Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 01 грудня 2017 року Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 184. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 01 грудня 2017 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що шлюб між нею та відповідачем існує лише формально, вони розійшлись та проживають окремо. Налагодити сімейні відносини вже не має можливості, разом з тим вона цього і не бажає. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Підтвердила, що з відповідачем разом не проживають. Після народження спільної дитини ситуація не покращилась, між ними постійно виникали сварки, відповідач її ображав. Також повідомила, що відповідач не забезпечував її матеріально, однак не заперечувала, що відповідач надавав гроші на утримання дитини. Відповідач у судовому засіданні пояснення позивачки про образи заперечив. Однак, зазначив, що погоджується на розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 01 грудня 2017 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №\~184 (свідоцтво про шлюб від 01.12.2017 серії [NUMBER] ). Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] . За час шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження від 21.01.2020 серії [NUMBER] ). На теперішній час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, проживають вони окремо примирення між ними неможливе. Обидві сторони бажають шлюб розірвати. Конституцією України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51). Статтею 24 СК України передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин третьої та четвертої ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За приписами частини 2 статті 36 та статті 51 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ті обставини, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинено, обидва не бажають далі проживати у шлюбі, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, її вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved