Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу, мотивуючи свої вимоги наступним. 30 грудня 2014 р. позивач уклала з відповідачем договір банківського строкового вкладу № 313731/61152/370-14, відповідно до умов якого позивач внесла до відповідача на вкладний рахунок кошти в національній валюті в розмірі 2 500 гривень на строк з 30 грудня 2014 р. по 4 січня 2016 р. 4 грудня 2014 р. позивач уклала з відповідачем договір банківського строкового вкладу № 15631/370-12, відповідно до умов якого позивач внесла до відповідача на вкладний рахунок кошти в національній валюті в розмірі 11 250,00 гривень на строк з 4 грудня 2014 р. по 21 грудня 2015 р. 22 жовтня 2014 р. позивач уклала з відповідачем договір банківського строкового вкладу № 313731/31711/1-14, відповідно до умов якого позивач внесла до відповідача на вкладний рахунок кошти в національній валюті в розмірі 2 084,93 гривень на строк з 22 жовтня 2014 р. по 22 листопада 2014 р. 23 жовтня 2014 р. позивач уклала з відповідачем договір банківського строкового вкладу № 313731/31878/1-14, відповідно до умов якого позивач внесла до відповідача на вкладний рахунок кошти в національній валюті в розмірі 6 550,00 гривень на строк з 23 жовтня 2014 р. по 23 листопада 2014 р. 22 жовтня 2014 р. позивач уклала з відповідачем договір банківського строкового вкладу № 313731/31710/1-14, відповідно до умов якого позивач внесла до відповідача на вкладний рахунок кошти в національній валюті в розмірі 24 000,00 гривень на строк з 22 жовтня 2014 р. по 22 лютого 2015 р. З метою повернення коштів за банківськими вкладами, вона звернулась до відповідача із вимогами про припинення дії наведених договорів та про повернення вкладів, які були частково виконані банком. Залишок неповернутої суми вкладів склав відповідно 2 500,00 гривень, 11 250,00 гривень, 1 084,93 гривень, 6 550,10 гривень, 24 000,00 гривень. Посилаючись на вимоги ст.ст. 526, 530, 1058, 1060, 1074 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) просила стягнути з відповідача суми коштів у наведених вище розмірах (арк. справи 1-8). Ухвалою від 16 квітня 2015 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено відділення № 18 філії «Запорізьке регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (арк. справи 48). У судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином. Від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності. В заяві зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток. Причин неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності представник відповідача суду не надавав. 27 квітня 2015 р. до суду надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, в яких із посиланням на вимоги діючого законодавства зазначено, що договори, укладені між позивачем і банком є строковими, тому кошти за ними видаються наприкінці строку. На підставі Постанови Національного банку України від 1 грудня 2014 р. № 758 було обмежено видачу банками готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати у межах до 15 000 доларів США на добу на одного клієнта, з огляду на що банк не має нести відповідальності за невиконання своїх зобов'язань в цьому випадку. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток. Причин неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності представник третьої особи суду не надавав. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів у порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 22 жовтня 2014 р. позивач уклала з відповідачем договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 місяць в національній валюті № 313731/31711/1-14, відповідно до умов якого позивач внесла до відповідача на вкладний рахунок кошти в національній валюті в розмірі 2 084,93 гривень на строк з 22 жовтня 2014 р. по 22 листопада 2014 р. під 22% річних (арк. справи 13). Згідно з випискою по рахунку від 31 березня 2015 р., відповідач частково видав зазначений вклад, внаслідок чого залишок суми вкладу складає 1 084,93 гривні (арк. справи 14). 22 жовтня 2014 р. позивач уклала з відповідачем договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 місяць в національній валюті № 313731/31710/1-14, відповідно до умов якого позивач внесла до відповідача на вкладний рахунок кошти в національній валюті в розмірі 24 000,00 гривень на строк з 22 жовтня 2014 р. по 22 листопада 2014 р. (арк. справи 17). Внесення позивачем коштів на вкладний рахунок підтверджено випискою по рахунку від 31 березня 2015 р. (арк. справи 18). 23 жовтня 2014 р. позивач уклала з відповідачем договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 місяць в національній валюті № 313731/31878/1-14, відповідно до умов якого позивач внесла до відповідача на вкладний рахунок кошти в національній валюті в розмірі 6 550,00 гривень на строк з 23 жовтня 2014 р. по 23 листопада 2014 р. під 22% річних (арк. справи 15). Внесення позивачем коштів на вкладний рахунок підтверджено випискою по рахунку від 31 березня 2015 р. (арк. справи 16). Банк свої зобов'язання в частині повернення сум вказаних вкладів у повному обсязі не виконав, внаслідок чого залишок неповернутої суми вкладу складає відповідно 1 084,93 гривні, 24 000,00 гривень, 6 550,00 гривень, що також підтверджується наданими позивачем виписками станом на 20 травня 2015 р. Крім того, 4 грудня 2014 р. позивач уклала з відповідачем договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в національній валюті № 15631/370-12, відповідно до умов якого позивач внесла до відповідача на вкладний рахунок кошти в національній валюті в розмірі 11 250,00 гривень під 22,50% річних на строк з 4 грудня 2014 р. по 21 грудня 2015 р. Пунктом 5 зазначеного договору-заяви передбачено право вкладника вимагати дострокового повернення суми вкладу (арк. справи 11). Внесення позивачем коштів на вкладний рахунок підтверджено випискою по рахунку від 31 березня 2015 р. (арк. справи 10). 27 лютого 2015 р. позивач надіслала до банку вимогу про припинення з 10 березня 2015 р. дії вказаного договору та про повернення всіх належних їй грошових коштів (арк. справи 27-28), яка виконана банком не була. 30 грудня 2014 р. позивач уклала з відповідачем договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в національній валюті № 313731/61152/370-14, відповідно до умов якого позивач внесла до відповідача на вкладний рахунок кошти в національній валюті в розмірі 2 500 гривень під 26% річних на строк з 30 грудня 2014 р. по 4 січня 2016 р. Пунктом 5 зазначеного договору-заяви передбачено право вкладника вимагати дострокового повернення суми вкладу (арк. справи 9). Внесення позивачем коштів на вкладний рахунок підтверджено випискою по рахунку від 31 березня 2015 р. (арк. справи 12). 27 лютого 2015 р. позивач надіслала до банку вимогу про припинення з 10 березня 2015 р. дії вказаного договору та про повернення всіх належних їй грошових коштів (арк. справи 19-20), яка виконана банком не була. Також позивачем надсилалися до банку заяви про повернення вкладів, які також залишилися без задоволення (арк. справи 37-41). 28 квітня 2015 р. позивачем було надіслано повторну вимогу відповідачу та третій особі про повернення всіх банківських вкладів. Однак, відповідно до виписок банку від 20 травня 2015 р., кошти позивачу залишились не повернутими. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Як передбачено ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Оскільки банк порушив умови договорів, чим позбавив позивача права вільно володіти та користуватися належними їй грошовими коштами, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача у письмових запереченнях проти позову на Постанову Національного банку України від 1 грудня 2014 р. № 758, оскільки вона стосується обмежень щодо видачі іноземної валюти, і тому не розповсюджується на спірні правовідносини. На підставі частини третьої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави Україна підлягає стягненню судовий збір у розмірі 453,85 гривень (1% від позовних вимог, що підлягають задоволенню).

Outcome: approved