Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначає, що 11.11.2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований виконкомом Тереблянської сільської ради за актовим записом №23. Від даного шлюбу мають спільного сина [PERSON] . [INFO] . Рішенням Тячівського районного суду від 17.04.2018 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 7.02.2018 року у справі №307/3104/17 з [PERSON] , [INFO] в користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1200 грн. щомісячно починаючи з 21.12.2017 року і до його повноліття. Посилаючись на норми Сімейного кодексу України позивачка вказує, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів з відповідача, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахуванням вікових особливостей дитини зросли витрати на утримання сина, що погіршило її матеріальний стан. Окрім цього їх спільний з відповідачем син відвідує дитсадок, у зв`язку з цим виникають витрати на придбання одягу та предметів для навчання. На даний час, матеріальне забезпечення сина вона здійснює самостійно, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №691 від 12.11.2020 року та довідкою №691 від 12.11.2020 року. Також просить врахувати, те що, син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач будучи здоровим і працездатним та не маючи інших аліментних зобов`язань не бере жодної участі в його утриманні, вихованні, не цікавиться його здоров`ям та самоусунувся від його виховання. На підставі викладеного, позивачка просить суд збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 7 лютого 2018 року в справі № 307/3104/17 та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання - сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі) гривень, щомісячно до його повноліття. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М. від 21.01.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак 1.02.2021 року подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному об`ємі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Заперечуючи вимоги позивачки, зазначив, що у травні 2019 року між ним та позивачкою було досягнуто згоди щодо його аліментних зобов`язань. 8.05.2019 року він надав позивачці нотаріально засвідчену заяву, якою не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав, а вона подала заяву до державної виконавчої служби про повернення виконавчого листа щодо стягнення з нього аліментів. Постановою виконавця від 10.08.2019 року виконавчий лист у справі №307/3104/17 виданий 7.02.2018 року було повернуто стягувачу. Окрім цього зазначив, що позивачка неодноразово заявляла, що він не являється батьком дитини, а тому він вважає, що малолітній [PERSON] не його син та відмовляється його утримувати. Позивачка перешкоджає йому в побаченні з дитиною та своє батьківство він не оспорював. Додатково зазначив, якщо позивачка доведе що [PERSON] його син, він готовий платити аліменти у розмірі 1500 грн щомісячно. Більшу суму змоги платити не має, оскільки постійного місця роботи він немає, працює по найму та його заробіток носить мінливий характер і в середньому на місяць становить не більше 8000 тис. гривень. У новому шлюбі має малолітнього сина [PERSON] [INFO] , якого також зобов`язаний утримувати до повноліття. Інших утриманців, він не має. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, що надані позивачем до позовної заяви, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2014 року, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.04.2018 року між ними було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 9.11.2016 року Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області, значиться відповідач [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.5). Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого 10.08.2018 року Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області, позивачка [PERSON] змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.13). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 7.02.2018 року (справа № 307/3104/17), що набрало законної сили, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 7.11.2016 року і до досягнення ним повноліття. Спільний син сторін проживає разом з позивачкою в [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Окрім малолітнього сина [PERSON] [INFO], позивачка також утримує малолітню - [PERSON] 2019 року народження, що стверджується довідкою виданою Тереблянською сільською радою №691 від 12.11.2020 року та актом обстеження матеріально-побутових умов виданого Тереблянською сільською радою №562 від 12.11.2020 року. (а.с. 7, 8) Позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи, що стверджується посвідченням № [NUMBER] (а.с.12) та ця обставина в судовому засіданні визнана відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, їх спільна дитина перебуває на утриманні позивача та потребують матеріального забезпечення, відповідач на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має. За приписами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривень. На момент ухвалення рішення суду від 7.02.2018 року про стягнення аліментів на утримання спільної дитини сторін згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» було установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Суд вважає, що з часу ухвалення судом вказаного рішення сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування в силу положень ч. 3 ст. 82 ЦПК України, а тому є підстави для задоволення позову. При визначенні розміру аліментів на утримання спільної дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка веде догляд за малолітнім сином та має інших утриманців - малолітню [PERSON] , є інвалідом ІІ групи, вік малолітнього [PERSON] , майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відстуність у нього постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, наявність у нього на утриманні інших утриманців, часткове визнання позову, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Разом із тим, судом береться до уваги та обставина, що з моменту ухвалення рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 7.02.2018 року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахуванням вікових особливостей дітей, зросли витрати на їх утримання, що вплинуло на матеріальний стан позивача у сторону його погіршення. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Зважаючи на рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей та з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 7.02.2018 року в справі № 307/3104/17 та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ним повноліття. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ст. ст. 13, 76, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказів того, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн. щомісячно на утримання дитини позивач суду не надала, а відтак, суд вважає, що у решті позовних вимог щодо слід відмовити. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 908 гривень 00 копійок судового збору. У судовому засіданні 26.02.2021 року на підставі ч. 6 ст. 259 ЦПК України проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, повний текст якого складено 1.03.2021 року.

Outcome: partial