Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилається на те, що 17 травня 1997 року вона одружилася з відповідачем [PERSON] У шлюбі у них з відповідачем народилися дві доньки: [PERSON], [INFO] (на даний час повнолітня) та [PERSON], [INFO]. На протязі останніх шести місяців сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач не приділяє уваги сімї і у них склалися неприязні стосунки, матеріально їй та дітям допомагає час від часу. Відповідач нехтує сімейними цінностями, постійно зайнятий роботою та іншими своїми захопленнями, у звязку із чим між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають їхні діти, особливо молодша донька, що тяжким чином впливає на їх психічний стан і кожен раз спричиняє їй та їм душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхній сімї, у неї та можуть виникнути у майбутньому у дітей, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Таким чином, вона та відповідач фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство. На сьогоднішній день вона була змушена з цієї причини переїхати проживати окремо. Між ними припинено сумісне проживання, внаслідок чого у атмосфері дискомфорту подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, а їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхніх доньок. На сьогоднішній день їхні спільні з відповідачем діти проживають з нею, вона самостійно їх утримує та виховує. Після розірвання шлюбу вона має намір продовжувати самостійно утримувати та виховувати дітей, оскільки теперішній її матеріальний стан дозволяє їй забезпечити їх усім необхідним, а у подальшому утримання будуть ділити з батьком доньок порівну. Протягом останніх місяців вона намагалася всіма силами зберегти сімю, але переконалась, що вони є діаметрально протилежними людьми і тому в їхніх інтересах і в інтересах їх дітей вирішила розірвати шлюб. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований виконкомом Киблярівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що 17.05.1997 р. складено відповідний актовий запис № 5 про укладення шлюбу. Позивачка у судове засідання не зявилася. У судовому засіданні її представник [PERSON] позовні вимоги підтримав посилаючись на викладені у позовній заяві обставини і просить розірвати між сторонами шлюб. Відповідач у судове засідання не зявився. Відповідно до поданої ним письмової заяви, справжність підпису у якій засвідчена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON], він повністю погоджується з позовними вимогами, викладеними у позовній заяві про розірвання шлюбу, і не заперечує проти їх задоволення у повному обсязі. Він, як батько дітей зобовязується їх повністю утримувати, надавати матеріальну та фінансову допомогу і брати активну участь у їх вихованні та сприяти їх розвитку. Додатково повідомив, що між ним та дружиною немає жодних майнових або фінансових спорів, Все нажите в шлюбі майно та матеріальні цінності ними вирішено в позасудовому порядку. У звязку із зайнятістю та згодою з позовними вимогами, просить суд розглядати справу без його участі. Заслухавши пояснення представника позивачки, розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Згідно ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 17 травня 1997 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Киблярівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 5. Від даного шлюбу сторони мають двоє дітей доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивачка та відповідач сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, обоє наполягають на розірванні шлюбу. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як їх байдуже ставлення до шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони остаточно втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного, їхня сімя розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. Позовних вимог щодо порядку виховання і утримання неповнолітньої доньки, поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати у сумі 551.2 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved