Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, набутого за час шлюбу, в якому просить суд визнати за нею право власності на ? частину будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Зелений Колодязь, вул. Річна, буд. 56, та відповідно на ? частину земельної ділянки, розташованої за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Зелений Колодязь, вул. Річна, буд. 56, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,20 га та ведення особистого підсобного господарства площею 0,11 га, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати у справі. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що з 14.09.1991р. по 13.06.2017р. перебувала у шлюбі з відповідачем, зареєстрованим Введенською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 24, та розірваним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13.06.2017р. Від шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. [PERSON] вказує, що сторониподружніх стосунків не підтримуютьще з 2007 року. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 11.09.2008р. з [PERSON] стягуються аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 26.08.2008р. до їх повноліття. Однак, дане рішення суду відповідач добровільно не виконує, через що утворилась велика заборгованість. Крім цього, [PERSON] не бере участі в утримані спільно надбаного під час шлюбу майна. 05.11.1997р. чоловік позивача отримав на своє ім'я державний акт на право приватної власності на землю Серія ХР № 26-74-070000 на земельну ділянку, яка розташована на території Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області у с. Зелений Колодязь, вул. Річна, 56, для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель - 0,20 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,11 га. Упродовж десяти років шлюбу на вищевказаній земельній ділянці сторонами побудовано житловий будинок загальною площею -104,2 кв.м., житловою площею - 68.9 кв.м., гараж, погріб, вбиральню, огорожу, колодязь. 13.09.2005р. [PERSON] отримав на своє ім'я Свідоцтво про право власності на дане нерухоме майно [PERSON] САА № 303684, видане Введенською селищною радою. Право власності було зареєстроване в КП «Чугуївське МБТІ» 15.09.2005 за № 11 року теж на ім'я відповідача. Тобто, вся документація на вищевказане майно, надбане сторонами за час шлюбу, оформлялась на ім'я відповідача. В домоволодінні на сьогоднішній день проживає лише позивач з дітьми і повністю утримує його за свій рахунок з 2007 року. Тому позивач просить провести розподіл майна, набутого під час шлюбу, і визнати за нею право власності на ? частину побудованого житлового будинку та ? частину приватизованої земельної ділянки, на якій побудований будинок. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі на підставі обставин і фактів, викладених в позовній заяві. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Враховуючи, що позивач та його представник не заперечують проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 14.09.1991р. Введенською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 24 (а.с. 8), який у подальшому розірвано рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13.06.2017р. (а.с. 34). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 11.09.2008р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача щомісяця, починаючи з 26.08.2008р. до їх повноліття (а.с. 7). Відповідно до рішення виконавчого комітету Введенської селищної ради народних депутатів № 42/13 від 13.10.1992р. про надання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку у с. Зелений Колодязь, вул. Річна, 56, [PERSON] виділено з вільного присадибного фонду селищної ради в пожиттєво-спадкуєму власність вказану земельну ділянку; надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на двох рівнях, з гаражем, на 5 житлових кімнат, загальною площею 67,26 кв.м. (а.с. 28). Згідно з Договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки від 14.10.1992р., виконавчий комітет Введенської селищної ради народних депутатів на підставі вищевказаного рішення № 42/13 від 13.10.1992р. надав [PERSON] земельну ділянку у безстрокове користування для будівництва будинку по вул. Річній, 56 у с. Зелений Колодязь, загальною площею 2000 кв.м. (а.с. 32-33). 20.11.1995р. [PERSON] виданий Дозвіл на виконання робіт з індивідуального житлового будівництва за вищевказаною адресою на підставі рішення виконавчого комітету Введенської селищної ради народних депутатів № 42/13 від 13.10.1992р. (а.с. 30-31). Рішенням виконавчого комітету Введенської селищної ради народних депутатів від 08.07.1997р. № 58/1 закріплено додаткову земельну ділянку площею 1100 кв.м. із зміною конфігурації основної ділянки при домоволодінні № 56 по вул. Річній у с. Зелений Колодязь, яке належить [PERSON] Відповідачу передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку по вул. Річній, 56 у с. Зелений Колодязь, загальною площею 2000 кв.м. для будівництва житлового будинку та господарчих будівель, 1100 кв.м. для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 29). 05.11.1997р. [PERSON] отримав Державний акт про право приватної власності на земельну ділянку, розташовану на території Введенської селищної ради, с. Зелений Колодязь, вул. Річна, 56: для будівництва житлового будинку та господарчих будівель 0,20 га; для ведення особистого підсобного господарства 0,11 га (а.с. 6). 13.09.2005р. [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САА № 303684, зареєстроване за № 77/1 у КП «Чугуївське МБТІ», відповідно до якого за відповідачем зареєстровано право власності на житловий будинок що знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Зелений Колодязь, вул. Річна, буд. 56 (а.с. 5). Вислухавши думку представника позивача та оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку: Частиною 1\~ст. 61 СК України\~передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до\~статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,\~вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.\~ Пунктом 22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,\~встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК\~України та\~ст. 372 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 69 СК України,\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до п. 24 та п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Вирішуючи спір між колишнім подружжям про майно, суд встановлює: 1) обсяг спільного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства - ним є будинок та комплекс будівель та споруд; 2) з'ясовує джерело та час його придбання, - майно придбане в період наявних офіційно зареєстрованих шлюбних відносин. З урахуванням зазначеного, суд робить висновок, щодо належності спірного майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу. Враховуючи вищенаведені положення закону, суд приходить до висновку, що житловий будинок загальною площею 104,2 кв. м., житловою площею 68,9 кв.м., розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Зелений Колодязь, вул. Річна, буд. 56, та земельна ділянка, розташована за цією ж адресою, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,20 га та ведення особистого підсобного господарства 0,11 га, є об'єктами спільної сумісної власності позивача та відповідача. За змістом ч. 1 та ч. 2\~ст. 372 ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Частиною 1\~ст. 70 СК України\~також передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, частки майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є їх спільною сумісною власністю, є рівними. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є обєктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК (п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). За змістом\~ст. 71 СК України\~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Таким чином, враховуючи, що набуті сторонами в період шлюбу житловий будинок та земельна ділянка, є об'єктами спільної сумісної власності подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя не надано, суд дійшов висновку про їх поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, по 1/2 частині. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved