Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 26.02.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №00000864806. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.10.2018 року. Дитина проживає разом із матір`ю, позивачем по справі, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 26.11.2019 року №05-21/4925. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина повністю знаходиться на утриманні матері. Відповідач належним чином не допомагає у вихованні та забезпеченні сина. Через те, що батько належним чином не дбає про дитину та не надає достатніх коштів на її утримання виникла необхідність стягувати аліменти у примусовому порядку. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача позов визнала частково у мінімальному рекомендованому розмірі аліментів на одну дитину. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. 26.02.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №00000864806. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.10.2018 року. Дитина проживає разом із матір`ю, позивачем по справі, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 26.11.2019 року №05-21/4925. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина повністю знаходиться на утриманні матері. Відповідач належним чином не допомагає у вихованні та забезпеченні сина. Батько належним чином не дбає про дитину та не надає достатніх коштів на її утримання. Позивачу не вистачає коштів аби самій утримувати дитину. Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є обов`язком батьків. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавче визначення рівного обов`язку відносно кожного з батьків передбачає і добросовісне його виконання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судом при вирішенні позову враховано стан здоров`я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 р. N 2475-VIII було внесено, зокрема, зміни до ст. 182 Сімейного кодексу України. Встановлено, що: мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів; суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. В законодавстві запроваджено такі поняття як «мінімальний\~гарантований\~розмір аліментів» та «мінімальний\~рекомендований розмір аліментів». Який з них має сплачувати платник,\~вирішує суд. Як зазначено у відзиві на позовну заяву, та запереченнях представника відповідача в судовому засіданні [PERSON] не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 4000 грн., як про це просить позивач. Твердження позивача про те, відповідач отримує дохід та має змогу сплачувати аліменти у розмірі 4000 грн. не підтверджені жодними доказами. \~ \~ \~ \~Відповідач має інших утриманців, його матеріальне становище є складним, оскільки він немає постійного місця роботи та не є підприємцем. Доходу у натуральному вигляді також не отримує. Проаналізувавши пояснення позивача та її представника,заперечення представника відповідача, дослідивши відзив відповідача та письмові докази в справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та спроможність [PERSON] сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. щомісячно, які підлягають індексації, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.11.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач є молодою, здоровою людиною працездатного віку, і має знаходити можливість заробітку та усвідомлювати свій батьківський обов`язок надавати хоча б мінімальний рекомендований розмір аліментів для забезпечення повноцінного і гармонійного розвитку дитини. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Оскільки згідно із ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави.

Outcome: partial