Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просила: 1.Визнати незаконним внесення до висновку експертного дослідження №9 Е від 15.11.2019 р. проведеного експертом Одеського науково - дослідницького експертно - криміналістичного центру Чулак Н.І. запису: «нормами п.9 р. II Порядку №1204 передбачено, що «до податкового повідомлення - рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності)...». 2.Визнати незаконною підставу висновку експертного дослідження №9 Е від 15.11.2019 р. проведеного експертом Одеського науково- дослідницького експертно-криміналістичного-центру Чулак Н.І. що жиле літнього типу приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1 709,5 кв. м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 821407751101), разом з нежитловою будівлею за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1 721,6 кв. м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 543170851101), разом із будівлею за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 961,4 кв. м (реєстраційний номер майна 16276573), разом з нежилою будівлею за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 914,6 кв. м (реєстраційний номер майна 16281169), разом з нежитловими будівлями за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 2 926,1 кв.м. (реєстраційний номер майна 11309881) є гуртожитком, за адресою: [ADDRESS] , з 21.06.2015 року. Встановлено факт того, що жиле приміщення літнього типу за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 530,3 кв. м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 821380551101) разом з нежилими будівлями водної станції за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1 505,2 кв. м (реєстраційний номер майна 7387378) є гуртожитком, за адресою: [ADDRESS] , з 21.06.2015 року. Встановлено факт того, що нежитлова будівля, адміністративно - культурного центру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1 198,4 кв. м (реєстраційний номер майна 12721374) є гуртожитком, за адресою: [ADDRESS] , з 21.06.2015 року, на підставі рішень Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/4298/15-ц від 10.06.2015 р. та №522/3699/17-ц від 03.03.2017 року. 3.Зобов`язати [PERSON] та [PERSON] не використовувати висновок експертного дослідження №9 Е від 15.11.2019 р. проведеного експертом Одеського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру Чулак Н.І. в судах та ГУ ДФС у Миколаївській та Одеській областях. 4.Стягнути з відповідачів суму сплаченого судового збору. У обґрунтування позову, зазначила, що 01.07.2017 року між нею та відповідачами укладено договори про спільну діяльність № 01/07 та №09/07 та відповідно до п 3.7 даної Угоди, зазначено, що чистий дохід від спільної діяльності ділиться по 50% кожному учаснику договору. Однак відповідачі з ціллю зменшення її доходів незаконно використовують висновок експертного дослідження №9 Е від 15.11.2019 р. проведеного експертом Одеського науково - дослідницького експертно криміналістичного - центру Чулак Н.І., зокрема вважає, що експертом у висновку не вірно застосовані норми п.9 р. ІІ Порядку №1204 та посилання експерта, що нежитлові будівлі є гуртожитком на підставі рішень Приморського районного суду м. Одеси на її думку є незаконними, оскільки вважає, що рішення суду не є підставою для здійснення таких висновків. Зазначає, що використання даного висновку експерта позбавляє її права на отримання додаткового доходу, який складається у вигляді 20% від затрат, а податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки повинно бути віднесено на затрати, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. [PERSON] в судове засідання не з`явилась надавши заяву про розгляд справи без її участі та про підтримання позовних вимог. [PERSON] в судове засідання не з`явилась надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши що позовні вимоги не визнає. [PERSON] та його представник адвокат Хайнак В.Д., в судове засідання не з`явились надавши заяву про розгляд справи без їх участі, зазначивши що позовні вимоги не визнають. Розглянувши позовну заяву перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 01.07.2017 року, був укладений договір про спільну діяльність № 01/07. Аналогічний договір був 01.07.2017 року укладений між [PERSON] та [PERSON] за №09/07 /а.с.20-21/. Відповідно до п 3.7 даних договорів, сторони домовились, що чистий дохід від спільної діяльності ділиться по 50% кожному учаснику договору. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2017 року, встановлено факт того, що приміщення за адресою: [ADDRESS] , [INFO] , [NUMBER] є гуртожитками з 21.06.2015 року. Рішення суду набрало законної сили 14.03.2017 року /а.с.17-19/. Відповідно до висновку експертного дослідження № 9 Е від 15.11.2019 року, складеного експертом Одеського науково - дослідницького експертно-криміналістичного-центру Чулак Н.І., експерт зокрема зазначив, що нормами п.9 р. II Порядку №1204 передбачено, що до податкового повідомлення - рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та посилаючись на рішення Приморського районного суду м. Одеси, зазначив що Приміщенням за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] було надано статус гуртожитків /а.с.23-30/. Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання незаконним внесення до висновку експертного дослідження запису, суд виходив з того, що відповідно до норм п.9 р. II Порядку №1204 до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), тобто законодавцем визначений обов`язок подання розрахунку податкового зобов`язання лише у разі його наявності, однак в ході судового розгляду судом не встановлено, а позивачем не доведено про наявність чи відсутність розрахунку податкового зобов`язання. Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання незаконною підставу висновку експертного дослідження в частині посилання експерта на рішення Приморського районного суду м. Одеси, що нежитлові будівлі є гуртожитками, суд виходив з того, що Приморським районним судом м. Одеси встановлений факт, що вищезазначені будівлі є гуртожитками, зазначене рішення вступило в законну силу та не оспорювалось позивачем, у зв`язку з чим посилання експерта на зазначене рішення є правомірним. Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідачів не використовувати висновок експертного дослідження в судах та ГУ ДФС, суд виходив з того, що зазначена вимога суперечить основним принципам судочинства, таким як змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів, у зв`язку з чим також не підлягає задоволенню. Статтею 15\~ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до норми 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.\~129,\~129-1Конституції\~України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Одним із основних засад судочинства, зокрема, є обов`язковість судового рішення та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Положеннями статті\~18\~ЦПК\~України передбачено,\~що судові\~рішення,\~що набрали\~законної сили,\~обов`язкові для\~всіх органів\~державної влади\~і органів\~місцевого самоврядування,\~підприємств,\~установ,\~організацій,\~посадових чи\~службових осіб\~та громадян\~і підлягають\~виконанню на\~всій території\~України,\~а у\~випадках,\~встановлених міжнародними\~договорами,\~згода на\~обов`язковість яких\~надана Верховною\~Радою України,\~-\~і за\~її межами. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. Відповідно до п.9 р. II наказу «Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків» до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 129,\~129-1Конституції\~України та

Outcome: dismissed