Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 28.07.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому, актовий запис № 1157. Позивачка у позовній заяві зазначила, що 28 липня 1995 року вони з відповідачем уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому, актовий запис № 1157. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Їх шлюб розпався тому, що вони мають різні погляди на життя, не розуміють одне одного, від цього часто виникають сварки, скандали. У зв'язку з цим, вони припинили між собою шлюбні стосунки і вирішили розірвати шлюб. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. Після розірвання шлюбу просить залишити їх прізвище - ‹‹[PERSON]››. Ухвалою судді від 22 квітня 2014 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву від 08.05.2014 року з проханням розглянути справу без її участі, підтримує заявлені нею позовні вимоги у повному обсязі, у разі неявки відповідача в судове засідання просить суд провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення ( а.с. 16 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлялась належним чином та йому направлялась рекомендованим листом судова повістка про виклик до суду. Згідно рекомендованого поштового повідомлення про отримання судової повістки [PERSON] повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи 03.05.2014 року. Про причину неявки відповідач суд не повідомив ( а.с. 17-18 ). Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому 28.07.1995 року, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 28 липня 1995 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому зроблено відповідний актовий запис за № 1157. Прізвище подружжя після укладення шлюбу - [PERSON], [PERSON] ( а.с. 4 ). Згідно свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 308720 встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Городня Чернігівської області та її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 5 ). З довідки виконкому Городнянської міської ради Чернігівської області від 15.04.2014 року № 1247 встановлено, що [PERSON] зареєстрована проживаючою в [ADDRESS], та до складу її сім'ї входять : чоловік - [PERSON], донька - [PERSON], [INFO] ( а.с. 3 ). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу позивачка в позові зазначає те, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, не розуміють одне одного, в сім'ї часто виникають сварки та скандали. У зв'язку з цим, сторони припинили між собою шлюбні стосунки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу та відновлювати стосунки наміру не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та її неповнолітньої дитини, а тому враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачкою причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved