Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь розрахункові в сумі 40 483,01 гривень, що включають: 6183,01 грн. - заробітна плата та 34 300 грн.- компенсація невикористаної відпустки; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, що складає 12 000 гривень. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що вона працювала архітектором ІІ кат.АРМ-2 в ДП «Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут «Укрзахідпроектреставрація». Наказом №09-К від 16.04.2015 року звільнена з роботи з 29.04.2015 року за згодою сторін згідно ст.36 п.1 КЗпП України. Позивач покликається на порушення відповідачем ст.ст.116, 117 КЗпП України та стверджує, що їй не були виплачені всі суми, передбачені Законом. У судове засідання представник позивача не з'явилася, однак подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з мотивів, викладених у фабулі позову. Просить позов задоволити та постановити заочне рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді архітектора ІІ кат.АРМ-2 в ДП «Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут «Укрзахідпроектреставрація». Наказом №09-К від 16.04.2015 року звільнена з роботи з 29.04.2015 року за згодою сторін згідно ст.36 п.1 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Судом встановлено, що відповідач в порушення вищевказаних норм не виплатив позивачу належну суму. Із довідок про середню заробітну плату ДП «Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут «Укрзахідпроектреставрація» (а.с.9-10) вбачається, що заборгованість по заробітній платі становить 6183,01 гривень. Кількість невикористаних днів відпустки складає 240 календарних днів за період з 2004-2015рр. Середня заробітна плата позивача становила 3000 гривень. Отже, сума компенсації за невикористану відпустку становить 34 300 гривень. Також судом встановлено, що позивач зверталася до відповідача з вимогою про видачу довідки про середню заробітну плату та про суми розрахункових. Довідку про суму розрахункових позивачу не надали, а про середню заробітну плату видали дві, однак різних форм і з різними даними. Згідно з п.21 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100 (з наступними змінами і доповненнями). Згідно п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Встановлено, що на час звернення позивача до суду, протермінування виплати розрахункових становить чотири місяці. Таким чином, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні складає 12000 гривень. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити повністю.

Outcome: approved