Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення з [PERSON] та МТСБУ на її користь матеріальну шкоду у розмірі 20000 грн. витраченні на придбання ліків, моральну шкоду у розмірі 60000 грн., витрати на харчування 3000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 17000 грн.. 21 серпня 2018 року [PERSON] уточнила позовні вимоги у звязку з чим просила стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 50000 грн., витрати на правову допомогу у загальному розмірі 17000 грн., одночасно позивач просила стягнути з МТСБУ на її користь матеріальну шкоду в сумі 4774 грн. та витрати на харчування дитини в розмірі 3000 грн. (а.с. 112-114). В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON] 22 жовтня 2016 року близько 17.35 год., керуючи технічно справним автомобілем, рухаючись по автодорозі Каховка-Скадовськ, поблизу с.Чорнянка Каховського району, виконуючи виїзд з другорядної дороги на головну дорогу, в порушенням вимог п.2.3б,12.3,16.11 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожньої обстановки та не надав перевагу у русі автомобілю, в якому знаходилась в тому числі позивач, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з вказаним автомобілем. В результаті дорожньо-транспортної події пасажиру автомобіля (позивачу) [PERSON] спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоровя у вигляді: закритого перелому дистального епіфіза правої променевої кістки, закритого перелому правої ліктьової кістки, закритого перелому дистального епіфіза лівої променевої кістки.. Вироком суду [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення. Протиправними діями [PERSON] позивачу, яка на той час була вагітна, завдано моральну шкоду, яка полягає у достроковому народженні дитини, внаслідок отриманих пошкоджень у вигляді перелому обох рук, після народження дитини не мала змоги за нею належним чином доглядати, що призвело до переходу на штучне годування дитини, постійні переживання з приводу відсутності можливості обійняти дитину та нагодувати. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у сумі 60000 грн., десять з яких відповідачем сплачено під час перебування [PERSON] в лікарні. МТСБУ виплатило страхове відшкодування частково, сплатило лише за ліки, які придбавались під час перебування в лікарні, однак лікування у позивача продовжувалось і після виписки з лікарні, і крім того годування дитини здійснювалось лише штучним кормом, на що також були витраченні кошти. У звязку із страховим випадком позивач вважає підтвердженою суму у розмірі 7774 грн.. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 21 травня 2018 року витребувано у МТСБУ страхову справу заведену за зверненням [PERSON] у звязку зі страховим випадком, який стався 22 жовтня 2016 року. Позивач та представник позивача у судовому засіданні на уточнених позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити, при цьому окремо зазначили, що окрім фізичної шкоди, діями відповідача завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні переживання та спогади, тривога, емоційні тілесні реакції. Необхідність звернення до відповідача, поїздки до слідчого, потребування стороннього гігієнічного догляду, народження дитини не природним шляхом, а кесаревим розтином, неможливістю самостійно доглядати за своїм немовлям на протязі трьох місяців, постійні спогади обставин ДТП, негативно позначаються на житті позивача, психічному стані її здоровя, продовжують викликати моральні страждання та порушувати її життя, яке розділилося на «до аварії та після», коли планувала як пройдуть пологи, як чоловік буде забирати з донечкою з пологового будинку, яка б це була радість для родини. Все перелічене вище вимагає від позивача додаткових зусиль для організації життя. Участь в якості потерпілої у кримінальному провадженні та необхідність звернення із позовної заявою до суду щодо відшкодування шкоди, оскільки таку шкоду не відшкодувала ні страхова компанія ні відповідач в повному обсязі, призвело до необхідності звернення за правовою допомогою, що також вплинуло на життя, оскільки замість витрачання грошей на дитину, вимушена була платити представнику, оскільки самостійно захистити себе в суді не мала можливості, тому що в юридичній сфері не обізнана. Відповідач за весь час розгляду кримінального провадження будь-яким чином не намагався відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, лише один раз надав суму у розмірі 10000 грн., під час перебування в лікарні, однак зазначена сума є недостатньою в наших реаліях, відповідач навіть не вибачився за те що сталося. Представник [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, при цьому зазначав, що зазначаючи моральну шкоду в сумі 60000 грн, позивачка посилалась на той факт, що внаслідок ДТП учасницею, якої вона була, в неї розпочалися передчасні пологи, був проведений кесарів розтин, внаслідок закритих переломів правої та лівої кости, вона не мала можливості годувати та тримати на руках дитину. Жодних доказів в підтвердження причинно-наслідкового звязку передчасних пологів у [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.10.2016р позивачкою не надано. [PERSON] не надано розрахунку розміру моральної шкоди, в заяві не зазначено з яких міркувань вона виходила, визначаючи суму 60000 грн. та якими доказами це підтверджується. Представник вважає, що сума моральної шкоди в розмірі 60000 грн., яка заявлена позивачкою є значно завищеною. Сума 10000 грн., яка компенсована відповідачем виходячи із засад розумності і виваженості є співмірною із завданими [PERSON] моральних страждань. Щодо розміру витрат на правову допомогу, представник зазначив, що витрати належним чином не конкретизовані, не підтвердженні, що не відповідає вимогам ст. 137 ЦПК України, а тому також відсутні підстави для стягнення їх з відповідача. Представником МТСБУ відзив на позов до суду не надавався, до суду не зявився, хоча був повідомлений належним чином про дату та час судового засідання. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON]. Так, судом встановлено, що [PERSON] 22 жовтня 2016 року близько 17.35 год., керуючи технічно справним автомобілем, рухаючись по автодорозі Каховка-Скадовськ, поблизу с.Чорнянка Каховського району, виконуючи виїзд з другорядної дороги на головну дорогу, в порушенням вимог п.2.3б,12.3,16.11 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожньої обстановки та не надав перевагу у русі автомобілю, в якому знаходилась в тому числі позивач, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з вказаним автомобілем. В результаті дорожньо-транспортної події пасажиру автомобіля (позивачу) [PERSON] спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоровя у вигляді: закритого перелому дистального епіфіза правої променевої кістки, закритого перелому правої ліктьової кістки, закритого перелому дистального епіфіза лівої променевої кістки. Зазначенні обставини встановленні судом під час розгляду кримінального провадження № 12016230190002339 та не оспорюють ся сторонами. Вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 жовтня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Одночасно, вироком суду цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди було виділено в окреме провадження. Під час розгляду цивільного позову [PERSON], останньою вимоги були уточненні у звязку з чим вона просила стягнути з [PERSON] та МТСБУ моральну шкоду та витрати на правову допомогу, а також витрати повязанні з лікуванням зі МТСБУ. Заперечуючи проти позову представник відповідача зазначив, що жодних доказів в підтвердження причинно-наслідкового звязку передчасних пологів у [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.10.2016р позивачкою не надано, а тому моральна шкода у розмірі 60000 грн. є значно завищено. Відповідно до статей 1167, 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як встановлено вироком суду та не заперечується сторонами ушкодження здоровя потерпілої [PERSON] відбулось внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а саме неправомірних дій водія автомобілю, який притягнутий у звязку з цим до кримінальної відповідальності. Згідно ст. 1187 та 1172 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки автомобілем марки Volkswagen LT 35 [PERSON] керував на відповідній правовій підставі (за наявності свідоцтва про реєстрацію). Вказані обставини сторонами також не оспорюються. З аналізу наведених норм Цивільного кодексу вбачається, що моральна шкода відшкодовується фізичною особою, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, в незалежності наявності або відсутності вини. Щодо розміру завданої позивачу моральної шкоди, суд виходить з наступного. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Представник відповідача в судовому засіданні зазначав, що позивачем не надано жодних документів причинно-наслідкового звязку передчасних пологів у [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а тому сума 60000 грн. є значно завищеною. Проте, таке твердження представника відповідача спростовується наступними документами, а саме, епікризом після операції кесарева розтину у [PERSON] встановлено передчасне відшарування плаценти (наслідки ДТП), дистрес плоду, ЧМТ, переломи обох верхніх кінцівок зі зміщенням (а.с. 34, висновок експерта у кримінальному провадженні від 01 березня 2017 року № 5/343к). За таких даних, у [PERSON] відбулись термінові роди внаслідок ДТП, роди відбулись за допомогою кесарева розтину, тобто не природним шляхом, все це супроводжувалось переломом обох верхніх кінцівок, у звязку з чим відразу після кесарева розтину були накладені гіпсові лонгети, крім того рана на голові. Також згідно висновку експерта перші дні життя дитини характеризуються, як середня тяжкість, яка обумовлена неврологічною симптоматикою (дистрес плоду). З урахуванням викладеного, термінові оперативні роди у [PERSON] сталися саме внаслідок ДТП, що підтверджується відповідним медичним епікризом та висновком експерта, наданим в рамках кримінального провадження. Суд вважає доведеним народження [PERSON] дитини поза природним, очікуваним процесом повязаним із народженням дитини, готуванням до цього процесу, нервовим та душевним станом повязаним із передродовими процесами та самим родами, моральний та фізичний стан жінки під час пологів та після них. Судом також враховано, що для [PERSON] цей процес супроводжувався не лише болем повязаним із самими родами, а з болем та стражданнями повязаними із переломами кісток рук та раною на голові. