Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що вона уклала шлюб з відповідачем 27 квітня 2015 року. Від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON] [INFO] ., яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Причиною розпаду їхньої сім`ї стало те, що вони з відповідачем мають різні характери та погляди на життя, через що в сім`ї виникали безпідставні сварки та непорозуміння. Відповідач не поважав її як свою дружину, не рахувався з її думкою, безвідповідально ставився до своїх сімейних обов`язків. Вже майже рік як відповідач покинув сім`ю і не цікавиться її життям та життям дитини. Весь цей час вони не вели спільного господарства та майже не спілкувалися. Просить позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що вони дійсно вже тривалий час не підтримують сімейні стосунки з позивачкою та вважає за можливе розірвання шлюбу між ними. Просить позов задовольнити. Дослідивши всі обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 квітня 2015 року і від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Позовних вимог щодо порядку виховання та утримання неповнолітніх дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved