Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем вона уклала шлюб 7 лютого 2006 року. За період шлюбу в них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею. Протягом їхнього подружнього життя чоловік не поважав її як свою дружину, не рахувався з її думкою, досить часто затівав безпричинні сварки, ображав її та її батьків різними нецензурними словами, в ході яких навіть наносив їй та її батькам удари в присутності їхніх неповнолітніх дітей. Через таку поведінку діти не можуть вночі спати і це негативно впливає на їх виховання. Вона почала боятися за їхнє життя. Основною причиною розпаду їхньої сім`ї є те, що відповідач часто вживає спиртні напої. Вона багато разів просила його, щоб він перестав пиячити, пробачала йому, але все марно, вони мають різні характери та погляди на життя. Ці обставини спричинили непорозуміння між ними, що призвело до стійкого розладу подружніх стосунків. В подальшому спільне проживання стало нестерпним і неможливим. Просить позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, настоює на розірванні шлюбу та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 7 лютого 2006 року і від даного шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] .. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Позовних вимог щодо порядку виховання та утримання неповнолітніх дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved