Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком № 10 по вул. Тімірязєва в с. Садки Житомирського району Житомирської області. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач є власником зазначеної нерухомості, у якій, в свою чергу, зареєстрований відповідач (її колишній зять), який тривалий час (з 2015 року) не проживає у даному будинку та факт його реєстрації перешкоджає заявнику у повній мірі розпоряджатись вищевказаним нерухомим майном. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи цього. Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Позивач є власником житлового будинку № 10 по вул. Тімірязєва в с. Садки Житомирського району Житомирської області (а.с.7-12). Відповідач приходиться позивачеві колишнім зятем (а.с.13-14) та зареєстрований за вищевказаною адресою з 26 липня 2013 року (а.с.5, 19). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області 29 червня 2017 року (а.с.6), та акту-обстеження, складеного комісією даної сільської ради (а.с.4), відповідач не проживає за названою вище адресою з 2015 року. Правовідносини, що склались між сторонами, врегульовані положеннями наступних норм матеріального права. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення (ч. 2 ст. 406 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Так, у ході розгляду справи судом встановлено, що позивач є власником спірного житлового будинку; її дочка перебувала у шлюбі з відповідачем, у звязку із чим останній був зареєстрований у належному позивачеві спірному житловому будинку, яка, як власник цього майна, надала право відповідачеві користуватись ним Відповідач спільно з власником спірного житлового будинку на даний час не проживає, спільним побутом не пов'язаний; після розірвання шлюбу з дочкою позивача вибув із зазначеного житлового будинку. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що право відповідача на користування спірним житловим будинком підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України. Тотожну правову позицію з наведених правовідносин висловив 15 травня 2017 року висловив ВСУ при розгляді справи № 6-2931цс16. Оскільки позов підлягає до о задоволення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений нею та документально підтверджений судовий збір у сумі 640,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved