Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, але надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив слухати справу в його відсутність, без фіксації технічними засобами та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, представивши заяву про визнання позову та прохання розглядати справу в його відсутність. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. [INFO] року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.03.2010 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (пай) розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Правда» с.Володимирівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, згідно сертифіката на права на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий на підставі рішення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 12.09.1996 року №513/96, виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 20 вересня 1996 року, сертифікат зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER]. Позивачка фактично прийняла спадщину після померлої матері, вступила в управління та володіння спадковим майном, вели спільне господарство, доглядала, проводила поховання, здійснювала всі платежі, інші спадкоємці на обов'язкову частину відсутні. Позивачка не мала можливості звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки оригінал сертифіката на права на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на земельну частку (пай) розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 20 вересня 1996 року, сертифікат зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER] був втрачений. Згідно відповіді нотаріуса Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори від 15.07.2016 року №1335/01-16, за даними спадкового реєстру спадкова справа до майна [PERSON], яка померла [INFO] року не заводилась. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved