Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини. Позов мотивувала тим, що вона та відповідач мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірвано 05.07.2007 року. Дитина на даний час проживає разом з нею і знаходяться на її повному утриманні. Батько дитини на даний час сплачує аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Ставить питання про зміну розміру аліментів на утримання дитини, оскільки теперішній їх розмір не відповідає інтересам дитини та діючому законодавству, адже відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, внесення змін до Сімейного кодексу України в частині встановлення нового мінімального розміру аліментів є підставою для зміни розміру аліментів. Прохала стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку / доходу / платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. [PERSON] звернувся в суд з зустрічним позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та перерахунку аліментів за три роки. Позов мотивував тим, що він є інвалідом 2 групи довічно, його дохід складає лише пенсія в сумі 1412 грн, що підтверджується довідкою від 26.09.2017 року Управління ПФУ в Шевченківському районі м. Київ, тому він може сплачувати аліменти лише в розмірі ? частини від пенсії та може сплатити аліменти лише за останні три роки. В судове засідання позивач та її представник не з»явилися, але представник позивача надав заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, але в зустрічній позовній заяві заявив про розгляд справи без його участі, на позов заперечив, подавши зустрічну позовну заяву. Дослідивши докази по справі суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.04.2005 року серії 1-БК № 000987. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 05.07.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 27.09.2007 року серії 1-БК № 050462. Прізвище дружині після розірвання шлюбу присвоєно « Архипенко «. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.05.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21.05.2016 року серії 1-КЕ № 145773. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини [PERSON]. Дитина [PERSON] на даний час проживає разом з матір»ю [PERSON], що підтверджується довідкою Золотухинської сільської ради від 14.11.2017 року № 830, і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Золотухинської сільської ради від 14.11.2017 року № 829. [PERSON] працює в СТОВ « Агрофірма « Оржицька « та отримує постійний дохід, що підтверджується довідкою від 04.01.2018 року № 6. Згідно рішення Середино-Будського райсуду Сумської області від 01.12.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, щомісячно, до виповнення повноліття, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.09.2010 року. Згідно постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] Територіального управління юстиції у місті [PERSON] від 29.03.2017 року з [PERSON] стягуються аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.09.2010 року на користь [PERSON]. Заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 01.08.2017 року складає 25\~688, 90 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] ГТУЮ у місті Києві від 14.09.2017 року № Дв/32. Згідно виписок із медичних карток амбулаторного і стаціонарного хворого, пенсійного посвідчення і довідки МСЕК [PERSON] хворіє та є інвалідом 2 групи безстроково. [PERSON] отримує пенсію в розмірі 1412 грн, що підтверджується довідкою Центрального об»єднаного УПФУ в м. Києві від 26.09.2017 року № 7247. Зазначені обставини сторони не заперечують. Виходячи з розміру аліментів, який на даний час отримує позивач суд вважає їх недостатнім матеріальним забезпеченням, оскільки зазначений їх розмір не відповідає інтересам дитини щодо її належного матеріального забезпечення, тобто є недостатнім. Крім того, розмір аліментів не відповідає діючому на даний час законодавству, адже відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, внесення змін до Сімейного кодексу України в частині встановлення нового мінімального розміру аліментів є підставою для зміни розміру аліментів. Позивач працює, але її середній заробіток складає близько рівня мінімальної заробітної плати, державних допомог на дитину не отримує, власного господарства не має, підприємницьку діяльність не здійснює. Відповідач отримує пенсію, інших осіб на утриманні не має. Неповнолітня [PERSON] є фізично здоровою, власних доходів не має. Позовні вимоги [PERSON] щодо зменшення розміру аліментів задоволенню не підлягають з огляду на те, що законом в імперативній формі визначено мінімальний розмір аліментів. Крім того, матеріальне становище платника аліментів та стан його здоров»я з 2011 року по даний час не змінилися. [PERSON] не надав суду жодних доказів його витрат на обстеження, лікування, посилене харчування, сплату комунальних послуг тощо. Позовні вимоги [PERSON] щодо перерахунку розміру аліментів за останні три роки задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Як вбачається з встановлених обставин по справі заборгованість по аліментам виникла не у зв»язку з тяжкою хворобою платника аліментів або іншою обставиною, що має істотне значення, а у зв»язку з нарахуванням зазначеної заборгованості державним виконавцем за минулі роки починаючи з 2010 року. .Згідно ч. 1 ст. 194 Сімейного кодексу України \~аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Таким чином боржник ставить на вирішення питання про правомірність нарахування заборгованості за аліментами державним виконавцем за минулий період, що передував пред'явленню виконавчого листа до виконання. Однак зазначене питання не може бути вирішене судом в межах даного позовного провадження і повинне вирішуватися в порядку оскарження дій державного виконавця у відповідності до законодавства, що регулює порядок виконання судових рішень. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні аліментів суд враховує: 1/ стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2/ стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3/ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1/ наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2/ доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4/ інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити. Судові витрати згідно ст. 141 ЦПК України необхідно віднести за рахунок держави, оскільки відповідач є інвалідом 2 групи.

Outcome: approved