Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Перша Запорізька державна нотаріальна контора про визнання дійсним договору купівлі-продажу. Ухвалою суду від 01.08.2016 р. до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено [PERSON] Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені [PERSON] позовні вимоги та пояснив, що 24.04.1997 р. між [PERSON] та [PERSON] - чоловіком позивача, було укладено договір купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір був оформлений та зареєстрований Херсонською Товарною Біржею «Смарагд-Південь» відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» без нотаріального посвідчення. Договір був виконаний сторонами, продавець отримала кошти та передала ключі від будинку, а позивач зі своїм чоловіком вселились та почали проживати у придбаному житлі. Право власності [PERSON] було зареєстровано Запорізьким бюро технічної інвентаризації. [INFO] чоловік позивача помер. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з питання оформлення спадкових прав на будинок, але нотаріусом їй було роз'яснено її право звернутись до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним. На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. 224 ЦК Української РСР (1963 року), представник позивача просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку від 24.04.1997 р., оскільки сторони домовились щодо всіх істотних умов та повністю виконали договір. Представник відповідача - Запорізької міської ради залишила питання щодо позовних вимог [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Першої Запорізької державної нотаріальної контори, повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, не використав наданого законом права на участь у розгляді справи, причини неявки суду не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] до суду не з'явилась з невідомих причин, про час та місце його проведення була повідомлена. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу від 24.04.1997 р. продавець [PERSON] продала, а покупець [PERSON] придбав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Зі змісту вказаного договору вбачається, що покупцем продавцю до реєстрації договору було виплачено 8622 грн., що відповідає його інвентарній вартості. Будинок належав продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Запорізькою нотаріальною конторою 16.04.1997 р. [PERSON] засвідчила, що до укладання цього договору будинок нікому не проданий, не перебуває під залогом, під арештом, не є спірним майном. Також сторонами у пункті 8 договору визначено порядок вирішення спорів у разі їх виникнення. Вказані обставини свідчать про те, що сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов угоди, ніяких обмежень для її укладення не було, незаконні умови відсутні. Договір підписаний особисто кожної стороною. Крім того, з тексту договору вбачається, що він був оформлений та зареєстрований Херсонською Товарною Біржею «Смарагд-Південь» відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» без нотаріального посвідчення. Також під час розгляду справи встановлено, що договір купівлі-продажу був виконаний сторонами, продавець отримала кошти та передала ключі від будинку, а позивач зі своїм чоловіком вселились та почали проживати у придбаному житлі. Право власності [PERSON] на вказаний будинок було зареєстровано Запорізьким бюро технічної інвентаризації у книзі № 133 за № 19639, про що видано відповідне реєстраційне посвідчення (а.с. 8). Відповідно до копії паспорту позивача зареєстрованим місцем її проживання є: [ADDRESS], з 16.03.2006 р. по теперішній час (а.с. 5). Відповідно до вимог частини 2 статті 47 Цивільного кодексу Української РСР, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Як зазначив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 Постанови № 3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч.2 ст.47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Спірний договір купівлі-продажу відповідно до законодавства, що діяло на момент його укладення, підлягав нотаріальному посвідченню, але, як встановлено під час розгляду справи вказана умова закону не була дотримана, оскільки працівники Херсонської Товарної Біржі «Смарагд-Південь» запевнили їх у тому, що вказані дії є зайвими, так як угода зареєстрована на товарній біржі. Вказана обставина підтверджується змістом пункту 9 договору купівлі-продажу. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно з копією свідоцтва про одруження позивач з 21.05.1971 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], актовий запис № 339 Шевченківського РАЦС м. Запоріжжя (а.с. 6). [PERSON] помер [INFO], про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 7814 (а.с. 7). З доводів представника позивача вбачається, що на теперішній час [PERSON] позбавлена можливості оформити спадкові права після смерті свого чоловіка, оскільки договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально, тому вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved