Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та утримання на дружину. В позовній заяві вказує, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 07.09.2013 року, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з нею. Відповідач працює заступником керівника ІТЗ осіб. Спільного господарства вони не ведуть, відповідач відмовляється забезпечувати сім'ю та нести будь-які витрати у забезпеченні дитини. На теперішній час позивачка не працює, так як знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, що нижче за прожитковий мінімум. Але цих коштів не вистачає для нормального утримування та харчування дитини. Інших аліментних зобов'язань відповідач не має. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх дитини у розмірі ? частини від всіх видів його доходів щомісяця та до досягнення дитиною повноліття, та кошти на своє утримання у розмірі 1/6 частини з всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною трьох років. Сторони у судове засідання не з'явились, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наданих доказів. Відповідач вказав про визнання позову. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. Судом встановлено, що факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 07.09.2013 року (а.с.8). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, [NUMBER] від 06.03.2014 р. (а.с.9). Дитина мешкає з позивачкою. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання її та дитини не надає. Відповідно до ст. ст. 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи працює вона та незалежно від її матеріального становища, при умові, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 367 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved