Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та, уточнивши позовні вимоги просить надати їй дозвіл на виїзд за кордон [PERSON] Еркана-Еріка Айхановича, [INFO] як у її супроводі, так і самостійно та [PERSON], [INFO] у її супроводі, або у супроводі уповноваженої нею особи без дозволу (згоди) батька дітей [PERSON] протягом 1 (одного) року з дати набрання чинності рішенням у даній справі та дозволити їй оформлювати документи для тимчасових виїздів за межі України її неповнолітніх синів [PERSON] Еркана-Еріка Айхановича, [INFO] як у її супроводі, так і самостійно та [PERSON], [INFO] у її супроводі, або у супроводі уповноваженої нею особи без згоди та супроводу батька, [PERSON] протягом 1 (одного) року з дати набрання чинності рішенням у даній справі. При цьому позивачка посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 1999 року. 23 січня 2007 року шлюб між ними було розірвано та з січня 2007 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох спільних синів: [PERSON] Еркана-Еріка Айхановича, [INFO] та [PERSON], [INFO]. У 2012 році стосунки з відповідачем погіршились, внаслідок чого вони стали проживати окремо, спільні діти залишились проживати з нею. Позивачка зазначила, що з моменту фактичного розірвання шлюбних відносин відповідач участі у вихованні та догляді за дітьми не приймає, розвитком дітей не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання та розвиток не надає. Більш того, відповідач безпідставно чинить перешкоди позивачці у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоровя дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, а саме відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд дітей за кордон з метою відпочинку та оздоровлення. Крім того, старший син - [PERSON] Еркан-Ерік професійно займається спортом, у звязку із чим виникає періодична необхідність щодо виїзду за кордон з метою прийняття участі у змаганнях, які відбуваються поза межами території України. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати дозволи на тимчасовий виїзд за кордон та оформлення проїзних документів для неповнолітніх дітей, але відповідач, безпідставно не надає згоди на виїзд дітей за межі України. Жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Також позивачка просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 551,20 гривень. У судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Третя особа: представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не зявився, повідомлявся, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в звязку з чим, зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1999 року. 23 січня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (актовий запис за № 36 Відділу реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси від 23 січня 2007 року). З січня 2007 року позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем, сторони проживали разом, вели спільне господарство. Від шлюбу мають двох спільних синів: неповнолітнього [PERSON] Еркана-Еріка Айхановича, [INFO] (актовий запис № 73 Міського відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції від 14 травня 2001 року) та малолітнього [PERSON], [INFO] (актовий запис за № 461 Першого Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 17 травня 2011 року). У лютому 2013 року позивачка змінила прізвище з «Озкар» на дівоче прізвище - «Якубенко» (актовий запис за № 14 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 20 лютого 2013 року). На теперішній час діти проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні. З моменту фактичного розірвання шлюбних відносин відповідач участі у вихованні та догляді за дітьми не приймає, розвитком дітей не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання та розвиток не надає. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Статтями 23, 33 Конституції України закріплено, що кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості. Такожкожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до положень ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно з ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, крім того, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до положень ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150 та ч. 2 ст. 155 СК України закріплено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктом 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України закріплено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до положень ч.1 ст. 2 та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно з п.п. 3, 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України» зі змінами та доповненнями, закріплено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. При таких обставинах, суд вважає уточнені позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved