Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку на праві спільної власності подружжя. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що за час спільного проживання у шлюбі з відповідачем, а саме у 1987 році вони придбали житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами в с. Жидичин по вул. С.Бойка, 11 Ківерцівського району Волинської області, тому він належить їм на праві спільної сумісної власності. Шлюб між ними було розірвано 01.02.1999 року, однак вони продовжували спільно проживати та користуватися будинком на рівних правах. В березні 2011 року, у звязку і зловживанням відповідачем спиртними напоями та створенні останнім нестерпних умов спільного проживання, вона переїхала проживати в [INFO]. Враховуючи те, що будинок зареєстрований за її чоловіком, останній вважає його особистою власністю і не визнає права дружини на даний будинок, тому просить визнати за нею право власності на 1/2 його частину. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про визнання заявленого позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Як встановлено з рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01.02.1999 року та свідоцтва про розірвання шлюбу від 01.02.1999 року, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.11.1983 року по 01.02.1999 року. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 09.03.1989 року Ківерцівською районною радою Волинської області, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Жидичин по вул. С.Бойка, 11 Ківерцівського району Волинської області зареєстрований за відповідачем, [PERSON] З наведеного слідує, що спірний житловий будинок був придбаний [PERSON] та [PERSON] у період перебування у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю в редакції 1969 року, яка діяла на момент набуття за відповідачем права власності на житловий будинок, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, і у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, житловий будинок в з господарськими будівлями і спорудами в с. Жидичин по вул. С.Бойка, 11 Ківерцівського району Волинської області, право власності на який зареєстроване за [PERSON], набутий сторонами у період перебування у зареєстрованому шлюбі, тому належить подружжю на праві спільної сумісної власності в рівних частках. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення.

Outcome: approved