Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення із [PERSON] боргу в сумі 20436,8 грн. посилаючись на те, що12 грудня 2014 року відповідач взяв у неї в борг 10,780 тон насіння соняшника за ціною 3200 грн. та віддав йому 17635 грн., а частину коштів в сумі 16960 грн. зобов'язався повернути до 25.04.2015 року що підтверджується розпискою відповідача. Оскільки відповідач до теперішнього часу кошти у визначений в розписці термін не повернув, а тому просить стягнути з [PERSON] на її користь борг за договором позики в сумі 16960 грн. та проценти за користування позикою 20436,80 грн. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилися. 23.11.2015 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про проведення судового засідання без участі позивача, проти винесення заочного рішення не заперечили (а.с.28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.27). Від нього до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин, та у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 12 грудня 2014 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав в борг у позивача позику в сумі 16960 грн., з кінцевим терміном повернення до 25 квітня 2015 року. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Укладання вищезазначеного договору позики між сторонами підтверджується розпискою відповідача від 12 грудня 2014 року, згідно якої [PERSON] взяв у борг у [PERSON] насіння соняшника під реалізацію 10780 кг. по ціні 3200 грн. за одну тону, віддав кошти в сумі 17635 грн., зобов'язався повернути кошти в сумі 16960 грн. до 25.04.2015 року (а.с.29). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст.ст. 526, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, строк повернення боргу наступив 25 квітня 2015 року, однак до цього часу борг відповідачем не повернуто, що підтверджується наявністю боргового документа у позивача (а.с.29). У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦПК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Оскільки договором позики сторонами не встановлено розмір процентів та порядок їх одержання, тому їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (а.с.7-9), а позовні вимоги про стягнення процентів за користування позикою підлягають задоволенню. При цьому, суд вважає обґрунтованим розрахунок вказаних процентів за користування позикою за період з 12.12.2014 року по 05.10.2015 року, який складено позивачем, та відповідно якого, він просив стягнути з відповідача 3476,80 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved