Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя з вищевказаним позовом в якому просить суд виключити запис про батька [PERSON] з актового запису № 686 від 20.10.2016 року, складеного Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 17.12.2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], однак побудувати гармонійну сімю їм не вдалось. Спільних дітей у подружжя не було, що стало однією з причин розпаду їх сімї. У вересні 2015 року вони з відповідачем припинили вести спільне господарство та шлюбні відносини. На початку 2016 року позивач зустріла іншого чоловіка з яким стала проживати у цивільному шлюбі. Як зазначає позивач, у червні 2016 року вона подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу з відповідачем по справі та рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя шлюб між ними було розірвано. За твердженнями позивача, знаходячись у цивільному шлюбі вона завагітніла.. 15.09.2016 року в неї народився син [PERSON]. Для реєстрації його народження вона звернулась до Комунарського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. 20.10.2016 року Комунарський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізький області зареєстрував народження її сина, при цьому у актовому запису № 686 у відомостях про батька її дитини зазначив дані її колишнього чоловіка [PERSON] і від його імені присвоїв дитині по батькові «Олексійович». Як пояснили позивачу у відділі реєстрації актів цивільного стану, якщо дитина народилась до спливу десяти місяців з для розірвання шлюбу і немає спільної заяви матері дитини та її чоловіка, який визнає себе батьком дитини, то походження дитини визнається за правилами частини 3 статті 122 та частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. В даному випадку, відповідно до частини 1 пункту 20 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 реєстрація народження дитини провадиться в такому самому порядку, як і державна реєстрація дитини, батьки якої перебувають між собою у шлюбі. Таким чином, в свідоцтві про народження її сина в графі батько записаний «Дмитренко Олексій Анатолійович» і по батькові присвоєно «Олексійович», тобто особа, яка не є батьком її дитини. Оскільки ще за рік до моменту зачаття дитини вони з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини, колишній чоловік не є батьком її дитини. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву за змістом якої просить суд розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву за змістом якої повідомив, що він не є батьком дитини [PERSON], ніякого відношення до народження цієї дитини він не має. З позивачем по справі вони припинили шлюбні відносини ще у вересні 2015 року, та з цього часу не зустрічались та відносини не підтримували. Проти задоволення позову він не заперечує, позовні вимоги не оспорює, просить суд виключити з актового запису про народження дитини його відомості як про батька дитини. Просив справу розглядати без його участі. Представник третьої особи - Шевченківського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа - [PERSON] також в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій повідомив, що він є біологічним батьком дитини [PERSON] та бажає добровільно встановити своє батьківство шляхом подачі заяви до відповідного органу актів цивільного стану громадян, та для вчинення такої дії просить задовольнити позов.Однак на теперішній час він не має можливості особисто зявитися до суду, тому просить врахувати його заяву при розгляді даного позову та задовольнити його. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Статтею 122 Сімейного кодексу України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно з частинами 1 та 2 статті 138 Сімейного кодексу України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджено копією свідоцтва про шлюб, виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 17.12.2011 року, серія І-ЖС № 108159 (а.с.4) та копією рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2016 року відповідно до якого шлюб між сторонами розірвано (а.с.3). Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 20.10.2016 року, серія І-ЖС № 321322 (а.с.5) батьком дитини [PERSON] записаний [PERSON], матірю [PERSON], актовий запис № 686 від 20.10.2016 року. Відповідно до пункту 20 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу (смерті, розірвання шлюбу) або визнання його недійсним, державна реєстрація народження дитини проводиться у такому самому порядку, як і державна реєстрація народження дитини, батьки якої перебувають між собою у шлюбі, за винятком випадків, передбачених абзацами другим, п'ятим та сьомим цього пункту. Якщо мати дитини під час державної реєстрації народження заявляє, що її колишній чоловік не є батьком дитини, і у зв'язку з цим просить не вказувати його батьком в актовому записі про народження дитини, її прохання може бути задоволене лише за наявності спільної заяви чоловіка та дружини (колишнього подружжя) про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини, а також заяви матері та батька дитини про визнання батьківства. У цьому разі державна реєстрація народження проводиться у порядку, передбаченому абзацом четвертим пункту 17 цієї глави. Як встановлено судом, державна реєстрація народження дитини [PERSON] проводилась у такому самому порядку, як і державна реєстрація народження дитини, батьки якої перебувають між собою у шлюбі, та відповідно до вищезазначених норм законодавства батьком дитини записаний [PERSON]. Позивач оспорює батьківство відповідача, оскільки вона під час шлюбу з останнім та після його розірвання перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], який визнає себе біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON] та бажає добровільно встановити своє батьківство шляхом подачі заяви до відповідного органу актів цивільного стану громадян, про що надав суду відповідну заяву (а.с.54). Відповідач проти позову не заперечує. Відповідно до статті 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до статті 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 57 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до частини 3\~статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved