Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Міжрайонного відділу ДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області, в якому просить зняти арешт з її рухомого майна, накладеного постановою державного виконавця по ВП № 36121558 від 05.06.2013 року. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 2а-6503/12/2070 від 26.06.2012 року з неї на користь УПФУ в Чугуївському районі Харківської області було вирішено стягнути заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування за 2011 рік в сумі 1031,99 грн. Після цього, Харківським окружним адміністративним судом був виданий виконавчий лист по зазначеній справі про стягнення з [PERSON] вказаної суми по зазначеному рішенню. На підставі вищевказаного виконавчого листа відділом державної виконавчої служби 23.01.2013 року було відкрите виконавче провадження та була винесена постанова серії ВП № 36121558, якою накладено арешт на все рухоме майно позивача та заборона на його відчуження, про що свідчить витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 40868917 (а.с. 9) З письмового повідомлення з Міжрайонного відділу ДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 25.07.2017 року за № 14.15-36/363 вбачається наступне: [PERSON] 21.07.2017 року звернулась до відділу державної виконавчої служби з заявою про зняття арешту з майна; на примусовому виконанні у відділі знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2а-6503/12/2070 від 26.06.2012 року; 23.01.2013 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 36121558; виконавчий документ був направлений стягувачу; повторно виконавчий документ на виконання до відділу не надходив; було відкрито ще інше виконавче провадження № 39832979 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 35996,81 грн. по справі № 641/2413/13-ц від 31.05.2013 року виданого Комінтернівським районним судом міста Харкова, в рамках якого виконавчий документ був направлений стягувачу, повторно виконавчий документ на виконання до відділу не надходив. (а.с. 10). Крім того, у вказаному повідомленні від 25.07.2017 року зазначено, що у державного виконавця відсутні законні підстави зняття арешту з майна боржника. У зв`язку з тим що позивач не може реалізувати своє право власності на даний нерухомий об`єкт він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, від не надійшла заява, згідної якої просила розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 31) Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому він проти зняття арешту не заперечує (а.с. 29). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши та\~перевіривши письмові\~докази по\~справі,\~суд вважає\~позов обґрунтованим\~і таким,\~що підлягає\~задоволенню в\~повному обсязі. Статтею 41 Конституції України передбачено, що\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Правом власності відповідно до норм ЦК України\~є право особина річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1,2\~ ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу.\~ Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2\~ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією\~та законами України. Разом з\~позовною заявою\~позивачем надано\~довідку з Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 22.08.2017 року за № 8338-03/23, з якої вбачається, що [PERSON] зареєстрована як платник внеску на загально обов`язкове державне соціальне страхування з 15.08.2011 року (ідентифікаційний номер 2913619829), та те, що станом на 22.08.2017 року борг в сумі 1031,99 грн. сплачено 15.06.2012 року в сумі 700,00 грн., а 18.04.2013 року в сумі 331,99 грн. (а.с.8) Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави, які існували для накладення арешту на все рухоме майно позивача в рамках виконавчого провадження № 36121558, відпали. Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Враховуючи те, що арешт на майно позивача накладався для забезпечення реального виконання рішення суду, яке на теперішній час виконано, то підстав для його подальшого існування немає. У зв`язку із наявністю арешту позивач не може реалізувати своє законне право на розпорядження власним майном. Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту, арешт знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Згідно до\~п 4.2.11\~Інструкції з\~організації примусового\~виконання рішень,\~затвердженої Наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~02\~квітня 2012\~року №512/5,\~у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець виносить постанову про зняття арешту з майна чи коштів не пізніше наступного дня з моменту надходження належним чином завіреної копії рішення суду до органу ДВС. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved