Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому після уточнення просить визнати за нею право власності на 1/2 частини житлового будинку із надвірними будівлями, розташованого у місті Харкові по вїзду Вишневому,1, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлого 03 березня 2016 року; виділити в натурі на належну їй 1/2 спадкову частину житлового будинку із надвірними будівлями, розташованого у місті Харкові по вїзду Вишневому,1, в саме у житловому будинку літ. «А-1» приміщення кладової 1-1, площею 3,9 м2, приміщення кладової 1-2, площею 5,5 м2, приміщення житлової кімнати 1-3, площею 9,8 м2, приміщення житлової кімнати 1-4, площею 20,1 м2, приміщення коридору 1-5, площею 7,9 м2, приміщення кухні 1-6, площею 6,3 м2, приміщення тамбуру Ш, площею 1,4 м2, всього загальною площею 54,9 м2, а також надвірні будівлі вбиральню літ. «Д», погріб літ. «Е», сарай літ. «Б», 1/2 частини парканів №№1-5; припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, вїзд Вишевий,1; визначити порядок користування земельною ділянкою площею 557 м2 за адресою: м. Харків, вїзд Вишевий,1, за фактичним порядком користуванням, що склався, виділивши у користування позивача 1/2 частини загальної земельної ділянки, яка розташована з боку вулиці Вишневої з виїздом за №3 на вулицю Вишневу, у користування [PERSON] та [PERSON] у спільне користування виділити 1/2 частини земельної ділянки, розташованої з боку домоволодіння №3 по вїзду Вишневому з виїздом за №4 на вїзд Вишневий, розподіл земельної ділянки здійснювати парканом за №5, який за рівними частками належить співвласникам. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона, як спадкоємець за заповітом [PERSON], який помер 03.03.2016 р., прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою, але отримати свідоцтво про право на спадщину, до якої надходить нерухоме майно, вона не може у звязку із наявністю самочинного будівництва у домоволодінні та відсутності правових документів спадкоємців померлого співвласнику. З приводу зазначеного вона просить визнати за нею право власності на спадщину в судовому порядку. Бажаючи користуватись спадковою нерухомістю без залежності від співвласників домоволодіння, вона також просить суд виділити їй в натурі на її спадкову частку в домоволодінні майно, яким фактично користувався її спадкодавець та припинити право спільної часткової власності на домоволодіння, визначити порядок користування земельною ділянкою за фактичним користуванням. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зустрічною позовною заявою, в якій після уточнення вимог просять визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: м. Харків вїзд Вишневий,1, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої 20 лютого 2015 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: м. Харків, вїзд Вишневий,1, в порядку спадкування за законом в силу обовязкової частки після її матері [PERSON], померлої 20 лютого 2015 року; виділити в натурі у спільне володіння [PERSON] та [PERSON] на належні їм обєднані 4/8 частки в домоволодінні за адресою: м. Харків, вїзд Вишневий,1, наступні будівлі та приміщення: у житловому будинку літ. «А-1» квартиру за №2, що складається з приміщення кухні 2-1 площею 7,3 м2, приміщення житлової кімнати 2-2 площею 12,5 м2, сіней II (прибудова «а») площею 9,6 м2, ганку «а4», площею 2,2 м2, а всього загальною площею 28,7 м2, з надвірних будівель вбиральню літ. «Г», погріб літ. «Ж», 1/2 частину парканів №№1-5; визначити порядок користування земельною ділянкою в домоволодінні за адресою: м. Харків, вїзд Вишневий,1, за фактичним користуванням, а саме: у користування власника [PERSON] виділити 1/2 частини земельної ділянки, розташованої з боку вулиці Вишневій з виїздом за №3 на вулицю Вишневу, у спільне користування власникам [PERSON] та [PERSON] виділити 1/2 частину земельної ділянки, розташована з боку домоволодіння за №3 по вїзду Вишневому з виїздом за №4 на вїзд Вишневий; межа між власниками проходить по паркану за №5. Позивачі за зустрічним позовом посилаються на те, що вони як спадкоємці за заповітом та за законом [PERSON], прийняли спадщину після неї, як особи, що проживали разом зі спадкодавцем, але оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку не можуть з підстав, на які посилається позивач [PERSON] На даний час самочинні будівлі та приміщення житлового будинку «З-1», що складався з приміщень кухні 3-1 площею 7,9 кв.м, житлової кімнати 3-2 площею 12,8 кв.м, сіни III (прибудова «з») площею 5,7 кв., ганку «з1» площею 2,1 кв.м, [PERSON] та [PERSON] знесені, внаслідок чого виключили вимоги щодо зазначеної нерухомості з позовних вимог. До суду надійшла заява позивача [PERSON] про слухання справи за її відсутності та відсутності її представника адвоката [PERSON], підтримання уточнених позовних вимог в повному обсязі та визнання уточнених зустрічних вимог [PERSON] та [PERSON] Від представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвоката [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, визнання первісних вимог [PERSON] та підтримання зустрічних вимог. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, подав до суду заперечення щодо заявлених [PERSON] позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Домоволодіння, розташоване у місті Харкові по Вишневому вїзду №1, зареєстровано на праві власності за [PERSON] 1/2 частини, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 23.06.1988 р. 7-ю ХДНК, р. №2-1456; за [PERSON] 1/4 частини, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом 7-ї ХДНК 06.08.2002 року, р. №7-2285 та 1/4 частини, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом 7-ї ХДНК 27.04.2010 р., р. №7-605. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 517 м2, з надлишком 40 м2, згідно квартальній зйомки, затвердженої рішенням Комінтернівського РВК №34 від 12.11.1953 р. та складається з двох житлових будинків літ. А-1, площею 42,4 м2 та літ. З-1, площею 12,8 м2, з рештою прибудов та надвірних будівель. З довідки КП «ХМБТІ» за №27547591 від 06.10.2010 р. вбачається, що житловий будинок літ. «З-1», з прибудовами (приміщення 3-1 площею 7,9 м2, приміщення 3-2 площею 12,8 м2, сіни літ. «а», приміщення Ш, площею 4,6 м2), є побудованим самовільно. У жовтні 2017 року [PERSON] був знесений самовільно побудований житловий будинок літ.З-1, який знаходився у користуванні спадкодавця останнього - [PERSON] За проведеною поточною інвентаризацією у листопаді 2017 р. ТОВ «Архілаг» (кваліфікаційний сертифікат АЕ №004672) у домоволодінні по вїзду Вишневому,№1 виявлена відсутність самовільних перепланувань та будівництва, підтверджено знос житлового будинку літ.З-1 з прибудовами. З виготовленого технічного паспорту станом на 28.11.2017 р. вбачається, що на земельній ділянці за зазначеною вище адресою площею 557 м2, розташований житловий будинок літ. А-1, площею 42,4 м2, що складається з двох житлових квартир: за №1 (приміщення кладової 1-1, площею 3,9 м2, приміщення кладової 1-2, площею 5,5 м2, приміщення житлової кімнати 1-3, площею 9,8 м2, приміщення житлової кімнати 1-4, площею 20,1 м2, приміщення коридору 1-5, площею 7,9 м2, приміщення кухні 1-6, площею 6,3 м2, приміщення тамбуру Ш, площею 1,4 м2), загальною площею 54,9 м2 та за №2 (приміщення кухні 2-1 площею 7,3 м2, приміщення житлової кімнати 2-2 площею 12,5 м2, сіні II ( прибудова «а») площею 9,6 м2, ганок «а4», площею 2,2 м2), загальною площею 28,7 м2, з рештою надвірних будівель. Зазначені відомості підтверджені довідкою ТОВ «Архілаг» за №0018/17 від 30.11.2017 р. Відповідно актового запису за №3689, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову ХМУЮ 04.03.2016 р., 03 березня 2016 року у місті Харкові у віці 60 років помер [PERSON]. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, а саме 1/2 частина домоволодіння, розташованого у місті Харкові по Вишневому вїзду, №1. [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 20 червня 2012 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], р. №2448, згідно якого на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно та майнові права, де б вони не знаходились і з чого вони не складались і взагалі все те, що на день смерті буде йому належатиме та на що він за законом матиме право, заповів позивачу за первісним позовом [PERSON],[INFO]. На день смерті заповіт спадкодавцем не змінений та не скасований. [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою, про що приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] виданий [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі 21.03.2016 р. за р.№58736105. У звязку з неможливістю встановлення дійсного розміру спадкового майна, наявністю самочинного будівництва у домоволодінні та відсутності правових документів спадкоємців померлого співвласнику, нотаріусом відмовлено [PERSON] в отриманні свідоцтва про право на спадщину, про що надана відповідна постанова та запропоновано для вирішення цього питання звернутися до суду. 20 лютого 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 03.03.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції серія 1-ВЛ № 485544. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] 17.09.2010 року за № 2336, відповідно до якого все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті та на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON], [INFO]. На день смерті заповіт спадкодавцем не змінений та не скасований. [PERSON] прийняв спадщину після [PERSON] як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [PERSON], [INFO], є донькою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серія ЯГ № 859424 від 03.11.1951 року, випискою з актів реєстрації цивільного стану про зміну прізвища на «Тімохіну» внаслідок укладення шлюбу, свідоцтвом про розірвання шлюбу з [PERSON] серія 1-ВЛ № 342989 від 04.11.1975 року, свідоцтвом про одруження з [PERSON] серія 1-ТП № 004695 від 21.09.1995 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу з [PERSON] серія 1-ВЛ № 130407 від 13.06.2000 року. [PERSON], як донька спадкодавця [PERSON], на час смерті матері була непрацездатною як пенсіонер за віком. За частиною 1 статті 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] як спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, - визнання права. За пунктом 3 розяснень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ( ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно змісту ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємці за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За приписами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). Порядок прийняття спадщини визначений законодавцем у ст. 1268 ЦК України. Відповідно до вказаної правової норми спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке майно підлягає державній реєстрації. За таких обставин, враховуючи, що сторони взаємно визнали позовні вимоги щодо виділу в натурі спадкових часток та не мають один до одного майнових претензій щодо фактичного розміру та вартості спадщини, яка припадає на їхні ідеальні частки, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частини спірного домоволодіння, а за [PERSON] та [PERSON] 3/8 та 1/8 частин відповідно. Щодо вимог сторін про визначення порядку користування земельною ділянкою площею 557 м2, за фактичним користуванням, відповідно первісним часткам у праві власності, суд приходить до висновку, що такий порядок користування не буде порушувати вимоги земельного законодавства. Сторони, як спадкоємці землекористувачів, мають право на користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, відповідно до ст.,ст.91 та 95 Земельного Кодексу України. За вимогами частини 2 статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набутті права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. За частиною 4 зазначеної статті, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Судом встановлено, що задоволення зазначених вимог сторін не порушує їхніх прав та обовязків щодо спадкового майна, земельної ділянки та не порушує прав та інтересів інших осіб, в тому числі й держави, в особі територіальної громади міста Харкова. На підставі статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Враховуючи викладене, суд вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved