Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому прохає припинити право спільної власності [PERSON] на 55/1000 частки квартири [ADDRESS] та присудити на користь відповідача грошову компенсацію за належну їй частку вказаної квартири у розмірі 3000грн. з депозитного рахунку суду. Заявлені вимоги вмотивовані позивачем тим, що 15.11.2016 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] і позивач є спадкоємцем першої черги. Судовим рішенням від 28.12.2017 року за відповідачем [PERSON] визнано право власності на 55/1000 частки спірної квартири. Враховуючи, що частка відповідача у спільному майні є незначною і не може бути виділена в натурі, а спільне володіння і користування майном є неможливим, позивач в порядку ст.365 ЦК України, прохає припинити право спільної власності відповідача та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 09.02.2018 року відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON], яку призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.14). За ухвалою суду від 15.05.2018 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду. Будучи належно повідомленою про час і місце розгляду справи, позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Представник позивача адвокат [PERSON]М, діючи в інтересах [PERSON], позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Пояснив, що його довіритель та відповідач [PERSON] не є членами родини, спільного господарства не ведуть, будь-яких звязків не підтримують, тому спільне користування квартирою є неможливим. З огляду на незначну частку відповідача у спільному майні, прохає припинити її право власності на спірну квартиру та присудити [PERSON] грошову компенсацію в сумі, що була попередньо внесена позивачем на депозитний рахунок суду. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] правом відзиву на позовну заяву не скористались. В судовому засіданні [PERSON] проти задоволення позову заперечувала посилаючись на його необґрунтованість. Представник відповідача [PERSON], будучи належно повідомленим про час і місце судового розгляду, до зали суду не прибув, причин неявки не повідомив. Відповідач [PERSON] не заперечувала проти розгляду справи по суті у його відсутність. В судовому засіданні [PERSON] (третя особа) проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що також є спадкоємцем померлого і має право на частину спадщини. Заслухавши пояснення учасників справи, встановивши фактичні обставини та дослідивши приєднані до справи матеріали, судом встановлено наступне. 15 листопада 2016 року помер [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №349302 виданим Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області (а.с.4). Згідно з інформаційною довідкою №86848259 від 12.05.2018 року (а.с.5)власником квартири [ADDRESS] (з часткою у праві власності 1/1) є [PERSON] За рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.12.2017 року (а.с.6), залишеним без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 29.03.2018 року, за відповідачем [PERSON] визнано право власності на 55/1000 частки квартири [ADDRESS]. Згаданим рішенням суду встановлено, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, спадкоємцями померлого першої черги є [PERSON] та [PERSON]М, які прийняли спадщину. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В ході судового розгляду відповідачка та її представник фактично не заперечували проти визначеної позивачем у позові вартості спірної квартири в розмірі 54545 грн. (а.с.51), і, будучи судом попередженими про наслідки не вчинення процесуальних дії, клопотання про проведення судових експертиз щодо встановлення вартості спірного майна не заявляли, відповідних доказів не надавали. З огляду на викладене, суд вважає доведеною ту обставину, що на час розгляду справи по суті вартість спірної квартири становить 54545 грн. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Статтею 41 Конституції України визначено непорушність права приватної власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Примусове відчуження обєктів права приватної власності може бути застосовано лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановленому законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Згідно із ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ст.358 ЦК України, кожен з співвласників на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яке відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Разом із тим, відповідно до ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК). З огляду на викладене, суд зазначає, що застосування ст.365 ЦК України, можливо виключно при існуванні всіх передбачених частиною першою цієї статті умов та за умови внесення вартості грошової компенсації частки майна на депозитний рахунок. Як убачається з матеріалів справи, за квитанцією № 1710079 від 15.05.2018 року, в порядку ч.2 ст.365 ЦК України, позивачем [PERSON] на депозитний рахунок суду внесено 3000 грн., що відповідає вартості 55/1000 спірної квартири (а.с.53). Спірна квартира є річчю неподільною, виділення відповідачучастки, яка є незначною і складає 55/1000 є також неможливим. Судом встановлено, що сторони у справі не є членами однієї сімї, спільне господарство ними не ведеться, що виключає можливість спільного володіння та користування нерухомістю. З урахуванням розміру частки відповідача у спільній власності та її вартості, суд вважає, що припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам [PERSON] За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та припиняє право власності [PERSON] на належну їй частку у праві спільної власності. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved