Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась дочка [PERSON], 24.07.2017 року. Сімейні відносини між сторонами фактично припинені та вирішується питання про розірвання шлюбу в судовому порядку. Позивач знаходиться у вимушеній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, постійного доходу не має, а тому перебуває в скрутному матеріальному становищі, оскільки за вказаних вище обставин працювати не може. Відповідач відмовляється надавати допомогу на її утримання, а тому вона змушена була звернутись до суду із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/4 частини середньомісячного заробітку відповідача. У засідання позивач не з`явилась, однак звернулась до суду із заявою, у якій просила суд розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Враховуючи згоду сторін, суд проводить розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення із наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (серії І-СР №137447 від 11.02.2017 року) сторони зареєстрували шлюб 11 лютого 2017 року, про що складено відповідний актовий запис №15. Судом встановлено, що 24 липня 2017 року у них народилась дочка [PERSON], що стверджується відповідною копією свідоцтва про народження (серії І-СР №252130 від 27.07.2017 року). З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 24.07.2020 року. Суд враховує, що відповідно до норм, визначених у ст. 75 СК України дружина,\~чоловік повинні\~матеріально підтримувати\~один одного.\~ Право\~на утримання\~(аліменти)\~має той\~із подружжя,\~який є\~непрацездатним,\~потребує матеріальної\~допомоги,\~за умови,\~що другий\~із подружжя\~може надавати\~матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Нормами ст. 84 СК України визначено, що дружина має\~право на\~утримання від\~чоловіка під\~час вагітності.\~ Дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~ батька\~дитини до\~досягнення дитиною\~трьох років. Право\~на утримання\~має вагітна\~дружина,\~а також\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має незалежно\~від того,\~чи вона\~працює,\~та незалежно\~від її\~матеріального становища,\~за умови,\~що чоловік\~може надавати\~матеріальну допомогу.\~ Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини матері на утримання чоловіком батьком до досягнення дитиною трирічного віку, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини. Так судом встановлено, що матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює, відповідач не надає. Доходів позивача не достатньо для самостійного утримання дитини, оскільки позивач на даний час не працює. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровою людиною, працевлаштований та отримує стабільний заробіток, про що останній зазначив у своїй заяві про розгляд справи за його відсутності, а також те, що позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, дитина проживає разом із позивачем, що безумовно потребує постійних матеріальних затрат, крім того на утриманні позивача знаходиться також інша дитина від іншого шлюбу, що стверджується свідоцтвом про народження (серія ІІ-СР №164586 від 18.10.2012 року). Суд бере до уваги, що відповідач при розгляді даної справи проти задоволення позовних вимог не заперечував. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку підлягають до повного задоволення. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд також вважає, що з відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, необхідно стягти судові витрати на користь держави. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі зазначеного та

Outcome: approved