Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася 21.11.2013 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] за період з січня 2010 року по [INFO] року в розмірі 1/3 частини доходів відповідача та стягнення аліментів на її користь в сумі 13697 грн. як додаткових витрат на повнолітню дочку [PERSON], за період з 25.08.2010 року по 10.09.2013 року. Позовні вимоги мотивувала тим, що позивач з 13.03.1993 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народилися: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] З відповідачем відносини погіршилися і вони проживають на даний час окремо, жодної матеріальної допомоги не надає. Дочка з серпня 2010 року навчається, навчання якої є платним, за три роки становить 27394 грн. В судовому засіданні 20.01.2014 року позивач уточнила позовні вимоги, а саме: стягнути з відповідача аліменти на її користь на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] за період з 21.11.2013 року (час подачі позовної заяви до суду) по [INFO] року в розмірі 500 грн. та стягнути з відповідача на її користь половину річних витрат на навчання повнолітньої дочки [PERSON] в сумі 5000 грн. Позивач підтримала позовні вимоги з уточненням та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, при цьому про виклик до суду через ЗМІ. За письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 13.03.1993 року позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.5). Під час перебування у шлюбі у них народилися: син [PERSON], [INFO] (а.с.7) та дочка [PERSON], [INFO] (а.с.6). З відповідачем відносини погіршилися і вони проживають на даний час окремо, як стверджує позивач, жодної матеріальної допомоги відповідач не надає. Дочка [PERSON] з вересня 2010 року навчається на денній формі навчання у Карпатському інституті інформатики і підприємництва МНТУ, що підтверджується контрактом №03/10 від 25.08.2010р. та договором про підготовку бакалавра (а.с.8-9), терміном навчання по 30.06.2014 рік, навчання якої є платним (по 2446 грн. 4 рази під час навчального року). В підтвердження факту навчання надано і довідку навчального закладу, що дочка [PERSON] є студенткою 4 курсу (а.с.10). Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як зазначено ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст.182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного державою для відповідної категорії дітей. Оскільки позов подано 21.11.2013 року, а повноліття син [PERSON], [INFO], досяг [INFO] року, то позовні вимоги про стягнення за цей період (за уточненими вимогами) аліментів в сумі 500 грн. на утримання сина є обґрунтованими. Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, за змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Як вбачається з довідки позивача її дохід становить 1200 грн. щомісяця (а.с.13). Як слідує зі ст..185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З врахуванням того, що відповідач не надав суду докази не можливості у наданні такої допомоги, дочка є повнолітньою, однак не досягла віку 23 років, навчається з оплатою 9784 грн. за повний навчальний рік, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині , а саме стягнення половини суми додаткових витрат на дитину в розмірі 5000 грн. як оплату за навчання (половина такої оплати за навчальний рік) також підлягають до задоволення. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст.. 141, 180, 181, 182, 185, 191, 199 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved