Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя. В обґрунтування позовних вимог вказує, що пропрацювала машиністом крану у рудоуправлінні НКГЗКа 8 років в умовах впливу шкідливих факторів. Внаслідок неналежних умов праці, отримала професійне захворювання з діагнозом: «пиловий бронхіт, емфізема легень». Відповідно до акту розслідування професійного захворювання від 16.10.1998 року, професійне захворювання виникло внаслідок тривалої роботи в умовах пилу, що перевищує ГДР від 2,9 мг/м. куб. до 5,7 мг/м.куб. Первинним оглядом МСЕК 23.11.1998 року їй встановлено 25% втрати працездатності. При переогляді збільшено до 40% та встановлена 3 група інвалідності, з грудня 2006 року безстроково. Вказує, що у звязку з ушкодженням здоровя було порушено та порушуються нормальні життєві звязки, вона позбавлена можливості реалізувати свої звички та бажання. Тому, просить суд стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди з відповідача 40000,00 гривень. Ухвалою від 27.04.2018 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. [PERSON] ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 25.05.2018 року представником ПАТ «АМКР» [PERSON] було подано заяву про продовження процесуальних строків, яку ухвалою суду від 31.05.2018 року задоволено та продовжено відповідачу строк подання відзиву до 31.05.2018 року та прийнято відзив відповідача, поданий до суду 31.05.2018 року. 30.05.2018 року представник ПАТ «АМКР» [PERSON] звернулась до суду з клопотанням про розгляду справи з викликом сторін, яке ухвалою суду від 31.05.2018 року залишено без задоволено у звязку з закінченням строку для подання відповідного клопотання. Представник відповідача ПАТ «АМКР» [PERSON] подала до суду відзив, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовує це тим, що позивачу на підставі її заяви від 14.05.1999 року позивачу було виплачено в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 425 грн., на підтвердження чого надано заяву [PERSON], витяг з протоколу та розпорядження. Представник позивача [PERSON] надала до суду відповідь, згідно якого зазначила, що розпорядження не є розрахунковим документом і не посвідчує факт виплати моральної компенсації. Крім того, 03.07.2018 року до суду надійшло повторне клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, оскільки ухвалою суду від 31.05.2018 року дане питання вже було вирішено, суд залишає без розгляду дане клопотання. 03.07.2018 року представник відповідача [PERSON] звернулась до суду з заявою про виклик свідка, оскільки справа слухається без виклику сторін, вказана заява залишається без розгляду. Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, відзиви представників відповідачів, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] трудової книжки [PERSON] тривалий час працювала на підприємстві відповідача, що останнім не оспорюється (а.с. 14-18). [PERSON] розслідування хронічного захворювання (отруєння) від 16.10.1998 року встановлено, що професійне захворювання у позивача виникло у звязку тривалою роботою в умовах впливу пилу, що перевищує ГДН (а.с 10-12). З додатку до санітарно-гігієнічної характеристики робочого місця машиніста крану вбачається, що робоче місце позивача розташоване в кабіні електромостового крану в приміщенні, розташованому в умовах кар'єру НКГЗК. Умови технологічного процесу не припускають повну герметизацію приміщення і кабіни машиніста крану, внаслідок чого внутрішньокар'єрний пил розповсюджується на робоче місце машиніста (а.с. 13). Відповідно до довідки від 23.11.1998 року [PERSON] встановлено 25% втрати професійної працездатності по 01.12.1999 року (а.с. 9). При переогляді в 14.12.2006 році позивачці встановлено 40% втрати професійної працездатності безстроково (а.с. 8). \~ \~ \~ \~[PERSON] ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Таким чином, ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» є належним відповідачем по справі. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. [PERSON] ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Частиною 3 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Свої моральні страждання, повязані з ушкодженням здоровя на ПАТ «АМКР» позивач оцінює в розмірі 40000,00 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазнала ушкодження здоровя, повязане з виконанням трудових обовязків, у звязку з чим отримала 40% втрати професійної працездатності. [PERSON] виписних епікризів, [PERSON] неодноразово зверталась до медичних закладів через стійке погіршення стану здоровя, систематично проходить курси амбулаторного лікування (а.с. 19-24). При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан здоров'я, тяжкість професійного захворювання, настання у зв'язку з цим негативних змін у житті, необхідність лікування, втрату у зв'язку з цим життєвих зв'язків, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювання. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому суд вважає, що сума компенсації від ПАТ «АМКР» спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 35000,00 гривень. Щодо вимоги про стягнення 40000,00 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Що ж стосується посилання представника відповідача на те, що позивачці вже було виплачену грошову компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В якості доказів на підтвердження виплати коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди представником відповідача надано копію заяву [PERSON] про виплату моральної шкоди у звязку з профзахворюванням, копію витягу з протоколу №33 від 20.05.1999 року яким встановлено в рахунок відшкодування шкоди виплатити в розмірі 25 неоподаткованих мінімумів, копію розпорядження №365 від 03.06.1999 року, яким запропоновано виплатити [PERSON] в рахунок морального відшкодування 425,00 гривень. Однак, представником відповідача не надано належного та допустимого доказу, який свідчив би про саме про виплату позивачці грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, стягує з Публічного акціонерного товариства «АМКР» на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial