Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що її колишній чоловік [PERSON] більше 3-х років не проживає за місцем реєстрації в [ADDRESS], тому просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у її відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору дарування серії [NUMBER] від 26.09.2002 року та свідоцтва про право власності [NUMBER] від 30.12.2015 року, позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] /а.с. 5-6/. Згідно будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в [ADDRESS], за даною адресою значиться зареєстрованими, а саме: позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та їхні діти [PERSON] та [PERSON] /а.с.11-16/. Як вбачається з рішення Ківерцівського суду Волинської області від 13.08.2012 року, шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] було розірвано /а.с. 17/. Відповідно до Актів комісії Ківерцівської міської ради Волинської області від 01.07.2016 року та 21.10.2016 року, [PERSON], [INFO], більше 3-х років не проживає у [ADDRESS] /а.с. 19-20/. В силу ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст. 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном. Також, згідно ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб, розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статею 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) обов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до змісту ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відтак, судом встановлено, що відповідач [PERSON], як колишній член сім'ї позивача, понад трьох років відсутній за місцем реєстрації, а саме в будинку № [ADDRESS], між сторонами не було укладеного угоди про користування житловим приміщенням, і відповідно його реєстрація в будинку позбавляє позивача, права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування даним жилим приміщенням. Щодо вимоги про зобов'язання зняти відповідача з реєстрації місця проживання, то вказана вимога до задоволення не підлягає, оскільки зняття з реєстраційного обліку є наслідком встановлення судом зміни місця проживання, втрати права на користування житлом відповідачем, і тільки після цього можуть бути порушені такі процедурні питання як зняття з реєстраційного обліку. На підставі ст.ст. 71, 72, 150, 156 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: partial