Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому зазначила, що остання є біологічною матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 28 лютого 2018 року [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинила умисний злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України і цього ж дня працівниками поліції були виявлені діти відповідачки, які залишились без батьківського піклування та були тимчасово влаштовані до педіатричного відділення КУ «Центральна районна лікарня». Наразі відносно [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Малолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, а рішенням виконкому Костянтинівської міської ради від 06 липня 2018 року № 231 її призначено опікуном дітей. Ще до позбавлення волі відповідач належно не здійснювала батьківські обов`язки відносно дітей, про що свідчать наступні обставини. Згідно акту про підкинуту чи знайдену дитину від 02 березня 2018 року у [PERSON] було виявлено опік 1-2 ступеню тазостегнового суглобу. Відповідно до Висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток [PERSON] від 22 червня 2018 року станом на 19 квітня 2018 року у дитини виявлено ураження головного мозку не уточненої етіології, станом на 23 квітня 2018 року - змішані специфічні розлади психологічного розвитку, станом на 25 квітня 2018 року - гіпертрофію. Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток [PERSON] від 22 червня 2018 року у дитини станом на 20 квітня 2018 року виявлено енцефалопатію не уточненої етіології, станом на 24 квітня 2018 року - гіпертрофію, станом на 17 червня 2018 року встановлено легку білково-енергетичну недостатність інші неточно позначені хвороби серця. Згідно витягу з історії розвитку дитини - [PERSON] від 11 липня 2018 року складеного КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» на момент надходження до вказаної установи було встановлено, що дитина перенесла опік 2 ступеню лівого тазостегнового суглобу, на першому році життя розвивалась із затримкою у психомоторному та речовому розвитку, страждає на енцефалопатію не уточненої етіології та кардіопатію. Згідно витягу з історії розвитку дитини - [PERSON] від 11 липня 2018 року складеного КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» на момент надходження до вказаної установи було встановлено, що дитина розвивалась із затримкою у психомоторному та фізичному розвитку; щеплення проводились з порушенням календаря періодичних щеплень; мала ураження головного мозку не уточненої етіології, змішані специфічні розлади психологічного розвитку, гіпертрофію. [PERSON] з 01 січня 2017 року до лікувально-профілактичних закладів міста з приводу щеплень дітей не зверталась. Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] . Згідно з висновком психолога від 24 березня 2019 року після розлучення дітей з відповідачкою спостерігається позитивна динаміка у їх психоемоційному стані та розвитку, що свідчить про те, що діти прижились у родині [PERSON] [PERSON] посередньо характеризується за місцем проживання, зловживає спиртними напоями, не працевлаштована, перебувала під наглядом в Психіатричному диспансері м.Костянтинівки з приводу дисоціативного розладу, але знята з нагляду у зв`язку з незвертаємістю. Наведені обставини свідчать про те, що ще до затримання та арешту [PERSON] не виконувала батьківських обов`язків, не дбала про здоров`я, розвиток та добробут дітей та зловживала спиртними напоями, що відповідно до ч.1 ст.164 СК є підставами для позбавлення батьківських прав. Застосування до відповідачки попередження про необхідність змінити ставлення до дітей як альтернативного заходу впливу в даному випадку є недоцільним, оскільки [PERSON] вже перебувала під наглядом Служби у справах дітей з приводу асоціального способу життя і невиконання батьківських обов`язків відносно інших п`ятьох дітей, відносно яких вже позбавлена батьківських прав, що свідчить про неможливість її виправлення через такий захід. Позивач просить: -позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи стягнення від дня звернення до суду до досягнення найстаршою дитиною - [PERSON] повноліття. Позивачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та зазначили, що підставами для позбавлення відповідачки батьківських прав є незабезпечення [PERSON] дітям належного медичного догляду, про що свідчить наявність у них ряду тяжких захворювань, отримання [PERSON] за місцем проживання опіку другого ступеню, що свідчить про неналежний догляд відповідачки; незабезпечення належного харчування, що мало наслідком незадовільний стан здоров`я дітей; не спілкування [PERSON] із дітьми в достатньому обсязі. Позивачка [PERSON] крім того пояснила, що 09 березня 2018 року в дитячий лікарні вона та її чоловік - [PERSON] познайомились із [PERSON] та [PERSON] , якого згодом стали називати [PERSON] допомагати дітям, полюбили їх, а згодом вона оформила опіку. З липня 2018 року діти мешкають в їх родині, стан їх здоров`я поліпшився після обстежень та надання медичної допомоги. В теперішній час [PERSON] не страждає на неврологічні захворювання, які були діагнозтовано у неї на момент виявлення, поліпшився її психоемоційний стан, дитина стала спокійною та врівноваженою, перестала боятись осіб чоловічої статі. [PERSON] став розмовляти та самостійно ходити. Діти називають їх з чоловіком «мамою» та «татом». Окільки мають намір усиновити [PERSON] та [PERSON] , звернулись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Представник позивача зазначив, що захворювання, які були виявлені у дітей є саме наслідком невиконання матір`ю батьківських обов`язків, оскільки такого роду захворювання не виникають раптово, а мають певний розвиток у часі; за умови створення [PERSON] належних умов догляду та харчування відбулись би позитивні зміни у стані здоров`я дітей, але цього не сталось. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково - не заперечувала проти стягнення з неї аліментів на утримання дітей, проти позбавлення батьківських прав заперечувала, пославшись в обґрунтування своїх заперечень на наступні обставини. Пояснила, що вона зареєстрована в [ADDRESS] , але на протязі приблизно 15 років мешкає в Російській Федерації, останні 5 років - в м.Дмитров, де працює неофіційно, забезпечуючи таким чином себе та своїх дітей. Пояснила, що належним чином виконує батьківські обов`язки відносно дітей [PERSON] та [PERSON] , за місцем проживання яких створені належні умови, діти забезпечені необхідними речами, одягом, харчуванням. Вона, як мати, дбає та піклується про сина та доньку, які від народження мають ряд захворювань, проте ці захворювання зумовлені тим, що у [PERSON] була асфіксія при народженні, а під час вагітності [PERSON] , вона тяжко хворіла та вживала антибіотики. За місцем проживання в Російській Федерації діти перебували на обліку у лікарів відповідного профілю, проходили обстеження та отримували лікування, про що свідчать медичні документи. 31 січня 2018 року з метою переоформлення паспорту разом із малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] прихала до м.Костянтинівка, де стала проживати у знайомої - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Переоформила документи та 03 березня 2018 року мала намір повернутись до м.Дмитров, але цьому завадило те, що 28 лютого 2018 року вона, захищаючись, ножем завдала тілесних ушкоджень [PERSON] , внаслідок яких він помер, а її було затримано та розпочато кримінальне провадження з цього приводу. Оскільки [PERSON] була свідком протиправної поведінки відносно неї та бачила те, що сталось, дитина отримала психологічну травму. 28 лютого 2018 року після її затримання, дітей за її проханням забрала сестра - [PERSON] і станом на той момент опіків у [PERSON] не було. Під час перебування в м.Костянтинівка вона дбала про дітей, доглядала за ними, забезпечувала продуктами харчування; за медичною допомогою не зверталась, оскільки погіршення стану їх здоров`я не було. Зазначила, що вдячна [PERSON] за турботу про її дітей, проте заперечує проти позбавлення батьківських прав, оскільки підстави для цього відсутні - вона любить сина та доньку, їй не байдужа їх доля та після звільнення вона має намір повернути дітей. Не заперечувала, що відносно п`ятьох інших дітей в Російській Федерації вона позбавлена батьківських прав, але нею було порушено питання про їх поновлення, для чого необхідно переоформлення паспорту, і саме з цією метою вона приїхала до м.Костянтинівки 31 січня 2018 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що більше десяти років назад [PERSON] переїхала мешкати до Російської Федерації, іноді приїжджала навідатись до м.Костянтинівка. Ій відомо, що в Російській Федерації відповідачка народила п`ятьох дітей, яких кинула. В січні 2018 року [PERSON] із двома дітьми - [PERSON] та [PERSON] приїхала до м.Костянтинівка та попросилась пожити у неї, на що вона погодилась. Вважає, що відповідачка не любить своїх дітей, оскільки прихильності до них не виявляла, сина на руки майже не брала. Вона особисто та її син - [PERSON] грались та спілкувались із [PERSON] , в процесі спілкування дівчинка стала краще розмовляти. Пояснила, що [PERSON] під час проживання в її квартирі годувала дітей, купала, переодягала, придбала для них іграшки. Діти мали коляску та необхідний одяг, але у невеликій кількості, оскільки відповідачка їхала в дорогу. Зовні [PERSON] та [PERSON] виглядали як здорові діти, проте з медичних документів, які привезла із собою [PERSON] , вбачалось, що діти страждають на певні захворювання; за час перебування в м.Костянтинівка та проживання в її квартирі, відповідачка до медичних установ з приводу стану здоров`я дітей не зверталась. Були випадки, коли [PERSON] залишала дітей в квартирі з її чоловіком та сином, а одного разу залишивши дітей на членів її сім`ї, на таксі з чоловіком поїхала зняти гроші, після чого повернулась і в квартирі розпивала разом з іншими спиртні напої. [PERSON] за час її проживання приблизно 3-4 рази вживала спиртні напої, зокрема на свята, які припадали на цей період часу. 28 лютого 2018 року під час вживання спиртних напоїв, [PERSON] нанесла ножем два удари її сину - [PERSON] , внаслідок чого він помер. З вини відповідачки по справі загинув її єдиний син, чого вона не може їй пробачити. Свідок [PERSON] , який є чоловіком позивачки по справі, пояснив, що діти [PERSON] та [PERSON] , якого вони кличуть [PERSON] , мешкають в їх родині з літа 2018 року. Діти вважають їх своїми батьками, між ними склались теплі стосунки, тому вони із дружиною мають намір їх усиновити. В той момент, коли діти потрапили до їх родини, [PERSON] навіть не тримав голову, а [PERSON] з побоюванням ставилась до чоловіків, згодом стан дітей нормалізувався. Діти забезпечені всім необхідним, відвідують лікарів, їм зроблені щеплення за віком, з прихильністю ставляться до їх доньки [PERSON] , яка навчається в м.Харкові. Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є матір`ю та бабою позивачки відповідно, в судовому засіданні пояснили, що з 11 липня 2018 року в родині [PERSON] мешкають [PERSON] та [PERSON] , якого всі називають [PERSON] . [PERSON] була залякана, а [PERSON] не тримав голову. За рік проживання в родині, діти стали більш розвинутими, хлопчик самостійно ходить, розмовляє, дівчинка знає вірші. В родині дітей люблять, а вони називають [PERSON] мамою, її чоловіка - татом. [PERSON] [PERSON] , [PERSON] її родичі протягом року долею дітей не цікавились. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що перебувають у дружніх стосунках із позивачкою та її родиною. Подружжя [PERSON] створило всі умови для проживання дітей, забезпечили їх належними харчуванням, одягом, іграшками, оточили їх любов`ю та увагою. Діти називають позивачку мамою, а її чоловіка - татом. Зазначили, що стан здоров`я та розвитку дітей значно покращився від того часу як їх забрало подружжя [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] не питає про біологічну маму та нічого розповідає про своє минуле життя. Відповідно до положень ст.171 СК України суд в присутності психолога [PERSON] та представника Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради Карпушина В.С. вислухав думку дитини - [PERSON] , 2015 року народження з питання, що розглядається судом і дійшов висновку про те, що дівчинка разом із братом мешкає та комфортно почувається в родині позивачки, яку називає матір`ю, а її чоловіка - татом; рідну мати - [PERSON] в розмові не згадує. З`ясувавши думку учасників справи, суд дійшов висновку про недоцільність з`ясування в судовому засіданні думки [PERSON] року [INFO] , з приводу питання, яке розглядається, у зв`язку з неспроможністю останнього її висловити, зважаючи на малолітній вік. Представники Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради Карпушин В.С. та Готва А . О. в судовому засіданні підтримали висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , 2015 року народження та [PERSON] , 2017 року народження. Пояснили, що відповідачка перебуває у полі зору служби з 2007 року, оскільки протягом тривалого часу остання мешкала в Російській Федерації нелегально та відповідні компетентні органи звертались з приводу долі інших народжених відповідачкою дітей. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , відповідачки [PERSON] , представників Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради, допитавши свідків, з`ясувавши в порядку ст. 171 СК України думку дитини - [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; відомості про батьків дітей відсутні, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серія [NUMBER] № [NUMBER] (а.с.9), серія [NUMBER] (а.с.10) відповідно. Як вбачається з довідок Посольства України в Російській Федерації від 23 червня 2017 року № [NUMBER] , від 30 січня 2018 року № [NUMBER] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані громадянами України (а.с.11-12). Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.75-76) разом із дітьми - [PERSON] та [PERSON] наприкінці січня 2018 року приїхала з Російської Федерації до м. Костянтинівка, та до 28 лютого 2018 року мешкала в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , що не оспорюється учасниками справи. Судом досліджені долучені до матеріалів справи за клопотанням відповідачки [PERSON] фотокартки, на яких зображені малолітні діти - [PERSON] та [PERSON] , в тому числі, і з відповідачкою, під час відпочинку та дозвілля, при цьому на зображеннях діти доглянуті, охайні, забезпечені одягом відповідно віку та погодних умов (а.с.143-145). 28 лютого 2018 [INFO] [PERSON] затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та 03 березня 2018 року відносно неї Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с.29-31). 01 березня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідування внесено відомості про вчинення 28 лютого 2018 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, про підозру у вчиненні якого повідомлено [PERSON] (а.с.28). Як пояснила відповідачка, у зв`язку з її затриманням правоохоронними органами, 28 лютого 2018 року дітей [PERSON] та [PERSON] на її прохання забрала сестра - [PERSON] Ця обставина не заперечувалась учасниками справи. 02 березня 2018 року було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, з якого вбачається, що цього дня по [ADDRESS] у [PERSON] було виявлено дитину - [PERSON] , [INFO] , якого у зв`язку із затриманням за підозрою у вчиненні злочину матері - [PERSON] доставлено до педіатричного відділення КУ «ЦРЛ». Зовнішніх ознак хвороб, за винятком опіку 1-2 ступеню тазостегнового суглобу не виявлено (а.с.13). Відповідно до Витягу з історії розвитку дитини [PERSON] від 11 липня 2018 року та Висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 22 червня 2018 року дитина на першому році життя розвивалась із затримкою у психомоторному розвитку. Стан дитини задовільний. Встановлено діагноз : енцефалопатія не уточненої етіології, неточно позначені хвороби серця, легка білково-енергетична недостатність, гіперметропія, збіжна співдружня косоокість, горизонтальний ністагм. Дитина має щеплення за індивідуальним календарем щеплень (а.с.14,16) Відповідно до Витягу з історії розвитку дитини [PERSON] від 11 липня 2018 року та Висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 22 червня 2018 року дитина на першому році життя розвивалась із затримкою у психомоторному та фізичному розвитку. Стан дитини задовільний, контактна, адекватна. Встановлено діагноз : ураження головного мозку не уточненої етіології, змішані специфічні розлади психологічного розвитку, гіперметропія (а.с.15,17). Відповідно до рішень виконкому Костянтинівської міської ради від 28 березня 2018 року № 108, № 109 малолітнім дітям [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.21,22). Згідно листа виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 15 січня 2019 року № 161/26вх, малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на первинному обліку служби у справах дітей та мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Відомо, що мати дітей - [PERSON] відносно п`ятьох дітей позбавлена батьківських прав (а.с.19). Згідно рішень виконкому Костянтинівської міської ради від 28 березня 2018 року № 112, № 113 малолітніх [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення (а.с.23-24). [PERSON] призначено опікуном над малолітніми [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією рішення виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 06 липня 2018 року № 2312 (а.с.25). Дітей [PERSON] та [PERSON] передано в сім`ю позивачки по справі, що підтверджується відповідними актами від 11 липня 2018 року (а.с.26-27). Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи № 4677 від 04 вересня 2018 року, № 4676 від 04 вересня 2018 року малолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в будинку [ADDRESS] (а.с.57-58), який на підставі договору дарування від 11 червня 2001 року (а.с.60) та договору купівлі-продажу від 15 грудня 2015 року (а.с.61-64) належить позивачці по справі. За місцем проживання малолітніх дітей в будинку [ADDRESS] створені необхідні умови для виховання та розвитку дітей - відведена окрема кімната з ліжками, меблями, шафою, постільною білизною, предметами особистої гігієни, іграшками, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 01 червня 2018 року (а.с.59). Відповідно до висновку щодо психоемоційного стану малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] від 24 березня 2019 року середовище та умови проживання і виховання малолітніх дітей явно виражено позитивно впливають на психологічний стан та розвиток дітей. Проживання дітей в родині [PERSON] відповідає найкращим інтересам дітей та забезпеченню їхнього психоемоційного благополуччя (а.с.41-51). Позивачка [PERSON] з 15 листопада 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.6). [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.66), зареєстрована як фізична особа - підприємець (а.с.65). [PERSON] також позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.67). [PERSON] , [INFO] , з 02 жовтня 2018 року по теперішній час відвідує заклад дошкільної освіти № 23 «Усмішка», опікун [PERSON] приймає активну участь у вихованні та розвитку дитини, мати - [PERSON] життям дитини не цікавиться, що підтверджується довідкою № 85 від 14 грудня 2018 року (а.с.18). Щодо зазначеної в довідці № 85 від 14 грудня 2018 року закладу дошкільної освіти № 23 « [PERSON] » (а.с.18) інформації про те, що мати не цікавиться життям дитини - [PERSON] , суд вважає за потрібне зауважити, що [PERSON] з 28 лютого 2018 року утримується під вартою, що є об`єктивною перешкодою у здійсненні нею своїх батьківських прав та обов`язків, в тому числі, і у відвідуванні зазначеного закладу освіти. Відповідно до довідки КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» від 29 січня 2019 року № 01-14/215 [PERSON] з приводу лікування дітей, педіатричного огляду, проведення щеплень [PERSON] та [PERSON] до лікувально-профілактичних закладів міста з 01 січня 2017 року по теперішній час не зверталась (а.с.20). Проте, як встановлено з досліджених доказів, відповідачка знаходилась в м.Костянтинівка з 31 січня 2018 року до моменту затримання - 28 лютого 2018 року, а до цього часу мешкала разом із дітьми на території Російської Федерації, з огляду на що не могла звертатись до медичних закладів міста з 01 січня 2017 року до 31 січня 2018 року. Зважаючи на нетривалий час знаходження в м.Костянтинівка, суд вважає переконливими доводи відповідачки [PERSON] про те, що діти за станом здоров`я в цей період часу не мали потреби в наданні їм медичної допомоги, що також узгоджується із поясненнями свідка [PERSON] , яка пояснила, що зовні діти виглядали здоровими. Відповідно до довідки КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м.Краматорська» у м.Костянтинівка [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.122). Як вбачається з довідки КЛПЗ «Міський психіатричний диспансер м.Костянтинівки» [PERSON] перебувала під наглядом в зазначеній медичній установі з приводу диссоціативного розладу, в 2004 році знята з обліку у зв`язку з тим, що не зверталась до установи (а.с.38,131,138). Відповідно до характеристики за місцем тимчасового проживання за адресою: [ADDRESS] , де відповідачка проживала в період часу з 31 січня 2018 року до 28 лютого 2018/ року, [PERSON] характеризується посередньо, за характером тиха, мовчазна, безконфліктна (а.с.39). Суд критично ставиться до негативної характеристики [PERSON] за місцем її реєстрації (а.с.121), оскільки в ході розгляду справи встановлено, що відповідачка більше десяти років за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] не мешкає. Як вбачається з листа Головного Управління ДФС у Донецькій області від 28 травня 2019 року № 42358/10/05-99-43-80, [PERSON] за період з ІІ кварталу 2018 року по І квартал 2019 року доходи не отримувала (а.с.114), що не заперечувалось відповідачкою під час розгляду справи, з посиланням на те, що протягом приблизно 15 років вона мешкає в Російській Федерації, у зв`язку з чим не могла мати доходів в Україні. Відповідно до висновку від 19 лютого 2019 року № 223/26 Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на їх утримання. Висновок наступного змісту обґрунтований тим, що [PERSON] , яка тривалий час мешкала в Російській Федерації, а в теперішній час утримується під вартою, з 2007 року перебувала під наглядом служби у справах дітей з приводу асоціального способу життя, невиконання батьківських обов`язків. Неодноразово надходили повідомлення з обласної служби у справах дітей та Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України, консульського відділу Посольства України в Російській Федерації, з яких відомо, що [PERSON] не працює, офіційного матеріального доходу не має, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей. За даними Служби у справах дітей Костянтинівської міської ради [PERSON] . відносно всіх дітей позбавлена батьківських прав; з 01 січня 2017 року по теперішній час до лікувально-профілактичних закладів м.Костянтинівки з приводу лікування, педіатричного огляду щеплень дітей [PERSON] та [PERSON] не зверталась; життям доньки [PERSON] , яка з 02 жовтня 2018 року відвідує ДНЗ «Усмішка`не цікавиться (а.с.40). З пояснень представників Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради встановлено, що соціальний супровід сім`ї [PERSON] та дітей [PERSON] , [PERSON] не здійснювався. Статтею 18 Конвенції про права дитини передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Перелік підстав позбавлення батьківських прав, передбачений ст.164 СК України є вичерпним. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.16 вказаної Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо. Відповідно до ч.1, 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог і свідомого нехтування відповідачкою батьківськими обов`язками. Передбачені ст.164 СК України підстави позбавлення батьківських прав, на переконання суду, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Оцінюючи відповідно до ст.89 ЦПК України докази по справі, суд вважає за доцільне звернути увагу учасників справи на наступні обставини. Під час судового розгляду встановлено, що відповідачка перебувала у м.Костянтинівка з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] з 31 січня 2018 року до моменту її затримання, яке мало місце 28 лютого 2018 року, тобто протягом місяця, що є нетривалим проміжком часу. Під час знаходження в м.Костянтинівка [PERSON] дбала про дітей - годувала, купала, доглядала за ними; діти мали необхідний одяг, коляску та іграшки, які придбала відповідачка, що пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON] . Отже, відсутні підстави стверджувати, що [PERSON] в період часу з 30 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] та сина [PERSON] Будь-яких доказів на підтвердження ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] та сина [PERSON] або неналежного виконання нею батьківських обов`язків відносно цих дітей до 31 січня 2018 року, під час їх проживання на території Російської Федерації суду не надано. Утримання відповідачки по справі з 28 лютого 2018 року до теперішнього часу під вартою є об`єктивною перешкодою для виконання нею батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] та доньки [PERSON] і ця обставина сама по собі не може бути підставою для позбавлення її батьківських прав відносно дітей. З пояснень представників Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради в судовому засіданні та довідки від 23 вересня 2019 року № 13-468/03 (а.с.184) вбачається, що у зв`язку з не проживанням в м.Костянтинівка Безугла [PERSON] та [PERSON] до 15 березня 2018 року взагалі не перебували у полі зору служби, а протягом 2009, 2010, 2014, 2016 років від відповідних компетентних органів Російської Федерації надходили повідомлення стосовно долі дітей, народжених [PERSON] , проте ці повідомлення не мали відношення до [PERSON] та [PERSON] . Суд вважає за доцільне зауважити, що позбавлення батьківських прав відносно інших дітей (а.с.185,187), на яке в тому числі, послався в судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Карпушин В.С., навіть якщо таке і мало місце, не є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] . Твердження представника позивача - адвоката Гуревича М.Г. про те, що наявність у дітей ряду тяжких захворювань є наслідком не забезпечення їм відповідачкою належного медичного догляду та харчування, носить характер припущень, отже не може бути взято до уваги судом та розцінено як наслідок винної поведінки [PERSON] по відношенню до дітей. З досліджених медичних документів дійсно вбачається, що [PERSON] та [PERSON] хворі на ряд захворювань, проте докази того, що незадовільний стан здоров`я дітей є наслідком невиконання чи неналежного виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків суду не надані. Крім того, суд звертає увагу на те, що не зважаючи на наявність певних захворювань, стан дитини [PERSON] задовільний, дитина має щеплення за віком; стан дитини [PERSON] - задовільний; дитина активна, контактна, адекватна, що підтверджується наявними в матеріалах справи Витягами з історії розвитку дітей від 11 липня 2018 року (а.с.14-15). Щодо доводів представника позивача стосовно не звернення [PERSON] під час перебування в м.Костянтинівка до медичних установ стосовно надання допомоги дітям, суд вважає за доцільне зауважити, що позивачка з дітьми знаходилась в м.Костянтинівка нетривалий проміжок часу і як встановлено з показань свідка [PERSON] , діти зовні виглядали як здорові, що доводить переконливість позиції відповідачки про відсутність потреби в наданні дітям медичної допомоги в цей період часу. Суд критично ставиться до тверджень представника позивачки стосовно того, що виявлений у [PERSON] опік другого ступеню тазостегнового суглобу беззаперечно свідчить про неналежний догляд з боку матері, оскільки цей опік був виявлений у дитини 02 березня 2018 року під час вилучення з родини тітки - [PERSON] , у якої дитина знаходилась з часу затримання матері - з 28 лютого 2018 року. Посилання свідка [PERSON] стосовно того, що [PERSON] не виявляла прихильності до дітей, майже не брала сина на руки безумовно не свідчить про ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків. Посилання представника позивача на зловживання відповідачкою спиртними напоями не підтверджується належними доказами; крім того, відповідно до п.4 ч.1 ст.164 СК підставою для позбавлення батьківських прав є хронічний алкоголізм матері (батька), проте відповідно до наявної в матеріалах справи довідки (а.