Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові позивачка вказує, що 02.02.2016 року рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно розпорядження Вільнянської районної адміністрації Запорізької області від 01.03.2016 року №138,[PERSON] призначена опікуном над малолітніми онуками: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та піклувальником над неповнолітньою онукою [PERSON], [INFO], діти знаходяться на повному її утриманні, мати матеріальної допомоги на дітей не надає. У зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд його задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідач про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, своїх заперечень не надала. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] являється біологічною матір'ю трьох дітей, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (арк. с. 4 - 6). 02.02.2016 рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (арк. с. 8). 01.03.2016 позивачка призначена опікуном над малолітніми онуками: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та піклувальником над неповнолітньою онукою [PERSON], [INFO], що підтверджується копією розпорядження (а.с.19), крім того діти знаходяться на її повному утриманні їх мати [PERSON] матеріальної допомоги не надає. Як встановлено в судовому засіданні, мати дітей матеріальну допомогу на їх утримання не надає, але відповідно до вимог ст. 180, ст. 181 СК України має обов'язок брати участь у їх утриманні та вихованні до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дітей. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст. 180, 183 СК України, враховуючи те, що діти проживають з опікуном, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на їх утримання у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 14.03.2016 р. до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття, після чого в позивача виникає право на стягнення аліментів на молодших дітей, але в іншому (меншому) розмірі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України, суд присуджує аліменти з дня подачі позову до суду, а саме з 14.03.2016 року. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача в доход держави судовий збір у сумі 551,20 грн., від сплати яких позивач була звільнена при подачі позову до суду про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved