Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 18 грудня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 108 в книзі реєстрації шлюбів. За час шлюбу в сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спочатку сімейне життя сторін складалося добре, але в подальшому вони перестали розуміти один одного, позивачка з дітьми перейшли проживати в будинок до її батьків. На даний час сторони разом не проживають, шлюб існує формально. Спір відносно поділу майна набутого під час шлюбу відсутній, оскільки сторони його вирішили добровільно. Позивачка вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, тому просить шлюб розірвати; після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] »; визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з нею. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю, просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки). Причини неявки відповідач не повідомив, відзив на позов не подавав. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 18 грудня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис за № 108, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18 грудня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 19 від 21.10.2009, та [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 16 від 02.08.2012, що доводиться копіями повторних свідоцтв про народження, виданими 26.06.2019 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, відповідно: серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Вирішуючи вимогу щодо визначення проживання неповнолітньої дочки, суд виходить із положень ст. 161 СК України, яка визначає: якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Зважаючи на те, що позивачка позовні вимоги підтримує та просить визначити місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] з нею, а від відповідача до суду не поступав відзив на позов чи заперечення щодо позовних вимог, суд розцінює це як згоду батька щодо позовних вимог в цій частині, і вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей сторін: [PERSON] та [PERSON] з матір`ю. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання відповідачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112-114, 161 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved