Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи його тим, що 07.07.2006 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу сторонами 20.04.2007 року за кредитні кошти, отриманні від ПАТ КБ «ПриватБанк», був куплений транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO ТІ3110, який позивачка просить визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнати за нею право власності на вказаний автомобіль зі сплатою відповідачу його частини вартості. Крім того, просить суд зняти арешт з транспортного засобу ЗАЗ-DAEWOO ТІ3110. В судове засідання позивачка не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв'язку із наступним. Судом встановлено, що 07.07.2006 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 554. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], яке видано 31.03.2011 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 230. Під час шлюбу сторонами 20.04.2007 року за кредитні кошти, отриманні від ПАТ КБ «ПриватБанк», був куплений транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO ТІ3110, тип ТЗ - легковий седан, чорного кольору, VIN [NUMBER], 2007 р.в., реєстраційний № [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого РЕВ МРЕВ ДАІ №3 при УМВС України в Запорізькій області. Власником транспортного засобу був вказаний відповідач, а позивачка була записана в свідоцтві на ТЗ як особа, яка має право керувати. Позивачкою доведено, а відповідачем визнано той факт, що фактично автомобіль знаходився під керуванням позивачки, та використовувався нею для роботи та в інтересах дитини, а також той факт, що основні кошти за кредитом за автомобіль сплачені нею. Під час шлюбу з відповідачем окрім автомобілю ЗАЗ-DAEWOO ТІ3110, ніяке інше майно сторони не набули. Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Беручи до уваги, що фактично автомобіль знаходився під керуванням позивачки, та використовувався нею для роботи та в інтересах дитини, той факт, що основні кошти за кредитом за автомобіль сплачені нею, а також те, що відповідач надав згоду на отримання компенсації замість його частки, суд вважає, що слід визначити транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO ТІ3110, об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визначити за [PERSON] право власності на 2/3 частини автомобіля, за [PERSON] 1/3 частину автомобіля, визнати за позивачкою право власності на вказаний автомобіль вцілому зі сплатою відповідачу його частини вартості в розмірі 21968,00грн. На теперішній час на транспортний засіб накладено арешт, відповідно до постанови про опис та арешт майна боржника від 21.03.2018 року ВП № 32780822, яка була надіслана на адресу відповідача. Транспортний засіб був оголошений в розшук з метою примусового виконання виконавчого листа № 0814/2542/2012, виданого 14.05.2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з [PERSON] на користь ЗОКС «Довіра» 237730 грн. Однак, грошових коштів за кредитним договором, укладеним з ЗОКС «Довіра», відповідач не отримував, а став жертвою шахрайства, що підтверджується листом Слідчого відділу ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 27.11.2014 року за вих. № 26/4-Н-252. Згідно вказаного листа слідчого відділу ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, в провадженні слідчого відділення Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 12013080050000079 за підозрою [PERSON] (поручитель за кредитним договором) за фактами шахрайств, скоєних відносно [PERSON] та [PERSON], за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. Досудове слідство у справі зупинено 18.11.2012 року на підставі п. 2 ч.1 ст. 280 КК України, у зв'язку з розшуком [PERSON]. Враховуючи той факт, що позивач не надавала згоду на укладення цього кредитного договору, кредит був взятий не в інтересах сім'ї, є майно на яке можливо звернути стягнення, що є предметом іпотеки, а саме: квартира [ADDRESS], яка є особистою приватною власністю відповідача та [PERSON] суд вважає за можливе в інтересах позивача зняти арешт, накладений на автомобіль ЗАЗ-DAEWOO ТІ3110.

Outcome: approved