Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Азовський машинобудівельний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, в якому вказала, що вона з 05 серпня 2010 року працювала диспетчером в цеху основного виробництва ЗАТ «Азовський машинобудівний завод». Наказом від 20 лютого 2012 року № 20 ЗАТ «Азовський машинобудівний завод» перейменовано в ПАТ «Азовський машинобудівний завод». За період праці у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 5921,95 грн. В добровільному порядку відповідач не виплачує заборгованість по заробітній платі. Відповідачем довідку по заробітній платі позивачу не надано, з цих підстав судом відмовлено позивачу у видачі судового наказу про стягнення заробітної плати. Під час розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги і просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 5921,95 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн., компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заборгованості по заробітній платі в розмірі 1748,70 грн., середній заробіток за період з 01 лютого 2016 року по 23 червня 2017 року в розмірі 3709,68 грн. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, просили задовольнити уточнюючий позов від 23 червня 2017 року в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав письмові пояснення, в яких вказав, що розмір заборгованості по заробітній платі [PERSON] складає 5921,95 грн. та її середньоденний заробіток - 13,17 грн., просив справу розглянути без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу\~ст. 60 ЦПК України\~докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу. \~\~ Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз'яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. \~Частиною 1 ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. \~\~Пункттом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Середній заробіток за період затримки розрахунку розраховується відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, а саме нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР, ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ПІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 р. № 159 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. Згідно із ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.\~\~\~ [PERSON] працювала в Приватному акціонерному товаристві «Азовський машинобудівний завод» з 05 серпня 2010 року по 01 лютого 2016 року. Відповідно до довідки Приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод» № 66 від 14 червня 2017 року заборгованість з заробітної плати перед позивачем складає 5921,95 грн. Середньоденна заробітна плата позивача, обрахована відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, складає 13,17 грн., що не заперечується позивачем. Отже, середній заробіток [PERSON] за час затримки розрахунку при звільненні за 361 робочий день з 02 лютого 2016 року по 13 липня 2017 року складає 4754,37 грн. Невиплатою заробітної плати позивачці заподіяно моральну шкоду, яка полягає у порушенні її законних прав, втрати нормальних життєвих звязків, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації життя. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач не виконав покладений на нього законом обовязок щодо виплати позивачу належних йому сум при звільненні у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, а отже позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з заробітної плати в сумі 5921,95 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 4754,37 грн., компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заборгованості по заробітній платі в сумі 1748,70 грн., моральної шкоди в сумі 1000 грн. є обґрунтованими, основаними на законі та такими, що підлягають задоволенню. \~У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved