Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вона з 19.07.2006 року працює в Іспанії по контракту. На таку роботу вона погодилась тільки з тих причин, що не мала коштів, а мала намір придбати квартиру в м. Полтава, бо власного житла у неї в м. Полтаві не було. Коли вона вже мала змогу реально оцінити свої матеріальні можливості з приводу придбання квартири, вона домовилась із своєю донькою, відповідачем по справі, про те, щоб вона купила для неї квартиру в кредит, щоб кредит оформила на своє ім»я, бо перебуваючи у Іспанії вона не мала змоги надати усі необхідні документи для отримання кредиту для придбання квартири. Так із її згоди 26.02.2008 року відповідач придбала спірну квартиру в кредит, в іпотеку. Строк дії кредиту по 2038 рік. За період із січня 2008 року по 10.03.2016 року вона перерахувала дочці в рахунок погашення кредиту за квартиру 58 732.33 Євро. У вересні 2016 року вона приїхала в м. Полтаву та попрохала відповідача виконати їхню домовленість, подарувати їй квартиру, однак відповідач відмовилась від переоформлення квартири. Зазначала, що оскільки квартира придбана виключно за її кошти, за нею повинно бути визнане право власності на спірну квартиру. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Позивач пояснила, що її дочка, відповідач по справі, у 2008 році почала проживати у фактичних шлюбних відносинах, однією сім»єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] Саме у період спільного проживання відповідач придбала спірну квартиру, в якій відповідач та [PERSON] проживали разом. Вона пересилала кошти із Іспанії і на виплату кредиту, і на проведення ремонту, на відпочинок дочки із зятем, на ремонт будинку у сільській місцевості, на придбання речей домашнього вжитку та взагалі на проживання. Її дочка та [PERSON] працювали мали спільний бюджет, отже кошти, які вона надсилала із Іспанії також йшли до їхнього спільного бюджету і використовувались ними спільно на вищезазначені витрати. у тому числі і оплату кредиту . Окрім того батьки [PERSON] проживають у селі, мають підсобне господарство та також допомагали її дочці та [PERSON] харчами. У зв»язку з цим вона вважає, що позовні вимоги [PERSON] повинні бути задоволені, так як він також приймав участь у придбанні квартири та виплаті кредиту за квартиру. Позицію позивача підтримав її представник, адвокат [PERSON] Позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, що викладені у його позовній заяві. Не заперечував того факту, що [PERSON] переказувала їм кошти із Іспанії. Пояснив, що на час придбання квартири він та [PERSON], на той час [PERSON], проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, працювали, отримували допомогу як від його батьків так і від матері [PERSON] Цими спільними коштами вони сплачували кредит за квартиру, а також витрачала на придбання меблів, відпочинок та придбання інших речей для себе. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON].24.02.2017 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу взяла його прізвище [PERSON]. За таких обставин в подальшому прізвище відповідача у судовому рішенні вказується - [PERSON]. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, відмовилась давати пояснення та залишила залу судового засідання. У попередніх судових засіданнях не визнавала позовні вимоги [PERSON], хоча і не заперечувала факт отримання коштів від [PERSON] та зазначала, що вказані кошти вона отримувала від позивача, як матеріальну допомогу від матері. Жодних домовленостей з приводу переоформлення спірної квартири у неї з матір»ю не було. У судовому засіданні 15.03.2017 року відповідач [PERSON] пояснила, що на час придбання квартири та виплати кредиту за квартиру вона проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], з яким в подальшому зареєструвала шлюб та народила дитину. Представник відповідача, адвокат Козленко О.М., у судове засідання не з»явився будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду, про причини неявки суд не повідомив. У попередніх судових засіданнях позовні вимоги [PERSON], [PERSON] не визнавав. Не заперечував тієї обставини, що [PERSON] отримала кошти від позивача [PERSON] , що зазначені в наданих позивачем листах про дату та розміром грошових переказів , але зазначав, що жодної домовленості між [PERSON] та [PERSON] щодо придбання спірної квартири між ними не було. Щодо позовних вимог [PERSON], то він заперечував проти того, що його довіритель проживала однією сім»єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з 2008 року , а пояснення відповідача з цього приводу обґрунтовує її хвилюванням. Ч. 2 -5 статті 169 ЦПК України передбачено, що неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. 3. У разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. 4. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 5. Наслідки, визначені частинами другою - четвертою цієї статті, настають і в разі, якщо сторона залишить залу судового засідання. Так як відповідач [PERSON] відмовилась приймати участь у судовому засіданні, залишила залу судового засідання, а її представник у судове засідання не з»явився без поважних причин, суд, враховуючи думку інших учасників судового розгляду, дійшов до висновку про продовження розгляду справи у відсутність відповідача [PERSON] та її представника. Заслухавши сторони , дослідивши матеріали справи та надані докази суд дійшов до наступних висновків. Установлено, що [PERSON], позивач по справі, є рідною матір»ю відповідача [PERSON] 26.02.2008 року [PERSON], на той час [PERSON], придбала однокімнатну квартиру [ADDRESS] в кредит, уклавши з ВАТ « Сведбанк» кредитний договір на суму 39 000 доларів США на строк до 2038 року, передавши вказану квартиру в іпотеку банку ( а.с. 15-18). У судовому засіданні встановлено, і цього не заперечувала жодна із сторін, що кредит був виплачений достроково, у листопаді 2011 року. Не оспорюється сторонами та обставина, що позивач, [PERSON], надавала матеріальну допомогу на виплату вказаного кредиту, перераховувала кошти із-за кордону, що також підтверджується відомостями про переказ грошових коштів у період з 15.01.2008 року по10.03.2016 року (а.с. 25-27). Зазначені відомості про переказ коштів дають підстави зробити висновок про те, що позивач надавала дочці суттєву матеріальну допомогу, так за вказаний період вона переказала із-за кордону 58 572 Євро. Ч. 3 статті 10 ЦПК України та ч. 1 ст. 60 ЦПК України обов»язок надання доказів у цивільному процесі покладається на сторони. Позивач, [PERSON], не надала суду жодного доказу у підтвердження домовленості з відповідачем [PERSON] про придбання спірної квартири саме для її потреб, і що у подальшому відповідач повинна була провести відчуження спірної квартири на користь позивача [PERSON] Письмовий договір між сторонами не укладався, жодних доказів того, що відповідач має зобов»язання перед позивачем з приводу спірної квартири матеріали справи не містять, відповідач заперечує будь-яку домовленість з позивачем щодо передачі останній у власність спірної квартири Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України, зокрема із правочинів. Так як жодна угода між сторонами з приводу спірної квартири не укладалась , у позивач відсутнє право на визнання за нею права власності на квартиру. Більш того, як убачається із довідок про грошові перекази позивача по справі, кошти надсилались відповідачеві [PERSON] в період з 15.01.2008 року по 10.03.2016 року, тобто і після виплати кредитних коштів, а у період виплати кредиту з березня 2008 по листопад 2011 року розмір переказаних коштів становив 49832.39 Євро, що значно перевищує розмір сплаченого кредиту ( 39 000 доларів США) та свідчить про те, що матеріальна допомога позивача була регулярною , у значних розмірах і не була спрямована тільки на погашення кредиту, з метою отримання спірної квартири у власність. Окрім того у судовому засіданні позивач підтвердила ту обставину, що вона направляла кошти відповідачеві і на виплату кредиту, і на проведення ремонту, на відпочинок дочки із зятем, на ремонт будинку у сільській місцевості, на придбання речей домашнього вжитку та взагалі на проживання. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Щодо позовних вимог [PERSON] У судовому засіданні , яке відбулося 15.03.2017 року відповідач [PERSON] пояснила, що на час придбання квартири та виплати кредиту за квартиру вона проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], вела з ним спільне господарство , а в подальшому,27 квітня 2013 року, зареєструвала шлюб , [INFO] року народила сина, [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний за рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27.12.2016 року. Потім [PERSON] надала суду письмові пояснення, в яких визнавала, що вони стали проживати разом із [PERSON] у спірній квартирі з листопада 2009 року, але вони не містять жодних спростувань даних нею пояснень з цього приводу у судовому засіданні, яке відбулося 15.03.2017 року. Із пояснень позивача [PERSON], а також свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] убачається, що з початку 2008 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім»єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, разом витрачали спільні зароблені кошти та допомогу, яка надходила від матері [PERSON] у грошовому виразі, та від батьків [PERSON] у вигляді продуктів харчування. Як вже зазначалось вище частиною 3 статті 10 ЦПК України та ч. 1 ст. 60 ЦПК України обов»язок надання доказів у цивільному процесі покладається на сторони. [PERSON] не надала суду жодного доказу у підтвердження заперечень з приводу її спільного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з [PERSON] з лютого 2008 року, у судовому засіданні, яке відбулося 15.03.2017 року сама особисто підтвердила вказану обставину. Окрім того зазначений факт підтверджується послідуючою реєстрацією шлюбу між сторонами, народженням дитини, а тому слід дійти до висновку про задоволення вимог [PERSON] про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім»єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з лютого 2008 року. Як вже зазначалось вище у лютому 2008 року на ім»я [PERSON] (на той час [PERSON]) було зареєстроване право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] в кредит на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2008 року. Кошти на придбання квартири були отримані по кредитному договору , що був укладений [PERSON] з ВАТ « Сведбанк» , а сама квартира передана в іпотеку банку. Кошти за квартиру були повністю виплачені станом на 1 грудня 2011 року, тобто у період спільного проживання [PERSON] з [PERSON] з лютого 2008 року і до розірвання шлюбу між ними. В правовому висновку Верховного суду України, викладеного у постанові по справі №6-66цс13 зазначено, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету). Як встановлено у судовому засіданні, і цього не заперечували сторони в період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] працювали, отримували заробітну плату, отримували допомогу від батьків, вели спільне господарство, мали спільний побут та бюджет. В період спільного проживання кошти за придбання квартири були виплачені повністю, а отже спірна квартира є їхньою спільною сумісною власністю , та за [PERSON] необхідно визнати право власності на ? її частину. Оскільки позовні вимоги [PERSON] судом задовольняються, судові витрати понесені ним по сплаті судового збору, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] При зверненні до суду із позовом [PERSON] недоплатив судовий збір у розмірі 640 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: approved