Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи, що з 12.08.2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому мають сина - [PERSON], [INFO]., який проживає із нею та знаходиться на її утримання. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, будучи працездатним та не маючи інших утриманців. Оскільки відповідач на даний час не працює, просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі по 600 гривень щомісячно до повноліття дитини, а також на своє утримання по 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач підтримала заявлені вимоги, розгляд справи у її відсутності, про що подала відповідного змісту письмову заяву. Відповідач подав письмові заперечення проти позову, вказуючи, що постійного заробітку не має, на даний час не працює, підприємницькою діяльністю не займається, ні житлового будинку, ні земельної ділянки на праві власності не має, тому погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини по 350 гривень щомісячно. Стосовно утримання позивачки, такої можливості він не має, тому в цій частині у задоволенні позову просив відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони з 12.08.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому мають сина - [PERSON], [INFO]., який проживає із позивачкою та знаходиться на її утримання. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Як передбачено ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до вимог ст. 184 Сімейного кодексу України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач не працює та не має сталого заробітку (доходу), тому з урахуванням потреб та інтересів дитини, а також з урахуванням максимально можливого по відношенню до заробітку, розмір аліментів, який може бути стягнутий, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (1032 гривні), розміру мінімальної заробітної плати (1218 гривень), слід визначити у твердій грошовій сумі по 400 гривень щомісячно. Згідно ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ч.2, 4 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У зв'язку з наявністю у позивачки дитини віком до трьох років, вона також потребує матеріальної допомоги, яку, з урахуванням принципу розумності та справедливості, розміру мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, слід визначити в сумі по 200 гривень щомісячно до досягнення дитиною віку трьох років. Враховуючи наведене, ст.ст. 80, 84, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial