Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], в подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги та остаточно просила стягнути з відповідача грошові кошти основної заборгованості у розмірі 391810 грн., стягнути витрати на послуги «Кур'єрської служби доставки» у розмірі 170 грн., та судові витрати. Свої вимог мотивує тим, що 07 грудня 2007 року між [PERSON], в особі представника за довіреністю [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] у письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, що складається з 45/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою: м. Сімферополь, [ADDRESS]. Згідно п. 2.1 зазначеного Договору 07 грудня 2007 року нею та 3-ма особами були передані відповідачу грошові кошти в сумі 247940 грн., що в еквіваленті складає 49000 доларів США. Факт пердачі вказаних коштів зафіксовано розпискою. На момент укладення Договору згідно п. 4.2., сторони домовилися про те, що вони підтверджують свої наміри переукласти Договір в нотаріальній формі в термін до 29 лютого 2008 року. Крім того, згідно п. 4.4. Договору, продавець зобов'язаний зняти з реєстрації всіх зареєстрованих за адресою відчужуваного майна осіб, узаконити самовільні будови і забезпечити повний пакет документів для надання їх нотаріусу для переукладення договору купівлі-продажу в нотаріальній формі. При цьому, вона та третя особа повністю розрахувалися за придбане майно, і фактично прийняли його, однак Відповідач до сьогоднішнього дня з різних причин ухиляється від нотаріального посвідчення даного договору купівлі -продажу, не може виконати своє зобов'язання по прибуттю до нотаріуса для проведення відповідних дій. Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 30 серпня 2012 року, її та третіх осіб у справі виселено з вказаного житла. При розгляді даної справи судом було встановлено, що неповнолітні діти [PERSON], не мають можливості користуватися даним житлом, оскільки в домоволодінні проживає, позивач і треті особи у справі. На момент здійснення операції щодо придбання 45/100 часток житлового будинку і на сьогоднішній день за цією адресою зареєстровані троє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач уникає спілкування з нею та третіми особами, відмовляється повернути отримані грошові кошти. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала та в його задоволенні просила відмовити. Крім того, просила застосувати до вказаних правовідносин строк позовної давності. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про слухання справи повідомлялась належним чином, причин своєї неявки суду не повідомила. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив. [PERSON], в судове засідання не з'явилась, про слухання справи повідомлялась належним чином, причин своєї неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду повно та всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є власником 45/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: м. Сімферополь, [ADDRESS]. 07 грудня 2007 року між [PERSON], в особі представника за довіреністю [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] у простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, що становить 45/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: м. Сімферополь, [ADDRESS], що складається з однієї житлової кімнати, позначеної в плані цифрами 2-1, житловою площею 10.2 кв.м, передній 2-4, площею 5,8 кв.м, кухні 2-6, площею 5,1 кв.м., комори 2-7 площею 9,2 кв.м, 1/2 частина сараю «Б», вбиральня «Е». Згідно п. 2.1 зазначеного Договору, 07 грудня 2007 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], зобов'язані на час підписання, вказаного договору, передати продавцю грошові кошти в сумі 247940 грн., що згідно офіційного курсу НБУ є еквівалентом 49000 доларів США. Згідно оригіналу розписки [PERSON], 07 грудня 2007 року, отримав від [PERSON] за продану ним по довіреності [PERSON], частину домоволодіння за адресою: м. Сімферополь, [ADDRESS], суму в розмірі 49000 доларів США, претензій не має. Згідно п. 4.2. Договору, сторони домовилися про те, що вони підтверджують свої наміри переукласти Договір в нотаріальній формі в термін до 29 лютого 2008 року. Крім того, згідно п. 4.4. Договору, продавець зобов'язаний зняти з реєстрації всіх зареєстрованих за адресою відчужуваного майна осіб, узаконити самовільні будови і забезпечити повний пакет документів для надання їх нотаріусу для переукладення договору купівлі-продажу в нотаріальній формі. Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 30 серпня 2012 року, в задоволення позову прокурора Залізничного району м. Сімферополя в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], усунуті перешкоди в користуванні будинком [ADDRESS] в м. Сімферополі, неповнолітнім [PERSON], [PERSON], [PERSON], шляхом виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з будинку [ADDRESS] в м. Сімферополі. Таким чином на момент укладення 07 грудня 2007 року, між [PERSON], в особі представника за довіреністю [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] у простій письмовій формі договору купівлі-продажу житлового будинку, що становить 45/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: м. Сімферополь, [ADDRESS], та на даний час, за цією адресою зареєстровані троє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON] надіслала [PERSON] кур'єром заяву про досудове врегулювання спору і добровільному поверненні коштів від 16 липня 2013 року, який було вручена [PERSON], особисто під розпис 23 липня 2013 року. Станом на 02 серпня 2013 року, вимоги про повернення грошових коштів, відповідачем не виконані. В своєму позові [PERSON] просить стягнути з [PERSON] грошові кошти основної заборгованості у розмірі 391810 грн., що в свою чергу у відповідності до офіційного курсу НБУ станом на 08 серпня 2013 року є еквівалентом 49000 доларів США. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Частиною 1 статті 220 ЦК України передбачено, що у разі недотримання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У відповідності до положень ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Але заперечуючи проти позову, представник [PERSON] в судовому засіданні здійснила заяву про застосування судом до правовідносин, що виникли між сторонами, строків позовної давності. Згідно положень ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Згідно положень ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 263 ЦК України, перебіг позовної давності зупиняється: якщо пред'явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); у разі відстрочення виконання зобов'язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. Згідно ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. У відповідності до положень ст. 267 ЦК України, особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином зважаючи на положення ч. 3 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності за вимогами застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося її виконання, та беручи до уваги, що 07 грудня 2007 року сторони підписали вказаний договір та у його виконання передали грошові кошти в сумі 247940 грн., що згідно офіційного курсу НБУ є еквівалентом 49000 доларів США., суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити за пропуском строку позовної давності. При цьому, суд не може узяти до уваги посилання позивача на те, що строк позовної давності переривався у зв'язку із звернення [PERSON] до правоохоронних органів, оскільки у відповідності до положень ст. 264 ЦК України, звернення до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінальної справи не є підставою для переривання строку позовної давності. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за місцем проживання зареєстрований з 06 липня 2001 року, проте [PERSON] лише в липні 2013 року, було направлено письмову вимогу про повернення грошових коштів, хоча термін в договорі обговорений до 29.02.2008 року. Також в своїй позовній заяві, [PERSON] просить стягнути з відповідача витрати на послуги «Кур'єрської служби доставки» у розмірі 170 грн. Проте суд вважає, що вказані вимоги також не можуть бути задоволенні оскільки, витрати на послуги «Кур'єрської служби доставки» у розмірі 170 грн. жодним чином не стосуються укладеного 07 грудня 2007 року між сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку, що становить 45/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: м. Сімферополь, [ADDRESS]. Вказана сума також не є судовими витратами у справі, оскільки здійснена ще до звернення до суду першої інстанції. Таким чином, на підставі наведеного суд оцінюючи усі у справі наявні докази та матеріали справи у їх сукупності вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 215, 216, 220, 256, 257, 260, 261, 263, 264, 267, 657, 1212, 1213 ЦК України,

Outcome: dismissed