Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Семенівської сільської ради про визнання права на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлого 08 листопада 2013 року. В обґрунтування позову зазначається, що 08 листопада 2013 року помер [PERSON] двоюрідний брат позивача., з яким [PERSON] постійно проживала за адресою: [INFO]. У квітні 2018 року позивач звернулась до Каховської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте постановою від 19 квітня 2018 року державним нотаріусом відмовлено у видачі такого свідоцтва, у звязку з ненаданням [PERSON] документів, які свідчать про наявність права власності у брата на земельні ділянки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Так, судом встановлено, що [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 6-10). [PERSON] після смерті матері отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідні земельні ділянки (а.с. 25-26), однак вказані свідоцтва належним чином не зареєстрував, у звязку з чим в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку, успадковані ним земельні ділянки рахуються за [PERSON], матірю [PERSON], яка померла 18 грудня 2008 року. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори у квітні 2018 року, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, після смерті брата. Постановою від 19 квітня 2018 року державним нотаріусом відмовлено у видачі такого свідоцтва, у звязку з ненаданням [PERSON] документів, які підтверджують право власності її брата на земельні ділянки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. ст. 1218 та 1268 Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено матеріалами справи та визнається сторонами, [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері та отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 15-17). Свідоцтва [PERSON] належним чином не зареєстрував, у звязку з чим в Державному земельному кадастрі земельні ділянки зазначені в свідоцтвах про право на спадщину рахуються за матірю [PERSON]. В судовому засіданні представник сільської ради підтвердив, що дійсно [PERSON] спадщину після смерті матері прийняв, після смерті [PERSON] інших спадкоємців крім позивача немає, вони на час смерті позивача проживали разом із спадкодавцем, оскільки вона його доглядала. За таких даних, відсутність реєстрації свідоцтв про право на спадщину не може бути підставою для позбавлення спадкоємця [PERSON] [PERSON] успадкувати майно, яке фактично належало брату. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на земельні ділянки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved