Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25 березня 2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси реєстраційної служби\~ Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 51. Від шлюбу сторони мають малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] нарподження. На даний час сторони припинили спільне проживання, оскільки мають різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу неможливі, а тому просить розірвати шлюб. Крім того, позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання синів в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, так як батько ухиляється від утримання дітей. В підготовче судове засідання сторони не з`явились. В направленій до суду заяві позивач просила розглядати справу у її відсутності та задоволити позов. Відповідач також направив на адресу суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти позову та просить провести розгляд справи у його відсутність. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 25 березня 2014 року уклали шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси реєстраційної служби\~ Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 51. Після реєстрації шлюбу [PERSON] взяв\~ прізвище дружини. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як визначено ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, спільних інтересів не мають, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому його належить розірвати. У відповідності із свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 17 липня 2014 року\~ та серії [NUMBER] від 13 січня 2016 року\~ [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що діти\~ проживають\~ з матір`ю. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як встановлено з ч. 2, 3 ст. 182 України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Враховуючи норми ч. 2 ст. 183 СК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягувати єдину частку на утримання двох дітей - 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину, до повноліття сина [PERSON] . Оскільки після досягнення сином [PERSON] повноліття обов`язок батька щодо утримання сина [PERSON] не вичерпає свою дію, як передбачено ст. 180 СК України, суд вважає, що з урахуванням частини 3 статті 183 СК України з нього належить стягувати аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Враховуючи, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе стягувати з нього аліменти в тому розмірі, який просить позивач. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved