Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], третя особа: Громадська організація «Сокіл» про поділ майна подружжя, позовні вимоги заявлено стосовно нерухомого майна - гаражних споруд за інвентаризаційними номерами [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER],які розташовані на автостоянці Громадської організації «Сокіл» за адресою; м Одеса, Малиновський район, Центральний аеропорт, 2. Позивачка просить визнати спільною сумісною власністю подружжя гаражні споруди за інвентаризаційними номерами [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER], які розташовані на автостоянці Громадської організації «Сокіл» за адресою: м. Одеса, Малиновський район, Центральний аеропорт, 2; поділити зазначене майно та визнати на нього право власності. Оскільки вирішити питання про розподіл спільного майна набутого під час шлюбу у добровільному порядку відповідач відмовляється, тому позивач змушена звернутися до суду з цією позовною заявою. Відповідач особисто не користується гаражами, а здає їх в оренду та отримує кошти. Після того як позивач дізналась про це, вона звернулась до відповідача з усною вимогою про звільнення гаражів. Однак останній відповів відмовою. Відповідач [PERSON], та третя особа - Громадська організація «Сокіл» в судове засідання не з'явились повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, третьої особи та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, та третьої особи, що не з'явились, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених стороною письмових доказів. Судом встановлено, що 04 жовтня 1991 року сторони уклали шлюб, та остання змінила прізвище на «[PERSON]», про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], виданого Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №495. В період шлюбу, починаючи з 1993 року позивач почала займатись підприємницькою діяльністю, про що свідчить довідка Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 02 лютого 2018 року за №87/с/15-53-13-06, в якій зазначено, що [PERSON], перебуває на обліку як суб'єкт підприємницької діяльності у ДПІ у Приморському районі м. Одеси. Згідно бази даних з 09 вересня 1998 року по теперішній час. У 1995 році позивач почала будівництво трьох гаражних споруд що розташовані у гаражному кооперативі ГО «Сокіл». За для спрощення оформлення сторони домовились, що членство у кооперативі та самі гаражі буде оформлено на відповідача. Згідно із заяви від 21 листопада 2017 року, вбачається, що [PERSON] просить прийняти її до ГО «Сокіл» членом гаражного кооперативу, так як з 1995 року вона сумісно з колишнім чоловіком [PERSON] брала участь в будівництві та фінансуванні гаражів [NUMBER], тобто в період шлюбу. Відповідно до довідки Громадської організації «Сокіл» від 04 грудня 2017 року за №1-12/17, вбачається, що [PERSON] є членом ГО «Сокіл» з 1995 року та володарем гаражів [NUMBER], та згідно статуту ГО «Сокіл» організація не має можливості прийняти [PERSON] до їхніх лав. [PERSON] є членом ГО «Сокіл» та йому належать гаражі [NUMBER]. Гаражі [NUMBER], ГО «сокіл» закріплені за [PERSON], раніше 1999 року по даний час. Архів з моменту утворення і до серпня 1999 року у зберігся не в повному обсязі. Гаражі знаходяться в доброму стані, використовуються за призначенням, інколи сторонніми особами, на прохання і за згодою володаря, згідно довідки ГО «Сокіл». 24 вересня 2014 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На даний час позивач не працює що підтверджується довідкою з фіскальної служби і ЖЕО, в неї немає фінансів для проведення даної операції, а також фінансів для подальшого встановлення здоров'я. 25 листопада 2015 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджує паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданого Приморським РВ у місті Одесі ГУДМС України в Одеській області 18 грудня 2015 року. Відповідно до ст. 60, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, придбане подружжям в період шлюбу, належить чоловіку й дружині на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене законом чи договором; у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial