Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 05.08.1995 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у Довжицькій сільській раді Маневицького району Волинської області, актовий запис за №ІІ. За час шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO] Спільне життя у подружжя не склалось, так як в силу професії відповідача (військовослужбовець) часто переміщують по службі, що в свою чергу повязано із частими переїздами по різних населених пунктах України. Позивачу та дітям такі переїзди тяжко даються, це повязано із значними матеріальними витратами, особливостями різних регіонів, складністю психологічної адаптації, відсутністю або складнощах у пошуку роботи тощо. З 01.06.2009 року позивач з відповідачем проживають окремо та фактичних шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, позивач вважає, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Вони не змогли знайти порозуміння у питаннях подальшої побудови подружніх відносин, у звязку з чим, їх сімя припинила своє існування. Позивач переконана, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечитиме їх інтересам, оскільки наявність юридичної реєстрації шлюбу може породжувати її з відповідачем спільні права та обовязки, як подружжя. Між сторонами досягнуто згоду стосовно участі у вихованні та утриманні неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишається проживати з позивачем. Майнового спору між сторонами не має. Враховуючи вищенаведене, позивач просить шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена \~належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся \~належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва серії І-ЕГ №257313 від 05.08.1995 року про укладення шлюбу, 5 серпня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у Довжицькій сільській раді Маневицького району Волинської області, актовий запис за №ІІ. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ЕГ №005682 від 13.03.1997 р., виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, та свідоцтва про народження серії І-ЕГ №042444 від 07.07.1999 р., виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, за час шлюбу у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], актовий запис №512 від 13.03.1997 року; донька [PERSON], [INFO], актовий запис №1042 від 07.07.1999 року. Згідно копії свідоцтва про зміну імені серії І-ФМ №005373, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського МРУЮ у Закарпатській області, [PERSON], [INFO], змінив імя на [PERSON]. У відповідності зі ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3\~ ст.105 Сімейного Кодексу України\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3 та ч.4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, з червня 2009 року проживають окремо, тобто даний шлюб існує тільки формально. Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання позову відповідачем, згідно поданої заяви на адресу суду, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Таким чином, позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved