Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому заявила вимоги розірвати укладений між сторонами шлюб; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його щомісячного заробітку, а також аліменти на її утримання як матері, з якою проживає дитина з інвалідністю віком до шести років, у розмірі 1/4 частини його щомісячного заробітку. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони перебувають у шлюбі, від шлюбу мають сина, на даний час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, між ними відсутнє взаєморозуміння, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина має інвалідність та потребує коштів на лікування, а позивач позбавлена можливості працювати у зв`язку з необхідністю догляду за дитиною-інвалідом, у зв`язку з чим потребує коштів на утримання. Ухвалою суду від 09.12.2019 позов [PERSON] в частині вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України залишено без розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини щомісячного заробітку підтримала в повному обсязі. У відзиві на позов відповідач [PERSON] визнав вимогу про розірвання шлюбу, а також частково - вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін у розмірі 28/100 частини його щомісячного заробітку. Свою позицію обґрунтовує тим, що у нього на утриманні перебувають також непрацездатні батьки-пенсіонери, які мають незадовільний стан здоров`я. В судовому засіданні відповідач підтримав викладені у відзиві на позов доводи та просив суд задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з нього аліменти на утримання дитини сторін у розмірі 28/100 його щомісячного заробітку. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. При цьому суд встановив та врахував наступне. Судом встановлено, що сторони з 23 серпня 2016 року перебувають у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Кузнецовським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. У шлюбі народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01.03.2017 Рівненським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. З пояснень відповідача судом встановлено і ніким не оспорюється, що на момент розгляду справи сторони проживають окремо, а неповнолітній син сторін проживає разом з матір`ю. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач просить позов задовольнити, розірвавши шлюб, вказує на неможливість його збереження, а відповідач вимогу про розірвання шлюбу визнає, суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати, оскільки із змісту позову та пояснень відповідача вбачається, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що дитина сторін [PERSON] , [INFO] , є дитиною-інвалідом, згідно з медичною довідкою від 25.06.2019 страждає на хронічний гіпотиреоз важкої форми з синдромом затримки психомовного розвитку. Як вбачається з індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда [PERSON] , він потребує відновної терапії, санаторно-курортного лікування, систематичного медичного спостереження, психолого-педагогічної реабілітації, лікувальний масаж. Вказані заходи, необхідність здійснення яких зумовлена станом здоров`я дитини, об`єктивно потребують матеріальних витрат. Суд враховує також матеріальний стан відповідача, який, як вбачається з довідки ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» № 4079 від 18.11.2019 працює у вказаному підприємстві та за період з листопада 2018 року по жовтень 2019 року має нараховану заробітну плату у розмірі 252259,65 грн. Як вбачається з медичних довідок Вараського центру первинної медичної допомоги №№ 494, 495 від 08.11.2019, [PERSON] та [PERSON] , які, як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 03.04.1984 є батьками відповідача, мають хронічні захворювання та потребують постійного прийому ліків. Суд погоджується з доводами відповідача про те, що його батьки, яких він також зобов`язаний утримувати, потребують матеріальних витрат на лікування. Разом з тим, суд враховує, що батьки [PERSON] отримують пенсію, він має рідного брата, який також зобов`язаний приймати участь у їх утриманні, а заробіток відповідача є достатнім для виконання передбачених СК України обов`язків як щодо дитини, так і щодо батьків. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність і достатність визначення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін, що підлягатимуть стягненню з її батька, у розмірі 1/3 частини його щомісячного заробітку. Відповідно до ст.191 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом починаючи з дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене,

Outcome: approved