Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить ухвалити рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/83457/74/78963 від 27 липня 2007 року в сумі 421515,34 доларів США, що еквівалентно 3225224 (три мільйони двісті двадцять п'ять тисяч двісті двадцять чотири) гривні 61 копійка, шляхом визнання за нею права власності на котедж (будівлю пансіонату сімейного відпочинку) [ADDRESS] за ціною оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. При цьому позивачка посилається на те, що 27 липня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/83457/74/78963, згідно з яким позичальник отримав у банка кредит в розмірі 355453 доларів США строком до 27 липня 2027 року. В якості забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, 27 липня 2007 року між банком та відповідачем був укладений договір застави цінних паперів, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 5544, згідно якого відповідач передав банку в заставу цінні папери в кількості 697984 шт., що надають власнику право на отримання котеджу за будівельним [ADDRESS], згідно договору №1-24р/99 резервування приміщення від 06 липня 2007 року. Позивачка зазначила, що [PERSON] не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, не сплатив грошові кошти в повному обсязі на користь банку, що підтверджується рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 червня 2010 року, яким позовні вимоги банку задоволені та стягнуто з відповідача заборгованість в сумі 421515,34 доларів США, що еквівалентно 3225224 (три мільйони двісті двадцять п'ять тисяч двісті двадцять чотири) гривні 61 копійка. 13 грудня 2013 року позивачка прийняла право вимоги за кредитним договором №014/83457/74/78963 від 27 липня 2007 року та договором застави цінних паперів від 27 липня 2007 року на підставі договорів відступлення права вимоги. З метою примусового стягнення боргу, банком було надіслано виконавчого листа до органів ДВС з метою примусового стягнення боргу, однак ні відповідачем не вчинено дій, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, ані органами ДВС не стягнуто борг, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Також позивачка просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441 гривень. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 27 липня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/83457/74/78963, згідно з яким позичальник отримав у банка кредит в розмірі 355453 доларів США строком до 27 липня 2027 року, з цільовим призначенням: придбання цільових облігацій з подальшим їх обміном на котедж, загальною площею 218,12 кв.м. за будівельним [ADDRESS]. Умови кредитного договору відповідачем не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість за вказаним договором, у зв'язку з чим банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 червня 2010 року позовні вимоги банку задоволено, стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість в сумі 421515,34 доларів США, що еквівалентно 3225224 (три мільйони двісті двадцять п'ять тисяч двісті двадцять чотири) гривні 61 копійка. Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Одеській області Хлєбникова О.В. від 21 травня 2012 року виконавчий лист № 2-1057/10, виданий 05 квітня 2011 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з відповідачів заборгованості повернутий стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення для задоволення вимог стягувача за виконавчим документом. В якості забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, 27 липня 2007 року між банком та [PERSON], був також укладений договір застави цінних паперів, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 5544, згідно якого відповідач передав банку в заставу цінні папери в кількості 697984 шт., що надають власнику зазначених цінних паперів право на отримання котеджу за будівельним [ADDRESS], згідно договору 1-24Р/99 резервування приміщення від 06 липня 2007 року. Згідно Довідки Обслуговуючого кооперативу «Добра родина» за №11 від 31 січня 2014 року будівництво об'єкту - пансіонату сімейного відпочинку(комплекс будівель, в тому числі і будівлі під № 45), що знаходився за будівельною адресою в [ADDRESS] було закінчено, введено в експлуатацію, а об'єкту (пансіонату сімейного відпочинку) присвоєно адресу: [ADDRESS], без зміни нумерації будівель/котеджів. Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки - будівлю [ADDRESS] передбачені умовами кредитного договору та умовами договору застави, що укладені між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] (п.п. 6.5. та 2.3), а також ст.ст. 12,33 Закону України від 05 червня 2003 року «Про іпотеку», з яких вбачається, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, що також передбачено відповідно - у разі порушення зобов'язань кредитного договору іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави. На підставі абзацу 3 статті 33 Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до статті 37 Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. В п. 6.5 кредитного договору, укладеному між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] та п. 2.3. договору застави, укладеному між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється у будь-який спосіб передбачений чинним законодавством України. Отже, наведеними вище нормами законодавства (насамперед статтями 36, 37 Закону про іпотеку) не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Тому, в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Щодо застосування положень Закону України «Про іпотеку», як вбачається з положень кредитного договору, він укладався між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] з цільовим призначенням: придбання цільових облігацій з подальшим їх обміном на котедж, загальною площею 218,12 кв.м. за будівельним [ADDRESS], що також підтверджується договором №1-24Р/99 резервування приміщення від 06 липня 2007 року. Крім того, пунктом 3.1 кредитного договору від 27 липня 2007 року, укладеному між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] передбачено, що кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення. При цьому пункт 3.10 зобов'язує позичальника, у якого право власності на нерухомість виникне в майбутньому у 30-денний строк з моменту реєстрації права власності на об'єкт нерухомості укласти з кредитором іпотечний договір. Аналогічні положення щодо зобов'язань укласти іпотечний договір містяться в п.2.3.2. договору застави. Виходячи з умов договору та оскільки підписання кредитного договору та договору застави мало місце в один день і кредитні кошти видавалися фактично на придбання котеджу [ADDRESS], суд вважає, що невиконання заставодавцем своїх зобов'язань за укладеним кредитним договором щодо укладання договору іпотеки, проведення відповідної реєстрації права власності на нерухоме майно не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача. Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Згідно висновку про незалежну оцінку майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Ріал Експерт Плюс», ринкова вартість нерухомого майна: будівлі [ADDRESS] становить 484759 (чотириста вісімдесят чотири тисячі сімсот п'ятдесят дев'ять) гривень. [PERSON] прийняла право вимоги за кредитним договором №014/83457/74/78963 від 27 липня 2007 року та договором застави цінних паперів від 27 липня 2007 року згідно з умовами договорів від 13 грудня 2013 року, а саме: договору відступлення права вимоги, укладеного 13 грудня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний банк «Стандарт»; договору про відступлення права вимоги за договором застави цінних паперів, укладеного 13 грудня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний банк «Стандарт», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2810; договору відступлення права вимоги, укладеного 13 грудня 2013 року між ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» та ТОВ «Фінансовою компанією «Дрім Фінанс»; договору про відступлення права вимоги за договором застави цінних паперів, укладеного 13 грудня 2013 року між ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» та ТОВ «Фінансовою компанією «Дрім Фінанс», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2815; договору відступлення права вимоги, укладеного 13 грудня 2013 року між ТОВ «Фінансовою компанією «Дрім Фінанс» та [PERSON]; договору про відступлення права вимоги за договором застави цінних паперів, укладеного 13 грудня 2013 року між ТОВ «Фінансовою компанією «Дрім Фінанс» та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2818. При таких обставинах та враховуючи, що відповідно до цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, вимоги позивачки про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору в розмірі 3441 гривень також підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved