Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вказаним позовом до територіальної громади Івано-Франківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та ведення спільного домашнього господарства, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.08.2019 року. Позивач зазначає, що являється далекою родичкою померлої, проживала та вела спільне господарство разом з нею, тривалий час була пов`язана з нею спільним побутом, проживала в квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. Проживаючи в Кривому Розі вони обидві переїхали на постійне проживання в Івано-Франківськ, де продовжували спілкування. В 1983 році позивач народила дочку і [PERSON] їй допомогала доглядати дочку. Впродовж років їхня дружба зміцнилась. Вони завжди турбувались один про одного. Коли у неї з чоловіком погіршились відносини, то почала проживали разом з [PERSON] . З січня 2013 року вони проживали, як одна сім`я, були пов`язані спільним побутом, разом оплачували комунальні послуги за квартиру, разом купували всі необхідні речі. Коли хтось з них хворів, то одна доглядала іншу. Таким чином підтримували і турбувались одна про одну. [PERSON] померла у лікарні, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 394, виданим Обласним бюро судово-медичної експертизи від 01.08.2019р. Згідно Довідки від 01.08.2019р. причиною смерті [PERSON] стала гостра серцева недостатність, ішемічна хвороба серця. Оскільки у [PERSON] немає рідних, то саме вона займалась похоронами. Після смерті [PERSON] вона звернулася до державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в зв`язку із відкриттям спадщини, але з відповіді державного нотаріуса слідує, що позивачу слід надати докази родинних відносин з [PERSON] чи доказ проживання однією сім`єю разом з [PERSON] протягом останніх 5 років до дня смерті. Оскільки в позивача відсутні такі докази, то вона змушена звернутися з даною заявою до суду. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні висловила думку про те, що даний позов є безпідставним та необґрунтованим, у зв`язку з тим, що позивачем не надано жодних доказів того, що з січня 2013 року до дня смерті [INFO] позивач проживала спільно з спадкодавцем однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . За цих же підстав нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на власність за законом. Тому Івано-Франківська міська рада має сумніви щодо спільного проживання позивача з спадкодавцем. Окрім того, покази свідка [PERSON] не можуть бути правдивими, оскільки вони проживають за іншими адресами. На підставі наведеного просила суд в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, свідків, дослідивши докази та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] за актовим записом № 1367, виданим Івано-Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.5). Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть від 01.08.2019р. причиною смерті [PERSON] стала гостра серцева недостатність, ішемічна хвороба серця (а.с. 6). Із листа Івано-Франківської місцевої прокуратури слідує, що тіло [PERSON] , яка померла [INFO] після проведення судово-медичної експертизи та встановлення причин смерті дозволено видати [PERSON] (а.с. 7). 02.08.2019 року між [PERSON] та КП «Міська ритуальна служба» було укладено договір-замовлення № 1019 на організацію та проведення поховання, та оплачено вартість послуг в розмірі 1868 грн. (а.с.8) Відповідно до копії свідоцтва про поховання за №1019 від 02.08.2019 року, поховання померлої [PERSON] здійснила [PERSON] (а.с. 9). З листа Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори № 2692/02-14 від 07.08.2019 року слідує, що після смерті [PERSON] в встановлений ЦК України шестимісячний строк до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Котко Г.П. було подано заяву про прийняття спадщини за законом, в зв`язку з чим було заведено спадкову справу №581/2019. Також з даного листа слідує, що заявницею не надано жодних доказів родинного зв`язку із покійною, як і не надано доказу постійного проживання із спадкодавцем протягом останніх п`яти років до смерті спадкодавця (а.с. 10). Здійснення права на спадкування визначено главою 87 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Так за змістом ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. [PERSON] звернулася до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої [PERSON] , в зв`язку з чим заведено спадкову справу №581/2019. 07.08.2019 року [PERSON] надійшла відповідь від державного нотаріуса Дмитрук С.Д. №2692/02-14 від 07.08.2019 року з проханням надати доказ родинного зв`язку чи доказ проживання однією сімєю із спадкодавцем протягом останніх п`яти років до смерті спадкодавця (а.с.10). З роз`яснень листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності ЦК (п. 21 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Пунктом 23 цієї постанови передбачено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідок [PERSON] дала суду показання, що вона є дочкою позивача. Їй достовірно відомо, що з 2013 року [PERSON] проживала разом з померлою [PERSON] . Свідок вказала, що [PERSON] допомагала мамі виховувати її, водила її до школи, доглядала її. Свідок [PERSON] дала суду показання, що вона знала [PERSON] , оскільки була її сусідкою в будинку та ходила до школи разом із дочкою позивачки. Їй відомо, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] останні роки. Свідок вказала, що бувала у їхній квартирі часто, бачила [PERSON] там постійно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що знає [PERSON] , так як є її сусідкою. Вона часто приходила в гості та підтвердила, що [PERSON] проживала разом з померлою [PERSON] більше 5 років, разом вели спільний побут. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, окрім перелічених у ч.1 ст.256 ЦПК України фактів, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем надані належні та допустимі докази, на підтвердження факту проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , в період з січня 2013 року по [INFO] та факту проживання на час відкриття спадщини [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] і до настання смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 1217, 1223, 1233, 1258, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved