Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення їх від права на спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року в с.Носківці Жмеринського району Вінницької області та яка являлась двоюрідною сестрою її матері - [PERSON] Позов обґрунтувала тим, що факт її родинних відносин із [PERSON] повністю доводиться довідками, що надані нею до позовної заяви та вона являється спадкоємцем п»ятої черги спадкування за законом після смерті тітки, так само, як і відповідачі у справі - [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS]; дві земельні ділянки за цією ж адресою: для обслуговування та будівництва та для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та така ж земельна ділянка, що рахується за померлою сестрою спадкодавці - [PERSON], на який втрачено державний акт. Спадщину після смерті [PERSON] позивачка та відповідачі прийняли подавши заяви до нотаріальної контори, а крім того на час смерті [PERSON], позивачка проживала з нею. В березні 2009 року голова Носковецької сільської ради, що є чоловіком [PERSON] викликав позивачку до сільської ради та сказав, щоб вона здійснювала догляд за своїми тітками [PERSON] та [PERSON], хоча [PERSON] проживала ближче до них. Після смерті [PERSON], позивачка забрала до себе [PERSON] і весь час до смерті доглядала її, опікувалась нею, купувала ліки, надавала матеріальну допомогу, не дивлячись на те, що вона також доглядала сестру свого чоловіка - [PERSON]. Тобто [PERSON] була у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу та каліцтво, перед смертю хворіла, була інвалідом першої групи. Крім того спадкодавця не розуміла своїх дій та не могла керувати ними. За три місяці до смерті [PERSON] злягла та взагалі не могла обходитись без сторонньої допомоги, яку їй надавала виключно позивачка. Відповідачі останніх три роки жодним чином не цікавились здоров»ям [PERSON] та ухилялись від надання їй будь-якої допомоги. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29.07.2010 року позивачку [PERSON] призначено опікуном [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON], знаючи про те, що вони також являються племінниками [PERSON], працюючі, маючі дохід, ухилялись від надання допомоги тітці, не підтримували багато років відносин, не надавали моральної та матеріальної допомоги. Всі турботи по догляду за [PERSON] здійснювала виключно позивачка. Таким чином відповідачі проявляли бездіяльність по відношенню до спадкодавця, яка через свою хворобу перебувала у безпорадному стані. Із цих підстав просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що ухилялися від виконання обов»язку щодо утримання спадкодавця [PERSON], померлої [INFO] року, а також [PERSON] та [PERSON] усунути від права на спадкування на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], померлої [INFO] року.(а.с.55-57) В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала із підстав, що в ньому викладені, додатково та на запитання суду пояснила, що [PERSON] - її тітка, що повністю доводиться довідками з архіву, що надані нею до матеріалів цивільної справи. До 2008 року [PERSON] проживала разом із рідною сестрою [PERSON] по [ADDRESS], у будинку, що належав [PERSON] Сестер за домовленістю з [PERSON] доглядав сусід, однак догляд був неналежним, а тому через певний час після смерті [PERSON], яка померла у серпні 2009 року, позивачка [PERSON] забрала [PERSON] до себе додому по [ADDRESS], де доглядала спадкодавцю до смерті. Вона взяла на себе вказаний тягар, не дивлячись, що на той час доглядала лежачу сестру свого чоловіка, яка померла у березні 2010 року. При цьому жодної домовленості із іншими родичами щодо розподілу спадкового майна не було. [PERSON] хворіла із 2005 року, у неї був перелом бедра, хронічні хвороби. З 2008 року позивачка оформила спадкодавці інвалідність, а коли та захворіла на хворобу, що спричинила не усвідомлення нею своїх дій, оформила в судовому порядку опікунство. Для цього вона звернулась до суду із позовом про визнання [PERSON] недієздатною, збирала документи, возила її на експертизу в м.Вінницю, а перед тим поїхала до нотаріуса та оформила довіреність від імені [PERSON] та надалі на підставі довіреності продала належний [PERSON] будинок, а кошти потратила на оформлення спадщини, оскільки повністю оформляла все майно, що належало [PERSON] та залишилось ій від сестри [PERSON], зокрема у 2010 році зверталась до суду із позовом про визнання права власності на будинок по [ADDRESS], куди відповідачка [PERSON] поселила свого тестя з незрозумілих причин. Також оформила земельні ділянки під вказаним будинком. За час опікунства над [PERSON], [PERSON] отримувала пенсію останньої 900-1000 грн., та плату по догляду 62 грн. на місяць за ці кошти вона доглядала, купувала ліки та одяг, продукти харчування, засоби гігієни для тітки та відклала кошти на поховання останньої, коли та померла. Таким чином [PERSON] повністю доглядала свою тітку [PERSON] до смерті - [INFO] року, у якої було окреме спальне місце, вона завжди була доглянута та нагодована, нічого не потребувала. За три місяці до смерті [PERSON] злягла та позивачка її повністю доглядала. Відповідачка [PERSON] не відвідувала [PERSON], тоді коли відповідач [PERSON], рідний брат позивачки, постійно приходив до неї та до тітки, навідував, спілкувався з нею. [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, коли дізнався, що з такою заявою звернулась [PERSON], але не встиг відмовитись на користь позивачки до закінчення шестимісячного строку. З [PERSON] позивачка була в добрих відносинах, вони просто не спілкувались між собою. [PERSON] навіть не прийшла на похорони тітки, однак подала заяву до нотаріальної контори, що дуже обурило позивачку, яка доглядала та поховала спадкодавцю [PERSON] Крім того, в засіданні заявила, що [PERSON] не доведено родинних відносин із [PERSON], та доказів цьому не існує. Відповідачка [PERSON] позов [PERSON] не визнала, підтримала письмові заперечення (а.