Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ. Свій позов мотивувала тим, що з 14.09.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Під час перебування у шлюбних відносинах подружжям, на підставі договору купівлі - продажу від 15.08.2017 року, було придбано 4-ри кімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 87,85 кв м , житловою площею - 49,7 кв м. Під час укладання договору купівлі продажу нею особисто підписувалася заява , в якій зазначалося, що квартира придбається за спільні кошти подружжя. Оскільки вказане майно набуте в період перебування в шлюбі, то просить визнати суд його спільною сумісної власністю і здійснити поділ спільного майна подружжя у вигляді квартири [ADDRESS] , встановивши частки у даному нерухомому майні співвласників [PERSON] та [PERSON] рівними, по 1/2 частки за кожним. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.06.2020 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини справи. Встановлено, що з 14 вересня 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14.09.2007 року, видане відділом РАЦС про м. Лубни Лубенського МРУЮ Полтавської області (а.с.6). За час шлюбу подружжям було набуте майно, право власності на яке зареєстровано за відповідачем та яке складається з 4-х кімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 87,85 кв м , житловою площею - 49,7 кв м, що підтверджується Договором купівлі - продажу квартири від 15.08.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області Іщенко Г.К., зареєстрованого в реєстрі за № 2367. Згідно п. 7.2. Договору купівлі-продажу квартири до підписання цього договору дала згоду дружина Покупця - [PERSON] , про те, що вона не заперечує проти укладення даного правочину, грошові кошти, які витрачаються на придбання об`єкта нерухомості, є спільною сумісною власністю подружжя; придбана квартира також буде об`єктом права спільної сумісної власності як така, що набувається в період шлюбу. Як убачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира [ADDRESS] зареєстрована 15.08.2017 року на праві приватної власності за [PERSON] . Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч.1); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2). Відповідно до ст. 61 СК України: об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1); об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ч.2); якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.3); речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.4). Зі змісту ч.1 ст.69, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 вказаного Кодексу вбачається, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України. Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та його поділ підлягають задоволенню. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, то згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Разом з тим, позивач просила покласти судові витрати на відповідача, і, вирішуючи питання про розподіл судових витрат у вигляді сплаченого позивачем судового збору під час звернення з позовною заявою до суду, суд виходить з положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та, у зв`язку з тим, що позов задоволено, покладає його сплату на відповідача. Відповідно, враховуючи приписи ч. 1 ст. 141 ЦПК України, половину судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 907,60 гривні, покладається на відповідача з урахуванням приписів ч.1 ст.142 ЦПК України.

Outcome: approved