Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення особі опікуна. Посилаючись на те, що її син [PERSON], [INFO], з дитинства (шкільного віку) страждає психічними розладами, проходив лікування у різних психіатричних закладах, однак стан здоров»я не покращувався. Спочатку він перебував на обліку у поліклініці у психоневролога до повноліття, а потім - у 2003 році - після закінчення школи всі його документи були передані до Київської психоневрологічної лікарні № 2, де він перебуває на обліку й до нині. У період з 23 жовтня 2012 року по 02 листопада 2012 року її син перебував на стаціонарному лікуванні у Київській міській психоневрологічній лікарні № 1 (вул. Фрунзе, 103 «А»). У подальшому його було повторно з 06 березня 2013 року госпіталізовано до вказаної лікарні з приводу розладу психіки за невідкладними медичними показниками, що підтверджується лікарським направленням на госпіталізацію. А 15 листопада 2013 року [PERSON] було знову видано лікарем направлення на госпіталізацію до Київської міської психоневрологічної лікарні № 1 (вул. Фрунзе, 103 «А»). Вважає, що через хворобу її син не може розумно себе поводити, розуміти значення своїх дій, керувати ними, у зв»язку з чим потребує встановлення опіки та призначення опікуна. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON], діюча на підставі ордеру про надання правової допомоги від 14 липня 2017 року (а.с.20), заяву підтримали з тих же підстав, просили її задовольнити. [PERSON] зазначила, що [PERSON], [INFO], страждає розладами психіки, вона є єдиною особою, яка піклується про сина, й з урахуванням їх родинних відносин просить визначити її опікуном над сином. [PERSON] в судовому засіданні заяву не визнав та просив відмовити у її задоволенні, вважаючи, що задоволення заяви натиме наслідки впливу на його особисте життя, наразі перебуває у реабілітаційному центрі з приводу зловживання алкоголем. Представник заінтересованої особи Скрицький Т.П., діючий на підставі довіреності від 16 січня 2018 року, в судовому засідання заяву підтримав, визнав за доцільне визнати [PERSON], [INFO], недієздатним та про визнання за заявником права бути опікуном над ним. Зазначив, що інші особи, які б претендували бути опікунами [PERSON], до органу опіки й піклування не звертались. В судове засідання прокурор не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, посилаючись на наказ Генерального прокурора України № 6гн від 28.05.2015 року «Про органазіцію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень», відповідно до якого участь прокурора у розгляді судами справ про визнання фізичної особи недієздатною, обмежено недієздатною - не є обов»язковою. Вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Суд розглядає справи про визнання особи недієздатною. Порядок розгляду справ даної категорії встановлюється Главою 2 Розділу IV цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином заявниці (а.с.5), який з дитинства (шкільного віку) страждає психічними розладами. Так, [PERSON] проходив лікування у різних психіатричних закладах, однак стан здоров»я не покращувався. Спочатку він перебував на обліку у поліклініці у психоневролога до повноліття, а потім - у 2003 році - після закінчення школи всі його документи були передані до Київської психоневрологічної лікарні № 2, де він перебуває на обліку й до нині. У період з 23 жовтня 2012 року по 02 листопада 2012 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у Київській міській психоневрологічній лікарні № 1 (вул. Фрунзе, 103 «А»). У подальшому його було повторно з 06 березня 2013 року госпіталізовано до вказаної лікарні з приводу розладу психіки за невідкладними медичними показниками, що підтверджується лікарським направленням на госпіталізацію. А 15 листопада 2013 року [PERSON] було знову видано лікарем направлення на госпіталізацію до Київської міської психоневрологічної лікарні № 1 (вул. Фрунзе, 103 «А»). Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу (ч.1 ст. 298 ЦПК України). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року по даній справі призначена судово-психіатрична експертиза (а.с.34-35). 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно Висновку судово-психіатричної експертизи № 692 від 23 жовтня 2018 року, проведеного Київським міським центром судово-психіатричної експертизи, на теперішній час [PERSON], [INFO], страждає на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді Органічного маячного (шизофреноподібного) розладу (F 06.2) і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керуватися ними. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] має бути визнаний недієздатним, оскільки внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною особою встановлюється опіка. Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (ч.1 ст. 300 ЦПК України). Фізична особа, відповідно до ч.1 ст. 40 ЦК України, визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників (ч.3 ст. 63 ЦК України). Згідно подання Органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 25 вересня 2017 року року № 101-9593/03 визначена доцільність призначення опікуном над [PERSON] його матір - [PERSON] (а.с.76). Як вбачається із матеріалів справи [PERSON], [INFO], та заявниця перебувають у близьких родинних відносинах, є сином та матір»ю, відповідно, між ними склались позитивні відносини, заявниця проявляє турботу та піклування у зв»язку з хворобою сина. Суд вважає, що призначення заявниці опікуном над [PERSON], [INFO], повноцінно забезпечить його права, свободи та інтереси згідно чинного законодавства. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 39, 40, 41, 63, 66 ЦК України, п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 295-300 ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

Outcome: approved