Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в обґрунтування якого покликається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2010 року, є батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], які проживають нею та перебувають її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. [PERSON] офіційно працевлаштований водієм молоковозу у ТзОВ «Бімол», має постійний дохід, інших утриманців не має. [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі Ѕ частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] письмовою заявою підтримала заявленні позовні вимоги у повному обсязі та просить суд розглянути справу без її присутності. Відповідач [PERSON] письмовою заявою визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі; просить суд розглянути справу без його участі. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 03.09.2010 року серія І ГЮ №059099, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03.09.2010 року. Сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-ГЮ №149735, видане 27.09.2011 року) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво серія І ГЮ №184416, видане 11.02.2013 року). Згідно з положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. \~ \~ \~ \~Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання обовязку утримувати дітей, а тому з метою захисту інтересів неповнолітніх дітей, які мають право на утримання від своїх батьків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України). Визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги наступні обставини. Згідно довідки про доходи, виданої ТзОВ «Бімол» 21.12.2018 року за №522, відповідач [PERSON] працює водієм молоковоза. Відповідно до положень ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працювати та виконувати свій батьківський обовязок по утриманню дітей. Враховуючи вищевикладені обставини, вік дітей та їх потреби, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь позивача коштів на утримання доньки та сина у розмірі Ѕ частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, що є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі зі сплати судового збору, відповідно до положень ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved