Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Клубівської сільської ради, Ріпкинської РДА, Ріпкинської ДНК з позовом, про визнання недійсним державного акта на право власності на землю та визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилалась на те, що рішенням 22 сесії 23 скликання Клубівської сільської ради Ріпкинського району від 11.12.2001 року, їй та її чоловіку - [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без виділення їх в натурі на місцевості. На підставі вказаного рішення позивач отримала державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 010914, на право приватної власності на земельну ділянку площею 2.27 га. Крім того, у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.06.2004 року, позивач отримала у спадщину після смерті чоловіка - [PERSON] земельні ділянки загальною площею 3.29 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відомості про отримані у спадок [PERSON] земельні ділянки були внесені до належного їй державного акта серії ІV-ЧН № 010914. Після звернення до землевпорядної організації позивач дізналась, що виконати землевпорядчі роботи немає можливості, оскільки матеріали першочергового розпаювання відсутні, а земельні ділянки були повторно розпайовані в 2006 році. З протоколу зборів власників сертифікатів на земельні частки колишнього КСП «Сож» від 25.05.2006 року та протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками , вбачається, що виділення земельних ділянок позивачу та її померлому чоловіку передбачено. Таким чином, заявниця просить: 1) визнати недійсним рішення 22 сесії 23 скликання Клубівської сільської ради від 11.12.2001 року, в частині передачі у приватну власність їй та [PERSON], земельних ділянок, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без виділення їх в натурі; 2) визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 07.06.2004 року державним нотаріусом Ріпкинської районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON], у відповідності до якого [PERSON], успадковані земельні ділянки загальною площею 3.29 га., які належали спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 010913; 3) визнати за позивачем, в порядку спадкування, право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Сож», розташованих на території Клубівської сільської ради; 4) визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 010914 виданий 29.12.2002 року; 5) визнати за [PERSON], право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Сож», розташованих на території Клубівської сільської ради Ріпкинського району. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача, в особі Клубівської сільської ради, надіслав до суду заяву про визнання позову. Від відповідача [PERSON] Чернігівської нотаріальної контори надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності її представника. Представник відповідача - Ріпкинської РДА в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог [PERSON] Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру в Ріпкинському районі у вирішенні спору поклався на розсуд суду. Представник реєстраційної служби Ріпкинського РУЮ в судове засідання не зявилась, від неї надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що підставою для передачі земельних ділянок без виділення їх в натурі, позивачеві та її чоловіку, було рішення 22 сесії 23 скликання Клубівської сільської ради Ріпкинського району від 11.12.2001 року. На підставі вказаного рішення позивач отримала державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 010914, на земельну ділянку площею 2.27 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.06.2004 року, позивач отримала після смерті чоловіка - [PERSON] земельні ділянки загальним розміром 3.29 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З повідомлення Клубівської сільської ради від 02.07.2015 року № 03-13/111 вбачається, що у сільській раді відсутні схеми поділу земель комунальної власності та додаток №1, які були затверджені рішенням 22 сесії від 11.12.2001 року, а наявні лише матеріали розподілу земель колишнього КСП «Сож» за 2006 рік. Земельні ділянки за [PERSON] і [PERSON] не розподілялись і їх необхідно виділяти із земель запасу сільської ради. З повідомлення Ріпкинської РДА № 03-12/8-327 від 18.05.2015 року вбачається, що повторне розпаювання земель проводилось у звязку з відсутністю фактичного розпаювання. Для проведення повторного розпаювання земель КСП «Сож» скликались збори власників сертифікатів на право на земельну частку (пай). Під час зборів вівся протокол зборів, у якому власники сертифікатів підтверджували свою згоду на проведення нового розпаювання. До списку осіб, яким необхідно виготовити державні акти на право власності на землю взамін сертифікатів на земельні частки (паї) із земель КСП «Сож», під № 215 та №216 включені [PERSON] і [PERSON] Частиною 1 ст.116 ЗК України визначено, що громадяни набувають право власності ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятими в межах повноважень останніх. Статтею 19 Закону України Про землеустрій, до повноважень сільських рад віднесено організацію і здійснення землеустрою; контроль за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; контроль за використанням і охороною земель комунальної власності, а також вирішення інших питань у сфері землеустрою. Згідно ст.30 вказаного вище Закону, погодження і затвердження документації із землеустрою, проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Частиною 1 ст.155 Земельного кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч.1 ст.25 ЗК України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Згідно п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання, відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 р. N 720/9, має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. У відповідності до ч.ч.10, 11 ст.25 ЗК України, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель. Цей фонд перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Outcome: approved