Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В заяві вказує, що з 06 серпня 2004 року з відповідачем знаходиться у шлюбі, зареєстрованому Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 623. Від подружнього життя мають доньку: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачем у Польщі. Спір про майно, яке є спільною з відповідачем власністю, відсутній. Протягом останнього часу шлюбні відносини фактично припинені з причин різних поглядів на подружнє життя, відсутності взаєморозуміння, ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що подальше спільне подружнє життя неможливе, оскільки сім`я розпалась остаточно, можливість її встановити втрачена, просить суд шлюб розірвати. Ухвалою судді від 08.10.2020 року справу прийнято до розгляд, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомлення) сторін, призначено судове засідання. Ухвалою судді від 01.12.2020 року провадження у справі зупинено, сторонам надано строк на примирення. Ухвалою від 09.03.2021 року провадження у справі відновлено. В судові засідання відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки відповідач не повідомив, будь-яких заяв не надав. Позивачка до суду не з`явились, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. У відповідності до ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За згодою позивача і у відповідності до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що 06 серпня 2004 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 623 (а.с.5). Мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.6,7). Подружні стосунки та спільне господарство між сторонами припинені, спільне життя між сторонами не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння та втрати з боку позивачки почуття поваги до відповідача. Строк на примирення наданий судом позитивним результатом не увінчався, сторони не виявили бажання на збереження шлюбу. При розгляді вимог щодо розірвання шлюбу суд застосовує наступні норми чинного сімейного законодавства. Так, відповідно до ч.1 ст. 104, ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. За змістом ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, за наявності законних підстав, суд вважає, що заявлений позов щодо розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство, збереження сім`ї при існуючих обставинах суперечить інтересам позивача, вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України суд не вважає за потрібне. Хоча цивільним процесуальним законодавством і встановлено обов`язок суду розподілити судові витрати під час ухвалення рішення, проте позивач не заявила вимог щодо стягнення з відповідача судового збору, суддя приходить до висновку, що позивачка бажає самостійно нести ці видатки, тому суд не вбачає підстав для обмеження особи в розпорядженні належним їй правом на власний розсуд. Крім того, оскільки позивачка до суду не з`явилася, суд позбавлений можливості з`ясувати її думку стосовно вибору прізвища після розірвання шлюбу, що не позбавляє її можливості скористатися цим правом в подальшому. На підставі викладеного,

Outcome: approved