Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання, у розмірі по ? частині його заробітку щомісячно, починаючи з 27.02.2015 року, і до закінчення нею навчання, тобто до 31.01.2016 року. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що відповідач [PERSON] являється її батьком. З 01.09.2014 року вона вступила до Миколаївського вищого професійного училища технології та дизайну на бюджетну форму навчання, на даний час являється студенткою І курсу, денної форми навчання, де буде навчатися до 31.01.2016 року. В зв'язку з навчанням, вона не має можливості працевлаштуватися, тому і не має самостійного заробітку, який їй вкрай необхідний, оскільки вона бажає навчатися та здобути освіту. В зв'язку з цим, позивачка звернулася до суду з позовом, і просить його задовольнити, також просить провести розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання доньки яка навчається не в частці від заробітку, а в твердій грошовій сумі, а саме: по 500 гривень щомісячно. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши відповідача, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, що позивачка являється відповідачу донькою, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4), яка навчається на І курсі Миколаївського вищого професійного училища технології та дизайну на бюджетній формі навчання, що підтверджується довідкою № 952/14 (а.с. 3), самостійного доходу не має і потребує матеріальної підтримки з боку відповідача, так як мати дитини не має можливості повністю покривати витрати на навчання доньки. Згідно з вимогами ст. ст. 198, 199 СК України, батьки зобов'язані надавати утримання своїм повнолітнім дочці чи сину, які продовжують навчання і потребують в зв'язку з цим матеріальної допомоги, до досягнення ними 23-річного віку. Відповідно до положень ст. 182 СК України мають враховуватися стан здоров'я дитини та платника аліментів, їх матеріальне становище, наявність у платника аліментів інших дітей та (або непрацездатних осіб), яких він має утримувати. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обов'язок доказування цих фактів, згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України покладається на позивача, а щодо спростування факту наявності матеріальних можливостей щодо надання допомоги на навчання покладається відповідно на відповідача. При цьому, доказів наявності у відповідача боргових зобов'язань судом не встановлено й відповідно суду не надано. Суд також враховує, що прожитковий мінімум для працездатних відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет» від 16.01.2014 року становить 1218 грн. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги матеріальний стан відповідача, та те, що відповідач являється працездатною особою, отже може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає можливим призначити аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, про що просить в судовому засіданні відповідач. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно ст. 88 ЦПК України, в дохід держави підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial