Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька. В обґрунтування позову вказує на те, що вона з 13.10.2007р. по 09.01.2019р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, син залишився проживати з нею. Позивач матеріально утримує дитину, піклується про стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Для підвищення рівні світогляду дитини, покращення його стану здоров'я та відпочинку вона має намір поїхати із сином в м. Таллінн Естонської Республіки, де проживає її рідна сестра. Позивачем було направлено відповідачу письмове звернення щодо надання нотаріально посвідченої згоди на виїзд сина, але ані нотаріально посвідченої згоди, ані відповіді на лист [PERSON] не надав. Вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам дитини, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток та вказує на зловживання [PERSON] своїми батьківськими правами. Просила надати неповнолітньому [PERSON], [INFO], тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України до Естонської Республіки до м. Таллінн у період з 12 червня 2019 року до 05 липня 2019 року, у супроводі матері [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька дитини [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 14.03.2019 року було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилися. Представник позивач подав до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності та відсутності позивача. На позовних вимогах позивач наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився. Подав заяву про визнання позову і про розгляд справи без його участі. Представник органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради в підготовче судове засідання не з'явився. Про розгляд справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких підстав, суд розглядає справу у підготовчому засіданні, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З копії свідоцтва про народження [PERSON], який народився [INFO], видно, що його батьками є [PERSON], [PERSON], тобто позивач та відповідач по цій справі (а.с. 10). Як зазначає позивач, дитина після розірвання шлюбу залишилась проживати з нею. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно статті 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, батьки, відповідно до положеньст.151СК України, вправі обирати самі. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.154 СК України батьки мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини. В статті 313 ЦК України зазначено - фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Статтею ст. 3 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Відповідно до пунктів 3,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року, встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється зокрема на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. 12.02.2019 року позивач направила на адресу проживання відповідача лист з проханням у строк до 24.02.2019 року надати їй нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон до м. Таллінн Естонської Республіки у період з 12.06.2019р. по 01.07.2019р. На час розгляду справи відповідач нотаріальну згоду на виїзд сина за межі України позивачу не надав. Позовні вимоги відповідач визнав, про що подав суду заяву(а.с.39) . Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно квитанції №39322245 від 27.02.19р. позивачем [PERSON] при подачі позову було сплачено 768,40 гривень судового збору, отже з державного бюджету підлягає поверненню 384,20 гривень.

Outcome: approved