Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, третя особа Третя Запорізька державна нотаріальна контора, про зняття арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що 9 грудня 2014 р. помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді належного йому майна квартири [ADDRESS]. Вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріусом було встановлено, що на майно померлого в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна існує заборона відчуження на підставі постанов Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 14 жовтня 2009 р. ВП № 12895029 та від 1 серпня 2011 р. ВП № 27866735. Вказані виконавчі провадження були закінчені, а виконавчі листи повернуті стягувачеві. Зазначене обтяження позбавляє позивача оформити спадщину. Вона зверталась до відповідача із заявою про зняття арешту, але листом від 8 вересня 2015 р. за вих. № 2143/3 у задоволенні її заяви було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Посилаючись на ст. 391 ЦК України, просила скасувати арешт відносно спадкового майна [PERSON], накладений відповідно до вищевказаних постанов державного виконавця. Від представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 9 грудня 2014 р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 10 грудня 2014 р., актовий запис № 8075. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді належної йому квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб, виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 4 листопада 2010 р., актовий запис № 2067 від 27 вересня 1984 р. З метою оформлення спадщини, позивач звернулась до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори, однак, постановою від 28 листопада 2015 р. у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено з тих підстав, що на все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт на підставі постанов Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 14 жовтня 2009 р. ВП № 12895029 та від 1 серпня 2011 р. ВП № 27866735. Дійсно, як випливає з матеріалів справи постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції [PERSON] від 1 серпня 2011 р. ВП № 27866735 накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], в межах суми стягнення 27\~668,40 гривень, а також застосовано заборону на його відчуження. Постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції [PERSON] від 14 жовтня 2009 р. ВП № 12895029 накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], в межах суми стягнення 30\~485,24 гривні, а також застосовано заборону на його відчуження. 31 серпня 2015 р. позивач звернулась до відповідача із заявою про зняття арештів, однак листом Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 8 вересня 2015 р. № 2143/3 у задоволенні вимог позивача було відмовлено та зазначено, що вказані виконавчі провадження станом на 8 вересня 2015 р. закінчені та повторно на виконання не надходили. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено випадки зняття арешту з майна державною виконавчою службою. Так, частиною першою цієї статті передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом, зокрема, про зняття з такого майна арешту. Відповідно до ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України\~\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як встановлено судом, майно [PERSON], у тому числі й квартира, на яку накладено арешт, станом на час його накладення, належала боржникові. Проте, у звязку зі смертю останнього, позивач як спадкоємець першої черги за законом позбавлена можливості оформити право власності на майно померлого чоловіка в порядку спадкування. Арешт, накладений державним виконавцем на вказане майно, власником якого є [PERSON], перешкоджає позивачеві в реалізації її права на спадщину. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для зняття арешту з майна, накладеного постановами державного виконавця, з огляду на що задовольняє позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. На підставі статті 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з Державного бюджету України на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved