Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Позов мотивований тим, що 13.01.2004 року сторони зареєстрували шлюб, від якого 21.07.2004 року у них народилась донька [PERSON]. Починаючи з червня 2018 року, відповідач залишив сімю та припинив виконувати свій батьківський обовязок по утриманню доньки, яка проживає разом із матір'ю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач життям дитини не цікавиться, батьківський обов'язок не виконує, добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі, що підлягає індексації, в розмірі 3000,00 грн., щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON], заявлені вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила суд задовольнити її позов в повному обсязі. Додатково пояснила, що відповідач покинув її з донькою та пішов до іншої жінки, залишивши борги за квартиру, які вона була змушена погашати, хоча окрім основної роботи, а саме водієм швидкої допомоги, відповідач займається ще й іншою неофіційною роботою і має додатковий дохід. Розмір заробітку основного та додаткового їй невідомо. Інших утриманців відповідач немає. Проживають вони з донькою у квартирі батька відповідача, оскільки власного житла позивач не має. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково, не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки, однак лише в розмірі ? частини від його заробітку. На стягнення з нього аліментів в розмірі заявленому позивачем не погодився пояснюючи тим, що він офіційно працює водієм швидкої допомоги і отримує заробітну плату в межах 5000 грн. Оскільки він працює позмінно, то у вільний від роботи час займався додатковою роботою з надання послуг по перевезеннях, однак на даний час не займається перевезеннями через поломки транспортного засобу. Інших утриманців він немає. Зясувавши позиції сторін, дослідивши та вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.01.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серії І-АМ № 100197 від 13.01.2004 року (а.с.4). Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 225973 від 10.08.2004 року (а.с.9). Згідно довідки № 4165 від 22.08.2018 року [PERSON] проживає та зареєстрована [INFO], у неї на утриманні та вихованні знаходиться донька [PERSON], [INFO] (а.с.10). Довідкою виданою МКП «Вінницька міська аптека», підтверджується дохід [PERSON] за період з 01.02.2018 року по 31.07.2018 року, який становить 42\~749,73 грн. (а.с.11). Частиною 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст. 182 СК України та роз'ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз'яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Визначаючи розмір аліментів, суд керується ст.ст. 181, 183, 184 СК України, тобто аналогічними нормами, які передбачають, що аліменти можуть присуджуватися в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 Закону України № 2246-VІІІ від 07.12.2017 року «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 липня 2018 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років - 1944 грн. Положенням ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, вік та стан здоров'я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, підтвердження ним в судовому засіданні про наявність додаткових доходів, розмір мінімального прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Суду не надано даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину та про відсутність додаткових доходів. При визначенні розміру аліментів на дитину у твердій грошовій сумі суд розглядає справу на підставі доказів, поданих учасниками справи. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо розміру аліментів та зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні доньки, взаємний обовязок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим стягнути із відповідача на користь позивача на утримання доньки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При розподілі судових витрат суд керується ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 470,00 грн в рахунок відшкодування судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial