Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, посилаючись на те, що 24.11.2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] В період шлюбу, [INFO] у сторін народився син [PERSON], який проживає разом з позивачкою. Зазначила, що відповідач участі в утриманні дитини не приймає, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має можливість та зобов'язаний це робити. Крім того, вказала, що вона на даний час не працює, а тому потребує матеріальної допомоги до досягнення дитиною 3-х років. В зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, вона змушена звертатися з позовом до суду. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до повноліття дитини, та 1000 грн. щомісячно аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років та судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 03.12.2018 відповідач скерував до суду відзив, відповідно до якого зазначив, що він офіційно працює на ФОП [PERSON] кухарем та має заробіток в сумі 3280 грн., тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно, що не суперечить розміру встановленого законодавством мінімуму України на дитину відповідного віку. Просив врахувати ту обставину, що він добровільно сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] шляхом перерахування грошових коштів через поштові відділення та перерахування на картку позивачки, крім того бере участь в матеріальному забезпеченні дитини, в тому числі необхідними засобами гігієни. Щодо сплати аліментів на утримання дружини вказав, що має можливість сплачувати 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. В ході розгляду справи позивач позовні вимоги уточнила, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини, 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. Позивач [PERSON] та її адвокат [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Адвокат позивачки надав договір про надання юридичних послуг, квитанцію про оплату послуг та розрахунок, і просив врахувати їх при винесенні рішення суду. Відповідач [PERSON] та його адвокат [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнали та не заперечувати проти їх задоволення. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: 24 листопада 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб у Придніпровському районному у місті Черкаси відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 421. В період шлюбу, [INFO] у сторін народився син [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого 10.01.2018 року Соснівським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 22. Згідно вказаного свідоцтва про народження батьками [PERSON] вказані [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з наданих відповідачем копій квитанцій, та не заперечується позивачкою, ним в добровільному порядку враховуючи матеріальну можливість сплачуються кошти на утримання сина. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Правова природа аліментів у розумінні норм глави 15 СК України є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов'язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. За правилами статті 182 СК України та пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності,враховуючи, що відповідач є працевлаштованим, а також те, що відповідачем не спростовано те, що його витрати перевищують його заробітки, не спростовані дані неможливості сплати аліментів на дитину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, до стягнення з відповідача підлягають аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] [INFO] народження, в розмірі 1\\4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно пояснень позивача, відповідач не надає матеріальну допомогу на її утримання, як дружини, хоча зобов'язаний це робити. Відповідно ст. 84 ч. 2 Сімейного Кодексу України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Як вбачається з наданих позивачкою пояснень, вона знаходиться у відпустці по вихованню та доглядом за малолітньою дитиною, в зв'язку з чим не має можливості працювати та отримувати заробітну плату. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і з цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). В судовому засіданні представником позивача - адвокатом [PERSON] був суду розрахунок розміру компенсації витрат на правничу допомогу від 11.12.2018 на загальну суму 1000 грн., з якого вбачається, що даний розрахунок містить вартість послуг за участь в судовому засіданні та за окремі процесуальні дії поза судовим засіданням - усна консультація клієнта, аналіз документів по справі, складання позову до суду. З урахуванням викладеного, враховуючи складність справи та обсяг необхідних послуг, наданих адвокатом, час, витрачений адвокатом на надання відповідних послуг, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1000 грн. судових витрат, понесених нею на професійну правничу допомогу в суді. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що на підставі п.3.ч.1, п. 9 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення аліментів, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved