Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, у якому просить визнати за нею право власності на земельні ділянки : - площею 0,9019 гектари, площею 2,4879 гектари, належні на підставі державного акту серії [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - площею 0,6068 гектари, належна на підставі державного акту серії [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; - площею 0,1068 гектари, належна на підставі державного акту серії [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Позивачка в судове засідання не з`явилась. При цьому від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає, заперечень проти позову не має. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про місце і день судового розгляду цивільної справи. При цьому, до суду подана заява з клопотанням розгляду справи у відсутності представника третьої особи, заперечень проти позову не має. Судом на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Як установлено в судовому засіданні, 19 грудня 2016 року померла мати позивачки [PERSON], яка на день смерті проживала за адресою [ADDRESS] Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки, що належать [PERSON] площею 0,9019 гектари, площею 2,4879 гектари, належні на підставі державного акту серії [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - площею 0,6068 гектари, належна на підставі державного акту серії [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; - площею 0,1068 гектари, належна на підставі державного акту серії [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Ще за життя мати позивачки розпорядилась своїм майном, склавши заповіт посвідчений секретарем Бригинцівської сільської ради 28 лютого 2011 року за №13, в якому все своє майно заповіла позивачці у справі [PERSON]. Позивачка, являється єдиною спадкоємицею після смерті своєї матері [PERSON]. До виповнення шестимісячного терміну з дня відкриття спадщини після смерті матері позивачка звернулась до Козелецької державної нотаріальної контори, та відповідно до ст. 1270 ЦК України прийняла спадщину, але не може оформити дану спадщину в нотаріальній конторі, так як вищезгадані державні акти серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] відповідно до яких матері позивачки [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки площею 0,9019 га; площею 2,4879 га; площею 0,6068 га; площею 0,1068 гектари нею були втрачені ще за життя. На даний час відповідно до ст.25 ЦК України видати нові правовстановлюючі документи на померлих не можливо у зв'язку з припиненням цивільної правоздатності. Враховуючи зазначені обставини позивачка змушена звернутись до суду з метою захисту свого права на спадщину майна матері [PERSON]. Ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає, що позов [PERSON] до Козелецької селищної ради, третя особа : Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, про визнання права власності на спадщину за заповітом підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. ст. 1268-1269 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття не залежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права громадян. Суд не стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати, враховуючи заяву останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved