Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Захарівської РДА Одеської області про позбавлення батьківських прав, яку в подальшому виклала в новій редакції. В позовній заяві в новій редакції посилається на те, що 11 червня 2011 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у Затишанській селищній раді Фрунзівського району Одеської області, який від 27 травня 2013 року рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області було розірвано. Від даного шлюбу 14 березня 2012 року у сторін народилася донька Єлізавета, яка в даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Вказує, що відповідач самоусунувся від виконання своїх обовязків по вихованню дочки, а саме, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Починаючи з 2012 року відповідач не надає жодної матеріальної допомоги. Захищаючи інтереси своєї малолітньої дитини Єлизавети, [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким: позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. У судове засідання позивач не зявилась, попередньо через канцелярію суду подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі. Також вказала, що не буду заперечувати проти заочного вирішення справи (а.с. 34). Відповідач у судове засідання не зявився, направлена йому судова повістка про виклик до суду за його місцем реєстрації, повернута суду з поміткою пошти про те, що останній за вказаною в позовній заяві адресою не проживає (а.с. 33). У відповідності до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки відділу адресно довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 13 грудня 2017 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: вул. Леніна (тепер Центральна), 18, смт. Затишшя Фрунзівський (тепер Захарівський) район Одеська область (а.с. 25). Представник третьої особи служби у справах дітей Захарівської РДА Одеської області в судове засідання не зявилась, попередньо надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги та наданий висновок органом опіки та піклування Захарівської РДА Одеської області про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав підтримує в повному обсязі. Просить справу розглядати за її відсутності (а.с. 35). Частиною 1 ст. 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин, а тому за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 150652 від 11 червня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Затишанській селищній раді Фрунзівського району Одеської області, актовий запис № 07, який в подальшому було розірвано (а.с. 5). Від даного шлюбу 14 березня 2012 року у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 296108 від 03 квітня 2012 року (а.с. 4). Відповідач самоусунувся від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, зовсім не приділяє їй уваги, не цікавляться її долею, матеріально доньку не забезпечує, що негативно впливає на розвиток дитини. Зазначені факти підтверджуються наступним. Згідно ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Захарівської РДА Одеської області № 01/01-27/2054 від 10 жовтня 2017 року, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з наступних підстав. Від дня народження донька [PERSON] проживає разом із матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. На даний час батько дитини [PERSON] не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоровя, не займається її фізичним, духовним розвитком, навчанням. Також, відповідач не забезпечує доньку необхідним харчуванням, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток. Про обставини, які перешкоджають батьку виконувати свої батьківські обовязки, службу у справах дітей до відома не ставить (а.с. 8-9). Крім цього, з пояснень сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначених у висновку органу опіки та піклування вбачається, що протягом останніх пяти років [PERSON] на території смт. Затишшя на проживає, до дитини не приїздить, матеріально їй не допомагає. Дані обставини зокрема також підтверджуються характеристикою [PERSON], наданою Затишанським НВК, згідно якої мати дитини відвідує батьківські збори, переймається успішністю дитини, а батько не цікавиться навчальними досягненнями дитини. З довідки Великомихайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 6259/25-43/5 від 11 жовтня 2017 року вбачається, що з моменту перебування виконавчого листа щодо стягнення аліментів з [PERSON], останній за відомостями виконавчого провадження жодного разу не сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] (а.с. 22). Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. З огляду на викладене, оцінивши надані докази, враховуючи вік дитини та її інтереси, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків щодо своєї доньки [PERSON], а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав. При цьому, суд зазначає, що згідно з вимогами\~ст. 169 СК України\~мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Позивач також просить стягнути з відповідача 1600 гривень витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Пунктом 48 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених судових витрат сторона позивача надала суду шаблонну квитанцію № 16, яка заповнена адвокатом [PERSON] без зазначення будь якого рахунку адвоката, на який була сплачена сума коштів за надану юридичну допомогу та довідку вказаного адвоката про надання правової допомоги, де зазначено про передачу та отримання коштів (а.с. 10, 11). Разом з тим, суду не надані договір про надання правової допомоги, укладеного між адвокатом [PERSON] та [PERSON], акту здачі-приймання наданих послуг, їх обсягу та узгоджений розрахунок понесених витрат. У такому випадку вимоги про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved