Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності. Свій позов обґрунтовує тим, що вона сплатила своїй дочці [PERSON] 25000 доларів США за ? частину будинку [ADDRESS]. В 1991 році помер її чоловік - [PERSON], і вони з дочкою отримали в спадщину по ? частині будинку [ADDRESS]. Кошти вона сплатила в присутності [PERSON] Просила суд присудити їй ? частину будинку [ADDRESS], яка належала [PERSON] і була виплачена нею станом на 5 жовтня 2006 року. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала. Відповідач проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 червня 1992 року, спадкоємцями майна [PERSON], померлого [INFO] є його дружина - [PERSON] та дочка [PERSON] Спадкове майно складається з ? частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS]. Вказане свідоцтво зареєстроване в ЧООБТІ 10 жовтня 1992 року. Відповідно технічного паспорта на житловий будинок, складеного станом на 17 вересня 1996 року, [PERSON] та [PERSON] належить по ? частині будинку [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Як вбачається з розписки від 7 квітня 1999 року, [PERSON] отримала від своєї матері [PERSON] в рахунок сплати за її ? частину будинку [ADDRESS] 1500 доларів США. Як вбачається з розписки від 5 червня 2000 року, [PERSON] отримала від своєї матері [PERSON] в рахунок сплати за її ? частину будинку [ADDRESS] 3500 доларів США. Як вбачається з розписки від 7 березня 2001 року, [PERSON] отримала від своєї матері [PERSON] в рахунок сплати за її ? частину будинку [ADDRESS] 5000 доларів США. Як вбачається з розписки від 21 травня 2002 року, [PERSON] отримала від своєї матері [PERSON] в рахунок сплати за її ? частину будинку [ADDRESS] 3500 доларів США. Як вбачається з розписки від 5 квітня 2003 року, [PERSON] отримала від своєї матері [PERSON] в рахунок сплати за її ? частину будинку [ADDRESS] 1500 доларів США. Як вбачається з розписки від 6 травня 2004 року, [PERSON] отримала від своєї матері [PERSON] в рахунок сплати за її ? частину будинку [ADDRESS] 5000 доларів США. Як вбачається з розписки від 7 вересня 2005 року, [PERSON] отримала від своєї матері [PERSON] в рахунок сплати за її ? частину будинку [ADDRESS] 4000 доларів США. Як вбачається з розписки від 5 жовтня 2006 року, [PERSON] отримала від своєї матері [PERSON] в рахунок сплати за її ? частину будинку [ADDRESS] 1500 доларів США. Всього за вказаним розписками [PERSON] отримала від своєї матері 25500 доларів США. Вказані кошти передавалися в присутності [PERSON], яка підтвердила вказану обставину в судовому засіданні під час допиту її як свідка. З досліджених в судовому засіданні документів встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу ? частину будинку [ADDRESS]. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 1 статті 334 ЦК України визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до ч.1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Суд вважає, у позивача та відповідача відсутні будь-які перешкоди для звернення до в нотаріальну контору для укладення та належним чином посвідчення договору купівлі-продажу частини житлового будинку. Крім того, відповідач не ухиляється від укладання такого договору, про що свідчить його явка в судове засідання. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином з огляду на вищенаведені норми, суд вважає позовні вимоги позивача не доведеними та необґрунтованими, а позов таким, що задоволенню не підлягає в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed