Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом у якому вказала, що [INFO], приблизно о 12 годині 30 хвилин, водій [PERSON] керуючи автомобілем «КФ1» (ГАЗ 3302), реєстраційний номер [NUMBER] від`їхав від магазину «Арні» та здійснював рух заднім ходом по тротуару уздовж проїзної частини вул. Лахтинської у м. Запоріжжі, з боку пр. Ювілейного в напрямку вул. Ентузіастів. В цей час, в районі будинку № 10 по вул. Лахтинська, рухаючись з права наліво за напрямком руху автомобіля «КФ1»(ГАЗ 3302), реєстраційний номер [NUMBER] тротуар перетинала пішохід [PERSON] , 1927 року народження. Водій [PERSON] , здійснюючи рух заднім ходом, маючи при цьому об`єктивну можливість своєчасно виявити у дзеркало заднього виду пішохода [PERSON] , яка наближалась до автомобіля справа, та маючи при цьому технічну можливість уникнути наїзду на неї, негайних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 10.9, 12.3 Правил дорожнього руху України. Порушення водієм вимог п. 10.9, 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 9-143 від 17.03.2017 року, з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці пригоди. Вироком Хортинського районного суду міста Запоріжжя від 05.05.2017 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 ККУ, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 ККУ та призначено йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобом. Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 05.10.2017 року, вирок Хортицького районного суду міста Запоріжжя змінено в частині призначеного [PERSON] покарання. В результаті ДТП та її наслідків, було завдано шкоди близьким родичам загиблого, зокрема доньці загиблої [PERSON] , [INFO] . З моменту загибелі матері, позивачем було здійснено витрати на поховання загиблої та спорудження надгробного пам`ятника. Тому, внаслідок ДТП, позивачу було завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача. Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, особи, що здійснює експлуатацію транспортного засобу марки «КФ1» (ГАЗ 3302), реєстраційний номер [NUMBER] , було застрахованою у ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» згідно договору обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0596000. 13.12.2017 року представник позивача повідомив страховика про настання страхового випадку та звернувся, із заявою на виплату страхового відшкодування. Повідомлення, заяву на виплату страхового відшкодування та всі необхідні документи відповідач отримав 13.12.2017 року. Серед заявлених Позивачем до відшкодування вимог, містились: вимога про відшкодування витрат на поховання - 14132,77 грн.; вимога про відшкодування заподіяної моральної шкоди - 38400 грн.; вимога про відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника - 9000 грн.(дана вимога сформована у заяві на виплату від 14.11.2017 та заяви про долучення документів від 20.12.2017 року). 13.03.2018 року відповідачем було прийнято рішення про часткову виплату страхового відшкодування у наступних розмірах: 38400 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди; 13386 грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання; в частині відшкодування витрат на встановлення надгробного памятника - відмовлено. Як збачаеться із замовлення №1026 від 29.10.2017 року, позивач замовила у ФОП [PERSON] виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника загиблій [PERSON] вартістю 9000 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №1695 від 29.10.2017 року позивач сплатила ФОП [PERSON] 2000 грн. авансу згідно договору №1026. Після цього 26.11.2017 року позивач доплатила ФОП [PERSON] решту суми вартості виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника у розмірір 7000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №1745. З урахуванням ліміту страхового відшкодування по витратах на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, встановленого Законом, розмір страхового відшкодування належний позивачу по витратах на спорудження надгробного пам`ятника становить 9000 грн. Заяву на виплату страхового відшкодування відповідач отримав 13.12.2017 року. Виплата страхового відшкодування мала бути здійснена протягом 90-денного строку з дня отримання заяви на виплату, тобто до 13.03.2018 року. Страхове відшкодування моральної шкоди відповідач здійснив 13.03.2018 року в розмірі 38400 грн., тобто в межах 90-денного строку. Страхове відшкодування витрат на поховання відповідач здійснив лише 02.05.2018року у розмірі 13386 грн. з порушенням 90-денного строку. Страхове відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 9000 грн. відповідач не здійснив і по сьогодні. Отже,нарахування пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат здійснюється в два періоди: з 14.03.2018 року по 02.05.2018 року включно, на суму 22386 грн. (13386+9000=22386) та з 03.05.2018 року по дату складання позову на суму 9000 грн. Період стягнення пені з відповідача починається з 14.06.2018 року(тобто з дати що дорівнює 12 