Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 06.09.1998 року і зареєстрованого Володимирецьким відділом реєстрації агс Рівненської області, актовий запис №36, а також про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося через різного роду непорозуміння, різні погляди на життя. На протязі тривалого часу сторони шлюбних та сімейних відносин не підтримують. Оскільки діти від шлюбу проживають разом з позивачем і перебувають на її повному утриманні, з відповідача також підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина. Вказаний позов [PERSON] надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 02.06.2020 року. Ухвалою суду від 22.06.2020 року було прийнято справу до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 29.07.2020 року сторонам надано строк для примирення тривалістю один місяць, провадження у справі зупинено на час примирення до 29.08.2020 року. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій визнав позов, клопотав про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, як вбачається зі ст.ст.104, 105, 110 СК України, шлюб може бути припинено у зв`язку з його розірванням на підставі рішення суду за позовом одного з подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд приймає до уваги фактичні взаємини між подружжям, фактичні причини розірвання шлюбу та інші обставини. В даному випадку в судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, подружні та сімейні взаємини між сторонами припинено остаточно, примирення між сторонами, протягом строку, наданого судом, не відбулось, подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін, що вони підтвердили в своїх заявах. Виходячи з наведеного, суд вважає, що є передбачені законодавством підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач [PERSON] після реєстрації шлюбу змінювала прізвище, і не клопотала про його зміну на дошлюбне, вона може іменуватись цим прізвищем і після розірвання шлюбу. Також встановлено, що сторони є батьками дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , які є повнолітніми, та неповнолітнього [PERSON] [INFO] , що підтверджується долученими до справи копіями свідоцтв про народження дітей. У відповідності до ч.2 ст.29 Цивільного Кодексу України, особа, яка досягла 14-ти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, визначених законом. Таким чином, неповнолітній [PERSON] , який на час розірвання шлюбу між його батьками досягнув 14-ти річного віку, має право вільно обрати місце проживання з одним з батьків у випадку, якщо вони проживають окремо. Разом з тим, суд констатує, що як позивач, так і відповідач зареєстровані та фактично проживають за однією адресою, і будь-яких доказів того, з ким фактично проживає і на чийому утриманні знаходиться неповнолітній син, позивач суду не надала. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що у відповідності до ст.ст.180-182 Сімейного Кодексу України аліменти підлягають стягненню в користь того з батьків, з ким проживає дитина, та враховуючи, що місце проживання неповнолітнього [PERSON] судом не встановлено, також не встановлено, хто з батьків здійснює фактичне утримання дитини, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів не доведений і не підлягає задоволенню.

Outcome: partial