Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третьої особи [PERSON] про визнання за нею права власності на ? частки незавершеного будівництва житлового будинку готовністю 73%, в тому числі будівельних матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі його будівництва, загальною площею 139,1 кв.м., в м. Хмельницькому, по вул. Дубівській, 21, та права забудовника на нього, посилаючись на те, що він був побудований сторонами за час шлюбу та за спільні кошти подружжя, а також за згодою [PERSON] на земельній ділянці, яка в рівних частках належить на праві власності третій особі та відповідачу. Однак, в добровільному порядку провести його поділ останній відмовляється. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали. Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову не заперечує, посилаючись на його обгрунтованість. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 24 листопада 2007 року по 11 лютого 2016 року. [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить по ? частки земельної ділянки площею 0,1 га, яка знаходиться в м. Хмельницькому, по вул. Дубівській, 21, та яку вони набули в порядку спадкування за законом. На вказаній земельній ділянці знаходиться одноквартирний (садибний) житловий будинок готовністю 73%, який побудований сторонами за час шлюбу та за спільні кошти подружжя, а також за згодою [PERSON] Відповідно до вимог ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до вимог ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Крім того, відповідно до вимог ст. 331 ч. ч. 2 та 3 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до вимог ст. 376 ч. ч. 1, 2 та 4 ЦК України ж итловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року при розгляді справи №6-2017 цс 15, предметом якої був спір про поділ майна подружжя, споруджений подружжям в період шлюбу житловий будинок до його прийняття до експлуатації та реєстрації права власності на нього не набуває юридичного статусу житлового будинку, однак, будучи сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, є майном, набутим подружжям за час шлюбу, відтак, обєктом права спільної сумісної власності подружжя, яке може підлягати поділу між ними. А земельна ділянка, приватизована одним із подружжя у період шлюбу для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя. Разом з тим, у разі будівництва подружжям на такій земельній ділянці житлового будинку, право спільної сумісної власності на який виникає в обох з подружжя, відповідне право в обох з подружжя виникає і на земельну ділянку, відведену для будівництва будинку. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку визнати за кожною із сторін право власності по ? частки будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва одноквартирного (садибного) житлового будинку готовністю 73%, загальною площею 139,1 кв.м., який знаходиться в м. Хмельницькому, по вул. Дубівській, 21. В решті позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: partial