Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Сагайдачного, 56 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 04.03.1988р., житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Сагайдачного, 56 (колишня [PERSON],52) в с. Серафинці Городенківського району належали колгоспному двору, головою якого був батько позивачки [PERSON]. Для обслуговування вказаного господарства була виділена земельна ділянка площею 0,28 га. 01 квітня 2017 року [PERSON] помер. На день його смерті позивачка проживала разом з ним в будинку по вул. Сагайдачного,56 в с. Серафинці, як одна сімя, вони вели спільне господарство, мали спільний побут. На даний час позивачка з сімєю продовжує жити у вказаному будинковолодінні, несе витрати по утриманню житла в належному стані, оплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку. З метою реалізації свого спадкового права позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Вивчивши правовстановлюючі документи, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька позивачці у звязку з тим, що спадкове господарство зареєстровано як колгоспний двір, головою якого був спадкодавець, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991р., належить відповідна частка житлового будинку, які визначити конкретно не можливо, про що видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З письмової інформації Серафинецької сільської ради відомо, що станом на 01.04.1991р. у спадковому господарстві проживали та були зареєстровані: голова двору [PERSON], позивачка, відповідачі [PERSON], [PERSON], та [PERSON], який помер 17.01.2017р. Відповідачі на частки у спадковому майні не претендують, з приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору не зверталися. Після смерті спадкодавця позивачка прийняла спадщину: виготовила технічну документацію на будинок за власні кошти, утримує будинок та прибудинкову територію в належному стані, обробляє землю, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через його реєстрацію як колгоспного двору. Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Сагайдачного,56 в с. Серафинці визначено, що інвентаризаційна вартість даного будинку становить 87743 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Пояснила, що її мама [PERSON] померла в 1980 р., її чоловік [PERSON] помер 17.01.2017р., в даний час в житловому будинку проживає вона, її син [PERSON] та її брат [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Пояснив, що він не заперечує, щодо задоволення даного позову та визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок по вул. Сагайдачного,56 в с. Серафинці Городенківського району після смерті батька [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вислухавши позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 04.03.1988 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної [PERSON] народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної [PERSON] народних депутатів № 209 від 14 жовтня 1987 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Серафинці по вул. К.Маркса, 52 - дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 122, виданою виконавчим комітетом Серафинецької сільської ради 23.02.2018р. стверджено, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO] (бувша [PERSON],52) до складу її сімї входить: брат [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] Про те, що мати позивачки [PERSON], яка проживала в [INFO], померла 14.01.1980 р., свідчить довідка Серафинецької сільської ради № 130 від 25.04.2018 р. Довідкою № 86, виданою 05.03.2018 року Серафинецькою сільською радою підтверджується, що станом на 01.04.1991 року в будинку по вул. Сагайдачного,56 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO] [PERSON] помер 11 березня 2011 р. у віці 82 роки в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 від 12.03.2011 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 127907, виданого 12 березня 2011 р. Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії повторного свідоцтва про народження серії I-НМ № 3588276 [PERSON], [INFO], виданого 17.04.2018 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, встановлено, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. З копії свідоцтва про народження серії IV-ЯР № 266272 [PERSON], [INFO], виданого 12.03.1959 року Серафинецьким с/ЗАГС Городенківського району Станіславської області, встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Копія свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НМ № 438891, виданого 29 червня 1985 року Серафинецькою сільською Радою Городенківського району Івано-Франківської області свідчить, що при укладенні шлюбу з [PERSON], прізвище дружини [PERSON] змінено з [PERSON] на [PERSON]. Довідкою № 33, виданою 25.01.2018 р. Серафинецькою сільською радою стверджено, що на момент смерті [PERSON] (11.03.2011р.), який був зареєстрований та проживав в [INFO] разом з ним були зареєстровані і проживали: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], та онук [PERSON], [INFO] Зять [PERSON] помер 17 січня 2017 року у віці 61 рік в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 від 18.01.2017 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-НМ № 239086, виданого 18 січня 2017 р. виконкомом Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Отже, спадкоємцями першої черги за законом [PERSON] є його син [PERSON] та дочка [PERSON]. До спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок по вул. Сагайдачного,56 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8456 від 27.02.2018 стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок та господарські будівлі по вул. Сагайдачного,56 в с. Серафинці Городенківського району зареєстровано за [PERSON], головою колгоспного двору, на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 4.03.1988р. на підставі рішення цього ж виконкому № 209 від 14.10.1987р. В примітках зазначено, що загальна площа з62,1 кв.м на 64,8 кв.м та житлова з 49,0 кв.м на 51,7 кв.м змінилася за рахунок реконструкції печі, що згідно п.3.2 Інструкції про проведення технічної інвентаризації не є самочинним. З технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1950 р., інші господарські будівлі збудовані в 1950, 1965, 1985, 1990 роках, їх інвентаризаційна вартість становить 87743 грн. Довідкою Серафинецької сільської ради № 122 від 23.02.2018р. підтверджено, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO] (бувша [PERSON], 52); земельна ділянка на якій розташований житловий будинок становить 0,28 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га, для ведення ОСГ 0,03 га. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернулася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1296 ЦК України. Постановою приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] від 27.02.2018 р. позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за № 56 по вул.Сагайдачного (бувша вулиця К.Маркса,52) в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області з посиланням на те, що документи, які підтверджують право власності на житловий будинок по вул. Сагайдачного,56 в с.Серафинці видані на імя спадкодавця [PERSON], як головиколгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити його частку в житловому будинку та видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316,317, 328, 1216, 1222,1223, 1258,1261, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved