Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно колгоспного двору, про скасування частково свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами. Майно по [ADDRESS] складається з житлового будинку літ. «А», сараїв літ. «Б», «В», «Г», криниці № 1 огорожі № 2. Позивач дізналася про те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 травня 1989 року №894, право власності на вищевказане майно, належить частково позивачу, та оформлене на [PERSON] . Батьками позивача були [PERSON] та [PERSON] . 31 березня 1950року [PERSON] отримав свідоцтво № [NUMBER] про право власності на будівлю, відповідно до якого, йому на праві власності належав житловий будинок та сараї. Дане нерухоме майно розташовувалося по [ADDRESS] . Позивач разом з батьками, [PERSON] та [PERSON] , проживала у житловому будинку [ADDRESS] , який відносився до майна колгоспного двору, вели спільне господарство, брали участь своєю працею та коштами в утримані зазначеного майна. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за законом. Житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , до складу зазначеної спадщини не входив так як був майном колгоспного двору. Після смерті [PERSON] членами колгоспного двору, до складу якого входив житловий будинок з належними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , були [PERSON] , та позивач [PERSON] , тобто, майно колгоспного двору належало двом членам двору у рівних частках, а саме [PERSON] Ѕ та позивачу 1/2. 09 липня 1979року рішенням виконавчого комітету Сторожинецької міської ради народних депутатів №11 було признано головою колгоспного двору будинковолодіння по [ADDRESS] , [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на її Ѕ частку у майні по [ADDRESS] . У зв`язку з смертю [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] втратив статус майна колгоспного двору так як [PERSON] була останнім членом двору, який був колгоспником. Позивач вважає себе єдиним спадкоємцем майна, що залишилося після смерті [PERSON] , вона спадщину прийняла вступивши протягом шестимісячного строку у управління спадковим майном, а саме, здійснила похорони, розпорядилася речами померлої, провела ремонт у спадковому будинку, користувалася будинком та присадибною ділянкою. До 03 січня 2020 позивач вважала, що вона набула право на весь житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом та у порядку участі у майні колгоспного двору. Після витребування Сторожинецьким районним судом Чернівецької області копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 травня 1989 року №894, позивач дізналася про те, що право власності на спірне майно, по [ADDRESS] , оформлене у порядку спадкування за заповітом на [PERSON] . Позивач вважає, що свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16 травня 1989року №894, порушується її право на частку у майні колгоспного двору, а саме на Ѕ частку та на іншу Ѕ як її частку у майні колгоспного двору. Позивач вказує, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] , але зареєстрована у її квартирі по [ADDRESS] . Окрім того 11.09.2020р. позивачем [PERSON] подано заяву про поновлення строку позовної давності у якій вона зазначає, що 03 січня 2020р. суд прийняв ухвалу про витребування доказів, внаслідок витребування судом з КП «Сторожинецького РБТІ» копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 травня 1989р. №894 вона дізналася про те, що право власності на майно оформлене на [PERSON] . Вважає, що перебіг строку позовної давності почався у 2020р. після того як суд витребував свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16 травня 1989р. №894, внаслідок чого вона змогла дізнатися про про порушення її права. До 2020р. вона не знала про порушення її права на частку у спірному майні, оскільки жодних конфліктних чи інших дій, ситуацій з приводу користування будинком по [ADDRESS] у неї не виникало. Тому просить поновити їй, [PERSON] , строк позовної давності для пред`явлення вказаного позову. Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить ухвалити рішення, яким скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що видане 16 травня 1989року державним нотаріусом Сторожинецької державної нотаріальної контори, Гуцуляк В.Н., та зареєстроване в реєстрі №894, в частині оформлення права власності на Ѕ житлового будинку літ. «А», Ѕ сараїв літ. «Б», «В», «Г», Ѕ криниці № 1 , Ѕ огорожі № 2 по [ADDRESS] . Визнати за нею [PERSON] право власності на Ѕ житлового будинку літ. «А», Ѕ сараїв літ. «Б», «В», «Г», Ѕ криниці № 1 , Ѕ огорожі № 2 по [ADDRESS] . Позивач, її представник в судовому засіданні позов підтримали, просять його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просить відмовити у задоволенні позову, підтримала поданий відзив. У відзиві представник відповідача зазначила, що позовні вимоги [PERSON] не визнає в повному обсязі, просить відмовити в позовних вимогах позивачу в повному обсязі за безпідставністю посилаючись на слідуючі обставини. Позивачем не надано повної інформації про строки, коли позивач довідалася про порушення її права. Оскільки, позивач не обгрунтував початок перебігу позовної давності від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права, тому в цій частині позовні вимоги необгрунтовані. Позивач не надала докази вчасності по строках прийняття позивачем [PERSON] спадщини ні після смерті [PERSON] , ні після смерті [PERSON] . З моменту смерті спадкодавця [PERSON] пройшло вже - 33 роки, а [PERSON] а- більше ніж 42 роки. З дня смерті спадкодавця [PERSON] по даний час [PERSON] не