Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Лихівської селищної ради П`ятихатського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай). В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що у вересні 1986 року була прийнта в члени колгоспу ім. Суворова на посаду бухгалтера та в жовтні 1986 року звільнена з займаної посади. У вересні 1990 року повторно була прийнята в члени колгоспу ім. Суворова на посаду агронома насіневода, де пропрацювала по 27 листопада 1996 року. 10 лютого 1996 року КСП ім. Суворова отримало Державний акт на право колективної власності на землю. На момент розпаювання вона була членом КСП ім. Суворова, а отже, відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року, має право на земельну частку (пай), розташовану на території Лихівської селищної ради П`ятихатського району Дніпропетровської області. Разом з тим, до списку членів, додатку до державного акту на право колективної власності на землю, вона помилково не була включена та їй не видано відповідний сертифікат. У зв`язку з вищевикладеним, просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 6,55 умовних кадастрових гектарів із земель резервного фонду, які розташовані на території Лихівської селищної ради П`ятихатського району Дніпропетровської області. При цьому вважає, що її право на земельну частку (пай) є непорушним та підлягає захисту без обмеження строку позовної давності, у зв`язку з чим питання про поновлення строку позовної давності нею не ставиться В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач виконавчий комітет Лихівської селищної ради П`ятихатського району Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали до суду листа з проханням справу розглядати за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечують/а.с.65/. Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання свого представника не направили, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, подали до суду пояснення, згідно яких зазначили, що Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області законодавчо не наділене повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, оскільки це суперечить вимогам ч. 4 ст. 122 ЗК України, у зв`язку з чим просять прийняти рішення згідно норм чинного законодавства/а.с.45-47/. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] у вересні 1986 року була прийнта в члени колгоспу ім. Суворова на посаду бухгалтера та в жовтні 1986 року звільнена з займаної посади. У вересні 1990 року повторно була прийнята в члени колгоспу ім. Суворова на посаду агронома насіневода, де пропрацювала по 27 листопада 1996 року, про що свідчить надана копія трудової книжки/а.с.7-8/. Згідно архівного витягу протоколу засідання загальних зборів колгоспу ім. Суворова від 02.02.1991 року позивача [PERSON] прийнято в члени колгоспу ім. Суворова /а.с.11/. 10 лютого 1996 року колективне сількогосподарське підприємство ім. Суворова отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії I-ДП № 000085 /а.с.9-10/. Відповідно до довідки відділу у П`ятихатському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровської області від 07.04.2020 року відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю від 10.02.1996 року серії I-ДП № 000085, який надано згідно рішення Лихівської селищної ради П`ятихатського району Дніпропетровської області від 11.05.1995 року по КСП ім. Суворова Лихівської селищної ради П`ятихатського району Дніпропетровської області в Додатку1 до списку осіб-членів КСП громадянка [PERSON] не значиться, сертифікат на право на земельну частку пай на ім`я « [PERSON] » не виготовлявся/а.с.12/. Відповідно до частини дев`ятої статті 5\~ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента\~України від\~08\~серпня 1995\~року №\~720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі статтями 22, 23\~ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та відповідно до вище зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Таким чином, зверненню до суду з указаним позовом має передувати вирішення питання про невключення [PERSON] до списку громадян членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). Таких вимог позивач у пред`явленому позові не заявляла. Разом з цим вирішення питання щодо невключення підприємством особи до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай), має на меті оскарження дій чи бездіяльності цього підприємства, що вказує на необхідність залучення до участі у справі у такому випадку відповідної юридичної особи або її правонаступника. Дана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у Постанові від 10 січня 2019 року у справі № 696/1268/16-ц. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання за [PERSON] права власності на земельну частку (пай), оскільки її не було включено до списків осіб - членів КСП ім. Суворова, що долучався до державного акта на право колективної власності на землю, і вона не отримувала сертифікат про право на земельну частку (пай), а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed