overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просить суд стягнути на її користь борг у сумі 57000 грн. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилається на те, що 10 жовтня 2013 року [PERSON] зайняла в неї в борг грошові кошти в сумі 57 000 грн., про що була складена розписка, де було вказано строк повернення боргу 20.03.2014 року. До теперішнього часу борг відповідачкою не погашено. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутності. Справа розглянута у відсутності позивачки на підставі наявних доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про час та дату слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від неї надійшла заява, в якій вона позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила суд розглянути справу у її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: Відповідно до розписки, [PERSON] 10.10.2013 року взяла у [PERSON] в борг 57000 (п'ятдесят сім тисяч) грн. Відповідно до вимог ст.. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять раз перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Частина 2 ст. 1047 ЦК України говорить про те, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками у такій самій кількості, що були передані йому) у строк і порядку, що встановлені законом. З урахуванням вищевикладеного і вимог діючого законодавства суд позов задовольняє в повному обсязі і вважає за необхідне стягнути вказану суму з відповідача

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач 20.01.2015 року взяв у нього в борг 70 000 грн, які зобов'язувалась повернути до 25.03.2015р., про що ним власноручно була написана розписка. Однак взяте на себе зобов'язання не виконав, гроші в установлений строк не повернув, тому просить стягнути з відповідача 70 000 грн. боргу за договором позики. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 700 грн. В судове засідання позивач не явився. Про розгляд справи повідомлений належним чином, направив до суду свого представника [PERSON], який позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач позов визнав і пояснив, що дійсно 20.01.2015 року взяв у позивача в борг 70 000 грн, які зобов»язався повернути до 25.03.2015р. , про що власноручно написав розписку, але борг не повернув в зв'язку зі скрутним матеріальним становищем. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, оформлений письмовою розпискою, згідно якої позивач надав в борг відповідачу 70 000 грн., які останній зобов»язався повернути до 25.03.2015р., що підтверджується копією розписки /а.с.3/. Однак відповідач борг [PERSON] не повернув, що визнано сторонами в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та також якості. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред»явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред»явлення вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт боргового зобов'язання, за яким позикодавцем є [PERSON]., а позичальником [PERSON], який умови договору не виконав, борг не повернув, що і дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача в сумі 700 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20 лютого 2013 року вона надала в борг відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 6348,50 гривень, які відповідач зобов'язався повернути до 15 вересня 2014 року. В порушення укладеного договору позики відповідач не виконав узятих на себе зобов'язань, своєчасно борг не повернув. Такі обставини змусили її звернутись до суду з позовною заявою. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму боргу за договором позики в сумі 6348,50 гривень та судовий збір в розмірі 243,60 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідність до ст.509 ЦК України - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1046 цього ж Кодексу - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідність ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що між сторонами 20 лютого 2013 року було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] надала [PERSON] грошові кошти в сумі 6348,50 гривень, які він зобов'язався повернути до 15 вересня 2014 року. Докази про сплату [PERSON] на користь [PERSON] будь-яких коштів по вищезазначеному договору позики на час постановлення рішення в матеріалах справи відсутні. При таких умовах суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути суму позики в розмірі 6348 гривень 50 копійок. На підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві вказала, що 27 серпня 2013 року [PERSON] взяв в неї під розписку в борг грошові кошти в сумі 8000грн., які зобов'язався повернути на протязі двох місяців, однак до цього часу не повернув. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь отриману позику з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково посилаючись на те, що значну частину коштів він сплачував за позивачку по виконанню зобов'язань по кредитному договору. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні 27.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір позики строком на два місяці, згідно якого останньому була надана позика в розмірі 8000грн., що підтверджується копією розписки (а.с.4). Відповідно до ст..ст. 1049, 1050, 625 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі у строк та в порядку встановлені договором, а боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А тому враховуючи, що відповідач [PERSON] добровільно позику не повертає, то суд вважає, що позовні вимоги слід задовільнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивачки позику в розмірі 8000грн. з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за період з вересня 2013 року по липень 2014 року та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 3695грн. 67 коп., а також понесені витрати при поданні позову. Доводи відповідача про те, що він за позивачку сплачував кошти за отриману нею позику суд до уваги не приймає, оскільки відповідач не надав суду конкретних доказів щодо підтвердження даного факту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи його тим, що 26.07.2016 р. відповідач під розписку позичила у неї 15000,00 грн., які зобов'язалась повернути 01.08.2016 р. До теперішнього часу відповідач свого зобов'язання не виконала, сума заборгованості становить 15000,00 грн. (а.с. 16) В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Мунтян Є.В. позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. (а.с. 25, 31-32, 39-40) З'ясувавши думку представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача відповідно до гл. 8 розд. ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 26.07.2016 р. відповідач [PERSON] позичила 15000,00 грн. у позивача [PERSON] на строк до 01.08.2016 р. (а.с. 41) Борг в розмірі 15000,00 грн. відповідач не повернула. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ст. 1047 ч. 1 ЦК України ). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника (ст. 1047 ч. 2 ЦК України). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) в строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, зокрема, позики, визначив, якими нормами права вони регулюються, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України потрібно стягнути з відповідача на користь позивача 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Одночасно з поданням позовної заяви позивач надала суду заяву про забезпечення позову, в якій просить в порядку ст.ст.151,152 ЦПК України вжити заходів забезпечення цивільного позову, а саме накласти арешт на квартиру [ADDRESS] В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач в будь-який час може вчинити дії щодо відчуження належного йому майна. Вивчивши матеріали справи та матеріали поданої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає зважаючи на наступне. Згідно ст.151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Як вбачається з заяви про забезпечення позову, невжиття заходів забезпечення позову, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач може відчужити належне йому майно на користь сторонніх осіб, але заявником не надано жодного належного та допустимого доказу, в підтвердження того, що квартира [ADDRESS], належить саме відповідачу. Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Також на думку суду варто зазначити, що на підставі ст.133 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у забезпеченні позову в даній справі слід відмовити, оскільки надані суду документи не підтверджують належності предмету забезпечення позову відповідачу, а самі вимоги щодо забезпечення позову не є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що на підставі договору позики від 06.06.2017 року, вона позичила відповідачу у борг грошову суму у розмірі 42900 гривень. Оскільки, відповідач покладені на себе зобов`язання не виконав, суму позики не повернув, позивач вимушена звернутись до суду. Позивач та представник позивача в судове засідання з`явились, позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в ході розгляду справи заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] позичила [PERSON] грошові кошти у розмірі 42900 гривень, про що укладено договір позики від 06.06.2017 року з терміном повернення до 06.10.2017 року. [PERSON] зобов`язання не виконав, суму позики не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З наданого позивачем розрахунку станом на 05.10.2020 року розмір заборгованості складає 42900 грн. - сума основного боргу, 18775,87 грн. - проценти за користування позикою; 7434,57 грн. - інфляційне збільшення боргу; 3858,31 грн. - 3% річних; а всього - 72968 гривень 75 копійок. Заперечень щодо справжності оригіналу розписки від відповідача не надходило. Враховуючи вищевикладене та зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення боргу за розпискою у розмірі 15731 (п'ятнадцять тисяч сімсот тридцять один гривень), до вказаної суми входять сума індексу інфляції, та 3 % річних, а також судові витрати. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON], позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. В судовому засіданні встановлено, що 26.09.2014 р. відповідач отримав від позивача суму в розмірі 12000 (дванадцять тисяч гривень) з кінцевим строком повернення - до 15.10.2014 р., тобто між ними фактично було укладено договір позики. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Оскільки відповідач свої зобов'язання щодо повернення грошової суми не виконав, з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума позики всього 15731 грн. з урахуванням суми індексу інфляції, та 3 % річних. Також з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі, які понесені позивачем у розмірі 500 грн. що підтверджується квитанцією № 140 від 12.03.2015 року. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позов мотивований тим, що 29.05.2015 року відповідач [PERSON] взяв у позивача [PERSON] в борг 18000 доларів США, які зобовязався повернути позивачу в строк до 31.01.2016 року. В підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав розписку. У зазначений строк [PERSON] борг не повернув. На прохання позивача про добровільну сплату боргу не відповідає, що стало причиною звернення [PERSON] до суду з позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача позов визнала. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. 29.05.2015 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] в борг 18000 доларів США, які зобовязався повернути позивачу в строк до 31.01.2016 року. В підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав розписку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний передати позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У зазначений термін, а саме в строк до 31.01.2016 року відповідач борг не повернув. На прохання позивача про добровільну сплату боргу не відповідає. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, де зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на момент подачі позовної заяви курс долара США відносно гривні, встановлений Національним Банком України, становив 25,87 грн., таким чином сума позики 18000 доларів США еквівалентна 465660 грн. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] в борг 18000 доларів США, які зобовязався повернути в строк до 31.01.2016 року. Взяті на себе зобовязання відповідач не виконав, що підтверджується наданими позивачем доказами. Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для задоволення позову. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved