Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2014 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Відповідач з травня 2014 року проживає окремо і не надає матеріальної допомоги на утримання доньки та не цікавиться її розвитком, здоров'ям. З часу окремого проживання позивач самостійно несла всі витрати пов'язані з вагітністю та пологами. На даний час самостійно виховує та утримує дитину. Просить стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки до суду не подав. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не з'явився. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволення. Судом встановлено, що з 20 серпня 2010 року позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Відповідно до рішення Рівненського міського суду від 12 серпня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачений порядок присудження коштів на утримання дитини, згідно якого аліменти присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, за змістом ст.ст.150, 180 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Враховуючи матеріальне становище позивача, з якою проживає дитина і на даний час перебуває повністю на її утриманні, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача, визначивши їх сплату у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття з часу подання позову до суду. Визначений судом розмір аліментів, відповідатиме вимогам законодавства з врахуванням обов'язку обох батьків щодо утримання дитини та потреб самої дитини та не є таким, що поставить у тяжке матеріальне становище відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved