Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] в якому просить шлюб зареєстрований 04.03.2006 р. (актовий запис № 12) відділом реєстрації актів цивільного стану Чутівського районного управління юстиції Полтавської області між нею та відповідачем розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити дошлюбне прізвище «Черкасова». Стягнути за рішенням суду понесені судові витрати за подання позовної заяви з відповідача [PERSON]. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що 04.03.2006 року між нею та відповідачем, відділом реєстрації актів цивільного стану Чутівського районного управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №12. Від шлюбу у них народилися діти: дочка - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя на протязі останнього періоду часу між ними почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з 2016 року. Кожен з них по-різному дивиться на головні критерії шлюбу, вони по-різному дивляться на життя, сімю. 21.06.2013 року Чутівським районним судом Полтавської області прийнято рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину починаючи з 11.06.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам кожного із них. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Обставин які б перешкоджали розірванню шлюбу немає. Подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем вважає неможливим. Тому фактичним мотивом (причиною) розірвання шлюбу між ними є розбіжність життєвих інтересів, відмінність характерів, несумісність характерів, непорозуміння, відсутності спільних поглядів на життя та сімю. За таких обставин позивач вважає збереження шлюбу недоречним, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним. Крім того, з 2017 року кожен з них живе своїм особистим життям. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи належним чином були повідомлені, представник позивача через канцелярію суду подав клопотання, в якому просив справу розглянути без участі представника позивача та позивача в судовому засіданні та зазначив, що позов підтримують в повному обсязі і просять його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. 04.03.2006 р. між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Чутівського районного управління юстиції Полтавської області (актовий запис № 12), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 013235, виданим 04.03.2006 року (а.с. 7-8). Від спільного сімейного життя мають двох доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-КЕ № 038141, виданого 17.11.2006 року та серії 1-КЕ № 066669, виданого 21.01.2006 року (а.с. 11-12). Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, зясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим. Спір про місце проживання малолітніх дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відсутній, і за домовленістю сторін доньки залишаться проживати з матірю [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на визнання відповідачем позову, яке є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved