Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Черкаського району Черкаської області, [PERSON], третя особа Управління Держземагенства у Черкаськогму районі Черкаської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №360890 від 02.08.2012 року відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.05.2011 року № 408 являється власником земельної ділянки площею 0,2510 га., що розташована по вул. О.Кошового, 25 у с. Червона Слобода Черкаського району. Дана земельна ділянку була надана у користування матері відповідача [PERSON] на підставі наказу № 28 від 06.02.1987 року «Про наділення та відмежування земельних ділянок». Наказом № 97 від 22.03.1988 року «Про наділення та відмежування земельних ділянок» було утворено розріз на огородах між вулицями Франка та О.Кошового для заїзду на огороди. Після смерті матері відповідач [PERSON] оформивши спадщину отримав державний акт серії ЯК №360890 від 02.08.2012 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,2510 га. за адресою вул. О.Кошового, 25 у с. Червона Слобода Черкаського району. У вересні 2005 року вересні відповідач обгородив дану земельну ділянку парканом чим звузив проїзд для заїзду на огороди, а тому попасти на свою земельну ділянку на транспорті для орання та обробляння городу вона не має змоги, (ширина проїзду почала становити менше 2 м.) На її звернення до відповідачів про усунення порушення мого права на доступ до своєї земельної ділянки позитивної реакції вона не отримала. Вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №360890 від 02.08.2012 року підлягає визнанню недійсним на підставі п. а) ч. 4 ст. 83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); Крім цього, при наданні дозволу на приватизацію [PERSON] земельної ділянки площею 0, 2510 га. відповідач [PERSON] сільська рада не врахувала ту обставину, що частина земельної ділянки буде проходити по землі загального користування, що відповідно порушить права інших мешканців вул. Франка та О.Кошового. Тому просить суд, визнати недійсним державний акт серії ЯК №360890 від 02.08.2012 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,2510 га., що розташована по вул. О.Кошового, 25 у с. Червона Слобода Черкаського району виданий [PERSON] та скасувати державну реєстрацію права власності на дану земельну ділянку. В ході розгляду даної справи позивач збільшила свої позовні вимоги, мотивуючи їх тим, що при розгляді даної справи їй стало відомо про рішення органу місцевого самоврядування яким надано дозвіл на приватизацію спірної земельної ділянки ще матері відповідача [PERSON], а саме рішення Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради № 62 від 24.11.1994 року. Дане рішення було винесено з порушенням земельного законодавства, а тому теж повинно бути визнано незаконним, так як відповідно ст. 4 Земельного кодексу в редакції 1992 р., що діяв на момент винесення даного рішення, не можуть передаватися у приватну чи комунальну власність майдани, вулиці, проїзди, шляхи, пасовища, сінокоси, набережні, парки, міські ліси, сквери, бульвари і т.д, тому просить суд визнати рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 24.11.1994 року в частині надання дозволу на приватизацію [PERSON] земельної ділянки 0,25 га по вул. Кошового,25 в с. Червона Слобода Черкаського району незаконним. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Черкаського району позову [PERSON] не визнала і суду пояснила, що дана земельна ділянка 0,25 га. була надана у користування матері відповідача [PERSON] дирекцією радгоспу ім. Леніна на підставі наказу № 28 від 06.02.1987 року «Про наділення та відмежування земельних ділянок» в подальшому дана земельна ділянка була [PERSON] приватизована. Порушень земельного законодавства як виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради при прийнятті рішення № 62 від 24.11.1994 року в частині надання дозволу [PERSON] на приватизацію ділянки не було. А тому в позові про визнання незаконним вказаного рішення просить відмовити. Також вважає, що не має законних підстав визнавати недійсним державний акт серії ЯК №360890 від 02.08.2012 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,2510 га, що розташована по вул. О.Кошового, 25 у с. Червона Слобода Черкаського району виданий [PERSON] Представник відповідача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позову [PERSON] не визнав і суду пояснив, що позивач, оскаржуючи правовстановлюючий документ [PERSON], вказує на те, що ним порушене її право на доступ до своєї земельної ділянки по вул. Франка, 24, однак нею не надано жодного підтвердження наявності на праві власності чи на праві користування земельної ділянки за цією адресою та підтвердження відсутності доступу до її земельної ділянки. Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку від 04.05.2016 року [PERSON] має у власності дві земельні ділянки в с. Червона Слобода: площею 0,0973 га. по вул. Франка, 24а та площею 0,1471 га. по вул. Франка, 24, вказані земельні ділянки знаходяться поряд, що підтверджується публічною кадастровою картою та роздруківкою з цієї карти з офіційного веб-порталу www.map.dazm.gov.ua, та до них є вільний доступ як для проходу так і для заїзду з вул. Франка в с. Червона Слобода Черкаського району. Таким чином жодної необхідності для проїзду через земельну ділянку [PERSON] для доступу до земельної ділянки, яка належить [PERSON] немає, а тому відсутні і будь-які порушення її прав правовстановлюючим документом який вона просить скасувати. Разом з тим, позивачем до суду не надано доказів наявності та необхідності ще додаткової дороги між земельними ділянками між вулицями О.Кошового та Франка. Відповідно до наказу радгоспу ім. Леніна Черкаського обласного обєднання «Черкасиплодоовочігосп» від 06.02.1987 року «Про наділення та відмежування земельних ділянок» [PERSON] матері [PERSON] було відмежовано земельну ділянку площею 0,25 га., якою раніше користувалася померла [PERSON] Вказана земельна ділянка знаходиться саме по вул. О.Кошового, 25 в с. Червона Слобода та в подальшому по фактичному користуванню була приватизована [PERSON], а після її смерті перейшла у власність в порядку спадкування відповідачу [PERSON]. Таким чином на момент набуття у користування [PERSON] земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га. та нібито встановлення проїзду діяв Земельний кодекс УPCP 1970 року. Відповідно до ст. 37 ЗК УРСР вилучення земельної ділянки чи її частини для державних або громадських потреб провадиться на підставі постанови Ради Міністрів Української PCP або рішення виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів у порядку, встановлюваному законодавством Союзу PCP і цим Кодексом. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 38 Земельного кодексу УРСР вилучення земельних ділянок для державних або громадських потреб провадиться виконавчими комітетами міських (селищних) Рад народних депутатів - із земель населених пунктів (крім земель, закріплених за колгоспами, радгоспами та іншими сільськогосподарськими підприємствами, організаціями і установами в безстрокове користування, а також випадків, передбачених статтею 41 цього Кодексу) незалежно від розміру земельних ділянок у відповідності з генеральним планом забудови населених пунктів. До суду не надано будь-якого рішення про вилучення земельної ділянки для прокладання дороги, в тому числі згідно генерального плану с. Червона Слобода. Разом з тим, згідно викопіювання з фактичного генерального плану с. Червона Слобода від 13.05.2016 року (погодженого головним архітектором Черкаського району [PERSON]М.) між спірними земельними ділянками на сьогоднішній день не передбачено будь-якого проїзду чи дороги. Що стосується генерального плану, який показував представник позивача в минулому судовому засіданні, то це лише перспективний генеральний план села, затверджений в Українській PCP в 60-х роках минулого століття та який не відповідає фактичному використанню землі в с. Червона Слобода й не містить інформації про вилучення землі для його реалізації, оскільки таких дій не здійснювалося. Також відсутні будь-які обмеження щодо користування земельною ділянкою, яка належить [PERSON], зокрема наявності на ній проїзду, і згідно викопіювання з кадастрової карти (плану) від 17.05.2016 року, наданого управлінням Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області. Не надано позивачем і жодних доказів того, що наявний на її думку проїзд, повинен проходити саме через земельну ділянку відповідача. Як вбачається з листа Управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області від 21.04.2016 року при приватизації спірної земельної ділянки були дотримані всі вимоги чинного на той час законодавства та було отримано погодження меж сусідніх землекористувачів, які жодних претензій не висловлювали, а відповідна документація розроблялася уповноваженими організаціями. Таким чином немає жодних правових підстав для скасування державного акту на земельну ділянку яка є власністю відповідача. Відносно збільшення представником позивача позовних вимог про визнання незаконним рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради № 62 від 24.11.1994 року в частині надання дозволу на приватизацію [PERSON] земельної ділянки 0,25 га по вул. О.Кошового, 25 у с. Червона Слобода Черкаського району вважає їх незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позивачка стала власником земельної ділянки по вул. Франка, 24 лише у 2015 році, а тому ні рішення сільської ради від 1994 року, ні державний акт від 2012 року не могли порушувати будь-які її права на момент їх прийняття. Що стосується доводів позивача про те, що під час приватизації земельної ділянки [PERSON] було незаконно передано їй частину проїзду. При цьому позивач та її представник вказують, що ширина проїзду має становити не менше чотирьох метрів. Вважає, що вказані обставини жодними доказами не підтверджується. до суду не надано жодного рішення сільської ради про затвердження генерального плану села [PERSON], згідно б якого передбачалося наявність додаткового проїзду шириною 4 м. по земельній ділянці відповідача, тому рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради № 62 від 24.11.1994 року в частині надання дозволу на приватизацію [PERSON] земельної ділянки 0,25 га по вул. О.Кошового, 25 у с. Червона Слобода Черкаського району не підлягає до скасування. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. Позивач [PERSON] звернулася до суду вважаючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] сільська рада Черкаського району Черкаської області порушують її законні права та інтереси, тому її інтереси підлягають до судового захисту. Судом встановлено, що у відповідно до ст. 6 Земельного кодексу України 1990 року, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства, [PERSON] звернулася до органу місцевого самоврядування для передачі їй у власність земельної ділянки площею 0,25 га, якою вона законно користувалася ще з 1987 року на підставі наказу радгоспу ім. Леніна Черкаського обласного обєднання «Черкасиплодоовочігосп» від 06.02.1987 року «Про наділення та відмежування земельних ділянок». Виконавчий комітет [PERSON] сільської ради, діючи в межах наданих йому повноважень, 24.11.1994 року прийняв рішення № 62 «Про приватизацію земельних ділянок під ведення особистого господарства в селі [PERSON]», яким дозволив приватизувати [PERSON] відповідну земельну ділянку. Госпрозрахунковим виробничим бюро при Черкаському районному відділі земельних ресурсів була виготовлена необхідна проектна документація. З повідомлення управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області від 21.04.2016 року № 9-28-0.6-3476/15-16 при виготовленні проектної документації було враховано зокрема і акт погодження меж землекористування присадибної ділянки. Відповідно до цього акту заперечень зі сторони суміжний землекористувачів земельної ділянки не було. Позивачем до суду не надано доказів, що проїзд між земельними ділянками сторін повинен становити 4 метри, а з викопіювання з фактичного генерального плану с. Червона Слобода від 13.05.2016 року (погодженого головним архітектором Черкаського району [PERSON]М.) видно, що між спірними земельними ділянками на сьогоднішній день не передбачено будь-якого проїзду чи дороги. відсутні будь-які обмеження щодо користування земельною ділянкою, яка належить [PERSON] Згідно викопіювання з кадастрової карти (плану) від 17.05.2016 року, наданого управлінням Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області. відсутні будь-які обмеження щодо користування земельною ділянкою, яка належить [PERSON], зокрема наявності на ній проїзду. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради. Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада. Позивачем [PERSON] до суду не надано жодного рішення сільської ради про затвердження генерального плану села [PERSON], згідно б якого передбачалося наявність додаткового проїзду шириною 4 м. по земельній ділянці відповідача відсутні будь-які обмеження щодо користування земельною ділянкою, яка належить [PERSON], зокрема наявності на ній проїзду, при цьому представник сільської ради в судовому засіданні підтвердила, що будь-яке рішення сільської ради про затвердження генерального плану чи навіть про його розробку на сьогоднішній день відсутнє. Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.12.2015 року по справі № 6-27643ск15 що за відсутності відповідних рішень сільської ради про затвердження проекту дороги шириною 4 метри, не можна вважати, що проїзд становить саме таку ширину. Крім цього судом встановлено, що заїзд до огороду позивача [PERSON] можливий не лише через земельну ділянку відповідача [PERSON], і з вулиці Жовтневої в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області. Враховуючи викладене суд вважає, що відповідні правові підстави для задоволення позову [PERSON] відсутні.

Outcome: dismissed