Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою в якій просить розірвати шлюб із [PERSON] В обґрунтування позову вказала, що 17 лютого 2007 року між нею та відповідачем у відділі РАЦС Золочівського РУЮ Львівської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №24. Від шлюбу у них народились: син [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO], донька [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO] Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, з часу одруження відповідач зловживає алкогольними напоями. Офіційно він ніде не працює, живе за рахунок випадкових заробітків. Матеріальної допомоги на утримання сім'ї не надає. Враховуючи таку поведінку чоловіка, у них почали виникати сварки і конфлікти. На початку березня 2018 року чоловік залишив сім'ю та перейшов жити до свої батьків у с. Куровичі Золочівського району Львівської області. У них склалися неприязні відносини, позивач втратила до відповідача будь-які почуття, а тому вважає, що подальше проживання однією сім'єю із відповідачем є неможливим. Вважає такий шлюб формальним та просить його розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, вимоги позову підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, подав суду заяву у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов визнав, на розірвання шлюбу погодився. За таких обставин розгляд справи проводиться у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 17 лютого 2007 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі РАЦС Золочівського РУЮ Львівської області, про що зроблено актовий запис № 24. Як вбачається із свідоцтв про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER] у сторін в шлюбі народилися діти: син [PERSON], [INFO], син [PERSON] [INFO], донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З часу фактичного припинення шлюбних відносин та знаходження позову в суді примирення між сторонами не відбулось. Крім цього, суд, розриваючи шлюб між сторонами, враховує інтереси неповнолітньої дитини, оскільки її повноцінний розвиток та виховання у сім'ї, в якій у батьків різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, є неможливим. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження шлюбу, такий суперечить інтересам позивача, у зв'язку з чим доцільно його розірвати, а позов відповідно задовольнити. Відповідно до ст. 142 ЦПК України позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача в користь позивача 352,40 гривень судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved