Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на придбане майно. Позивач посилається на те, що 31 січня 2014 року між нею та [PERSON], укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами що в [ADDRESS]. Одночасно по зазначеному адресу нею придбано земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальним розміром 0,1905 га. кадастровий номер 6122686000:02:001:0460, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно (об'єкт нерухомого майна:земельна ділянка) індексний номер 2002274, виданого 04 квітня 2013 року реєстраційною службою Зборівського РУЮ. Відповідно до укладеного договору сплатила 30000 грн. і майно передано їй в користування. Проте нотаріально оформити зазначений договір з відповідачем виявилось неможливим, оскільки він не з'являється в нотаріальну контору для вчинення нотаріальних дій. Позивачка подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить слухати справу в її відсутності. Відповідач подав заяву про визнання позову. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 657 ЦК України встановлює вимоги щодо форми договору купівлі-продажу, зокрема договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Ст.ст. 328, 334 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що 31 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами і земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальним розміром 0,1905 га. кадастровий номер 6122686000:02:001:0460, що в [ADDRESS]. Відповідно до укладеного договору позивачка сплатила 30000 грн. і майно передано їй в користування. Проте нотаріально оформити зазначений договір з відповідачем виявилось неможливим, оскільки він не з'являється в нотаріальну контору для вчинення нотаріальних дій. Приймаючи до уваги, що [PERSON] правомірно набула право власності на житловий з надвірними будівлями та спорудами і земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальним розміром 0,1905 га. кадастровий номер 6122686000:02:001:0460, що в [ADDRESS]..

Outcome: approved