Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обгрунтування заявлених вимог вказує, що 18.04.2002 року помер її дід [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Гайове по вул. Незалежності, 9, Ківерцівського району Волинської області. Ще за свого життя [PERSON] зробив заповітне розпорядження, згідно якого заповів усе належне йому на момент смерті майно своїй внучці - [PERSON] і лише літню кухню своїй дочці [PERSON] Частину спадщини за заповітом, після смерті [PERSON], а саме право на земельну частку (пай), грошові заощадження, право на майновий пай позивач уже оформила та отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину. У даний час вона звернулася до нотаріальної контори для документального оформлення свого права на спадщину за заповітом, в частині вищезазначеного житлового будинку, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно на імя спадкодавця. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Гайове по вул. Незалежності, 9, Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті діда [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у її відсутності /а.с. 21/. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про визнання заявленого позову та розгляд справи у їх відсутності /а.с. 28-29/. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 112681 актовий запис № 9, виданого Озерською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, [PERSON] помер 18.04.2002 року /а.с.11/. Згідно витягу з погосподарської книги № 4 за 2001-2005 роки та довідки для оформлення спадщини №778 від 27.07.2017 року, виданих Озерською сільською радою Ківерцівського району Волинської області померлому [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Гайове по вул. Незалежності, 9, Ківерцівського району Волинської області /а.с. 12-13/. Таким чином, на момент відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року, оскільки часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тому при вирішенні даного позову слід застосовувати норми даного Кодексу. Відповідно до ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України (редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно заповіту від 18.08.2000 року, посвідченого секретарем Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, [PERSON] заповів усе належне йому на момент смерті майно [PERSON], а літню кухню своїй дочці [PERSON] /а.с. 14/. Як вбачається з повідомлення Ківерцівської Державної нотаріальної контори № 1502/01-16 від 20.10.2017 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49507468 від 20.10.2017 року, після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 608 за 2008 рік. 26.08.2008 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася внучка спадкодавця [PERSON] і на її імя було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), на майновий пай та на грошові заощадження з належними відсотками та компенсаціями. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися і свідоцтва про право на спадщину не видавалося /а.с. 30-31/. Разом з тим, постановою Ківерцівської державної нотаріальної контори від 14.08.2017 року № 1152/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме житловий будинок на імя спадкодавця /а.с. 17/. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити згідно заявлених вимог. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди ІІ групи. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], згідно посвідчення серії АГ №273035 від 22.12.2004 року є інвалідом ІІ групи з 01.12.2015 року до 30.11.2017 року /а.с.6/. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак судовий збір у сумі 1344,66 грн. слід стягнути з відповідачів у рівних частках.

Outcome: approved