Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 14.09.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 840. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду до повноліття дитини. В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних матеріалів справи достатньо для розгляду її по суті. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЖС № 244243 від 13.02.2014 р. Дитина проживає разом з матірю, знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із змісту ч. 3 ст. 181 СК України слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька і (або) у твердій грошовий сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України в постанові N 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 \~ СК . Виходячи з матеріального становища сторін та враховуючи стан їх здоровя, а також те, що відповідач в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання дитини, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, зазначених у статті 182 СК України та не надав суду інших доказів, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В силу\~ст. 88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved