Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.06.1995 року сторони уклали шлюб у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №1097. Від шлюбу у сторін народились троє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] ; донька - [PERSON] , [INFO] та малолітня донька - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя у подружжя не склалося, протягом останніх років стосунки у сторін розладилися, зникли взаєморозуміння, повага один до одного, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Протягом вісьми місяців подружжя не проживає разом, не ведуть спільне господарство, у кожного свої інтереси та своє життя. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки втрачено почуття любові та поваги. Сторони припинили подружні відносини, шлюб фактично розпався, а тому виникла необхідність його розірвати. Надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, а лише продовжить їх перебіг в часі, тому позивач просить не надавати строк для примирення. Ухвалою суду від 21.07.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб та призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд позовні вимоги задоволити в повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві та стягнути із відповідача на її користь понесені витрати по сплаті судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Письмовий відзив на позовну заяву, заяв та клопотань до суду не надав. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що 03.06.1995 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №1097, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 03.06.1995 р., серії [NUMBER] . За час спільного проживання у сторін народились троє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження [NUMBER] від 21.05.1996 року; донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження [NUMBER] від 21.05.1996 року; та малолітня донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження [NUMBER] від 08.07.2021 року. Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально, сторони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може пред`явити один із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved