Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання права власності на нерухоме майно. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору дарування від 29.12.2004 року вона є власником 55/100 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS], а [PERSON] належить на праві власності 45/100 даного житлового будинку. При розподілі земельної ділянки для обслуговування житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, гараж б, який належить відповідачу [PERSON], знаходиться на її частині земельної ділянки. 02 серпня 2013 року між нею та [PERSON] було укладено договір, згідно якого відповідач зобов'язувалась продати їй гараж за 45 000 грн., а тому вона мала підготувати до 18.08.2013 року всі документи для оформлення договору в нотаріуса. Свої зобов'язання вона виконала, сплатила [PERSON] 45 000 грн. до 18.08.2013 року. Та домовились укласти договір в нотаріуса до 20.08.2013 року. Проте відповідач на даний час не виконала взяті на себе зобов'язання. Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу гаража «б», який знаходиться в [ADDRESS], укладений 02 серпня 2013 року між нею та [PERSON], та визнати за нею право власності на даний гараж. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд, позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 29.12.2004 року [PERSON] на праві приватної власності належить 55/100 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS], а [PERSON] належить 45/100 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за даною адресою. З договору від 02 серпня 2013 року вбачається, що сторони домовились про купівлю-продажу гаражу «б», який знаходиться на земельній ділянці [PERSON] за 45 000 грн. Для укладення договору [PERSON] мала підготувати до 18.08.2013 року документи для оформлення договору в нотаріуса, а [PERSON] зобов'язувалась сплатити відповідачу 45 000 грн. до 18.08.2013 року. З розписки від 17.08.2013 року [PERSON] вбачається, що вона отримала 45 000 грн. від [PERSON] в рахунок укладення договору купівлі-продажу гаражу. Як вбачається з пояснень [PERSON] в судовому засіданні, то вона відмовляється йти до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу гаражу. Згідно ст.220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Суд вважає, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу гаражу «б», що підтверджується письмовими доказами, позивач [PERSON] повністю виконала умови договору, проте відповідач ухилилася від його нотаріального посвідчення. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання права власності на нерухоме майно підлягає до задоволення.

Outcome: approved