Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 31.01.2016 року, право власності на спадкове нерухоме майно будинковолодіння № 23 по вул. Оболоня в с.Гошів Долинського району Івано-Франківської області. Свої вимоги мотивувала тим, що 31 січня 2016 року помер її чоловік [PERSON], в звязку з чим відкрилась спадщина, до складу якої входить будинковолодіння № 23 по вул. Оболоня в с.Гошів Долинського району Івано-Франківської області. Рішенням Гошівської сільської ради від 28.07.2000 року її чоловікові була виділена земельна ділянка, площею 0,12 га для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських споруд із визначенням її меж в натурі. 20.01.2002 року чоловік отримав будівельний паспорт, після чого приступив до будівництва, яке закінчив в 2002 році. Однак, [PERSON] не зміг ввести будинок в експлуатацію та оформити на нього право власності через тривалу та тяжку хворобу. Після смерті чоловіка вона фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом з ним у вказаному будинковолодінні. Їхні діти [PERSON] та [PERSON] подали в нотаріальну контору заяви про відмову від спадщини на її користь. В січні 2017 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте таке свідоцтво їй видано тільки на земельну ділянку, площею 0,1210 га по вул. Оболоня, 23 в с.Гошів Долинського району Івано-Франківської області, а у видачі свідоцтва про право власності на будинковолодіння нотаріус відмовила, оскільки воно побудоване самочинно. Однак, враховуючи, що її чоловік збудував будинковолодіння на виділеній для цієї мети земельній ділянці, виготовив будівельний паспорт, але через важку хворобу не ввів будинок в експлуатацію та не оформив на нього право власності, суд повинен визнати за нею, як спадкоємцем за законом, право власності на вказане нерухоме майно, що й стало підставою для зверненя до суду з даним позовом. В судовому засіданні представники позивачки згідно довіреності від 12.01.2017 року [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, зіславшись на вищевикладені обставини, просили позов задоволити та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 31.01.2016 року, право власності на спадкове майно будинковолодіння № 23 по вул. Оболоня в с.Гошів Долинського району Івано-Франківської області. Представник відповідача в судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що з позовом згідний, не заперечує щодо його задоволення та просить справу розглянути за його відсутності. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного: Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Крім того, виходячи зі змісту частин першої, другої статті 331 ЦК України, частини першої статті 182 ЦК України та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, що було чинне на час будівництва спірного будинковолодіння, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Згідно зі ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Пунктом 6 Постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», встановлено, що право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Відповідно до п. 7 Постанови пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.02.2016 року серії І-НМ № 224825 (а.с. 5), [PERSON] помер 31 січня 2016 року. Про те, що позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], свідчить свідоцтво про шлюб (повторне) серії І-НМ № 019249 від 22.05.2006 року (а.с. 4). Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.2017 року, виданого Долинською районною державною нотаріальною конторою (а.с. 12), [PERSON] успадкувала майно свого чоловіка [PERSON], який помер 31.01.2016 року, а саме: земельну ділянку з цільовим призначенням:\~для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с.Гошів вул. Оболоня, 23 Долинського району Івано-Франківської області, площею 0,1210 га, кадастровий номер № 2622081101:01:002:0759, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 045329 (а.с. 11), виданого Гошівською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області 08.07.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 44. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 30.11.2016 року ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» (а.с. 14-17), до складу будинковолодіння № 23 по вул. Оболоня в с.Гошів Долинського району Івано-Франківської області входить житловий будинок, гараж, стайня, стодола, сарай, вбиральня, ворота та огорожа, які побудовані в 2002 році та є самовільними будівлями. Згідно довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» № 531 від 30.11.2016 року (а.с. 18), житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться по вул. Оболоня, 23 в с.Гошів Долинського району Івано-Франківської області, є самочинно побудованими. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної державним нотаріусом Долинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 18.01.2017 року (а.с. 13), позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Оболоня, 23 в с.Гошів Долинського району Івано-Франківської області після смерті її чоловіка [PERSON], в звязку з тим, що вони побудовані самочинно. Таким чином судом встановлено, що житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться по вул. Оболоня, 23 в с.Гошів Долинського району Івано-Франківської області, є самочинно побудованими, незважаючи на те, що будівництво велось на відведеній для цього земельної ділянці та з виготовленням будівельного паспорта на її забудову, оскільки будь-яких доказів, які б могли спростувати даний висновок, зокрема доказів отримання належних дозволів на будівництво, ведення його у відповідності до належним чином затвердженого проекту, з дотриманням будівельних норм і правил, позивачка та її представники суду не надали. За таких обставин, враховуючи, що самочинне майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку і право власності на нього не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці, та розглянувши дану справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. При цьому суд вважає заявлений [PERSON]М позов передчасним, оскільки будь-яких доказів того, що вона зверталася до компетентного органу з метою введення спірного будинковолодіння в експлуатацію (узаконення самочинного будівництва) суду не надано. Одночасно суд враховує, що спірні самочинні будівлі збудувано під час перебування позивачки в шлюбі з [PERSON] і у випадку узаконення такого будівництва дане майно належало б до спільної сумісної власності подружжя. На підставі викладеного, ст.ст. 182,331,376,1218 Цивільного кодексу України, Постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»,

Outcome: dismissed