заявлялося бажання на прийняття спадщини. На момент смерті спадкодавця [PERSON] та [PERSON] позивач [PERSON] не була ні пенсіонером, ні інвалідом, тому позивач не обгрунтував підстав прийняття спадщини на спадкове майно за законом позивача [PERSON] . На момент смерті [PERSON] - позивач [PERSON] не прийняла спадщину, оскільки: а) не подала заяву на прийняття спадщини, б) не проживала на час смерті та протягом 6 місяців у спадковому будинковолодінні, тому позовні вимоги безпідставні та необгрунтовані. Для заперечення позовних вимог позивача представник відповідача, надала суду 2 витяги зі спадкового реєстру, де вказано, що відсутні спадкові справи щодо спадкоємців [PERSON] та [PERSON] та акт обстеження спадкового будинковолодіння від 18.02.2020р. згідно якого виявлено, що на час смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] та протягом 6 місяців після її смерті громадянка [PERSON] постійно не проживала та не була зареєстрована у спадковому будинку по [ADDRESS] . Позивачем порушені строки прийняття спадщини. [PERSON] отримала в законному порядку свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16 травня 1989року №894. Заповіт складений [PERSON] складений з дотриманням всіх вимог закону. Спадщина відповідачем прийнята у строки передбачені законом порядку. Про прийняття спадщини позивач [PERSON] не заперечувала. Позивач не обґрунтувала підставу скасування свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, в чому незаконність свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 16 травня 1989року державним нотаріусом Сторожинецької державної нотаріальної контори, в чому незаконність данного свідоцтва? Які права порушені для позивача? Чим це обгрументовано та на підставі яких доказів. Вказує, що позивач не надав суду доказів щодо складу спадкового майна, щодо наявності у спадкодавців спадкового майна. Судом встановлено, що майно по [ADDRESS] складається з житлового будинку літ. «А», сараїв літ. «Б», «В», «Г», криниці № 1 огорожі № 2. Батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] . 31 березня 1950року [PERSON] отримав свідоцтво № [NUMBER] про право власності на будівлю, відповідно до якого, йому на праві власності належав житловий будинок та сараї. Дане нерухоме майно розташовувалося по [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] . Із копії рішення №ІІ виконкому Сторожинецької міської ради народних депутатів від 09 липня 1979р. вбачається, що розглянувши заяву гр.. [PERSON] про призначення її головою колгоспного двору будинковолодіння по [ADDRESS] та зважаючи на те, що раніше головою цього колгоспного двору був [PERSON] , який помер в 1978р., а [PERSON] залишилась проживати в даному будинку і являється колгоспницею виконком міської ради народних депутатів рішив призначити головою колгоспного двору будинковолодіння по [ADDRESS] [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 травня 1989р. (арк. справи 42) вбачається, що згідно заповіту посвідченого Сторожинецькою державною нотаріальною конторою 13 червня 1986р. і зареєстрованого в реєстрі під №998 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ( [ADDRESS] ) [PERSON] , яка померла [INFO] являється [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] . Вказане майно належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданий Сторожинецьким міськвиконкомом 12 липня 1979р. зареєстрованого Чернівецьким ОБТІ 12 липня 1979р. в книзі №4 реєстровий №816 стр. 26. Із витягу з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.02.2020р. приватного нотаріуса Хоміцької Н.Г. вбачається, що за вказаними параметрами запиту у спадковому реєстрі відносно [PERSON] , інформація відсутня. Із витягу з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.02.2020р. приватного нотаріуса Хоміцької Н.Г. вбачається, що за вказаними параметрами запиту у спадковому реєстрі відносно [PERSON] , інформація відсутня. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Так, положеннями ст. ст. 316, 317, 321 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованих Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Непорушність положень статті 1 Першого протоколу підтверджена і сталою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції [(пункт 1 статті 32 Конвенції), (рішення від 23 вересня 1982року в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986року в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»)]. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Разом з тим, позивачем не надано будь - якого обґрунтування та доказів на підтвердження свого позову. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би його позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, а доводи позивача лише грунтуються на припущеннях, у зв?язку з чим не заслуговують на увагу. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суду не надано доказів, що позивачем не було відомо про заповіт на користь [PERSON] , та що право власності на вищевказане майно було оформлене на [PERSON] у зв`язку з чим, позивачем пропущено строк позовної давності з поважних причин, а тому суд відмовляє позивачу у поновленні строку позовної давності. Також суду не надано належних доказів з яких би вбачалося, що [PERSON] була членом колгоспного двору по [ADDRESS] , оскільки остання проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] ще при житті [PERSON] .. Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів про підставність такого позову, як і не подано доказів яким чином відповідачем порушені права позивача.

Outcome: dismissed