерел побутового шуму на літньому майданчику після 22 год. Листом від 17 квітня 2020 року № 9260/50/04-20 на адвокатський запит Бердянським ВП ГУНП в Запорізькій області було повідомлено, що [PERSON] зверталась із заявами до Бердянського ВП за фактом порушення тиші. За результатом даних звернень ЖЕОЗП №№ 13296, 13298 від 21 червня 2019 року було складено довідку, за іншими повідомленнями, зареєстрованими до ЖЕОЗП №№ 12325, 12487, 12561, 12577, 12594, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 КУпАП [PERSON] . У відповідності з довідкою від 05 липня 2019 року «Про результати розгляду звернення [PERSON] », інформація, яка була викладена у зверненні [PERSON] , не знайшла свого об`єктивного підтвердження, подальший розгляд звернення було припинено. Згідно з довідкою старшого інспектора відділу превенції Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області Ніколенко О.С. 26 червня 2019 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 КУпАП (порушення тиші у громадських місцях) - попередження. Листом від 30 квітня 2021 року Бердянським РВП ГУНП в Запорізькій області було повідомлено про звернення [PERSON] з приводу порушення тиші в кафе, розташованому в [ADDRESS] (ЄО № 12325 від 13 червня 2019 року, ЄО № 12487 від 15 червня 2019 року, ЄО № 12561 від 15 червня 2019 року, ЄО № 12577 від 15 червня 2019 року, ЄО № 12594 від 15 червня 2019 року, за якими складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 182 КУпАП; ЄО № 12736 від 16 червня 2019 року, ЄО № 13296, 13298 від 21 червня 2019 року, ЄО № 15582 від 06 липня 2020 року, за результатом розгляду яких прийнято рішення відповідно до Закону України «Про звернення громадян»). Згідно з довідкою Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області від 05 серпня 2020 року за зверненням невідомого про гучну музику в кафе по [ADDRESS] інформація, яка була викладена у звернені, не знайшла свого об`єктивного підтвердження. Крім зазначеного, у відповідності з довідками Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області від 28 серпня 2020 року та від 10 вересня 2020 року відповідно 02 та 24 серпня 2020 року були зареєстровані звернення [PERSON] про те, що у вищевказаному кафе грає музика, але інформація, викладена у зверненнях, не знайшла свого об`єктивного підтвердження, подальший розгляд звернень було припинено. Згідно з рапортами від 04 липня 2020 року було повідомлення [PERSON] про гучну музику в кафе, розташованому поряд з її будинком, за фактом звернення проведено профілактичну бесіду. Ч. 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст. 317 ЦК України). Ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 368 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпорядженні власністю. Підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні майном є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності в судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо вказаного майна, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника тощо). Умовами для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні майном є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог. Відповідно роз`яснень, наданих у п. 11 постанови Пленуму ВСУ від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. У відповідності із ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд погоджується з думкою представника відповідачів, що позивачкою не було доведено факту порушення її права власності, яке полягає в користуванні житловим будинком. Так, звернення до правоохоронних органів із заявами про перевищення рівня шуму (гучна музика в кафе) ще не свідчить про факт такого порушення. В матеріалах справи відсутні відомості про вимірювання рівня шуму, які би свідчили про перевищення його допустимої норми. Згідно матеріалів справи за фактом звернень позивачки до правоохоронних органів [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді попередження за ч. 1 ст. 182 КУпАП в червні 2019 року, що не може свідчити про систематичність порушень, про які зазначає позивачка у своєму позові. Доказів наявності фактів порушення тиші в кафе в 2021 році позивачкою суду надано не було. Суд також звертає увагу, що позивачкою не надано суду доказів того, що право власності на торгівельний павільйон з літнім майданчиком за адресою: [ADDRESS] в зареєстровано за [PERSON] , а право користування передано [PERSON] . Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено факту порушення її права відповідачами, що було би підставою для обрання такого способу захисту, як припинення діяльності кафе.

Outcome: dismissed