с.77), суду пояснила, що на похороні [PERSON] між нею та [PERSON] в присутності інших свідків та родичів була домовленість проте, що [PERSON] поховає [PERSON] та їй відійде належний тій будинок по [ADDRESS] Вінницької області, а [PERSON] буде доглядати [PERSON] та оформить іншу спадщину на себе. Після смерті [PERSON] вона як спадкоємиця - племінниця померлої звернулась із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. В будинок по [ADDRESS] вони поселили тестя, бо була домовленість про те, що цей будинок відійде їй. [PERSON] було відомо, що [PERSON] оформила опікунство над [PERSON], було відомо про стан здоров»я тітки та вона її провідувала, коли остання ще жила разом із сестрою по [ADDRESS]. Після того, як [PERSON] забрала до себе [PERSON] та доглядала її, відповідачка не приходила, оскільки не спілкувалась із [PERSON], через неприязні відносини. Однак вона завжди розпитувала сусідів, знала, що тітка [PERSON] доглянута, [PERSON] ніколи до неї за допомогою не зверталась, тітка була забезпечена всім необхідним та нічого не потребувала. На похороні тітки [PERSON] відповідачка не була, бо її не було на той час в с.Носківці. Відповідачка домовленість виконала та поховала за всої кошти [PERSON], а [PERSON] доглянула [PERSON] та вони звернулись до нотаріальної контори із завами про прийняття спадщини. Факт родинних відносин між нею та [PERSON] як племінницею та тіткою доводиться рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.10.2014 року. Просила в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Представник відповідача [PERSON] - Шахінський П.І. суду пояснив, що він надавав правову допомогу [PERSON], готував заперечення на позов, представляє її у судовому засіданні. Вважає позов [PERSON] безпідставним та просив в його задоволенні відмовити. При цьому просив врахувати, що ним та його довірителькою визнається факт родинних відносин [PERSON] та померлої [PERSON] Між сторонами існують неприязні відносини через спір про спадщину, оскільки вони при похованні тітки [PERSON] досягли домовленості про поділ спадкового майна, але [PERSON] хоче її уникнути. [PERSON] визнала [PERSON] недієздатною та оформила опікунство над нею. В день огляду в психіатричній лікарні, коли встановили недієздатність спадкодавці оформила довіреність та надалі від її імені продала належний їй будинок за 16 000 грн., отримувала пенсію спадкодавці, а також допомогу на її утримання, таким чином мала достатньо коштів для утримання [PERSON], за такою допомогою до відповідачки не зверталась. А оскільки [PERSON] не усвідомлювала своїх дій, то в силу хвороби не могла потребувати моральної допомоги. Просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, суду показав, що [PERSON] - його тітка, а позивачка [PERSON] - рідна сестра. Тітка [PERSON] після смерті своєї сестри [PERSON] постійно проживала разом із [PERSON] в [ADDRESS]. Він приходив до сестри та провідував тітку, спілкувався з нею, підтримував морально. Матеріальної допомоги не надавав, бо тітка нічого не потребувала, була повністю доглянута та забезпечена. [PERSON] до тітки, коли та жила в [PERSON] не приходила. Позов він визнав, бо [PERSON] - його рідна сестра, на спадщину після смерті [PERSON] він не претендує, факт того, що [PERSON] та [PERSON] тітка та племінниця не оспорює, однак вважає [PERSON] дальшою родичкою [PERSON], ніж вони із сестрою. Йому роз»яснено нотаріусом його право відмовитись від частки на користь когось із спадкоємців до спливу шестимісячного строку, а також йому відоме його право розпорядитись належною йому часткою після отримання правовстановлюючих документів на власний розсуд. Просив позов [PERSON] задовольнити. Свідок [PERSON] суду показав, що мешкає по сусідству із [PERSON] та йому відомо, що вона доглядала до смерті їх тітку [PERSON] Він приходив до додому до [PERSON] по [ADDRESS], де бачив тітку. [PERSON] завжди була доглянута, охайно одягнута, ніколи не жалілась на догляд, була усім забезпечена. В хаті було чисто та охайно. Також він бачив в [PERSON] відповідача [PERSON] Відповідачки [PERSON] у [PERSON] свідок ніколи не бачив. Свідок [PERSON] суду показала, що вона працювала листоношею та доставляла пенсію в частину села Носківці, де мешкали дві сестри [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS]. Потім, коли одна із сестер померла, вона приходила до [PERSON] та бачила в неї [PERSON], яку та доглядала до смерті. [PERSON] завжди була привітною, ніколи не скаржилась, була доглянутою, охайною, нагодованою. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивачки та заперечення відповідача та докази, якими вони підтверджуються. [INFO] року в с.Носківці Жмеринського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с.19) Позивачка [PERSON] є родичкою [PERSON] до шостого ступеня споріднення, а відтак є спадкоємицею п»ятої черги за законом після її смерті (а.с. 5-18) Відповідач [PERSON] - рідний брат позивачки. Ці обставини визнані сторонами. Відповідачка [PERSON] також є родичкою - племінницею [PERSON], яка померла [INFO] року в с.Носківці Жмеринського району Вінницької області, що встановлено рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.08.2014 року, що набуло законної сили (а.с.106), а тому теж є родичкою [PERSON] до шостого ступеня споріднення, а відтак є спадкоємицею п»ятої черги за законом після її смерті. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS]; дві земельні ділянки за цією ж адресою: для обслуговування та будівництва та для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 21-32) Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29.07.2010 року за заявою [PERSON] [PERSON] , [INFO], на підставі акту №99 від 20.05.2014 року амбулаторної судово-психіатричної експертизи, якою встановлено, що [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання в формі судинної деменції вираженого ступеня та внаслідок такого захворювання позбавлена здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.79), [PERSON] визнано недієздатною та призначено опікуном [PERSON] (а.с.39). Вказані обставини також встановлені оглядом цивільної справи №2-0-43/10/0205 за заявою [PERSON] про визнання особи недієздатною. [PERSON] хворіла, була інвалідом першої групи та потребувала сторонньої допомоги (а.с.40-49) Після смерті [PERSON] заповіту не залишилось (а.с.59) та в Жмеринській районній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 91 (а.с.58) [PERSON] проживала разом із спадкодавицею на час її смерті (а.с.20, 83) Із спадкової справи № 91/2013(а.с.91-105) до майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що після смерті останньої із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та ніхто із них не заявив про відмову від спадщини у встановлений законом строк. Спадкування здійснюється за законом. Інших спадкоємців, що прийняли б спадщину після смерті [PERSON] не встановлено. Державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори 29.11.2013 року винесено постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва на все спадкове майно, а не на частку, оскільки вбачається наявність інших спадкоємців, які також претендують на частку спадкового майна. Дана постанова [PERSON] у встановленому порядку не оскаржувалась. Нотаріусом вирішується питання щодо надання документів, що підтверджують родинні відносини для вирішення черговості спадкування. Свідоцтва про права власності в порядку спадкування на час розгляду справи нікому не видано. Встановлені обставини є відносинами спадкування та регулюються книгою шостою Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.2 ст. 1223 у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Усунення від права на спадкування спадкоємців за законом та за заповітом можливе виключно на підставі рішення суду. Відповідно до ч.3. ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Відповідно до ч. 5 вказаної статті за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення зумовлює пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки (збільшення частки у спадщині, зміна черговості одержання права на спадкування). Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивачкою [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів про умисне ухилення спадкоємців від надання допомоги спадкодавцю, крім того факту, що відповідачка [PERSON] не спілкувалась із [PERSON] протягом тривалого часу, не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідачів, останній мав можливість її надати, проте ухилялись від обов'язку щодо її надання в сукупності, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Також суд не приймає до уваги твердження позивачки [PERSON] про відсутність родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], що спростоване рішення м суду про встановлення родинних відносин між ними. Крім того усунення від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення родичами ближчого ступеня споріднення здійснюється в силу закону, а саме ст. 1265 ЦК України. Щодо стягнення судових витрат, що є документально підтвердженими, то [PERSON] понесено витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. (а.с.95), позивачкою сплачено при подачі позову до суду 243,60 грн. судового збору (а.с.1). Суд із врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, тривалості судових засідань по справі, за участю адвоката, вчинення адвокатами інших процесуальних дій, прийняття рішення про відмову в позові, приходить до висновку, що сума у розмірі однієї тисячі гривень є обґрунтованою, законною та справедливою та вона підлягає стягненню з позивачки на користь відповідачки [PERSON] Відповідно ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, ч. 2 ст. 1223, ч.ч.3,5 ст. 1224, ч.1 ст. 1258, ч.1 ст. 1265, ч.1 ст. 1267, ч. 1ст. 1268 ЦК України,

Outcome: approved