Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач посилається на те, що між нею - [PERSON] , [INFO] , та відповідачем [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб 07 листопада 2002 року. Реєстрація шлюбу здійснена виконкомом Великолазійської сільської ради, актовий запис № 16 від 07.11.2002 р., що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Вказує, що з відповідачем мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Всі четверо проживають в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, чоловік не проявляє до неї поваги, завжди критикує та ігнорує її слова. Між ними стали відбуватися регулярні сварки. Їхні інтереси вже абсолютно не співпадають і наразі вони вже практично не спілкуються. Стало зрозуміло, що сумісне життя між ними неможливе в майбутньому, а тому, за її глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки це суперечить її ідеалам щодо сім`ї, шлюбу, а також суперечить принципам, задекларованим Сімейним кодексом України. Вказує, що із жалем змушена констатувати, що в підсумку у них не вийшло створити повноцінну сім`ю. Ставлення до даної ситуації відповідача їй не відоме, однак, добровільно подати заяву про розірвання шлюбу він відмовився, і не бажає цього робити, очевидно, на протиріччя їй. Таким чином, стверджує, що відповідач не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою, нею та їхніми дітьми на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сумісне життя і збереження сім`ї, а тим більше примирення з відповідачем, стали неможливими. Ведення спільного господарства між ними фактично припинено вже давно. Майнові спори між ними наразі відсутні. Також зазначає, що підстав, які виключають можливість подання нею позову про розірвання шлюбу, що визначені частиною 2 ст. 110 СК України, немає. Оскільки вона категорично стверджує, що між нею та відповідачем фактично не існує і не може існувати сімейних стосунків, то вважає, що заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України є непотрібними. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.11.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] подавав заяву 10.01.2019 року про надання йому з позивачкою строку для примирення протягом шести місяців. 14.01.2019 року позивач [PERSON] подала через канцелярію суду заяву, в якій вона зазначає, що проживати з відповідачем для неї є нестерпно, так як нею неодноразово подавалися заяви до поліції про домашнє насильство, до суду про видачу обмежувального припису та органу місцевого самоврядування про вимушену зміну місця проживання, але заяви станом на 14.01.2019 року знаходяться на розгляді відповідних органів. Просить суд врахувати дану заяву. Згідно з розпорядженням в.о. керівника апарату суду № 74 від 30.01.2019 року, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований перерозподіл матеріалів справи № 308/11809/18 у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку повноважень судді Ужгородського міськрайонного суду Світлик О.М. Автоматизованою системою документообігу суду 30.01.2019 року головуючим суддею з розгляду даної справи визначено Лемак О.В. У підготовче засідання позивач не з`явилася, однак, 18.06.2019 року подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує. У підготовче засідання відповідача не з`явився, однак, 10.06.2019 року його представник адвокат Орбан Н.Л. подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. В заяві зазначила, що вони з відповідачем не заперечують проти задоволення позову повністю, заяву про надання строку для примирення вони відкликають. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 07.11.2002 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Великолазівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, за актовим записом № 16, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07.11.2002 року. Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося, вони разом не проживають та сімейних стосунків не підтримують. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 352,40 грн. судового збору.

Outcome: approved