overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась у січні 2016 року з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 25 березня 1989 р. вони уклали шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Великозагайцівської сільської ради Шумського району Тернопільської області актовий запис №3. Від проживання у шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, просить його задовольнити з вищенаведених підстав. Відповідач, який належним чином повідомлений, до суду не зявився, але звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України: суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні 25 березня 1989 р. сторони уклали шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Великозагайцівської сільської ради Шумського району Тернопільської області, актовий запис №3. Від проживання у шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалось через різні характери, примирення між ними та збереження сімї не можливе, сторони проживають окремо більше року. Судом надавався сторонам двохмісячний строк для примирення, однак примирення не відбулось. Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб сторін (серії І-БВ №145423 від 25.12.2015р./повторне/), даними свідоцтва про народження дитини серії І-БВ №149695 від 27.03.2003р. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд з даним позовом, який мотивувала тим, що 02.04.2014 року помер батько її доньки [PERSON] - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за законом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями № 15 по вул. Жовтневій в с.Хотинівка, Коростенського району Житомирської області. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його малолітня донька [PERSON], однак свої спадкові права в нотаріальній конторі оформити не може, оскільки право спадкодавця на це нерухоме майно не пройшло державної реєстрації. Просила визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування. В судове засідання сторони не з'явились, письмово просили справу слухати у їх відсутності. Позивачка позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, а відповідач повідомив, що позов не визнає. За таких обставин суд проводить розгляд справи без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог п.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.04.2014 року в м. Коростені помер [PERSON], якому на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями № 15 по вул. Жовтневій в с.Хотинівка, Коростенського району Житомирської області, згідно рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області (а.с.20). У відповідності до ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня особа вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою ст. 1273 цього Кодексу. Частиною 5 цієї ж статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON] є малолітньою дочкою померлого [PERSON], а звідси спадкоємцем за законом першої черги та прийняла спадщину. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадковий будинок з державною реєстрацією (а.с.21). Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.1220, 1222, 1261, 1268 ЦК України, а права позивача підлягають судовому захисту, оскільки інший спосіб реалізувати свої спадкові права у нього відсутній. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд з даним позовом, який мотивувала тим, що 08.02.2015 року в с.Васьковичі Коростенського району померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом у вигляді житлового будинку з господарськими надвірними будівлями №43 по вул.Комплексній в с.Васьковичі Коростенського району, Житомирської області. Вказала, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину і бажає її оформити, однак не може цього зробити, оскільки право власності спадкодавця на будинок не оформлено належним чином. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування. В судове засідання сторони не з'явились, письмово просили справу слухати у їх відсутності. Позивачка позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, а відповідач повідомив, що позов визнає. За таких обставин, суд проводить розгляд справи без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог п.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.02.2015 року в с.Васьковичі Коростенського району померла [PERSON], якій належав житловий будинок з господарськими надвірними будівлями №43 по вул.Комплексна в с.Васьковичі Коростенського району, Житомирської області на підставі записів у погосподарській книзі по особовому рахунку № 0121-01 за 2015 рік (а.с.6-8). [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON], згідно заповіту посвідченого 24.12.2013 року секретарем Васьковицької сільради Коростенського району, який на день смерті спадкодавця не змінений і не скасований (а.с.5). Позивачка прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що право власності спадкодавця на нерухоме майно не підтверджено відповідними правовстановлюючими документами (а.с.16). Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.1220, 1222, 1261, 1268 ЦК України, а права позивачки підлягають судовому захисту, оскільки інший спосіб реалізувати свої спадкові права у неї відсутній. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд з даним позовом, який мотивувала тим, що 17.06.2010 року померла її баба [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за законом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями №2 по вул. Набережна в с. Пугачівка Коростенського району, Житомирської області. Вказала, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину і бажає її оформити, однак не може цього зробити, оскільки право власності спадкодавця на будинок не оформлено належним чином. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування. В судове засідання сторони не з'явились, письмово просили справу слухати у їх відсутності. Позивачка позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, а відповідач повідомив, що позов визнає. За таких обставин, суд проводить розгляд справи без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог п.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.06.2010 року в с. Пугачівка Коростенського району померла [PERSON], якій належав житловий будинок з надвірними будівлями №2 по вул. Набережній в с. Пугачівка Коростенського району, Житомирської області на підставі записів в по господарській книзі (а.с.11-12). Позивачка [PERSON] є онукою померлої [PERSON], а звідси спадкоємцем пятої черги за законом. Позивачка прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що право власності спадкодавця на нерухоме майно не підтверджено відповідними правовстановлюючими документами (а.с.13). Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.1220, 1222, 1261, 1268 ЦК України, а права позивачки підлягають судовому захисту, оскільки інший спосіб реалізувати свої спадкові права у неї відсутній. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд з даним позовом, який мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за законом у вигляді незавершеного будівництвом житлового будинку, готовністю 78% з надвірними будівлями [ADDRESS]. Вказала, що спадкоємцем, крім неї, є їх син [PERSON], однак вони уклали нотаріально посвідчений договір про розподіл спадкового майна і син вже отримав свідоцтво про право на спадщину. Вона також бажає оформити спадщину, однак не може цього зробити, оскільки право власності спадкодавця на будинок не зареєстровано належним чином. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування. В судове засідання сторони не з'явились, письмово просили справу слухати у їх відсутності. Позивачка позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, а відповідач повідомив, що позов визнає. За таких обставин, суд проводить розгляд справи без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог п.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в м. Коростені помер [PERSON], якому на праві власності належав незавершений будівництвом житловий будинок, готовністю 78% з надвірними будівлями [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 02.10.1997 державним нотаріусом Коростенської міської державної нотаріальної контори (а.с.7). Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], а звідси спадкоємцем за законом першої черги та прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що право власності спадкодавця на спадковий будинок не пройшло державної реєстрації (а.с.11). Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.1220, 1222, 1261, 1268 ЦК України, а права позивача підлягають судовому захисту, оскільки інший спосіб реалізувати свої спадкові права у нього відсутній. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

\~\~ [PERSON] звернулась у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 08 вересня 2012 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Спільне життя з відповідачем у неї не склалось з тієї причини, що вони не зійшлись характером, не ведуть спільного господарства, майнового спору не мають. Вона вважає, що шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, примирення та збереження родини неможливе та це буде суперечити її інтересам. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час дату та місце розгляду справи в силу ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи та її вирішення на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб сторін був зареєстрований 08 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Камянського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 73, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину: сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про його народження. При цьому, судом також встановлено, що між сторонами припиненні подружні відносини, вони не ведуть спільного господарства. За весь цей час сторони не досягли примирення. Позивач категорично заперечує проти примирення. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд враховує, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося, у звязку з чим сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, за весь цей час сторони не досягли примирення, а тому шлюбні відносини між сторонами носять формальний характер. Примирення між подружжям не можливе та це буде суперечити інтересам та волі позивача. Позивач бажання для примирення та збереження сімї не проявила та більш того категорично наполягала на його розірванні, зазначаючи, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. З урахуванням того, що шлюб являється добровільним союзом чоловіка та жінки, а позивач бажає його розірвати і це являється її дійсною волею, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

\~\~ [PERSON] звернулась у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 21.06.2008 року вони з відповідачем уклали шлюб, від якого мають дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Спільне життя з відповідачем у неї не склалось з причин відсутності взаєморозуміння, у звязку з чим вони фактично припинили шлюбні відносини з серпня 2015 року, не ведуть спільного господарства. Вона вважає, що шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, примирення та збереження родини неможливе та це буде суперечити її інтересам. Позивач подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб сторін був зареєстрований 21 червня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Камянського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №39, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. При цьому, судом також встановлено, що між сторонами припинені подружні відносини, вони не ведуть спільного господарства. За весь цей час сторони не досягли примирення. Позивач категорично заперечує проти примирення. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд враховує, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося, у звязку з чим сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, за весь цей час сторони не досягли примирення, а тому шлюбні відносини між сторонами носять формальний характер. Примирення між подружжям не можливе та це буде суперечити інтересам та волі позивача. Позивач бажання для примирення та збереження сімї не проявила та більш того категорично наполягала на його розірванні, зазначаючи, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. З урахуванням того, що шлюб являється добровільним союзом чоловіка та жінки, а позивач бажає його розірвати і це являється її дійсною волею, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд із вказаним позовом, в обґрунтування позову зазначила, що з 17 листопада 2006 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини не склалися через відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя, шлюбні відносини припинили з першого жовтня 2016 року, вказала на неможливість збереження сімї надалі, просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, просив її задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 044518 виданого 17 листопада 2006 року, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 17 листопада 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 142 (а.с.4). Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Причиною розірвання шлюбу послужило різне ставлення до життя, від чого подружжя весь час сварилося, шлюбні відносини припинили з першого жовтня 2016 року, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім'ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що з 2007 року вона перебуває з відповідачем у цивільному шлюбі, від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Нормальні сімейні стосунки з відповідачем не склалися, на даний час проживають окремо. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно надавати не бажає. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони спільно проживали з 2007 року, 19 червня 2008 року у них народився син - [PERSON]. Згідно фотокопії свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 191310, виданого 09 липня 2008 року батьками [PERSON], [INFO], є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Даними довідки Вовчансько-Хутірської сільської ради Вовчанського району Харківської області від 23 червня 2016 року, згідно якої позивач [PERSON] проживає за адресою: [INFO] разом із дитиною - [PERSON], [INFO], в звязку з чим суд приходить до висновку, що малолітній [PERSON] перебуває на утриманні позивача по справі. Як зазначено у ст. ст. 180 - 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. В даному випадку норми закону передбачають обовязок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сімї, інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи те, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. З відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивач при зверненні у суд із позовом був звільнений від сплати судових витрат. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 180-182, 191 СК України,

Outcome: approved