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Завдання моральної шкоди потерпілій внаслідок протиправних дій [PERSON], повязаних із порушенням Правил дорожнього руху, що призвело до спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, суд вважає доведеним і встановленим. Визначаючи розмір відшкодування суд врахував, тяжкість наслідків повязаних не лише з тілесними ушкодженнями у вигляді перелому кісток рук, а ї із терміновим народженням дитини, неможливістю доглядати за дитиною перші місяці, саме у звязку з переломами рук, неможливістю доглядати за собою, неможливістю годувати дитину грудним молоком, неможливістю обіймати вперше дитину, відсутність вибачень з цього приводу від винуватця (з урахуванням інформації яка міститься у вироку суду та інформації наданої потерпілою), хвилювання за стан дитини, оскільки після ДТП та до кесарева розтину відбувся дистрес плоду (кисневе голодування), що призвело до певних хвилювань з приводу стану дитини та наслідків для неї після ДТП. Одночасно судом враховано, що [PERSON] вину у скоєному визнав, надав першу допомогу у лікарні у розмірі 10000 грн., є пенсіонером за віком. З урахуванням всього вищевикладеного суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 25000 грн., однак оскільки [PERSON] сплачено 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди позивачу під час перебування у лікарні, стягненню на цей час підлягає сума у розмірі 15000 грн.. Щодо позовних вимог до МТСБУ про стягнення витрат на лікування суд зазначає, що Моторно-транспортне бюро України у відповідності до Порядку повернення гарантійних внесків страховиків до Фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах повинно відшкодувати є відповідальним за відшкодування [PERSON] витрат повязаних із лікуванням після ДТП. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов'язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. Для відшкодування витрат повязаних із лікуванням, особа, серед іншого повинна надати до МТСБУ належним чином оформлений та завірений (офіційною «мокрою» печаткою відповідного закладу) витяг з історії хвороби з обовязковим зазначенням найменувань та кількості лікарських засобів, призначених лікарем; оригінали документів (чеки, квитанції, прибуткові касові ордери), якими підтверджуються витрати на придбання ліків, зазначених у витязі з історії хвороби, та витрати повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах. Як вбачається зі страхової справи наданої до суду МТСБУ, [PERSON] надано чеки та документи, повязанні із лікуванням на стаціонарі в пологовому будинку м. Нова Каховка в період з 22 по 27 жовтня 2016 року. Проте, будь-яких документів щодо необхідності подальшого лікування у домашніх умовах та призначення лікаря (рецепт) у звязку з необхідністю продовжувати лікування, [PERSON] не надано. Таким чином, МТСБУ на підставі отриманих від позивача документів обґрунтовано виплачено відшкодування у розмірі 4226 грн. 59 коп.. До суду позивачем також не надано документів, які обґрунтовують необхідність купувати ліки після виписки зі стаціонару, а тому суд позбавлений можливості зобовязати МТСБУ або [PERSON] відшкодувати такі витрати. Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Заперечуючи наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу представником відповідача зазначалось, що представником позивача не надано належні та допустимі докази оплати позивачем послуг адвоката та обґрунтованість визначення суми сплаченої адвокату. Представником відповідача зазначено, що суд на стадії розгляду справи по суті, не може приймати докази у справі у відповідності до вимог ч. 8 ст. 83 ЦПК України, а тому надані представником позивача касові ордери та інші документи не є належними та допустимими. Однак, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача всі документи надані до судових дебатів, а тому приймаються судом як належні та допустимі в підтвердження наявності витрат на правову допомогу. В підтвердження обґрунтованості розміру суми гонорару за надану правничу допомогу адвокатом [PERSON] до суду надано: -договори від 15 грудня 2016 року та від 07 березня 2018 року; -квитанції до прибутково касового ордеру від 15 грудня 2016 року № 48/16 на суму 12000 грн., та від 07 березня 2018 року № 07/18 на суму 5000 грн.; -розрахунки суми гонорару за надану правничу допомогу (а.с. 131, 133); -акти здавання-приймання виконаних робіт (послуг) (а.с. 132, 134). Судом прийнято до уваги, як розрахунки проведенні щодо участі адвоката під час розгляду кримінального провадження, так і розрахунки проведенні в рамках цивільного провадження, оскільки цивільний позов був прийнятий судом саме під час розгляду кримінального провадження та під час ухвалення вироку суду був виділений в окреме провадження, а тому все це відбувалось безперервно, тобто витрати повязані між собою. Розрахунок проведено із розрахунку погодинної оплати та у відповідності до квитанцій фактична оплата здійснена в меншому розмірі. При цьому судом не приймається до уваги посилання представника відповідача на Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», оскільки останній втратив чинність 15 грудня 2017 року. Крім того, в обґрунтування відсутності підстав для відшкодування витрат позивача повязаних із отриманням правничої допомоги, представник відповідача послався лише на відсутність документів та на їх недопустимість в силу ст.. 83 ЦПК України, інших доводів щодо необґрунтованості суми представником не зазначалось. З урахуванням викладеного заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 17000 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: partial