Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та дружину, посилаючись на те, що 08.07.2015 року по 06.04.2017 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Зазначила, що відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальну допомогу не надає, тому позивачка вимушена звернутися з заявою до суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а також стягнення аліментів на її утримання, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви та до повноліття дитини та стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач та її адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. У разі визнання відповідачем позову, як визначено в частині 4\~статті 174 ЦПК України, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~ Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: 08 липня 2015 року між гр. [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 квітня 2017 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-СР № 225133, батьком неповнолітнього [PERSON] є відповідач [PERSON]. Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно до ч. 1 ст. 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ст. 84 ч. 2 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка. Як вбачається з наданих позивачем доказів, на її утриманні знаходиться малолітня дитина, на даний час вона ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по вихованню та доглядом за малолітньою дитиною, в звязку з чим не має можливості працювати та отримувати заробітну плату, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, а тому має можливість утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог\~Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Крім того, відповідач також являється учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії АА № 215852, у зв'язку з чим судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Outcome: approved