Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтуванні свого позову вона вказала, що її матері, [PERSON], на праві власності належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року її мати померла. Вона була єдиною спадкоємицею після смерті матері та успадкувала вищевказаний будинок, що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за законом. У вказаному будинку з 13.12.2008 року проживає та зареєстрований колишній чоловік її матері - [PERSON], що підтверджується записами у будинковій книзі та довідкою Виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 07.05.2015 року № 253. Тобто виходить, що він проживав та був зареєстрований у вказаному житловому будинку за згодою колишнього власника цього будинку, тобто [PERSON] Слід зазначити, що він був розлучений з [PERSON] ще 17.10.2006 pоку, відповідно станом на 13.12.2008 року (дата реєстрації місця проживання у будинку) не був членом її сім'ї. Також відповідач не є та ніколи не був членом її сім'ї. Як новий власник вищевказаного житлового будинку, вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням звільнити належний їй будинок та знятися з реєстрації, однак він заявляє про своє небажання зніматися з реєстрації за вищевказаною адресою. Більш того, станом на сьогоднішній день відповідач повністю позбавив її доступу до належного їй на праві власності житлового будинку, відповідно вона не має можливості користуватися своєю власністю. Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права користування чужим майном, в якому просив суд визнати за ним довічне право користування житловим будинком [ADDRESS] посилаючись на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 23.04.1994 року по 17.10.2006 року. [PERSON] дала згоду на його реєстрацію у її [ADDRESS] у 2008 році. Він поселився у вказаному будинку у вересні 2008 року, постійно проживав у ньому та другого житла не має. [PERSON] померла [INFO] року. Після її смерті, він проживає у вищевказаному будинку, підтримує його у належному стані, сплачує всі необхідні комунальні платежі та податок на землю. Після смерті [PERSON] з відповідачкою [PERSON] він уклав усний договір про його проживання та користування житловою площею у будинку, який був укладений після отримання [PERSON] свідоцтва про право власності, у жовтні 2013 року. Згідно усного договору він мав право проживати у будинку до своєї смерті, користуватись будинком та земельною ділянкою, підримувати будинок у належному санітарно-технічному стані, сплачувати комунальні платежі та податок на землю, що ним і робилось. Окрім того, у будинку знаходиться майно, яке було спільно набуте ним з [PERSON], яка померла [INFO] року, а саме: ліжко, шкаф, телевізор, водонагрівач, нагрівальний котел, якими він користується до теперішнього часу. Представник позивача у судовому засіданні основний позов підримала та просила задовольнити його у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечувала. Відповідач у судовому засіданні відмовився від зустрічного позову, основний позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що матері позивача, [PERSON] на праві власності належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 89 (а.с. 6). [PERSON] була єдиною спадкоємицею після смерті матері та успадкувала вищевказаний будинок, що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 03.09.2013 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-1903 (а.с. 7). У вказаному будинку з 13.12.2008 року проживає та зареєстрований колишній чоловік матері позивача - [PERSON], що підтверджується записами у будинковій книзі та довідкою Виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 07.05.2015 року № 253 (а.с. 8-10). Тобто, відповідач проживав та був зареєстрований у вказаному житловому будинку за згодою колишнього власника цього будинку, [PERSON] [PERSON] був розлучений з [PERSON] ще 17.10.2006 pоку, відповідно станом на 13.12.2008 року (дата реєстрації місця проживання у будинку) не був членом її сім'ї. Також відповідач не є та ніколи не був членом сім'ї позивача. Як новий власник вищевказаного житлового будинку, [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача з проханням звільнити належний їй будинок та знятися з реєстрації, однак відповідач заявляє про своє небажання зніматися з реєстрації за вищевказаною адресою. Більш того, станом на сьогоднішній день відповідач повністю позбавив позивача доступу до належного їй на праві власності житлового будинку, відповідно [PERSON] не має можливості користуватися своєю власністю. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку(квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином, право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Як вже зазначалося, відповідач проживав та був зареєстрований у житловому будинку з дозволу попереднього його власника [PERSON] як колишній член її сім'ї. В той же час, позивач як новий власник будинку, згоди на проживання відповідача у належному їй на праві власності будинку не давала, договору найму з ним не укладала. За таких обставин, припинення права власності померлої [PERSON] на будинок, за вісутності відповідного договору з новим власником, за змістом ст. ст. 383, 405 Цивільного Кодексу України та ст. ст. 150, 156 Житлового кодексу України, припиняє і право колишніх членів її сім'ї на користування таким житлом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. В той же час, проживання відповідача у належному [PERSON] на праві власності житловому будинку та створення ним перешкод у користуванні будинком, позбавляє позивача можливості вільно реалізовувати своє право власності. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved