Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02.11.2013 р., від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Спільне життя не склалося з причин втрати почуття любові та поваги один до одного, різних поглядів на життя, сімю. Сімя розпалась, проживають окремо, а тому позивач дійшла до висновку про розірвання шлюбу. На примирення та збереження\~шлюбу не згодна. Крім того, позивач зазначає, що відповідач ухиляється від обовязку утримувати свою дитину, зокрема не надає матеріальної допомоги. Дитина знаходиться на утриманні матері. Тому звернулась до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу (актовий запис в книзі реєстрації шлюбів № 662) сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.11.2013 р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що сімейні стосунки між сторонами припиненні у звязку з втратою почуття любові та взаємоповаги, на теперішній час сторони переконані що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Дитина перебуває на повному утриманні матері. Доказів, які б підтверджували, що відповідач добровільно утримує на належному рівні свою дитину не надано, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно вимог ч. 2 та ч. 3 ст. 88 ЦПК України у звязку із звільненням позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору за вимогами майнового характеру у розмірі 551,2 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене,

Outcome: approved