Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ФОП [PERSON] , в якому просить розірвати договір індивідуальний номер замовлення №АА-1221 від 30.09.2019, укладений між нею та ФОП [PERSON] ; стягнути з ФОП [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 64472, 35 грн., а саме: 24080 грн. завдатку (заборгованості за договором); 40000 грн. заборгованості за договором, 392,35 грн. неустойки; судові витрати у справі просила віднести на відповідача. В обґрунтування позову зазначено, що 30.09.2019 у м. Запоріжжі, між [PERSON] та ФОП [PERSON] підписано договір індивідуальний номер замовлення №АА-1221. За умовами вказаного договору, відповідач зобов`язався організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій (профіль Стеко, заповнення 4х16х4, колір профілю білий, загальна площа 14,33 м2). Згідно договору вартість виробів становить 66 485 гривень. На виконання умов вказаного договору, позивачем передано відповідачу завдаток у сумі 24080 грн. Крім того, 03.10.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] підписано кредитний договір №2124216646. За умовами даного договору позичальник доручив кредитодавцю - ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» сплатити за рахунок отриманого кредиту, грошові кошти у сумі 40 000 грн. на рахунок ФОП [PERSON] згідно рахунку №АА-1221 від 03.10.2019. В подальшому, 22.10.2019, у зв`язку з відсутністю і ненаданням відповідачем рахунку на оплату залишку суми вартості товару у розмірі 2385 грн., а також з метою забезпечення виконання замовником своїх обов`язків за Договором №АА-1221 щодо оплати вартості виробів та здійснення платежу, позивач направила на адресу відповідача листа в якому, в тому числі, порушувалось питання про надання інформації щодо реквізитів перерахування залишку суми вартості виробів у розмірі 2385 грн. і необхідності виставлення рахунку виконавцем на вказану суму. Вказаний лист отримано відповідачем, однак, реквізити для перерахування вказаної суми позивачу не надано, рахунок за Договором №АА-1221 на суму 2385грн. не виставлено, як і не надано інформації щодо споживчих властивостей товару, що надається Виконавцем, що з одного боку порушує права Замовника визначені Законом України «Про захист прав споживачів», а з іншого боку позбавляє можливості Замовника самостійно ознайомитись з такими споживчими властивостями товару. 12.12.2019 позивач направила відповідачу заяву про відмову від Договору №АА-1221 і необхідність повернення грошових коштів у сумі 64080 гривень. Вказану заяву відповідач не отримав. 21.01.2020 позивач направила на адресу відповідача претензію в якій зазначила про необхідність протягом 7 календарних днів з моменту отримання претензії повернути їй грошові кошти у сумі 64080 гривень, які отримані відповідачем за Договором №АА-1221. Відповідь на дану претензію не отримано. На теперішній час умови Договору з боку відповідача не виконані, виготовлені конструкції не передані, терміни передачі у власність позивача виготовлених конструкцій порушено, грошові кошти, отримані відповідачем за товар, також не повернуті, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду. Ухвалою суду від 17.02.2020 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 17.03.2020, яке було відкладено на 09.04.2020 через першу неяку відповідача у судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник-адвокат Скуратов Д.В. не з`явились. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання двічі не з`являвся, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем знаходження фізичної особи-підприємця, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність всіх учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, які є достатніми для прийняття рішення, без фіксування судового засідання технічними засобами, що не суперечить положенням ч.ч. 3, 4 ст. 223 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази у сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, аза відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Частиною 1 ст.\~638\~Цивільного кодексу\~України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ч. 1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином згідно до умов договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно із звичаями ділового обороту чи іншими вимогами, які звичайно ставляться. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Статтею 610\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (належне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Судом встановлено, що 30.09.2019 між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір індивідуальний номер замовлення №АА-1221 (а.с. 11-12). Відповідно до п. 1.1 вказаного договору замовник [PERSON] доручає, а виконавець ФОП [PERSON] зобов`язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій (профіль Стеко, заповнення 4х16х4, колір профілю білий, загальна площа 14,33 м2). Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що замовник зобов`язується оплатити і прийняти готові вироби і роботу відповідно до умов договору. Згідно п.п. 2.1, 3.1 договору, вартість виробів становить 66465 грн., яку зобов`язується сплатити замовник. Пунктом 3.2 договору передбачено, що після сплати грошових коштів, виконавець зобов`язується передати у власність замовника виготовлені конструкції упродовж 35 днів. Пунктами 2.2, 2.3, 3.1.1 передбачений порядок оплати вартості виробів. 30.09.2019 на виконання умов вказаного договору позивачем сплачено відповідачу завдаток у сумі 24080 грн., що підтверджується товарним чеком від 30.09.2019. (а.с. 14). 03.10.2019 [PERSON] уклала кредитний договір №2124216646 з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». (а.с. 20-21). Згідно умов цього договору ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» надала [PERSON] кредит у розмірі 43065,28 грн. Згідно п. 1.4 вказаного договору [PERSON] доручила ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», за рахунок отриманого кредиту сплатити грошові кошти у розмірі 40000 грн. на рахунок ФОП [PERSON] згідно з виписаним ним рахунком-фактурою № АА-1221 від 03.10.2019. Тобто, станом на 03.10.2020 [PERSON] за договором № АА-1221 сплатила на рахунок ФОП [PERSON] грошові кошти в розмірі 64080 грн. (40000 грн.+ 24080 грн.), несплаченим залишився залишок у розмірі 2385 грн. 22.10.2019 позивач направила на адресу відповідача лист в якому, в тому числі, просила надати інформації щодо реквізитів перерахування залишку суми вартості виробів у розмірі 2385 грн. і необхідності виставлення рахунку на вказану суму. (а.с. 37-38). Зазначений лист відповідачем не отримано. 12.12.2019 позивач направила на адресу відповідача заяву-повідомлення про відмову від Договору №АА-1221 і необхідністю повернення грошових коштів у сумі 64080 гривень. (а.с.42-44). Зазначену заяву-претензію відповідачем не отримано. 21.01.2020 позивач направила на адресу відповідача претензію в якій зазначила про необхідність протягом семи календарних днів з моменту отримання претензії повернути позивачу грошові кошти у сумі 64080 грн., які отримані відповідачем за Договором №АА-1221 (а.с. 53-55). Відповідь на дану претензію не отримано. Отже, позивачем, як замовником ПВХ конструкцій було сплачено відповідачу завдаток в розмірі 24080 грн., а також грошові кошти в розмірі 40\~000 грн., що підтверджується відповідними доказами. Крім того, позивач вживав заходів для сплати відповідачу залишку за договором у розмірі 2385 грн., разом із тим листи, які направлялися позивачем за місцем знаходження відповідача, повернулися не врученими, з відмітками поштового відділення «За закінченням терміну зберігання», що свідчить про ухилення відповідача від листування із позивачем по справі та відповідно від виконання взятих на себе згідно договором зобов`язань. Таким чином, суд доходить до висновку, що позивач виконала умови договору, однак, взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, замовлені [PERSON] ПВХ конструкції не поставив, сплачені грошові кошти в розмірі 64080 грн. останній не повернув. Суд доходить висновку, що спірні правовідносини регулюються в тому числі і Законом України «Про захист прав споживачів», оскільки цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визнає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Як передбачено ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має\~право відмовитися\~від договору\~про виконання\~робіт (надання\~послуг)\~і вимагати\~відшкодування збитків,\~якщо виконавець\~своєчасно не\~приступив до\~виконання зобов`язань\~за договором\~або виконує\~роботу так\~повільно,\~що закінчити\~її у\~визначений строк\~стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. З огляду на встановлені обставини справи, зважаючи на те, що позивач у справі - [PERSON] , сплативши за укладеним договором 64080 грн., а залишок суми за договором - 2385 грн. є незначним, і залишився несплаченим позивачем саме із вини замовника ФОП [PERSON] , мала розраховувати на виконання відповідачем належним чином взятих на себе зобов`язань у строки передбачені договором. Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, до виконання послуг за договором не приступив, ухилившись від листування із позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору та стягнення сплачених за ним коштів ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п. 4.4 у разі невиконання умов договору виконавець зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі 0,01 % вартості договору за кожен робочий день прострочення. Судом встановлено, що відповідно до п. 3.2. укладеного договору останнім днем надання послуг, з урахуванням сплати позивачем грошових коштів 03.10.2019, є 20.11.2019. У вказаний термін відповідач зобов`язання не виконав у зв`язку з чим відповідно до п. 4.4. договору повинен сплатити неустойку, яка за період з 21.11.2019 по 11.02.2020 (період в межах заявлених позовних вимог) становить 358 грн. 96 коп. Вказана сума неустойки розрахована судом, виходячи із 56 робочих днів прострочення, а не 59 як помилково вказано у позовній заяві, та суми сплачених позивачем коштів на виконання умов договору у розмірі 64\~080 грн., а не 66\~465 грн., як і вона повинна була сплатити за договором. З огляду на наявність у позовній заяві помилок при нарахуванні неустойки у кількості робочих днів прострочення та суми, з якої така неустойка нараховується, суд дійшов висновку, що у цій частині слід задовольнити позовні вимоги частково. Враховуючи встановлені судом обставини справи щодо невиконання ФОП [PERSON] взятих на себе зобов`язань за договором № АА-1221 від 30.09.2019, який, отримавши від позивача грошові кошти у розмірі 64080 грн., не виготовив та не передав у власність позивача ПВХ конструкції у 35-денний строк визначений договором, рахунок на оплату залишку вартості виробів у сумі 2385 грн. у встановлений термін не надав, звернення позивача про виставлення рахунку на залишок суми вартості виробів у сумі 2385 грн. чи повідомлення про реквізити виконавця для перерахування залишку суми вартості товару залишив без відповіді, суд доходить до висновку, що заявлений позивачем позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню, а тому договір АА-1221 від 30.09.2019 слід розірвати та стягнути з відповідача на користь позивача сплачені нею за укладеним договором грошові кошти в розмірі 64080 грн. та неустойку розмірі 0,01 % від сплаченої суми за кожен робочий день прострочення, яка передбачена умовами договору, у загальному розмірі 358,96 грн. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то судові витрати у справі відповідно до положень ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~6\~Закону України\~«Про судовий\~збір» за\~подання позовної\~заяви,\~що має\~одночасно майновий\~і немайновий\~характер,\~судовий збір\~сплачується за\~ставками,\~встановленими для\~позовних заяв\~майнового та\~немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки при зверненні до суду позивач мала б сплатити судовий збір за одну вимогу немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру в розмірі 1681 грн. 60 коп. (840 грн. 80 коп. х 2 = 1681 грн. 60 коп.), то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в зазначеному розмірі.

Outcome: partial