Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою та просить рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.02.2017 справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю скасувати за нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що 14.02.2017 року Деснянським районним судом м. Чернігова ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю. Вказаним рішенням суду було встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з червня 2009 року по [INFO] . Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.02.2017 року набрало законної сили 27.02.2017 року. Заявник вважає, що вказане рішення суду підлягає скасуванню у зв`язку із наявністю істотних для справи обставин, що існували на час розгляду справи, що не були встановлені судом, не були, і не могли бути відомі на час розгляду цієї справи. Заявник вказує на те, що [PERSON] в своїй позовній заяві зазначав, що встановлення факту проживання однією сім`єю із [PERSON] не менше ніж п`ять років необхідне для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , адже він відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України є спадкоємцем четвертої черги. В своїй позовній заяві [PERSON] також вказав, що з [PERSON] він проживав сім`єю з 2009 року, [PERSON] ніколи у шлюбі не перебувала, але це не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] до 2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , [INFO] . Заявник вказує на те, що перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі до 14.05.2012 року є істотною для справи № 750/281/17 обставиною, адже є підставою для відмови в позові [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання сім`єю з [PERSON] , яка померла [INFO] не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляду справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно з ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, у тому числі, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 № 4 передбачено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. За приписами ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення. Відповідно до копії актового запису про одруження № 1185 від 16.08.2002, [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 16.08.2002, відмітка про розірвання шлюбу відсутня. Згідно актового запису про смерть № 1293 від 14 травня 2012, [PERSON] помер [INFO] . Таким чином, [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі до квітня 2012. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. У даному випадку за аналогією закону, суд застосовує зазначену норму до виниклих правовідносин. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Суд не приймає до уваги доводи представника позивача по справі про те, що суд не встановлював обставини проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки, оскільки законом не передбачені інші можливі варіанти проживання однією сім`єю, ніж як проживання в якості чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу чи в якості осіб, що мають родинні зв`язки. Таким чином, враховуючи, що до квітня 2012 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , то факт проживання [PERSON] з [PERSON] з червня 2009 року до 14.05.2012 року немає юридичного значення, адже суперечить інституту одношлюбності та моральним засадам суспільства, як наслідок вказаний період не може бути визнаний судом як період спільного проживання однією сім`єю, у зв`язку з чим заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved