Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] та стягувати у твердій грошовій сумі по 2000 грн., але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; а також стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину в розмірі 3700 грн., що становить половину оплати за заняття іноземною мовою в період з лютого 2019 по лютий 2020 у розмірі 2700 грн. і витрати, пов`язані з навчанням в школі у 2019-2020 навчальному році у розмірі 1000 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що від шлюбу з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Шлюб з відповідачем розірваний. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.07.2010 за її позовом з відповідача [PERSON] стягнуті аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15.09.2010 за апеляцією Христенко О.С [PERSON] рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.07.2010 змінено в частині розміру присуджених до стягнення аліментів - до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, оскільки відповідач вже сплачував за рішенням суду аліменти на сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини. Позивач зазначає, що на теперішній час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а бажаний розмір аліментів - 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідач припинив сплачувати аліменти на сина [PERSON] , [INFO] в зв`язку з досягненням дитиною повноліття, а отже, матеріальний стан відповідача змінився в бік покращення, порівняно з тим, який був на момент розгляду справи. Також, дитина [PERSON] має здібності щодо іноземної мови і додатково займається з викладачем, за період з лютого 2019 по лютий 2020 витрати позивача на оплату за ці заняття склала 5500 грн., також кожний рік позивач додатково оплачує витрати за шкільне навчання у розмірі 1000 грн. за 2019-2020 учбовий рік, в зв`язку з чим просить стягнути з відповідача половину цих витрат. Позивач вказує, що відповідач отримує пенсію та має неофіційні доходи. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 14.02.2020 у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач у встановлений строк надав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. На обґрунтування заперечень проти позову посилається на те, що на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] він сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу, він є інвалідом 3 групи та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання у розмірі 2300,00 грн. яка є єдиним джерелом його доходу, хворіє на сахарний діабет та кожного дня потребує інсулін, також, щорічно проходить стаціонарне лікування, на яке витрачає кошти, на теперішній час не працює у зв`язку з погіршенням здоров`я, несе витрати по сплаті за комунальні послуги. Крім того, він є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого за домовленістю з матір`ю дитини, він сплачує добровільно 900,00 грн. щомісяця. Підстав для зміни розміру аліментів у бік збільшення не існує. Стосовно вимоги про стягнення додаткових витрат зазначає, що позивачем не надані належні та допустимі докази понесення нею таких витрат. Відповідач вказує, що він не обмежується лише сплатою аліментів та збільшення розміру аліментів поставить його невигідне становище, що може призвести до утворення заборгованості, встановлений судом розмір аліментів співмірний із його матеріальними можливостями. Копія відзиву на позовну заяву направлена відповідачем позивачу поштовими засобами зв`язку 10.03.2020, що підтверджується наданими позивачем накладною та фіскальним чеком, позивач у встановлений строк відповідь на відзив не надала. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, дійшов наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.07.2010 у справі № 2-2371/10 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.07.2010 у справі № 2-1406/10 за позовом [PERSON] присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.04.2010 і до досягнення дитиною віку повноліття. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15.09.2010 рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.07.2010 змінено в частині розміру стягнення, та присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.04.2010 і до [INFO] . Як на підставу для зміни судового рішення зазначено, що з 2006 року відповідач за виконавчим листом сплачує на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку; та крім того, відповідач є інвалідом 3-ї групи, хворіє на цукровий діабет 1 типу тяжкої форми, йому рекомендована постійна інсулінотерапія (а.с.11-17). Відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Суд дійшов до висновку, що вимога позивача про зміну розміру аліментів підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, син відповідача [PERSON] , [INFO] , на утримання якого відповідач сплачував аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), досяг повноліття, що є підставою для припинення стягнення аліментів, та матеріальне становище відповідача змінилось у сторону покращення. Крім того, відповідач у відзиві не зазначає на продовження стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає відповідач, він є інвалідом 3-ї групи та хворіє на сахарний діабет 1 типу тяжкої форми, що підтверджується наданими відповідачем документами. У відповідача є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проте у відповідача відсутні присуджені до стягнення аліментні зобов`язання на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які б підлягали врахуванню при визначенні розміру аліментів на утримання дитини за заявленим позовом. Добровільне надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дітей, є його суб`єктивним правом, стягнення аліментів за рішенням суду є правовою гарантією належного забезпечення права дитини на утримання обома батьками, контроль за виконанням якої покладено на державу. Добровільне надання утримання платником аліментів у визначеному ним розмірі не свідчить про дискримінацію дітей, за умови сплати аліментів на утримання кожного із дітей не нижче мінімального рекомендованого СК України розміру. Прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить: з 01.01.2020 - 2218,00 грн.; з 01.07.2020 - 2318,00 грн.; з 01.12.2020 - 2395,00 грн. Аліменти у розмірі не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку можуть бути присуджені лише у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивачем не зазначено про наявність та розмір її доходу. Розмір доходу відповідача не є достатнім для сплати аліментів у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, про що він і зазначає. За таких обставин, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівним обов`язком як батька так і матері дитини, а також, що аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку можуть бути присуджені судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, суд дійшов до висновку, що для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітньої дитини, необхідним буде встановлення розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, у твердій грошовій сумі по 1150,00 грн. щомісячно, з щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Стосовно позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановляє наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні для забезпечення нормальних матеріальних умов для життя дитини, а в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2017 року (справа № 6-1489цс17). На підтвердження понесених додаткових витрат позивачем надані копії квитанції про сплату грошових коштів ФОП [PERSON] за надання послуги - консультації. Зазначені документи не можуть бути належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження понесених позивачем додаткових витрат на дитину, оскільки не містять інформацію стосовно таких витрат. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Перелік можливих доказів та вимоги стосовно їх належності, допустимості, достовірності і достатності передбачені у ст. ст. 76-80 ЦПК України. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Всупереч свого процесуального обов`язку позивач не надала до суду визначених у ст.ст. 76-80 ЦПК України доказів про розмір понесених витрат на дитину. Надані до суду копії квитанції такої інформації не містять. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до положень ст. 141 ЦПК України стягує в дохід держави з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial