Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивовано тим, що позивач є матір'ю малолітнього сина [PERSON], [INFO], як свідчить запис у свідоцтві про народження. [PERSON] з батьком дитини - [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі. За спільною заявою сторін було подано до органу реєстрації, на підставі п.1 ч.2 ст. 125 СК України [PERSON] визнав себе батьком [PERSON], про що свідчить запис у свідоцтві про народження. Відповідач добровільно відмовився сплачувати аліменти. Просить стягнути з відповідача кошти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 30% заробітної плати щомісячно. В судовому засіданні позивач позов підтримала просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечив щодо його задоволення, зазначив, що він не є батьком [PERSON] Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.2). Як встановлено в судовому засіданні прізвище, ім'я, по батькові дитини записано зі слів матері - [PERSON], [PERSON] не подавав до органу реєстрації відповідної заяви щодо зазначення його батьком дитини для визначення її походження. Згідно ст. 135 СК України при народженні дитини у матері яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заява батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записують за її вказівкою. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу статей 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що біологічним батьком [PERSON] є [PERSON], тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed