Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.03.2018 року. Від даного шлюбу в них 14 січня 2017 року народився син [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. З липня 2017 року відповідач покинув сімю і з того часу матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач працює за кордоном на будівництві та отримує високу заробітну плату, інших осіб на його утриманні не має. Оскільки вони з відповідачем не можуть досягти згоди з приводу способу виконання останнім обовязку по утриманню дитини, то вона змушена звернутися в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини та просила позов задоволити повністю. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що він добровільно надає матеріальну допомогу своєму неповнолітньому сину [PERSON], а тому відсутні підстави для стягнення з нього аліментів. Крім того, на даний час він ніде не працює, оскільки недавно в Словаччині отримав депортацію на 5 років за те, що керував транспортним засобом в нетверезому стані і тому не може в»їхати в жодну з країн Євросоюзу. Крім того, він переніс черепно-мозкову травму, часто хворіє, а також має на утриманні 2 неповнолітніх дітей від першого шлюбу, яким також добровільно надає матеріальну допомогу. За таких обставин просив в задоволенні позову відмовити. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 даного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 13 березня 2018 року, що підтверджується рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.03.2018 року в справі № 343/114/18 (а.с. 4-5). Про те, що від даного шлюбу в них 14 січня 2017 року народився син [PERSON], свідчить свідоцтво про його народження серії І-НМ № 330073 від 18.01.2017 року, видане Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 6). Судом встановлено, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом з матірю, позивачкою [PERSON], що підтверджується довідкою № 564 від 29.03.2018 року, виданою Старомізунською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області (а.с. 7) та визнається сторонами по справі. Як категорично ствердила в судовому засіданні позивачка, вона не може досягти згоди з відповідачем щодо способу виконання останнім обовязку по утриманню дитини, тому змушена звернутися в суд з даним позовом. Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, оскільки він є здоровим та працездатним, що підтверджується тим фактом, що до останнього часу він працював на заробітках за кордоном, чого сам не заперечив в судовому засіданні. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивачки, суд враховує той факт, що на даний час останній позбавлений можливості виїхати на заробітки за кордон, оскільки в Словацькій Республіці отримав депортацію на строк 5 років, яка також поширюється на інші країни Шенгенської угоди. Також суд враховує той факт, що відповідач раніше переніс черепно-мозкову травму і в 2015-2016 роках тривалий час лікувався в різних медичний закладах, що підтверджується виписками з його медичної карти стаціонарного хворого та іншими медичними документами (а.с. 22-37). Востаннє відповідач лікувався в Долинській ЦРЛ в січці 2018 року (а.с. 38). При цьому суд також враховує, що відповідач є батьком 2 неповнолітніх дітей від першого шлюбу: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження серії І-МИ № 159869 від 15.03.2012 року та серії І-МИ № 197821 від 25.04.2014 року (а.с. 20-21) і згідно закону має обов»язок їх виховувати та матеріально забезпечувати. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити частково та стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, які стягувати з часу звернення в суд з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. При цьому суд вважає, що відсутні підстави для обмеження мінімального розміру аліментів сумою не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки таке обмеження застосовується при стягненні аліментів у частці від заробітку, а не в твердій грошовій сумі, що має місце в даній справі. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved