Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з 800 грн. на 2000 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожитків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття; стягнення аліментів в зміненому розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили; припинити стягнення аліментів по виконавчому листу, виданому Городенківським районним судом Івано-Франківської області на виконання рішення суду від 28.11.2016 по справі № 342/963/16-ц. В позовній заяві позивачка зазначила, що 03 червня 2009 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого в них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Городенківського районного суду від 28.11.2016, яке набрало законної сили 21.12.2016, встановлено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 800 грн. щомісяця на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття. В даний час дочка потребує більшого матеріального забезпечення. Відповідач інших неповнолітніх дітей та осіб, які б перебували на його утриманні, немає, з 2008 р. працює в Іспанії. Приймаючи до уваги те, що прожитковий мінімум з 01 січня 2019 р. становить 2027 грн. на місяць для дітей віком від 6 до 18 років, позивачка вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дочки до 2000 грн., оскільки вона не працює і не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини, оплатити потребу лікування бактеріальних та вірусних інфекцій, відвідування необхідних гуртків. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали з наведених в ньому підстав, просять задовольнити. Позивачка зазначила, що відповідач сплачує аліменти на утримання дочки, але не щомісячно. Одночасно пояснила, що виконавчий лист про стягнення аліментів в розмірі по 800 грн. щомісячно до виконання в ДВС вона не надавала. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши вступне слово позивачки, її представника, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 03 червня 2009 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис за № 63. У шлюбі в сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , актовий запис за № 4 в Книзі реєстрації народжень від 15 листопада 2010 р., про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Вербівцівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Довідкою про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 127 , виданою 10 травня 2019 р. Вербівцівською сільською радою Городенківського району, стверджується, що дочка сторін [PERSON] , [INFO] , проживає біля матері [PERSON] в [ADDRESS] . Дитина протягом року часто хворіла з приводу бактеріальних та вірусних інфекцій, які мають рецидивуючий перебіг, що стверджується довідкою № 243, виданою 29.05.2019 Сороківською АЗПСМ. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 184 згаданого Кодексу визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2016 року по справі № 342/963/16-ц (провадження № 2/342/713/2016), яке набрало законної сили 21 грудня 2016 р., вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 800 гривень щомісячно з 19.09.2016 до досягнення дитиною повноліття. З метою виконання вищезгаданого рішення суду позивачці Городенківським районним судом Івано-Франківської області 01 грудня 2016 р. видано виконавчий лист. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII внесено зміни до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з змінами, внесеними до частини 2 ст.182 Сімейного кодексу України Законом України № 2475-VIII від 03.07.2018 р. - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визначений вищезгаданим судовим рішенням від 28.11.2016 розмір аліментів не відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України із змінами, внесеними 17.05.2017. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, тому є підстави для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII визначено, що з 1 липня 2019 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2118 гривень. З цього слідує, що з 1 липня 2019 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років не може бути менший, ніж 1059 грн. Враховуючи обставини, визначені ст.ст. 182, 184, 192 СК України, приймаючи до уваги відсутність даних про те, що відповідач має достатній заробіток, який би давав можливість стягувати з нього аліменти в більшому розмірі, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти в збільшеному розмірі на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1059 гривень щомісячно, з проведенням індексації відповідно до закону.

Outcome: partial