Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, у якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 18.12.2014 року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Зіньківської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, площею 0,9180 га, кадастровий номер 6820683500:03:004:0016. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що 18.12. 2014 року померла її мати [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після смерті матері залишилось спадкове майно, а саме: домоволодіння за вищевказаною адресою та земельна ділянка для ведення товарного сільсьгосподарського виробництва: рілля № 1040, розміром 0,9180 га, яка знаходиться на території Зіньківської сільської ради, посвідченої Державним актом ЯД № 004924. 27.11.2014 року спадкодавцем було складено заповіт, в якому [PERSON] домоволодіння та присадибні земельні ділянки площею 0,25 га та 0,4007 га заповіла внуку [PERSON], а позивачка є спадкоємцем померлої першої черги за законом на решту майна. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,9180 га приватним нотаріусом їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказане майно. Інший спадкоємець за законом сестра позивачки, [PERSON] у визначений строк до нотаріальної контори не зверталась, та наміру приймати спадщину немає. Тому з метою реалізації своїх спадкових прав [PERSON] змушена звернутися до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку. У судове засідання 28.03.2016 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились. Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] також надав суду письмову заяву, у якій позовні вимоги [PERSON] визнав повністю та просив справу розглянути за його відсутності. 28.03.2016 року справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 18.12.2014 року у с. Зіньків Віньковецького району Хмельницької області померла мати позивачки -- [PERSON], яка була власником домоволодіння в с. Зіньків по вул. Чкалова, 48, та земельних ділянок площею 0,25 га, площею 0,4007 га і площею 0,9180 га. 27.11.2014 року [PERSON] у Зіньківські сільські раді склала заповіт, яким житловий будинок по вул. Чкалова, 48, у с. Зіньків та земельні ділянки площею 0,25 га та 0,4007 га, які розташовані в с. Зіньків по вул. Чкалова, 48, заповіла у власність [PERSON] Після смерті спадкодавця на вказане майно відкрилась спадщина. Позивачка є спадкоємцем майна померлої за законом першої черги, спадщину прийняла, оскільки протягом шестимісячного строку подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Інший спадкоємець за заповітом -- [PERSON] також прийняв спадщину шляхом подання заяви до нотаріуса. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть спадкодавиці [PERSON] серії І-БВ № 243671; копією паспорта позивачки; копією свідоцтва про народження ЯЭ № 384233, із якого слідує, що матір`ю [PERSON] є [PERSON]; копією свідоцтва про укладення шлюбу, згідно якого [PERSON] 24.01.1987 року зареєструвала шлюб із [PERSON], і прізвище дружини після одруження «Постнікова»; копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 004924, виданого 15.12.2008 року на підставі розпорядження Віньковецької районної державної адміністрації № 220/2008-р від 16.07.2008 року на імя [PERSON], згідно якого остання є власником земельної ділянки № 1040, площею 0,9180 га на території Зіньківської сільської ради; довідкою Зіньківської сільської ради № 318 від 18.02.2016 року, із якої випливає, що [PERSON] до дня смерті 18.12.2014 року була зареєстрована та проживала в [INFO]; матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], та наданої приватним нотаріусом Віньковецького районного нотаріального округу на запит суду. Крім того, як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.03.2016 року, земельна ділянка з кадастровим номером 6820683500:03:004:0016, площею 0,9180 га, що розташована на території Зіньківської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на праві приватної власності належала [PERSON]. Згідно інформаційної довідки відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі від 04.02.2016 року № 31-28-99.4-305/15-16, вартість земельної ділянки № 1040 (рілля) площею 0,9180 га, яка належала [PERSON] згідно Державного акта серії ЯД № 004924, за станом на 01.01.2016 року становить 32560,36 грн. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи , визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Отже, позивач як спадкоємець першої черги за законом (рідна дочка), має право на спадкове майно, та зокрема на земельну ділянку № 1040, площею 0,9180 га, що заповітом охоплена не була. Спадщину [PERSON] прийняла у встановленому законом порядку, відповідно до положень ст. 1269 ЦК України, подавши до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Однак, як видно із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.01.2016 року, приватним нотаріусом [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 0,9180 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Зіньківської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, та належала [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищезазначене майно. А із оголошення в газеті «Сільські новини» № 6 від 05.02.2016 року, вбачається, що втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 004924, виданий на ім`я [PERSON] вважається недійсним. Таким чином,враховуючи, що у звязку з втратою правовстановлюючого документа на спадкове майно земельну ділянку площею 0,9180 га, позивач позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно, вирішення виниклого спору можливе лише в судовому порядку. Відповідно до ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Визнання права власності за [PERSON] на земельну ділянку в порядку спадкування не оспорюється відповідачем, не порушує прав чи інтересів інших осіб, та враховуючи, що позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, він підлягає задоволенню.

Outcome: approved