Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Вільнянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом припинення обтяження, в позові зазначено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок № 49-А та нежитлові споруди літерами Б, В, Г, Ж за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Першотравнева, будинок 49. У відношенні вказаної нерухомості застосоване обмеження у вигляді арешту нерухомого майна. Підставою для вказаних обтяжень стали постанова ВДВС Вільнянського районного управління юстиції про арешт майна від 05.06.2009 року та від 16.06.2009 року. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 09.11.2011 року вищевказані арешти були скасовані. Але, після набуття законної сили ухвала суду про скасування арешту не предявлена до ДВС, наразі строк її предявлення закінчився, підстав для поновлення немає. У звязку з чим позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, просив суд його задовольнити на підставі тих доказів, що надані до матеріалів справи. Відповідач позов визнав частково, не заперечував проти скасування заборони зі спірного будинку, але заперечував проти скасування заборони з нежитлових споруд за вищевказаною адресою. Суд, вислухавши учасників по справі, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області з 2009-2011р.р., перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про узаконення самочинного будівництва, визнання права власності на ? житлового будинку, поділ житлового будинку та виділення в натурі ? частини будинку, за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Першотравнева, будинок 49. З метою забезпечення позову по вказаній справі: 05.06.2009 на підставі постанови ВДВС Вільнянського РУЮ оголошено заборону на його відчуження на житловий будинок: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Першотравнева, 49а (а.с. 11). 16.09.2009 на підставі постанови ВДВС Вільнянського РУЮ оголошено заборону на його відчуження на нежиле приміщення, нежитлові споруди літера Б, В, Г, Ж за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Першотравнева, 49 (а.с. 6). 09.11.2011 ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Вільнянської міської ради, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, ОП ЗМБТІ, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління МНС України в Запорізькій області, Вільнянська державна районна санітарно-епідеміологічна станція, ВАТ «Запоріжобленерго» в особі Вільнянського РЕМ про узаконення самочинного будівництва, визнання права власності на ? житлового будинку, поділ житлового будинку та виділення в натурі ? частини будинку, за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Першотравнева, будинок 49 провадження у справі закрито, скасовані заходи забезпечення позову від 08.05.2009 року, стосовно арешту накладеного на будинок за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Першотравнева, 49а та нежитлові споруди за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Першотравнева, 49 (а.с. 12-14). 28.08.2017 [PERSON] звернулась до відділу ДВС Головного територіального управління юстиції про зняття арештів зі спірного нерухомого майна у звязку з закінченням виконавчого провадження, при цьому не повідомила про існування ухвали суду від 09.11.2011 про закриття провадження по справі та скасування заборони (а.с. 15-16). Виконавче провадження, на підставі якого були накладені заборони знищені, що вбачається з відповіді ДВС про надання інформації від 05.09.2017 (а.с. 17-18). За змістом ст. 20 ЦПК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Проте, здійснюючи правосуддя, суд захищає права…фізичних осіб, …у спосіб, визначений законами України (с. 4 ЦПК України). Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав треба розуміти закріпленні законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів вказаний в\~ст.16 ЦК України, який не є вичерпним та застосовується судом, залежно від змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушено, а також наслідків, що спричиненні цим порушенням. Згідно із позицією Верховного Суду України, викладеною у\~постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а також у позовному провадженні. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК України. Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей\~15,\~16 ЦПК України\~розглядаються в порядку цивільного судочинства\~у позовному провадженні. Встановлено, що арешт на вищезазначене нерухоме майно, власником якого є [PERSON], накладено постановою державного виконавця в рамках вищезазначеного виконавчого провадження. Відповідно до\~ст.383 ЦПК України\~сторони\~виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього\~Кодексу, порушено їх права чи свободи. Так, зі змісту позовної заяви [PERSON] встановлено, що позов заявлено з підстав порушення прав позивача щодо арештованого майна, що йому належить.\~Тобто предметом оскарження з боку позивача, як боржника у виконавчому провадженні, по суті є процесуальна дія державної виконавчої служби, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК України. У п. 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК…\~Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а\~не\~боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено ст. 60 Закону про виконавче провадження. В судовому засіданні представник позивача не заявив інших підстав та обставин для задоволення позовних вимог, крім тих, що зазначені в позові, не надав інших доказів, при цьому вважав, що в матеріалах справи є всі необхідні докази для підтвердження заявлених вимог. Таким чином, вищезазначений арешт майна, не повязаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, а тому останній слід розглядати за правилами\~розділу VII ЦПК України. Виходячи з наведених обставин та відповідно до вище наведених норм процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в повному обсязі не підлягають задоволенню, так як вищезазначений арешт майна, не повязаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, з урахування того, що таке рішення не змінює обсяг права власності позивача і не перешкоджає захисту права, яке позивач вважає порушеним, шляхом звернення до суду за правилами\~розділу VII ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed