Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18 лютого 2011 року відділом ДРАЦС Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 6. В позовній заяві зазначила, що у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які в даний час є неповнолітніми, проживають з позивачкою, перебувають на її вихованні та утриманні. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають діаметрально протилежні уявлення про побудову сімейних відносин та ведення спільного господарства, через що у них часто виникають конфлікти та непорозуміння. Після останньої сварки в березні 2015 року відповідач переїхав проживати до своїх батьків. З того часу сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не поєднані спільним побутом, не живуть спільним життям. Позивачка вважає, що подальше збереження сімї з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам, у звязку з чим просить строку для примирення не надавати, шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу бажає залишити собі прізвище «Ільницька», стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу. Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивачка позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи; відповідач позов визнає. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON] (дошлюбне прізвище Цапчук) [PERSON], [INFO], зареєстрований 18 лютого 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 6, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-НМ № 089837, виданим 18 лютого 2011 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], актовий запис № 7 від 12 травня 2011 р., що доводиться копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 179397, виданого 12 травня 2011 р. виконкомом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, та [PERSON], [INFO], актовий запис № 17 від 09 серпня 2012 р., що доводиться копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 214337, виданого 09 серпня 2012 р. виконкомом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обовязок подружжя турбуватись про сімю, в т.ч.: дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в сімї, та зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімя розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України суд, приймаючи до уваги згоду батьків, вважає за доцільне дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з матірю. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Ільницька». Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved