Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 26 листопада 2011 року Виконкомом Новотроїцької селищної ради Волноваського району Донецької області. В обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось у зв'язку з тим, що вони віддалились один від одного та втратили почуття взаємної любові і поваги. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка за взаємною згодою між ними залишиться проживати з нею. Шлюбні відносини припинили з грудня 2013 року. Спору про спільне майно на даний момент між ними не має. На примирення з відповідачем не згодна. Позивач [PERSON] у судовому засіданні наполягала на позові, просила шлюб розірвати, на примирення не згодна. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, вважаючи, що примирення між ними можливе. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 104, 110, 112-115 СК України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пп. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26 листопада 2011 року Виконкомом Новотроїцької селищної ради Волноваського району Донецької області, актовий запис № 84. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка за взаємною згодою між ними залишиться проживати з матір'ю. Виходячи з положень тієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Ухвалою Докучаєвського міського суду Донецької області від 11 лютого 2014 року сторонам був наданий строк для примирення терміном на два місяці. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила свою позицію щодо розірвання шлюбу з відповідачем та категорично заперечувала проти надання додаткового строку для примирення, через відсутність в цьому необхідності та доцільності. Отже, у відповідності зі статтею 111 СК України, суд вжив заходів щодо примирення подружжя, але після строку на примирення, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сторони тривалий час фактично не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства та бюджету, позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача. Виходячи з викладеного, оскільки сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони з грудня 2013 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство й відносини між ним стали неприязні, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя неможливо, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Витрати на правову допомогу, згідно ст. 79 ЦПК України віднесені до судових витрат. Згідно наданої квитанції від 09.01.2014 року за підписом адвоката [PERSON] завіреною відповідною печаткою, за надання правової допомоги позивачкою було сплачено 270,00 грн. Таким чином, підлягає стягненню на користь позивачки з відповідача сплачена нею сума за правову допомогу у розмірі 270,00 грн. та сплачений нею судовий збір у розмірі 243,60 грн. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved