overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в серпні 2015 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через розбіжність характерів, різні погляди на подружнє життя, в 2017 році чоловіка було засуджено до трьох років позбавлення волі й він відбуває кримінальне покарання, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй дошлюбне прізвище Сущенко. Позивачка в підготовчому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати, оскільки до засудження чоловіка вони декілька разів розходилися, і наполягає на винесенні рішення про розірванні шлюбу в підготовчому засіданні. Відповідач в підготовчому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, так як збереження сімї неможливе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. За змістом положень чч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.206 ЦПК України сторонам розяснено наслідки відповідних процесуальних дій. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]В (дошлюбне прізвище Сущенко) 01 серпня 2015 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борзнянського районного управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом №62. Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка згідно довідки Борзнянської міської ради №1317 від 29.03.2018р. зареєстрована з обома батьками, але фактично проживає з матірю. З жовтня місяця 2017 року сторони разом не проживають, відносин не підтримують, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, відповідач відбуває покарання у вигляді трьох років позбавлення волі в ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)», шлюб між подружжям носить формальний характер. При цьому, у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Понесені [PERSON] у справі судові витрати по сплаті судового збору за її клопотанням залишаються за позивачкою, що з огляду на засади диспозитивності цивільного судочинства не суперечить вимогам ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в серпні 2016 року між ними було укладено шлюб, від якого дітей не мають; на даний час їх сімейні стосунки припинені через зловживання чоловіком спиртними напоями, втрату почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, тривалий період разом не проживають та не ведуть спільного господарства, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище [PERSON] . Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки близько одного року вона з чоловіком спільно не проживає і збереження сім`ї неможливе; згодна на заочний розгляд справи. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ч.11 ст.128 ЦПК України), що підтверджується відповідною публікацією від 20.05.2019р., але в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 26 серпня 2016 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом №1683. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Близько одного року сторони разом не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в травні 1992 року між ними було укладено шлюб, від якого мають трьох дітей, в тому числі малолітню дочку [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через розбіжність характерів, втрату почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що вона з чоловіком разом не проживає більше одного року й примирення між ними неможливе. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу й також просив час для примирення не надавати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]І (дошлюбне прізвище Шлейкова) 09 травня 1992 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Прачівською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №06. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка згідно довідок Прачівської сільської ради №№486, 487 від 14.11.2017р. проживає з матірю. Понад один рік сторони спільно не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в червні 1989 року між ними було укладено шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають (син [PERSON] та дочка [PERSON] досягли повноліття); з 2013 року їх подружні відносини припинені через несумісність характерів, зберегти сімю не вдалося, разом не проживають, стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилась, надавши заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, так як з 2013 року вони спільно не проживають й подальше збереження сімї неможливе, відзиву на позов не подав. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]А (дошлюбне прізвище Чекмарева) 08 червня 1989 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований в/РАГС Московського РВК м. Києва за актовим записом №773. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З 2013 року сторони разом не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в червні 2000 року між ними було укладено шлюб, від якого мають трьох дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені, разом не проживають й спільного господарства не ведуть близько чотирьох років, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище Теодорян. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки близько пяти років вона з чоловіком спільно не проживає, в неї мається інша сімя; згодна на заочний розгляд справи. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ч.11 ст.128 ЦПК України), що підтверджується відповідною публікацією від 10.04.2019р., але в судове засідання не з'явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Павлик) 30 червня 2000 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом РАГС м. Актау Мангистауської області Республіки Казахстан за актовим записом №478. Від даного шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з матірю. Близько пяти років сторони разом не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач явку в судове засідання ігнорує, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 02 жовтня 2010 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №334. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя між ними не склалося, їх нічого не пов'язує, спільне господарство вони не ведуть, з грудня 2012 року проживають окремо, відповідач майже 6 років проживає з іншою сім'єю. Причиною розірвання шлюбу є те, що кожен має протилежні погляди на сім'ю та шлюб, тому збереження сім'ї не можливе і суперечить їхнім інтересам, у зв'язку з чим просила розірвати шлюб. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 02 жовтня 2010 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №334 (а.с.10). Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом з'ясовано, що між сторонами немає спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім'єю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, позивачка просила залишити їй прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 02 червня 2018 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу спільних дітей немає. Зазначила, що подружні відносини перервались в результаті різних поглядів на життя та несумісності характерів. З липня 2018 року мешкають окремо, не ведуть спільне господарство, шлюбні відносини припинені. Вважаючи, що подальше сумісне життя неможливе, просила шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 02 червня 2018 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис №4 (а.с.6). Від шлюбу спільних дітей немає. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом з`ясовано, що між сторонами немає спору про розподіл сумісно нажитого майна якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім`єю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 03 березня 2017 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що подружні відносини між ними перервались, відповідач на теперішній час мешкає з іншою жінкою. Вважаючи, що подружні стосунки відновити неможливо, просила шлюб розірвати. В підготовче засідання позивачка не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. В підготовче засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 03 березня 2017 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області, актовий запис №04, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом з`ясовано, що між сторонами немає спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім`єю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити їй прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 03 вересня 1994 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Краснопавлівською селищною радою Лозівського району Харківської області, актовий запис №57. Від шлюбу мають повнолітню доньку. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося через існування різних поглядів на життя, немає згоди з важливих для існування сім`ї питань, що викликає постійні сварки та суперечки. Вважаючи, що подружні стосунки відновити неможливо, просила шлюб розірвати. В підготовче засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В підготовче засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в заяві зазначив, що з позовними вимогами згоден. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 03 вересня 1994 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Краснопавлівською селищною Радою Лозівського району Харківської області, актовий запис №57 (а.с.12). Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом з`ясовано, що між сторонами немає спору про розподіл сумісно нажитого майна, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім`єю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити їй прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved