Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 2010 року народження, у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги мотивує тим, що має спільну із відповідачем неповнолітню дитину, яка проживає разом із нею. Вихованням та утриманням доньки займається позивачка. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає. Ухвалою суду від 04.01.2017 року (а.с.71) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено [PERSON] Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не з'явились, звернувшись із відповідними клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, посилаючись на факт наявності інших утриманців та незадовільний стан здоров'я, прохав визначити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON], що складатиме 1/6 частини його заробітку. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є сторони у справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження дитини. Виходячи із змісту позову, неповнолітня [PERSON] проживає разом із позивачем у справі в м.Горішні Плавні. Вказана обставина визнана особами, які беруть участь у справі, тому в силу ч.1 ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Як убачається з матеріалів справи (а.с.42), починаючи з 2014 року неповнолітня [PERSON] хворіє на плоско-вільгусну деформацію стоп та потребує підтримуючого лікування. Згідно з довідками Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувальний) загону (а.с.47,98), відповідач [PERSON] працює на постійній основі на посаді командиру взводу і його заробітна плата за липень-грудень 2016 року складає 82433,29 грн., крім того, за заявою відповідача з 01.01.2017 року з нього утримуються аліменти з заробітної плати у розмірі 16,7% на користь [PERSON] Виходячи із змісту довідки Повного товариства «ПП «ЕРА-ДОН» і Компанія «ВАШ ЛОМБАРД» від 26.12.2016 року (а.с.102), позивач [PERSON] працює за основним місцем роботи на посаді контролера-касира підприємства і загальна сума отриманого нею доходу за період з червня 2016 року по листопад 2016 року склала 15457,80 грн. Відповідно до рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 22.02.2010 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] (третя особа у справі) стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням ст.ст.10,60 ЦПК України, суд не бере до уваги посилання відповідача щодо перебування на його утриманні батьків похилого віку та щодо незадовільного стану його здоров'я, так як вказані обставина належними та допустимими доказами не підтверджені. Як убачається з наданих відповідачем доказів його батьки: [PERSON], 1956 р.н., та [PERSON],1951 р.н., являються пенсіонерами і отримують пенсії у визначеному законодавством розмірі, також користуються субсидією на ЖКХ (а.с.56-69). При цьому докази на підтвердження того, що батьки відповідача потребуються додаткового утримання з його боку і отримують таке утримання суду не надано. Та обставина, що під час розгляду справи в суді відповідач звернувся до бухгалтерії за місцем постійної роботи із заявою про відрахування аліментів у добровільному порядку не може бути підставою для відмови у задоволенні зазначеного позову, тим більше, що доказів на підтвердження отримання [PERSON] цих коштів суду не надано. Прохаючи стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку, позивачка [PERSON] посилається на те, що у зв'язку хворобою дитини вона щороку несе додаткові витрати на придбання ортопедичного взуття, проте вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину не заявляє, тому при визначенні розміру аліментів суд не приймає зазначені обставини до уваги. Встановивши всі обставини справи та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд наголошує про наступне. Спірні відносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Виходячи із змісту ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються стан здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Розглянувши справу у межах заявлених вимог, враховуючі всі обставини справи, стан здоров'я, матеріальне становище дитини, платника аліментів, беручи до уваги наявність на утриманні останнього неповнолітньої дитини та факт стягнення з нього аліментів за попереднім рішенням суду, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: partial