календарним місяцем від дати звернення з позовом в суд ) по 14.06.2019 року включно (день звернення позивача до суду з позовною заявою). Загальна кількість днів прострочення виконання зобов`язання відповідачем в межах строку позовної давності стягнення неустойки становить 356 днів. Загальна сума страхового відшкодування, яка підлягає сплаті на користь позивача становить 9000 грн. Розмір пені за період з 14.06.2018 р. по 14.06.2019 р. на заборгованість в розмірі 9000 грн., виходячи з подвійної облікової ставки НБУ становить 3208,44 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за період з 14.03.2018 р. по 02.05.2018 р. на заборгованість в розмірі 22386 грн. становить 92 грн., за період з 03.05.2018 р. по 14.06.2019 р. на заборгованість в розмірі 9000 грн., становить 301,81 грн., а разом 393,81 грн. Інфляційні втрати за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 14.03.2018 р. по 02.05.2018 р. на заборгованість в розмірі 22386 грн. становить 427,3 грн., за період з 03.05.2018 р. по 14.06.2019 р. на заборгованість в розмірі 9000 грн., становить 860,86 грн., а разом 1288,16 грн. Просить суд стягнути з відповідача 9000 грн.в рахунок відшкодування витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника; 3208,44 грн.пені за прострочення виплати страхового відшкодування; 393,81 грн. відсотків за прострочення виплати страхового відшкодування; 1288,16 грн.інфляційних втрат за прострочення виплати страхового відшкодування. Також позовна заява містить вимогу про стягнення 9000 грн.судових витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті позивачем. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.07.2019 року відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, і призначено підготовче судове засідання. 30.10.2019 року ухвалою суду відкладено підготовче судове засідання для витребування доказів від Спеціалізованого комунального підприємства «Запорізька ритуальна Служба». 20.11.2019 року надійшла відповідь від Спеціалізованого комунального підприємства «Запорізька ритуальна Служба». 09.12.2019 року від представника позивач надійшов відзив на позов, у якому вказано, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ГАЗ», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» відповідно до укладеного полісу №АК / 0596000 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. [INFO] вул. Лахтинського в м. Запоріжжя мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «ГАЗ», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та пішохода [PERSON] , внаслідок якої остання загинула. 13.12.2017 року на адресу ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» надійшла заява про страхове відшкодування, складена [PERSON] представником [PERSON] , якою заявник просив відшкодувати шкоду пов`язану із: витратами на поховання та пам`ятник 16132,77 грн.; заподіянням моральною шкодою 38400 грн. 13.03.2018 року ПраТ «СК «ЮНІВЕС» прийняло рішення про виплату 38400 грн. відшкодування моральної шкоди та 27.04.2018 року прийнято рішення про виплату відшкодування шкоди пов`язану з витратами на поховання в розмірі 13386 грн. На підтвердження витрат на спорудження пам`ятника заявником надано заказ №1026 від 29.10.2017 року виданий ФОН [PERSON] , квитанція до прибуткового касового ордера №1695 від 29.10.2017р. та квитанція до прибуткового касового ордера № 1745 від 26.11.2017р. Відповідно до витягу з ЄДРПОУ видом діяльності ФОП [PERSON] , є роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах код КВЕД 47.78. Цей клас включає: роздрібну торгівлю фотографічними, оптичними та точними приладами, діяльність оптиків, роздрібну торгівлю сувенірами, виробами народних майстрів та релігійними товарами, діяльність комерційних картинних галерей, роздрібну торгівлю паливом для комунально-побутового призначення, газом у балонах, вугіллям та деревним паливом для будинків, роздрібну торгівлю зброєю та боєприпасами, роздрібну торгівлю монетами та марками, роздрібну торгівлю послугами комерційних картинних галерей, роздрібну торгівлю непродовольчими товарами, не вказаними вище Заказ №1026 від 29.10.2017 року містить найменування послуг, які не відносяться до КВЕД 47,78 («забетонка, установка, регистрация, резка стелы»), Слід зазначити, що в квитанції до прибуткового касового ордера №1695 від 29.10.2017р. та квитанції до прибуткового касового ордера № 1745 від 26.11.2017р. підставою для оплати вказано договір №1026 проте до матеріалів справи такий договір не долучений. Крім того, позивачем не надано акту виконаних робіт. Зазначене викликає обґрунтований сумнів, щодо надання цих послуг взагалі. Просить відмовити у задоволені позовних вимог [PERSON] до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» в повному обсязі, У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з мотивів викладених у позові. Також в усній формі заявив клопотання про продовження строків подання доказів сплати судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, з мотивів викладених у відзиві. Також пояснила, що відповідач виконав свої зобов`язання. Не відшкодовано на спорудження пам`ятника, так як були надані документи, які не відповідають нормам закону в плані обґрунтування понесених витрат, немає даних про поховання. Просить у позові відмовити. Суд, розглянувши надані документи та матеріали, вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що [INFO], приблизно о 12-30 годин, водій [PERSON] керуючи автомобілем «КФ1» (ГАЗ 3302), реєстраційний номер [NUMBER] від`їхав від магазину «Арні» та здійснював рух заднім ходом по тротуару уздовж проїзної частини вул. Лахтинської у м. Запоріжжі, з боку пр. Ювілейного в напрямку вул. Ентузіастів. В цей час, в районі будинку № 10 по вул.Лахтинська, рухаючись з права наліво за напрямком руху автомобіля «КФ1»(ГАЗ 3302), реєстраційний номер [NUMBER] тротуар перетинала пішохід [PERSON] , 1927 року народження. Водій [PERSON] , здійснюючи рух заднім ходом, маючи при цьому об`єктивну можливість своєчасно виявити у дзеркало заднього виду пішохода [PERSON] , яка наближалась до автомобіля справа, та маючи при цьому технічну можливість уникнути наїзду на неї, негайних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 10.9, 12.3 Правил дорожнього руху України. Порушення водієм вимог п. 10.9, 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 9-143 від 17.03.2017 року, з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці пригоди. Вироком Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 05.05.2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 ККУ та призначено йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобом. Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 05.10.2017 року, вирок Хортицького районного суду міста Запоріжжя змінено в частині призначеного [PERSON] покарання та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобом на 3 роки. Застосовано ст. 75, 76 КК України із встановленням іспитового строку в 3 роки. [PERSON] звільнено від призначеного основного і додаткового покарання на підставі п. «в» с. 1 ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році». Потерпілою особою визнана [PERSON] - донька загиблої в наслідок ДТП [PERSON] Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ГАЗ», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» відповідно до укладеного полісу №АК / 0596000 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 вищевказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та у межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. 13.12.2017 року представник позивача [PERSON] повідомив страховика ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» про настання страхового випадку, надав заяву на виплату страхового відшкодування, а саме: відшкодування витрат на поховання та пам`ятник 16132,77 грн., про відшкодування пов`язане із заподіянням моральної шкоди 38400 грн. Також 20.12.2017 року представник [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» із заявою про доручення документів та доплату страхового відшкодування а саме: витрат на спорудження надгробного пам`ятника 7000 грн. 13.03.2018 року ПраТ «СК «ЮНІВЕС» прийняло рішення про виплату 38400 грн. відшкодування моральної шкоди, та 27.04.2018 року прийнято рішення про виплату відшкодування шкоди пов`язану з витратами на поховання в розмірі 13386 грн. Витрати на спорудження пам`ятника у розмірі 9000 грн. відшкодовано не було. Відповідно до п. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Позивач [PERSON] фактично понесла витрати на придбання і встановлення надгробного пам`ятника, що підтверджується заказом №1026 від 29.10.2017 року виданого ФОН [PERSON] , квитанцією до прибуткового касового ордера №1695 від 29.10.2017 року, та квитанцією до прибуткового касового ордера № 1745 від 26.11.2017 року на суму 9000 грн., про що були надані страховику документи. Таким чином дана сума підлягає стягненню з ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» як страхувальника цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «ГАЗ», д.р.н. [NUMBER] . Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (ч. 2 ст. 625 ЦК України). За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Відповідно до п. 5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Враховуючи не виплату страхового відшкодування (регламентної виплати) на придбання і встановлення надгробного пам`ятника, прострочення строку здійсненої виплати, суд вважає, що вимоги про стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 3% за прострочення виплати страхового відшкодування, інфляційних втрат, підлягають задоволенню. Судом перевірено поданий позивачем розрахунок пені, інфляційних втрат та 3 % річних, визнано його в цілому арифметично вірним, окрім інфляційних нарахувань за період з 03.05.2018 року по 14.06.2019 року. Так позивачем виставлена сума в 860,86 грн., однак за розрахунком суду дана суму повинна складати 783 грн. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Outcome: partial