Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням сімейних відносин і неможливістю збереження сімї. У судовому засіданні [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги, на обґрунтування яких послалась на обставини, викладені у позовній заяві, та зазначила, що з що з 20 вересня 2002 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне з відповідачем життя виявило розходження поглядів на сімейні відносини, відсутність взаєморозуміння. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов про розірвання шлюбу визнав повністю, погоджується з обставинами, викладеними позивачем. Вважає, що сімя існує формально, тому збереження сімейних відносин є неможливим. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне. [PERSON] (дошлюбне прізвище Коваленко) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 вересня 2002 року у відділі реєстрації актів громадського стану Червонозаводського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 327. Подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] фактично припинили. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сімю. За приписами статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. У разі визнання відповідачем позову, як визначено в частині 4 статті 174 ЦПК України, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~ Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, небажання\~\~кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сімї є неможливим та суперечить їх інтересам. За таких обставин заява позивача відповідає дійсній волі подружжя, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища, але вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду. У відповідності до ч. 1 ст. 88ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved