Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 01 травня 2000 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось з причини несумісності характерів та відсутністю взаєморозуміння. З грудня 2016 року сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Позивачка вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки між ними втрачено почуття любові та поваги. Посилаючись на викладене, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 01 травня 2000 року у Баннівський сільській раді Болградського району Одеської області, запис за № 01 - розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до канцелярії суду заяву в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки про отримання судової ухвали та судової повістки. За таких обставин суд, зі згоди позивачки, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 01 травня 2000 року позивачка та відповідач уклали шлюб у Баннівський сільській раді Болградського району Одеської області, запис за № 01. Від даного шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO]. З грудня 2016 року сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час реєстрації шлюбу позивачкою було змінене дошлюбне прізвище «Нєнова». Позивачка просить після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «[PERSON]». Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду у відповідній частині.

Outcome: approved