Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про перегляд рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11.01.2013 року, у зв'язку із нововиявленими обставинами. Заявник мотивує свою заяву тим, що рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 11.01.2013 р. частково задоволені позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в справі про визнання права власності на спадкове майно, поділ спадкового майна, припинення права власності, стягнення компенсації, а саме: 1) визнано право власності в порядку спадкування на майно спадкодавця - [PERSON] - за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за кожним на: - 1/8 частину квартири [ADDRESS], вартість частки складає 73125 грн.; - 1/8 частину квартири [ADDRESS], вартість частки складає 55000 грн.; - 1/48 частину квартири [ADDRESS], вартість частки складає 9791,66 грн.; - 1/48 частину квартири [ADDRESS], вартість частки складає 9583,33 грн.; - 1/8 частину гаража [ADDRESS], вартість частки складає 8375 грн.; - 1/4 частину автомобіля марки «Шевроле Лачетті», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], вартість частки складає 12025,75 грн.; - 1/4 частину коштів на депозитному вкладі [NUMBER] «Постійність» від 02 серпня 2007 року у відділенні № 4 Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Столиця» на ім'я [PERSON] із залишком коштів на вкладному (депозитному) рахунку № [NUMBER] у розмірі 10000 грн. та нарахованими відсотками (рахунок № [NUMBER]) у розмірі 1606,19 грн., сума частки складає 2901,54 грн.; 2) припинено право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на: квартиру [ADDRESS], квартиру [ADDRESS], 1/6 частину квартири [ADDRESS], 1/6 частину квартири [ADDRESS], гараж [ADDRESS], автомобіль марки «Шевроле Лачетті», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; 3) визнано за [PERSON] право особистої власності на автомобіль марки «Деу Ланос», 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; 4) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] грошову компенсацію в розмірі по 66 573,59 грн. кожному; У задоволенні інших позовних вимог сторін відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23.04.2013 р. рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 11.01.2013 р. залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.10.2013 р. ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23.04.2013 р. в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у розмірі 66 573,59 грн. скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 11.01.2013 р. та ухвала Апеляційного суду міста Києва від 23.04.2013 р. залишені без змін. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04.03.2014 р. рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 11.01.2013 р. залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.05.2014 р. ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 04.03.2014 р. в частині стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у розмірі 66 573,59 грн. скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 02.10.2014 р. рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 11.01.2013 р. в частині стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у розмірі 66 573,59 грн. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у розмірі 166 573,59 грн. В іншій частині рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 11.01.2013 р. залишене без змін. Рішення Апеляційного суду міста Києва від 02.10.2014 р. стосувалось виключно вимог щодо стягнення на користь [PERSON] в порядку регресу із решти спадкоємців у рівних частках витрат, понесених [PERSON] на сплату боргу кредиторові спадкодавця. При цьому рішення Апеляційного суду міста Києва від 02.10.2014 р. мотивоване тим, що солідарна відповідальність спадкоємців суперечить суті та змісту ст. 1282 ЦК України, відповідно до якої кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відтак суд апеляційної інстанції вважав помилковими висновки суду першої інстанції щодо зменшення розміру частки [PERSON] у спадщині на 100 000,00 грн. як витрат, понесених [PERSON] на сплату боргу кредиторові спадкодавця. Нововиявленою обставиною заявник вважає рішення Апеляційного суду міста Києва від 26.09.2013 р. у справі № 22-10474, яким в повному обсязі задоволені її позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] та визнано недійсним договір дарування 5/6 частин квартири [ADDRESS], укладений 17.03.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений державним нотаріусом дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Русіною Н.О., зареєстрований в реєстрі за № 2-578. У вказаному рішенні зазначено, що дослідженими судом доказами достовірно встановлено, що в період шлюбу 29.02.2000 р. [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS], а тому вона є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] (сина [PERSON]). Апеляційний суд міста Києва у вказаному рішенні також зазначив, що після смерті [PERSON] 1/2 частина квартири [ADDRESS] підлягає спадкуванню за законом, а тому кожному із спадкоємців за законом належить 1/8 частини зазначеної квартири. В зв'язку із зазначеним заявник просила суд скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11. 01. 2013 року в частині визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування на майно спадкодавця - [PERSON] - на 1/48 частину квартири [ADDRESS], вартість частки складає 9 583,33 грн., та прийняти в цій частині нове рішення, яким: - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на майно спадкодавця - [PERSON] - на 1/8 частину квартири [ADDRESS], вартість частки складає 57 500,00 грн., - припинити право власності [PERSON] на користь [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на відповідну 1/8 частину квартири [ADDRESS]. - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 1/8 частину квартири [ADDRESS] в розмірі 57 500,00 грн. В решті рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11.01.2013 р. у вказаній справі залишити без змін. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, відповідно до ст. 365 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, оскільки неявка осіб, які беруть участь у справі, не є перешкодою для розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Суд, дослідивши подану заяву та матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку про задоволення заяви, з огляду на наступне. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4, відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ. У зв'язку із цим такому перегляду підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення було змінено або ухвалено нове рішення. Встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 11.01.2013 р. частково задоволені позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в справі про визнання права власності на спадкове майно, поділ спадкового майна, припинення права власності, стягнення компенсації, а саме: 1) визнано право власності в порядку спадкування на майно спадкодавця - [PERSON] - за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за кожним на: - 1/8 частину квартири [ADDRESS], вартість частки складає 73125 грн.; - 1/8 частину квартири [ADDRESS], вартість частки складає 55000 грн.; - 1/48 частину квартири [ADDRESS], вартість частки складає 9791,66 грн.; - 1/48 частину квартири [ADDRESS], вартість частки складає 9583,33 грн.; - 1/8 частину гаража [ADDRESS], вартість частки складає 8375 грн.; - 1/4 частину автомобіля марки «Шевроле Лачетті», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], вартість частки складає 12025,75 грн.; - 1/4 частину коштів на депозитному вкладі [NUMBER] «Постійність» від 02 серпня 2007 року у відділенні № 4 Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Столиця» на ім'я [PERSON] із залишком коштів на вкладному (депозитному) рахунку № [NUMBER] у розмірі 10000 грн. та нарахованими відсотками (рахунок № [NUMBER]) у розмірі 1606,19 грн., сума частки складає 2901,54 грн.; 2) припинено право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на: квартиру [ADDRESS], квартиру [ADDRESS], 1/6 частину квартири [ADDRESS], 1/6 частину квартири [ADDRESS], гараж [ADDRESS], автомобіль марки «Шевроле Лачетті», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; 3) визнано за [PERSON] право особистої власності на автомобіль марки «Деу Ланос», 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; 4) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] грошову компенсацію в розмірі по 66 573,59 грн. кожному; У задоволенні інших позовних вимог сторін відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23.04.2013 р. рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 11.01.2013 р. залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.10.2013 р. ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23.04.2013 р. в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у розмірі 66 573,59 грн. скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 11.01.2013 р. та ухвала Апеляційного суду міста Києва від 23.04.2013 р. залишені без змін. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04.03.2014 р. рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 11.01.2013 р. залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.05.2014 р. ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 04.03.2014 р. в частині стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у розмірі 66 573,59 грн. скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 02.10.2014 р. рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 11.01.2013 р. в частині стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у розмірі 66 573,59 грн. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у розмірі 166 573,59 грн. В іншій частині рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 11.01.2013 р. залишене без змін. Рішення Апеляційного суду міста Києва від 02.10.2014 р. стосувалось виключно вимог щодо стягнення на користь [PERSON] в порядку регресу із решти спадкоємців у рівних частках витрат, понесених [PERSON] на сплату боргу кредиторові спадкодавця. При цьому рішення Апеляційного суду міста Києва від 02.10.2014 р. мотивоване тим, що солідарна відповідальність спадкоємців суперечить суті та змісту ст. 1282 ЦК України, відповідно до якої кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відтак суд апеляційної інстанції вважав помилковими висновки суду першої інстанції щодо зменшення розміру частки [PERSON] у спадщині на 100 000,00 грн. як витрат, понесених [PERSON] на сплату боргу кредиторові спадкодавця. [PERSON] просить переглянути рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11.01.2013 р. у зв'язку із нововиявленими обставинами лише в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування на окреме майно її покійного сина, [PERSON], а саме - квартиру [ADDRESS]. Відповідно до абз. 8 п. 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» якщо в одне провадження було об'єднано кілька позовних вимог (ч. 2 ст. 118, ст. 126 ЦПК України), рішення може бути переглянуто тільки в частині тих вимог, які стосуються нововиявлених обставин. Заява [PERSON] про перегляд рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11.01.2013 р. у зв'язку із нововиявленими обставинами обґрунтовується наявністю нововиявленої обставини не щодо всіх позовних вимог по справі, а лише відносно їх конкретної частини. Відтак Солом'янський районний суд м. Києва переглядає рішення від 11.01.2013 р. у зв'язку із нововиявленими обставинами лише в частині позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності в порядку спадкування на частину квартири [ADDRESS], припинення такого права власності за нею та визнання права власності на таку частину за [PERSON], а також стягнення із [PERSON] грошової компенсації за частку в спадковому майні. В іншій частині рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11.01.2013 р. за заявою [PERSON] від 23.10.2013 р. не переглядається. При цьому, як вбачається із рішення Апеляційного суду міста Києва від 02.10.2014 р., суд апеляційної інстанції розглядав питання лише стосовно позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру грошового відшкодування за частку в спадковому майні інших спадкоємців внаслідок понесення [PERSON] витрат на погашення боргу спадкодавця перед його кредитором. В іншій частині (в тому числі і щодо позовних вимог, про які йдеться в заяві [PERSON] від 23.10.2013 р. про перегляд рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами) Апеляційний суд м. Києва залишив рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11.01.2013 р. без змін. Отже, рішення щодо позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування на частину квартири [ADDRESS], припинення такого права власності за нею, визнання права власності на таку частину за [PERSON], а також стягнення із [PERSON] грошової компенсації за частину вказаної квартири ухвалене Солом'янським районним судом м. Києва. Відтак саме суд першої інстанції в силу ч. 1 ст. 363 ЦПК України має переглядати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11.01.2013 р. у зв'язку із нововиявленими обставинами в частині та з підстав, викладених у відповідній заяві [PERSON] від 23.10.2013 р. Визначаючи склад спадкового майна, Солом'янський районний суд м. Києва в рішенні від 11.01.2013 р. зазначив, що спірна квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбана [PERSON] та [PERSON] у шлюбі. Однак власником 5/6 цієї квартири є [PERSON] на підставі договору дарування від 17.03.2008 р., який посвідчений нотаріально, сторонами не оспорений та є чинним. Тому у суду відсутні правові підстави для поділу зазначеної частки квартири між спадкоємцями як такої, що знаходиться у власності іншої особи. Тому спадковим майном є 1/12 частина квартири, тобто половина від 1/6 частини квартири, зареєстрованої за [PERSON] (абзаци 7, 11, 12 стор. 5). Водночас, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 26.09.2013 р. визнано недійсним договір дарування 5/6 частин квартири [ADDRESS], укладений 17.03.2008 р. між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Русіною Н.О. та зареєстрований в реєстрі за № 2-578. При цьому у вказаному рішенні зазначено, що дослідженими судом доказами достовірно встановлено, що в період шлюбу 29.02.2000 р. [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS], а тому вона є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], і частка кожного із них у праві спільної сумісної власності становить 1/2 частину вказаної квартири. Після смерті [PERSON] 1/2 частина квартири [ADDRESS] підлягає спадкуванню за законом та поділу в рівних частках між спадкоємцями першої черги, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Рішення Апеляційного суду міста Києва від 26.09.2013 р. було залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.11.2013 р. За правилами ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою, на час розгляду справи. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 3, 4, 5, 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також, обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК України). Визнання рішенням Апеляційного суду міста Києва від 26.09.2013 р. договору дарування від 17.03.2008 р. недійсним має істотне значення для розгляду позовних вимог про визначення частки [PERSON] в спадковому майні, оскільки ним обґрунтовується належність [PERSON] 1/8 частини квартири [ADDRESS], а не 1/48 частини, як встановлено рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.01.2013 р. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, договір дарування від 17.03.2008 р., посвідчений державним нотаріусом дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Русіною Н.О. та зареєстрований в реєстрі за № 2-578, є недійсним з моменту його вчинення (тобто з 17.03.2008 р.). Отже, на момент ухвалення рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11.01.2013 р. договір дарування від 17.03.2008 р. визнається недійсним згідно із рішенням Апеляційного суду міста Києва від 26.09.2013 р. За таких обставин суд вважає наявними підстави для перегляду рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11.01.2013 р. відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 362 ЦПК України у зв'язку з нововиявленими обставинами, оскільки рішення Апеляційного суду міста Києва від 26.09.2013 р. є істотною для справи обставиною, що не була і не могла бути відома [PERSON] на час розгляду справи. З огляду на викладене вище, зважаючи на визнання рішенням Апеляційного суду міста Києва від 26.09.2013 р. договору дарування від 17.03.2008 р. недійсним, [PERSON] в порядку спадкування належить на праві власності 1/8 частини квартири [ADDRESS]. Відтак рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11.01.2013 р. в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/48 частину вказаної квартири підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення, яким за [PERSON] визнається право власності на 1/8 частину вказаної квартири. Відповідно, на вказану частку має бути припинено право власності [PERSON] на користь [PERSON] та визнано за останньою право власності на вказану частку. З матеріалів справи вбачається, що за згодою сторін оцінка квартири [ADDRESS] становить 460 000,00 грн. Внаслідок цього розмір грошової компенсації за 1/8 частину вказаної квартири, що підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON], складає 57 500,00 грн., а не 9 583,33 грн., як було визначено Солом'янським районним судом м. Києва від 11.01.2013 р. З огляду на це загальний розмір грошової компенсації за частку у всьому спадковому майні, що підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON], має бути збільшений на 47 916,67 грн. (57 500,00 грн. - вартість 1/8 частини вказаної квартири - мінус 9 583,33 грн. - включена судом першої інстанції до загального розміру грошової компенсації вартість 1/48 частини зазначеної квартири). Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 02.10.2014 р. розмір грошової компенсації за частку [PERSON] в спадковому майні визначений на рівні 166 573,59 грн. Отже, загальний розмір грошової компенсації за частку у всьому спадковому майні, що підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON], складає 214 490,26 грн. (166 573,59 грн. + 47 916,67 грн.). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved