Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третьої особи Головного управління юстиції у Вінницькій області про стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що з 16 листопада 1996 року [PERSON] перебувала у шлюбних відносинах з [PERSON]. 20 березня 2000 року шлюб між ними було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 59. Від даного шлюбу у сторін 04 червня 1997 року народився син [PERSON]. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області № 127/12887/15-ц від 01.07.2015 року з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання в НТУУ «Київський політехнічний інститут» у розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 05.06.2015 року і до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку - в залежності від того, яка з цих обставин настане першою. Згідно засвідчення копії актового запису від 29.08.2007 року [PERSON] працює консультантом по набору кадрів у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії в адміністративному окрузі Бекслі в м.Лондон, де і отримує заробітну плату та інші доходи. Однак із загальнодоступних джерел в мережі Інтернет позивачу стало відомо, що середня заробітна плата консультанта по набору кадрів в лондонському окрузі Бекслі становить 106015 гривень на місяць, одна четверта частина цієї суми становить 26\~503,75 гривень. Як свідчить практика, виконання рішень про стягнення аліментів за кордоном можливе тільки на підставі рішення суду про стягнення аліментів у твердій грошовій умі, а не у частці від доходу батька. Викладені обставини мають істотне значення, а тому на думку позивача є підставою визначення розміру аліментів в твердій сумі, так як без них неможливе виконання рішення суду. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд позов задоволити. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення, просив суд відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено в ході розгляду справи сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та їх шлюб 20.03.2000 року розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 20.03.2000 року, актовий запис № 59. Згідно свідоцтва про народження виданого 03.07.1997 року, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області № 127/12887/15-ц від 01.07.2015 року з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання в НТУУ «Київський політехнічний інститут» у розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 05.06.2015 року і до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку - в залежності від того, яка з цих обставин настане першою. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] проживає з іншою жінкою і від спільного проживання має дитину [PERSON], [INFO], батьком якої являється, що посвідчується копією запису BY 128278 посвідченого перекладачем [PERSON] тобто він має зобовязання щодо утримання двох своїх дітей (а.с. 11). Як встановлено в судовому засіданні відповідач заборгованості по сплаті аліментів, щодо свого сина [PERSON], [INFO] не має, так як надіслав на виконання рішення суду необхідну суму коштів. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, і відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. В позовній заяві позивач звертаючись до суду з позовом про визначення розміру аліментів на сина, який продовжує навчання у твердій грошовій сумі не вважає це зміною розміру аліментів визначених рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2015 року яким розмір аліментів визначений в частці від заробітку (доходу) батька, хоча вимоги про реалізацію зазначеного рішення суду іншим способом є саме наміром позивача змінити зазначене рішення суду про стягнення аліментів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з наведених норм закону на позивача [PERSON] покладається зобовязання про доказування правових підстав позову, а саме: що відповідач [PERSON] працює консультантом з набору кадрів у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, де отримує заробітну плату. Таких доказів у позивача немає і як вона сама зазначає в позові вказати точне місце роботи відповідача і розмір його заробітної плати позивач вказати не може, так як не підтримує з відповідачем жодних стосунків. Подальше посилання позивача на джерела в мережі Інтернет про зарплату консультанта з набору кадрів в адміністративному окрузі Берклі, при відсутності відомостей про місце проживання і місце роботи відповідача є безпідставне і ґрунтується лише на припущеннях, що відповідач [PERSON] проживає у зазначеному окрузі і працює на вказаній посаді, хоча докази підтвердження цього відсутні, що унеможливлює задоволення позову. Таким чином, суд не вбачає підстав для зміни розміру аліментів та вважає, що розмір аліментів визначений за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2015 року, є таким, що забезпечує достатній рівень для утримання дитини і при подібних обставинах визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі в розмірах визначених позивачем неможливо. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed