Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулась у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа: Друга Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON], про що свідчить свідоцтво про одруження від 25 січня1961 року серії [NUMBER], [INFO] року останній помер, після чого відкрилась спадщина, до якої увійшла квартира [ADDRESS], де спадкодавець проживав до дня смерті. Позивач зазначає, що в подальшому вона звернулась до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв'язку із зазначеним, Позивач просила визнати за нею право власності на ? квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. В судове засідання Позивач не з'явилась, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності за наявними доказами, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Третя особа в судове засідання не з'явилась, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], про що свідчить свідоцтво про одруження від 25.01.1961 року серії [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про смерть від [INFO] року серії [NUMBER] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно спадкодавця, яке складається з ? частини квартири [ADDRESS]. З матеріалів спадкової справи вбачається, що єдиним спадкоємцем після померлого [PERSON] є [PERSON]. Судом також встановлено, що на підставі рішення виконкому Київської міської ради депутатів трудящих від 22.04.1974 року № 772, [PERSON] видано Ордер на жиле приміщення № Г 230821, на сім»ю, що складалась з чотирьох чоловік: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до довідки від 16.12.2014 року, виданої ЖБК «Університет-4», сума пайового внеску за квартиру, в розмірі 7800 карбованців 00 коп., сплачена у повному обсязі в травні 1989 року, що складає суму паєнакопичення. У відповідності до ст. 15 Закону України «Про власність», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно ч. 4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03.08.2004 року визнаються дійсними у разі відсутності їх держаної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації прав. Оскільки законодавство на час повної виплати спадкодавцем [PERSON] пайового внеску за кооперативну квартиру [ADDRESS] не передбачало обов'язкової реєстрації права власності на даний вид майна, останній набув та відповідно став повноправним власником вказаної квартири. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оскільки спадкодавець як член ЖБК повністю сплатив пайовий внесок за квартиру, вона входить до складу спадщини після його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Оскільки заповіт відсутній, спадкування здійснюється за законом. При цьому, згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів справи позивач у встановлений законом строк звернулася до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, Друга київська державна нотаріальна контора постановою від 17.07.2014 року відмовила у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю необхідного правовстановлюючого документу на спадкове майно. В свою чергу суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до роз'яснень, зазначених Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1. листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 зазначено, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Крім того вказаним листом роз'яснено, що виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежить від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: Друга Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved