Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договорів дарування від 14.07.2008 року та від 30.10.2013 року їй на праві власності належить житловий будинок в [ADDRESS], у якому зареєстрований відповідач, шлюб із яким між ними розірвано 26.03.2014 року. Відповідач більше року в будинку не проживає, тому просила визнати його таким, що втратив право користування житлом, та зобов'язати сектор ГІРФО зняти його з реєстраційного обліку. Позивач підтримала заявлені вимоги з наведених підстав. Відповідач позову не визнав, заперечуючи тим, що він не знімається з реєстраційного обліку по тій причині, що йому не була сплачена відповідна сума коштів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договорів дарування від 14.07.2008 року та від 30.10.2013 року їй на праві власності належить житловий будинок в [ADDRESS], у якому зареєстрований відповідач, шлюб із яким між ними розірвано 26.03.2014 року. Відповідач більше року в будинку не проживає. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація полягає у внесенні відомостей до паспортного документу про місце проживання із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання. Положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до положень ст. 71 ЖК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї зберігається за ним протягом шести місяців. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача [PERSON] в [ADDRESS], більше року підтверджується змістом Акту обстеження Ошихлібської сільської ради від 12.01.2015 року. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). За наведених та встановлених судом обставин, позов в частині скасування реєстрації місця проживання не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 405 ЦК України,

Outcome: partial