Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що 21 лютого 2014 року померла її бабуся [PERSON], яка проживала на день смерті в [ADDRESS]. На день її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 1/5 частини квартири [ADDRESS], що належала їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло. Вона є спадкоємицею за законом п'ятої черги. Дочка померлої та її мати [PERSON], спадщину не прийняла і не бажає звертатися до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а також не заперечує проти того, щоб я, її донька, оформила спадкові права після смерті бабусі. У встановлений законом шестимісячний строк вона не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але вона проживала без реєстрації разом з бабусею з 2010 року, так як бабуся була недієздатною внаслідок психічного захворювання і за нею потрібний був постійний догляд. Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя вона була призначена опікуном над недієздатною бабусею. 19 липня 2017 року вона звернулася до приватного нотаріуса з питання оформлення спадщини після смерті бабусі, проте їй було відмовлено, оскільки вона не подала до нотаріальної контори у шестимісячній строк заяву про прийняття спадщини. Заявниця вважає себе такою, що прийняла спадщину, оскільки вона проживала разом із бабусею на час її смерті однією сімєю, вели загальний бюджет, загальні витрати, оплачувала комунальні послуги по квартирі. З підстав наведеного просила суд встановити факт того, що вона постійно проживала разом із померлою [PERSON] на час відкриття спадщини. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в ній, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Маріупольської міської ради [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 256 ЦПК України визначено перелік фактів, які встановлюються судом. Відповідно до ст.ст.256-259 цього Кодексу в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що [PERSON] померла 21 лютого 2014 року, про що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис № 271 та видано свідоцтво про смерть серії І НО № 765353. Як вбачається з і свідоцтва про народження серії ХЕ № 255902, виданого 30 липня 1949 року Ленінським рай ЗАГС Челябінської області, актовий запис № 2063, [PERSON] народилася 30 червня 1949 року, в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON]. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу вбачається, що 07 грудня 1976 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище змінено на [PERSON] Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 05 липня 1977 року Палацом одруження м.Жданова Донецької області, актовий запис № 2346, [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON], якій після одруження присвоєно прізвище [PERSON]. [PERSON] копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 16 листопада 1982 року відділом ЗАГС Орджонікідзевського райвиконкому м.Жданова шлюб між [PERSON] та [PERSON] 16 листопада 1982 року розірвано, актовий запис № 534. Після розірвання шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] Зі свідоцтва про народження серії ІV № 319840, виданого 19 жовтня 1979 року відділом ЗАГС Орджонікідзевського району м.Жданова, актовий запис № 1153, [PERSON] народилася 26 вересня 1979 року, в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON]. [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 27 червня 1998 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 392. Після одруження присвоєно прізвище [PERSON]. [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1998 року, виданого Управлінням міського майна, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та членам її сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. Як вбачається з копії особового рахунку № 907218 в квартирі [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності з 03 квітня 1996 року по 22 лютого 2014 року. [PERSON] довідки, виданої КСН «Маркохим» від 25 липня 2017 року, вбачається, що [PERSON] з 2010 року мешкала у [ADDRESS], разом із бабусею [PERSON]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24 квітня 2013 року встановлено опіку над недієздатною [PERSON] та призначено опікуном [PERSON]. [PERSON] відповіді Лівобережного районного відділу надання адміністративних послуг [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO] з 21 січня 2001 року по 26 березня 2014 року, та знята з реєстрації у звязку зі смертю 21 лютого 2014 року. Інформація про інших осіб, місце проживання яких зареєстроване за зазначеною адресою у відділі відсутня. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 23 листопада 2017 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 21 лютого 2014 року, не заводилась. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт постійного проживання заявниці [PERSON] разом зі своєю померлою бабусею [PERSON] на момент її смерті за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] ст.ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про встановлення факту проживання заявниці на час відкриття спадщини разом із померлою бабусею [PERSON], у звязку із чим заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved