Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до АТ «ОТП Банк», ТОВ «ФК «Прайм Альянс», вказавши, що 09.04.2020 року за №791 приватним нотаріусом Кравцовим О.О. вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованість в сумі 43340,10 гривень. Вказуючи, що з наданих нотаріусу документів не вбачалось, що заборгованість була безспірною, сам виконавчий напис був вчинений поза строками позовної давності, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №791, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. Ухвалою суду від 27.05.2020 року заяву [PERSON] про забезпечення позову [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов О.О., приватний виконавець Запорізького виконавчого округу Проценко Д.Ю., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повернуто позивачеві. Ухвалою суду від 28.05.2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 175, 177 ЦПК України. 02.06.2020 року представником позивача недоліки, зазначені в ухвалі суду усунено шляхом надання відповідних документів. Ухвалою суду від 03.06.2020 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.06.2020 року заяву [PERSON] про забезпечення позову [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов О.О., приватний виконавець Запорізького виконавчого округу Проценко Д.Ю., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення. 06.07.2020 року відповідач ТОВ «ФК «Прайм Альянс» направило до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого проти задоволення позову заперечували, вказуючи, що право вимоги заборгованості за кредитним договором набули на законних підставах, 01.03.2019 року направляли на адресу боржника вимогу про добровільне погашення заборгованості протягом 30 днів, а оскільки така вимога була залишена без задоволення, було прийнято рішення про звернення стягнення грошових коштів шляхом позасудового врегулювання на підставі кредитного договору та звернулись із заявою про вчинення виконавчого напису до приватного нотаріуса, тому вважають, що вчинили всі необхідні дії для вчинення виконавчого напису та надали необхідні документи. 13.07.2020 року представник позивача направила до суду відповідь на відзив відповідача у якому зазначає про відсутність належного обґрунтування суми заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Прайм Альянс», вказує на пропуск строків позовної давності для пред`явлення вимоги про погашення заборгованості, оскільки кредитний договір укладався 17.04.2014 року та п. 2.5. передбачений 3 річний строк дії кредитної лінії, який сплинув 18.04.2017 року, також вказує на відсутність допустимих та належних доказів у відповідача, якими він обґрунтовує свої заперечення проти позову, тому вбачає підстави для задоволення позову. 17.07.2020 року представник відповідача ТОВ «ФК «Прайм Альянс» направив до суду клопотання про відкладення підготовчого судового засідання та проведення наступного підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції. У підготовчому судовому засіданні 20.07.2020 року представник позивача підтримала пред`явлений позов та просила суд задовольнити клопотання про витребування доказів та заперечувала проти задоволення клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 20.07.2020 року клопотання представника позивача про витребування доказів залишено без задоволення, клопотання представника відповідача ТОВ «ФК «Прайм Альянс» про відкладення підготовчого судового засідання та проведення наступного підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції залишено без задоволення, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 17.08.2020 року заяву представника позивача [PERSON] адвоката Погосян М.А. про забезпечення позову задоволено та забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, вчиненим 09.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О., яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованість в сумі 42910.99 гривень. 16.09.2020 року представник відповідача ТОВ «ФК «Прайм Альянс» направив до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності наполягаючи на відмові у задоволенні позову. В судове засідання 14.12.2020 року позивач та її представник не з`явились. Представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач АТ «ОТП Банк», повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судові засідання представника не направив, не скористався своїм правом надання відзиву на позов, також не було надано будь-яких заяв чи клопотань. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору в судові засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку, про причини неявки суд не сповістили. Всі поштові відправлення на ім`я приватного нотаріуса Кравцова О.О. повернулись до суду з відмітками про «відсутність за вказаною адресою» та про те, що адресат «не значиться». В ході розгляду справи судом робився запит до Міністерства юстиції України з метою отримання інформації щодо виконання своєї діяльності приватним нотаріусом КМНО Кравцовим О.О., на який МЮ України надало відповідь про те, що наказом Центрального МУ МЮ (м. Київ) від 15.06.2020 року №735/6 приватна нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Кравцова О.О. припинена з 15.06.2020 року на підставі заяви. Станом на день надання відповіді документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса до Київського державного нотаріального архіву не передані та перебувають на зберіганні приватного нотаріуса Кравцова О.О. В ході розгляду справи представником позивача було долучено копію квитанції №67250800466172 від 02.06.2014 року на суму 400 гривень, №4 від 02.06.2014 року на суму 200 гривень та № [NUMBER] на суму 200 гривень кошти за якими сплачені [PERSON] на користь АТ «ОТП Банк». При дослідженні наданих учасниками справи документів судом встановлено наступне. 17.04.2017 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №2008638663. Відповідно до укладеного договору банк надав споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору, а позичальник зобов`язалась повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, інші платежі, визначені кредитним договором та додатком №1 «Графік платежів», що є його невід`ємною частиною, а також виконувати умови кредитного договору. Згідно з умовами договору про надання споживчого кредиту №2008638663 від 17.04.2014 року, строк дії кредиту становить 36 місяців з 17.04.2014 року по 17.04.2017 року з розміром процентної ставки 0,01% річних. До матеріалів справи долучені квитанції, згідно з якими у червні 2014 року [PERSON] сплачено 800 гривень з призначеннями платежів «оплата за погашення споживчого кредиту згідно з кредитним договором 2008638663, без ПДВ», «погашення заборгованості за операціями по кредитній картці VISA». 18.02.2019 року ТОВ «ФК Прайм Альянс» направило [PERSON] вимогу про погашення кредитної заборгованості. До копії вимогу відповідачем також долучено докази направлення вимоги боржнику. 29.04.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. вчинено виконавчий напис № 791, згідно з яким звернуто стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №2008638663 від 17.04.2014 року, укладеним між нею та ПАТ «ОТП Банк», право вимоги яким було відступлене до нового кредитора «ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до позичальника за кредитним договором. Строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 року по 31.01.2020 року, сума повної заборгованості складає 42910,99 гривень, в тому числі заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) становить 23433,77 гривень, заборгованість по відсоткам становить 19477,22 гривень. Також з [PERSON] стягнуто 429,11 гривень за вчинення виконавчого напису. 06.05.2020 року постановою приватного нотаріуса виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. відкрито виконавче провадження №62002766 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованості в сумі 43340,10 гривень на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Кравцова О.О. №791 від 09.04.2020 року. Під час розгляду справи суд виходить з таких норм законодавства. Згідно з ч.1,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 Закону України «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пп.2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, п.п. 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. П.2 Переліку документів на час вчинення нотаріальної дії було передбачено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, нотаріусу додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, Перелік документів не передбачав інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що вчинення нотаріусом виконавчого напису, як нотаріальна дія, полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку оперативно реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Однак, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не може обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц, пр. 14-84цс19). Як вказував Верховний Суд у постанові №158/2157/17 від 15.04.2020 року, підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом\~27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.\~Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до наданих документів, договір про надання споживчого кредиту №2008638663 від 17.04.2014 року, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] не мав нотаріального посвідчення, тому при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Кравцов О.О. не дотримався вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення виконавчого напису нотаріусом відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, згідно з постановою ВС від 23.01.2018 року по справі №310/293/15. Суд також погоджується з доводами представника позивача щодо невизнання суми заборгованості, оскільки при вчиненні виконавчого напису не було встановлено порядок нарахування заборгованості та її сукупний розмір, також і невідомо, чи були враховані сплачені [PERSON] грошові кошти на користь ПАТ «ОТП Банк». Відповідачами, в свою чергу, будь-яких доказів протилежного суду не надано. Окрім цього, виконавчим написом встановлений період стягнення заборгованості з 29.01.2019 року по 31.01.2020 року, натомість, як виконавчий напис вчинено лише 29.04.2020 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності, оскільки строк дії кредитної картки сплив у 18.04.2017 року, виходячи з умов договору, строк дії якого становить 36 місяців з дати укладення. Згідно з п.п. 3.3. п. 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначається, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №\~916/3006/17, строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом\~України. Таким чином, загальний строк для такого звернення становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. За змістом\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Таким чином, частина грошових вимог, з метою погашення яких відповідач звернувся за вчиненням виконавчого напису про стягнення боргу, виходить за межі встановленого законодавством трирічного строку позовної давності. Так як, за правилом\~ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в задоволенні заявлених вимог, включення відповідачем до складу заборгованості платежів, сплата яких прострочена більш, ніж на три роки, також свідчить про спірність заявленої до погашення суми боргу. За обставин, встановлених судом, правових підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису не було, тому суд прийшов до висновку про визнання його таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1261,20 гривень, з яких 840,80 гривень сплаченого судового збору за звернення з позовом та за звернення з заявою про забезпечення позову 420,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved