Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та зміну способу їх стягнення, зазначивши, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON], 23.08.2006р.н., дочка [PERSON], 01.01.2014р.н., які проживають та знаходяться на утриманні позивача. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 22.11.2012р. шлюб між сторонами було розірвано, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі по 350гривень щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття. Позивач звернлася до суду з даним позовом про зміну способу стягнення аліментів, оскільки розмір аліментів, які сплачує позивач є недостатнім, оскільки зросли ціни на продукти харчування, медикаменти, товари для дитини, вона хворіє. На підставі вищевикладеного позивач просить постановити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] та стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], 23.08.2006р.н. в розмірі 2/3 частки заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач \~у \~судове засідання не\~зявилася,\~ надала\~ заяву\~ у\~ якій\~ \~просить \~розглянути справу без її участі, просить задовольнити позов в повному обсязі. Представник позивачки у судове засідання не зявилася надала суду заяву у якій просить, розглянути справу у її відсутності, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач,\~його представник у судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи належним чином були повідомлені. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] надав суду відзив у якому вказав, що у позовній заяві представник позивача на підставі ст. 192 СК України просить збільшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON], зазначивши, що він, ніби-то, займається «транспортиними перевезеннями за межами України», а тому має «змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі». Вказує, що це твердження не відповідає дійсності. Крім того, всупереч вимогам ч.3 ст. 12 ЦПК України, даний факт представник позивача жодними доказами не підтверджує. Відповідно до вищезазначеної норми закону кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно копії трудової книжки, він на даний час не працює, офіційного доходу не має, а отже матеріальний стан його не змінився. Також, у заяві представник зазначає, що наданий час у позивача погіршився стан здоровя, проте доказами це не підтверджує. Позивач більше трьох років шляхом обману вивезла дітей до Італії і по сьогоднішній день не повертається. Він неодноразово просив її повернути дітей, проте вона категорично відмовляється і дозволяє спілкуватися з ними лише у телефонному режимі. Тобто позивачка сама умисно чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні дітей. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 22.12.2012р. розмір аліментів призначений у твердій грошовій формі, а тому відповідно до ст. 184 СК України підлягає індексації, а не звернення з позовною заявою про збільшення розміру аліментів. Внесення змін щодо збільшення мінімального розміру аліментів, на які посилається представник позивача, не є підставою для збільшення визначеного судом розміру аліментів у розумінні ст. 192 СК України, оскільки зміна законодавства в частині визначення розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Таким чином, оскільки представником позивача належним чином не доведено підстав для збільшення розміру аліментів, що передбачені ст. 192 СК України, просить відмовити у задоволені позову Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та винести рішення по справі. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач являються батьками [PERSON], 23.08.2006р.н. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 22.11.2012р. шлюб між сторонами було розірвано, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі по 350гривень щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття. Із копії довідки виконавчого комітета Красноїльської селищної ради Сторожинецького району Чернівецької області вбачається, що дійсно на утриманні [PERSON] знаходяться її діти: син [PERSON], 23.08.2006р.н., донька [PERSON], 01.01.2014р.. Із наданого суду Сторожинецьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області розрахунку від 02.11.2018р. заборгованості зі сплати аліментів, вбачається, що заборгованість у боржника [PERSON] на користь стягувача [PERSON] станом на 01.12.2018р. становить 27439гривень. Відповідно до ст.. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з наступного: відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1ст.182\~СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~ст.182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до Постанови 6-143цс13 від 05 лютого 2014р. Верховного суду України право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч. 1 ст.. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити частково, оскільки дитина підросла, збільшилися витрати на її утримання. Окрім того позивачкою не надано суду доказів з яких би вбачалося, що відповідач міг би сплачувати аліменти у розмірі, який заявлений у позові. Як роз'яснено в п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial