Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 10.08.1991 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у виконкомі Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 43. Неповнолітніх дітей в шлюбі вони не мають. Одруження виявилось невдалим через непорозуміння сторін, яке призводить до постійного виникнення сварок. Також позивач в позові зазначає, що вони спільно не проживають близько 19 років. Розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач відмовляється, в зв'язку з чим позивач прийшла до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому звернулась з даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Згідно ч. 2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно (07.04.2015 року та 05.05.2015 року) не з'явився без поважних причин, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи. З огляду на вищезазначене суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку та позицію позивача, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами укладено 10.08.1991 року та зареєстровано у виконкомі Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 43, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно, серії [NUMBER] від 22.01.2001 року (а.с. 4). В шлюбі в сторін неповнолітніх дітей немає. Відповідно до позовної заяви, одруження виявилось невдалим через непорозуміння сторін, яке призводить до постійного виникнення сварок. Сторони близько 19 років не підтримують подружніх стосунків. Згідно позовної заяви, розривати шлюб в органах РАЦС відповідач [PERSON] відмовляється. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сім'ю. Згідно ст. 110 СК України подружжя має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу в разі незгоди подальшого збереження шлюбних відносин. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя й дійсні причини позову, суд вважає, що спільне подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи обставини по даній справі - постійне виникнення сварок у сторін протягом подружнього життя через непорозуміння та фактичне припинення шлюбних стосунків, дає суду законні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]», що відповідає вимогам закону. Крім того, оскільки позивачем не заявлено клопотання про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, суд вважає залишити їх за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved