Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, встановити те, що остання є за національністю - німка. В заяві, яку остання уточнила під час судового засідання зазначено, що заявник народилась [INFO] року в м.Запоріжжя, зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS]. Після народження заявника в її первинному свідоцтві про народження було зазначено національність - українка. Родичем заявника є батько - [PERSON], [INFO], який за національністю є німець, та мати - [PERSON], [INFO], яка за національністю є українка, які зареєстровані та проживать в [ADDRESS]. Також заявник має рідну сестру - [PERSON], [INFO] Дідом заявниці був - [PERSON] [INFO], національність якого була - німець. В 1993 році, батько заявника [PERSON] звертався до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з заявою про внесення змін до актового запису про народження, оскільки в ній не було вказано національність його батька (діда заявника) - [PERSON] - німець, де просив привести у відповідність його документи в частині національності. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09.02.1993 року було встановлено, що дід та бабця батька заявника - [PERSON] були німці за національністю. Батько (дід заявника) [PERSON] - [PERSON] та прадід заявника - [PERSON] також німці. Мати батька заявника - [PERSON] - німка. Отже суд в своєму рішенні дійшов висновку й про те, що батько заявника - [PERSON] також є за національністю - німець, та прийняв рішення про внесення змін до актового запису про народження [PERSON] №1689 від [INFO] в графу №15 в частині національності останнього, зазначивши національність - німець. Відповідно до цього рішення суду всі документи з зазначенням національності були приведені у відповідність, та в графі рідної сестри заявника [PERSON] [INFO] р.н. їх батько [PERSON] був зазначений за національністю як німець. 20.05.1992 року батько заявника [PERSON] отримав паспорт, де було зазначено його національність - німець. В травні 2015 року заявник зверталась до Шевченківського РАЦС з прохання внести відповідні зміни до актового запису №1588 від 10.06.1976 року, на що останній було відмовлено та запропоновано звернутися до суду. Заявник вказує, що вона виховувались в родині в німецьких традиціях, вивчала і вільно володіє німецькою мовою, дотримується німецьких традицій та обрядів. Таким чином, по батьку заявник за національністю є німцка. Встановлення юридичного факту заявнику необхідно відновлення та збереження свого етнічне походження відповідно до положень Закону України Про національні меншини. В судовому засіданні представник заявника та заявник свою заяву (уточнену) підтримали, просили її задовольнити, в подальшому надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, на заявлених вимогах наполягають. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Заінтересовані особи - Представник Жовтневого відділу державної РАЦСу реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції та представник Шевченківського відділу державної РАЦСу реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції у судове засідання не з'явились, надали суду заяви, якою просять розглядати справу за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечували. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. З огляду на зазначене, суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень. Відповідно до ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідною донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції Відповідно до свідоцтва про народження заявника, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Також заявник має рідну сестру [PERSON] [INFO], батьками якої згідно про свідоцтво про народження [NUMBER] є також [PERSON] та [PERSON] Батько [PERSON] за національністю зазначений як німець (а.с.17). Згідно актового запису заявника про народження №1558 від [INFO] вбачається, що на підставі паспорту [NUMBER] батька заявниці [PERSON] були внесені зміни до гр.11 щодо національності батька останньої з українця на німець (а.с.63). Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09.02.1993 року було встановлено, що дід та бабця батька заявника - [PERSON] були німці за національністю. Батько (дід заявника) [PERSON] - [PERSON] та прадід заявника - [PERSON] також німці. Мати батька заявника - [PERSON] - німка. Отже суд дійшов висновку й про те, що батько заявника - [PERSON] також є за національністю - німець, та прийняв рішення про внесення змін до актового запису про народження [PERSON] №1689 від [INFO] в графу №15 в частині національності останнього, зазначивши національність - німець (а.с.10). З паспорту батька заявниці [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданого 27.05.1995 року Ленінським відділом внутрішніх справ Ленінського райвиконкому м. Запоріжжя, вбачається, що національність [PERSON] вказана як німець (а.с.25). Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що батько заявника [PERSON], дід та бабця батька заявника - [PERSON] були німці за національністю. Батько (дід заявника) [PERSON] - [PERSON] та прадід заявника - [PERSON] також німці. Мати батька заявника - [PERSON] - німка. Як зазначає заявник вона виховувались в родині в німецьких традиціях, вивчала і вільно володіє німецькою мовою, дотримуються німецьких традицій та обрядів, по батьку за національністю є німкою. Оскільки батько, бабуся та дідусь заявника були за національністю німцями, заявник [PERSON] також має право на відновлення національності своїх предків із встановлення того факту, що вона за національності є німка, як це передбачено Законом України Про національні меншини в Україні, а тому вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 256 ч.1 ЦПК України встановлений вичерпний перелік фактів, що мають юридичне значення та питання про встановлення яких вирішується судом. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення може визначити порядок його виконання. Відповідно до ст. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності. З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України Про національні меншини в Україні. У відповідності до ст. 3 вказаного закону до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 вказаного закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Як вбачається з матеріалів справи, встановлення факту приналежності до німецької національності заявнику необхідно для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду. Враховуючи викладене, оскільки в іншому порядку встановити національність неможливо, на підставі досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, встановлення юридичного факту належності заявника до німецької національності не порушує права та інтереси третіх осіб, судом встановлено і це підтверджується відповідними документами, що батько, бабуся та дідусь заявників за національністю були німцями, тому суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі з метою захисту прав заявників.

Outcome: approved