Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], третя особа Чутівська ДНК Полтавської області, про визнання заяви про відмову від спадщини недійсною. Ухвалою від 30.04.2015 р. до участі в справі в якості співвідповідача залучений [PERSON] Позивач обґрунтовував свій позов тим, що [INFO] р. помер її чоловік [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина і вона 27.12.2013 р. звернулась до Чутівської державної нотаріальної контори, де повідомила нотаріусу, що є спадкоємцем після померлого та хоче відмовитись від спадщини на користь свого сина [PERSON], але нотаріус, роз'яснивши право на відмову від спадщини, не роз'яснив наслідки цієї відмови. Нотаріус склав письмову заяву і вона, довірившись нотаріусу, якому раніше повідомила, що хоче відмовитись від спадщини на користь сина [PERSON], підписала її не читаючи, т.я. має поганий зір та не мала з собою окулярів. Крім того, вона має поганий слух і в повній мірі не чула, що їй пояснював нотаріус. Просила визнати її заяву про відмову від спадщини недійсною з підстав, передбачених ст. 229 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав і повідомив, що [PERSON] є сином померлого [PERSON] від першого шлюбу і як спадкоємець подав заяву про прийняття спадщини. Вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, т.я. позивач свідомо ввела в оману нотаріуса стосовно спадкоємців першої черги з метою отримання спадщини лише її сином [PERSON], і після надання нотаріусом роз'яснення про наслідки відмови від спадщини, ознайомилась та підписала заяву про відмову від спадщини, чим допустила власну недбалість, а помилка внаслідок власної недбалості не є підставою для визнання відмови від спадщини недійсною. Крім того, позивач мав можливість відкликати свою заяву про відмову від спадщини, але цього не зробив. Вважає, що позивач не надав доказів того, що відмова від спадщини була здійснена в наслідок помилки, а тому в задоволені позову просив відмовити. Співвідповідач [PERSON] позов визнав і просив його задовольнити і повідомив, що [PERSON] мала намір відмовитись від спадщини на його користь. Третя особа просила справу розглянути без участі їх представника, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідка, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. [PERSON] був одружений з [PERSON] та був батьком [PERSON] і [PERSON] [INFO] р. [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина, позивач та відповідачі є спадкоємцями за законом. 27.12.2013 р. [PERSON] та [PERSON] звернулись до Чутівської ДНК, де [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини за законом, а [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини. У заяві про відмову від спадщини [PERSON] зазначила, що усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, що мають для неї істотне значення, без впливу насильства з боку інших осіб, за своєю справжньою волею відмовляється від належної їй частки в спадщині з усіх підстав. Одночасно [PERSON] зазначила, що їй нотаріусом роз'яснено, що її відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, але може бути відкликана протягом строку встановленого для її прийняття. 29.04.2014 р. [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини за законом. Статтею 10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, та відповідно Відповідно до ст. 1274 ЦК України спадкоємець має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншої особи. В судовому засіданні свідок [PERSON], державний нотаріус Чутівської ДНК, пояснила, що 27.12.2013 р. до ДНК звернулись [PERSON] та [PERSON] по питанню прийняття спадщини після померлого чоловіка та батька [PERSON] [PERSON] написав заяву про прийняття спадщини, а [PERSON] заявила про свій намір відмовитись від спадщини та повідомила, що спадкоємцями першою черги після померлого крім неї є тільки її син [PERSON] Після установлення волевиявлення [PERSON] та її дійсних намірів, доступно роз'яснивши їй зміст та наслідки відмови від спадщини, визначені в ЦК України, встановивши правильність розуміння останньою значення її дій та їх правові наслідки, була виготовлена заява про відмову від спадщини, яка була надана для ознайомлення [PERSON], яка, ознайомившись з її змістом, заяву підписала. З поведінки [PERSON] не вбачалось, що вона має поганий зір та слух. Помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Виходячи з досліджених обставин справи та пояснень свідка [PERSON] суд приходить до висновку, що в діях [PERSON] відсутня помилка у вчиненої нею дії по відмові від спадщини, а її позов - це бажання скасувати свою дію, т.я. позивач, бажаючи, щоб спадщина після померлого [PERSON] дісталась виключно її рідному сину [PERSON], думаючи, що інші діти спадкодавця не подадуть заяви про прийняття спадщини, надала невірну інформацію нотаріусу, повідомивши про відсутність інших спадкоємців першої черги, і, після доступного роз'яснення їй нотаріусом змісту та наслідків відмови від спадщини, підписала заяву про відмову від спадщини. До посилань позивача на те, що вона має поганий слух, суд вважає необхідним зазначити, що з наданих суду доказів, позивач по питанню зниження слуху звернулась до лікарів лише 20.04.2015 р. (а.с. 49, 50), доказів того, що на час підписання заяви про відмову від спадщини ( 27.12.2013 р.) мала поганий слух, суду не надано. Стосовно стверджень позивача про те, що вона має поганий зір, суд звертає увагу на те, що 05.12.2008 р. та 18.12.2012 р. [PERSON] були проведені операції на очах з приводу вікової катаракти (а.с. 29-33, 36-37, 51, 52, 54), а 16.02.2015 р. позивач звернулась до лікаря із скаргою, як він зазначив, на зниження зору вдаль, та він встановив їй діагноз артифакія обох очей, ВМД обох очей, короткозорість слабого ступеню обох очей та рекомендував носіння окулярів для далі (а.с. 55, 56), а тому твердження позивача про те, що вона має поганий зір, відповідає дійсності, але суд звертає увагу на те, що позивач має короткозорість і їй рекомендовано носити окуляри для далі, а тому вона мала можливість прочитати виготовлений текст заяви про відмову від спадщини. Крім того, суд констатує наступне. Зміст ст.ст. 1273 та 1274 ЦК України дає змогу дійти висновку про встановлення двох способів відмови від прийняття спадщини: загального, за якою спадкоємець заявляє про відмову від прийняття спадщини (ст. 1273); та направленого, за яким спадкоємець заявляє про відмову від прийняття спадщини на користь конкретної особи (ст. 1274). Згідно ч. 1 та 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Таким чином, законодавцем визначено, що в разі відмови від спадщини без вказівки особи, на користь якої він відмовляється від спадщини (загальна відмова) спадкоємець може відкликати свою відмову від прийняття спадщини лише протягом строку, встановленого для її прийняття. Протягом встановленого законом строку [PERSON] по питання відкликання заяви про відмову від спадщини не зверталась, а звернулась лише після того, як намір усунути [PERSON] від спадщини в судовому порядку досягнутий не був, що підтверджується наданими суду рішеннями судів першої, апеляційної та касаційної інстанції по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від спадкування за законом. В ч. 1 та 5 ст. 1274 ЦК України зазначено, що спадкоємець має відмовитися від прийняття спадщини на користь іншої особи (направлена відмова), і тільки ця відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених ст.ст. 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. [PERSON] вчинила загальну відмову від спадщини відповідно до ст. 1273 ЦК України - без зазначення особи, на користь якої вона відмовилась від спадщини, а тому підстави для визнання відмову від спадщини недійсною на підставі ст.ст. 229 та 1274 ЦК України відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed