Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , Хмельницької міської ради, Управління комунального майна Хмельницької міської ради, за участю третьої особи - [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження, посилаючись на те, що позивач разом із сином [PERSON] , проживають за адресою: [ADDRESS] , в якій винаймають кімнату розміром 11,3 кв.м. Підставою для вселення у дану кімнату був ордер № 010 серія ХМН від 30.09.2019 року, який був виданий на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради №778 від 26.09.2019 року. Фактично [PERSON] проживає і зареєстрована у означеній кімнаті з 10.04.2003 року. Інші дві кімнати, розміром 16,6 кв.м. та 11,9 кв.м., займає відповідач - [PERSON] Приміщення розміром 4,5 кв.м. - коридор, приміщення розміром 2,1 кв.м. - коридор, приміщення розміром 1,4 кв.м. - душова, приміщення розміром 1,1 кв.м. - туалет, знаходяться у загальному користуванні. Позивач проживає у вказаному приміщенні та користується ним на підставі Договору найму житла в будинку комунальної власності № 2204179 від 16.08.2019 року, укладеному в КП УМК «Південно-Західна» згідно якого, ій передано в користування житлову площу розміром 18,6 кв.м. Проте житлова площа, якою позивач із сином користується складає 11,3 кв.м. Інші приміщення не є житловими. Відповідно до листа КП УМК «Південно-Західна» від 21.05.2020 р. блок/секція № 60 в буд. [ADDRESS] складається із 2 кімнат: одна площею 28,5 кв.м., якою користується [PERSON] , друга - площею 11,3 кв.м., в якій мешкають [PERSON] та [PERSON] . Всі інші приміщення, загальною площею 5,6 кв.м, є місцями загального користування. Згідно Інформації з ДРРП на нерухоме майно від 17.08.2020 р. за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на 58/100 частки блоку/секції 60 за адресою [ADDRESS] , загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м. на підставі Свідоцтва про право власності від 22.06.2018 року, яке видане на підставі Розпорядження Управління комунального майна Хмельницької міської ради № 6931 від 22.06.2018 р. Таким чином, якщо житлова площа [PERSON] складає 28,5 кв.м, а дозволено приватизувати 35,4 кв.м. саме у приватну власність то приміщення-загального користування - коридори, душова і туалет, загальною площею 9,1 кв.м., разом складають із житловою площею [PERSON] 37,6 - кв.м., що не відповідає площі приватизації і порушує права позивача, оскільки позбавляє її можливості доступу до її житлової кімнати і відповідно позбавляє права на користування санвузлом. Місцями загального користування є: коридор - розміром 4,5 кв.м.; коридор - розміром 2,1 кв.м.; душова - розміром 1,4 кв.м., туалет - розміром 1,1 кв.м., загальною площею 9,1 кв.м. Позивач посилається на те, що вона разом із [PERSON] мають право на приватизацію своєї кімнати і відповідну частину місць загального користування, отже співвласників/користувачів є 3. Тому місця загального користування площею - 9,1 кв.м. слід розділити на 3 (9,1 : 3 = 3,03 кв.м.). Таким чином, у власність [PERSON] мало 6 бути передано у приватну власність 28,5 кв.м житлової площі і у спільну часткову власність 9,1 кв.м., або у приватну власність 28,5 кв.м. житлової площі і 3,03 кв.м. загальної площі, а всього 31,53 кв.м. [PERSON] передано у власність більшу частину місць загального користування ніж дозволено законом, чим грубо порушені права позивача. Позивачу в користування, за дорученням заступника міського голови Нестерука А.М., було надано побутову кімнату розміром 2,4 кв.м., звернення № Л-30622-19 від 03.07.2019 року і яка межує із блок/секцією № 60,та запропоновано перепланувати за власний рахунок. Проте, оскільки [PERSON] позбавлена можливості користуватися коридором та санвузлом, то зробити із запропонованого приміщення площею 2,4 кв.м. ні коридор ні санвузол технічно неможливо. Після отримання розпорядження Управління комунального майна №6931 від 22.06.2018 року, яким в приватну власність відповідачці [PERSON] передано не житлові приміщення, а невідому загальну площу у блок секції [ADDRESS] розміром 35.4 кв.м., відповідач отримала свідоцтво про право власності від 22.06.2018 р. на 72/100 блок (секції) у вищевказаному гуртожитку на загальну площу 35,4 кв.м. і в подальшому зареєструвала вказане свідоцтво у Державному реєстрі речових права на нерухоме майно. Крім того, згідно листа заступника міського голови В.Гончарука від 27.07.2020 р. №Л-26373-20 позивачу відмовлено у приватизації приміщень розміром 1,2 кв.м. і 1,2 кв.м. Отже, дозволено приватизувати лише кімнату розміром 11,3 кв.м., а відповідачу в порушення прав [PERSON] та [PERSON] , дозволено приватизувати житлову площу і місця загального користування у приватну власність. Просить визнати незаконними та скасувати розпорядження Управління комунального майна Хмельницької міської ради із відкриттям розділу індексний номер 42089756 від 17.07.2018 року та свідоцтво про право власності на 72/100 блок/секції [ADDRESS] . Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 20.11.2020 року провадження по справі було відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання. Позивач в судове засідання не прибула, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Управління комунального майна Хмельницької міської ради в судове засідання не прибув, надіслав до суду відзив, в якому просив у задоволені позову відмовити. Представник відповідача - Хмельницької міської ради в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечив. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не прибула, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Із письмової згоди позивача суд ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.280 ЦПК України, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач разом із [PERSON] , проживають за адресою [ADDRESS] , в якій винаймають кімнату розміром 11,3 кв.м. Підставою для вселення в означену кімнату був ордер № 010 серія ХМН від 30.09.2019 року, що був виданий на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради №778 від 26.09.2019 року. Фактично [PERSON] проживає і зареєстрована у означеній кімнаті з 10.04.2003 року. Інші дві кімнати, розміром 16,6 кв.м. та 11,9 кв.м., займає відповідач - [PERSON] Приміщення розміром 4,5 кв.м. - коридор, приміщення розміром 2,1 кв.м. - коридор, приміщення розміром 1,4 кв.м. - душова, приміщення розміром 1,1 кв.м. - туалет, знаходяться у загальному користуванні. Позивач проживає у вказаному приміщенні та користується ним на підставі Договору найму житла в будинку комунальної власності № 2204179 від 16.08.2019 року, укладеному в КП УМК «Південно-Західна» згідно якого, ій передано в користування житлову площу розміром 18,6 кв.м. Проте житлова площа, якою позивач із сином користується складає 11,3 кв.м. Інші приміщення не є житловими. За [PERSON] зареєстровано право приватної власності на 58/100 частки блоку/секції 60 за адресою [ADDRESS] , загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м. на підставі Свідоцтва про право власності від 22.06.2018 року, яке видане на підставі Розпорядження Управління комунального майна Хмельницької міської ради № 6931 від 22.06.2018 р. Після отримання розпорядження Управління комунального майна №6931 від 22.06.2018 року, яким в приватну власність відповідачці [PERSON] передано не житлові приміщення, а невідому загальну площу у блок секції [ADDRESS] розміром 35.4 кв.м., відповідач отримала свідоцтво про право власності від 22.06.2018 р. на 72/100 блок (секції) у вищевказаному гуртожитку на загальну площу 35,4 кв.м. і в подальшому зареєструвала вказане свідоцтво у Державному реєстрі речових права на нерухоме майно. Відповідно до ст. 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Відповідно до ст. 10 п.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитках є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Допоміжні приміщення (кладочки, сараї і та інше) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Рішенням Конституційного Суду України від 09.11.2011р. № 14-рп/2011 у справі за конституційним зверненням щодо офіційності тлумачення положень п.2 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» № 1-22/2011 роз`яснено що в аспекті конституційного звернення положення п.2 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 №2482-ХП зі змінами необхідно розуміти так, що власнику житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Відповідно до ст. 1-1 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначено терміни: допоміжні приміщення у гуртожитку як приміщення у гуртожитку, призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку як житлового комплексу та побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців (кухні, санвузли, сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні (позакімнатні) коридори, колясочні, кладові; 4) жила кімната у гуртожитку - окреме жиле приміщення у гуртожитку, призначене та придатне для постійного проживання у ньому; 5) жилий блок чи жила секція у гуртожитку - жиле приміщення у гуртожитку, що складається з декількох (двох і більше) жилих кімнат, мешканці яких мають змогу користуватися допоміжними приміщеннями у; гуртожитку. Належність відповідних приміщень до жилого блоку чи жилої секції визначається проектною документацією на гуртожиток; 6) жилі приміщення у гуртожитку - приміщення у гуртожитку (жилі кімнати, жилі блоки чи жилі секції призначені та придатні відповідно до вимог законодавства до житла, призначеного для постійного проживання,у ньому. Відповідно до п. 7 ст. 3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено що допоміжні приміщення у гуртожитках передаються у спільну сумісну власність власникам житлових приміщень у таких гуртожитках безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідного цього закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та прийнятих відповідно до цього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що власники житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у гуртожитку і зобов`язані брати, участь у загальних витратах, пов`язаних із утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні гуртожитку. Допоміжні приміщення у гуртожитку передаються у спільну сумісну власність безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Співвласники допоміжних приміщень у гуртожитку зобов`язані не перешкоджати іншим особам у правомірному користуванні такими приміщеннями. Таким чином коридор, санвузол є допоміжними приміщеннями, які перебувають у спільній власності [PERSON] та [PERSON] , а приватизації підлягають лише житлові приміщення, тобто житлові кімнати. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речового права здійснюється на підставі документів, які підтверджують правомірність набуття особою права власності. Одним із таких документів є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Визнання документа на підставі якого, проведено державну реєстрацію речового права недійсним або скасування цього документа тягне за собою припинення (скасування) речового права. Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування якій не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. На підставі викладеного,

Outcome: approved