Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач посилається на те, що 02 вересня 1989 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороді про що в книзі реєстрації зроблений відповідний актовий запис №753 Вказує, що від шлюбу у них народилась діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Зауважує, що діти є вже повнолітніми та проживають окремо від них. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникали та виникають сварки та суперечності, що тяжким чином впливає на її душевний стан. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхній сім`ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зазначає, що на даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено (останні 5 років) та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. У зв`язку з наведеними матеріалами, вона вирішила звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, оскільки з адміністративному порядку неможливо розірвати шлюб тому, що відповідач добровільно не з`являється до органу РАГЦС України. Стверджує, що спору, щодо визначання місця проживання дитини між ними немає, адже діти є повнолітніми та ведуть окреме самостійне життя. Майнових спорів між ними теж немає. Шлюб розривають вперше. Примирення між ними неможливе. На підставі наведеного, просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.07.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі. У підготовчому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. У підготовчому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 02.09.1989 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , (після реєстрації шлюбу [PERSON] ) було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгород за актовим записом № 753, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 02.09.1989 року. Судом встановлено, що за час шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які є повнолітніми. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося, вони разом не проживають та сімейних стосунків не підтримують. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 384,20 грн. судового збору.

Outcome: approved