с.122) [PERSON] на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Суд критично ставиться до показань свідка [PERSON] стосовно зловживання [PERSON] алкогольними напоями, зважаючи на неприязний характер взаємин між нею та відповідачкою, яка обвинувачується у вбивстві сина [PERSON] [PERSON] не заперечувала, що 28 лютого 2018 року вжила алкогольні напої та завдала тілесних ушкоджень ножем [PERSON] , проте сама по собі ця обставина не є підставою для позбавлення її батьківських прав. Стосовно залишення відповідачкою дітей на сторонніх осіб, суд вважає за потрібне зазначити наступне. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала, що іноді вона на нетривалий час залишала дітей під наглядом родичів свідка [PERSON] , але виключно у зв`язку з необхідністю відвідування відповідних установ для оформлення паспорту, оскільки саме з цією метою вона приїхала в січні 2018 року до м.Костянтинівки і ці доводи відповідачки не спростовані належними та допустимими доказами. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Доказів того, що сім`я відповідачки [PERSON] є особливо непридатною або неблагополучною суду не надано. Поведінка відповідачки та її позиція по справі свідчить про небайдужість до дітей [PERSON] та Гаджимурада та до їх подальшої долі. Теплі взаємини, які склались між дітьми та позивачкою [PERSON] , членами її родини, створення з боку останніх належних умов для проживання та виховання дітей беззаперечно заслуговують на увагу і є схвальними, але не можуть за вищенаведених обставин бути підставою або будь-яким чином впливати на вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] а переконання суду, розрив сімейних зв`язків із рідною матір`ю не буде відповідати найкращим інтересам дітей [PERSON] та [PERSON] , які потребують участі рідної матері в своєму житті, її турботи та піклування. Суд вважає, що позиція дитини - [PERSON] зумовлена її малолітнім віком та тією обставиною, що вона тривалий час не бачилась і не спілкувалась із рідною матір`ю, а знаходиться в родині [PERSON] , з членами якої у дитини склались теплі відносини. Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд не погоджується з висновком Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 19 лютого 2019 року № 223/26 (а.с.40), оскільки він суперечить інтересам дітей, не містить обгрунтування доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] , а містить лише посилання на позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно інших дітей та довідку КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» від 29 січня 2019 року № 01-14/215 (а.с.20), довідку закладу дошкільної освіти № 23 «Усмішка» від 14 грудня 2018 року № 85 (а.с.18), яким судом надана оцінка. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав задоволенню не підлягають. Частиною 1 ст.170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Зважаючи на відсутність згідно акту обстеження від 13 липня 2016 року належних умов для проживання малолітніх дітей за зареєстрованим місцем проживання відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.189), яка до того ж, в теперішній час утримується під вартою, суд дійшов висновку, що залишення з відповідачкою дітей [PERSON] , яка страждає на ураження головного мозку не уточненої етіології, змішані специфічні розлади психологічного розвитку, гіперметропію та [PERSON] , який страждає на енцефалопатію не уточненої етіології, неточно позначені хвороби серця, легку білково-енергетична недостатність, гіперметропію, збіжну співдружню косоокість, горизонтальний ністагм та потребують відповідної уваги, долгяду та піклування в силу малолітнього віку та незадовільного стану здоров`я, буде небезпечним для їх здоров`я, зважаючи на що суд вважає за доцільне відібрати у відповідачки дітей [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав, яких передати опікуну [PERSON] , в сім`ї якої діти фактично проживають станом на теперішній час. Частиною 1 ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що відповідачка [PERSON] визнала позовні вимоги про стягнення з неї на користь позивачки аліментів на утримання дітей, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідачки на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину, з 01 квітня 2019 року до досягнення старшою дитиною - [PERSON] , [INFO] повноліття, щомісячно Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Суд не бере до уваги в якості доказу по даній цивільній справі протокол допиту [PERSON] в якості підозрюваної від 01 березня 2018 року (а.с.31-37), оскільки він не відповідає вимогам ст.ст.77,78, ч.2,4 ст.95 ЦПК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768 грн 40 коп (а.с.1) стосовно позовних вимог про позбавлення батьківських прав слід покласти на позивачку [PERSON] , оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні цих позовних вимог; судові витрати у вигляді судового збору щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей слід покласти на відповідачку [PERSON] , зважаючи на задоволення позову в цій частині.

Outcome: partial