Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] .Р. про стягнення аліментів на утримання дітей. В позові позивачка вказує, що з відповідачем мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на повному її забезпеченні. На утримання дітей відповідач матеріальну допомогу не надає. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей, щомісячно у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засіданні не зявився, до суду подав заяву про розгляд цивільної справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши письмові докази цивільної справи встановив наступні обставини: Сторони мають спільний дітей [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження І-ЖС №216081, видане 20.12.2012 Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №211, та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження І-ЖС №277479, видане 24.03.2015 Комунарським відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №272. На утримання дітей відповідач матеріальну допомогу не надає. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Як встановлено в судовому засіданні, батько дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, відповідно до вимог ст.ст.180, 181 СК України має обов'язок брати участь у їх утриманні та вихованні до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст.\~180,\~183 СК України, враховуючи те, що дитина проживає з позивачем, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на її утримання у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду до досягнення старшою дитиною повноліття, після чого в позивача виникає право на стягнення аліментів на молодшу дитину окремо, але в меншому розмірі. Питання розподілу судових витрат вирішити в порядку ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved