Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 03.09.1994 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1312. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на зазначене, а також враховуючи те, що відповідач добровільно не надає коштів на утримання дитини, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини викладені у позові, на позовних вимогах наполягає і просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, зазначивши, що він працює у ТОВ ВП «Дніпрохім» на посаді апаратника приготування емалей, його заробітна плата складає не більш ніж 2 500 грн., нещодавно у нього народилася ще одна дитина, він сплачує діючи кредити, тому він має можливість сплачувати позивачу аліменти на утримання неповнолітньої дочки, але не більш ніж 400 грн. щомісячно. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно з ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 255426, видане відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому 03.09.1994 року (а.с. 6). На теперішній час шлюб між сторонами розірвано. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 02.09.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної адміністрації м. Запоріжжя (а.с. 7). Дитина проживає з матір'ю - [PERSON] і находиться на її утриманні. Таким чином, судом встановлено, що на цей час [PERSON] повністю знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з останньою. Добровільно відповідач матеріальної допомоги щомісяця на утримання спільної дитини не надає. Відповідно до довідки ТОВ ТВГ «Укртехінвест» від 15.08.2014 року за № 32-Б , позивач працює на товаристві технологом та її заробітна плата за період з 01.02.2014 року по 31.07.2014 року склала 6 800 грн. (а.с. 14). Відповідач з 24.02.2014 року працює у ТОВ ВП «Дніпрохім» на посаді апаратника приготування емалей. Його доходи за період з лютого 2014 року по липень 2014 року складають 13 526 грн. 19 коп., що підтверджується відповідною довідкою від 20.08.2014 року № 2008/1 (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Юрківської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 13.06.2014 року [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 16). Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з матеріального становища сторін та враховуючи стан їх здоров'я, а також те, що відповідач має на утриманні іншу малолітню дитину - [PERSON], [INFO], та в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], не має на утриманні інших непрацездатних осіб, зазначених у статті 182 СК України та не надав суду інших доказів, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.06.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст. 88 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial