Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою, в якій просила суд встановити юридичний факт належності їй, [PERSON], [INFO], Трудової книжки серія БТ-І №5799086, виданої 05 липня 1989 року, на імя «Лукаш Світлани Петрівни». Свою заяву заявник обґрунтувала тим, що відповідно до свідоцтва про народження виданого 16 листопада 1971 року, її прізвище, імя та по - батькові вказано як «Лукаш Світлана Петрівна» дата народження «27 березня 1971 року, народилась в смт. Турбів Липовецького району». По досягненню 16 річного віку на імя «Лукаш Світлани Петрівни» було видано паспортні документи. Свою трудову діяльність вона розпочала 05 липня 1989 року, у звязку із чим за першим її місцем роботи «Обласний аптечний склад» їй було оформлено Трудову книжку серія БТ-І №5799086, також на імя «Лукаш Світлани Петрівни». 24 лютого 1990 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON], використавши своє право на зміну прізвища, обравши прізвище чоловіка «Борейко», а тому як наслідок їй було змінено паспорт на прізвище «Борейко», однак зміни у трудову книжку, у звязку із реєстрацією шлюбу відповідно до встановленого чинним законодавством порядку жодною із організацій, де в подальшому вона працювала, внесено не було. Упродовж усієї трудової діяльності питань щодо різниці прізвищ у Трудовій книжці та паспортних документів не виникало, вона отримувала заробітну плату та усі належні до виплати суми, тощо. У 2010 році стан її здоровя значено погіршився, у звязку із чим вона була вимушена звільнитись з останнього місця роботи ПП «Олександр і Ко» за угодою сторін відповідно про що було вчинено запис у трудовій книжці, проведено розрахунок і внесено запис до титульної сторінки Трудової книжки про набуте у звязку із реєстрацією шлюбу прізвище «Борейко», однак не враховано вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58. Відповідно до Довідки до акта огляду медико соціальною експертною комісією від 03.06.2015 року, їй, [PERSON], встановлена ІІІ група інвалідності загального захворювання строком до 01 липня 2016 року, так як має діагноз : захворювання внутрішніх органів [PERSON]. З 2010 року, понад 5 років, вона, [PERSON], більше ніде не працювала офіційно і в подальшому працювати не має фізичної сили та здоровя, однак має право на оформлення пенсії по інвалідності, яке їй гарантоване державою, проте при зверненні до Управління Пенсійного фонду України в Липовецькому районі із заявою про призначення пенсії по інвалідності, при попередній консультації було зясовано розбіжність записів у зазначенні її прізвища у Трудовій книжці «Лукаш» та її паспортних документах «Борейко», у звязку із чим було відмовлено у прийнятті документів. Здійснити запис, у відповідності до вимог Інструкції на даний час, вона позбавлена можливості, оскільки жодна із організацій, де вона працювала вже не існує. За наведених обставин, заявник просила суд встановити юридичний факт від якого залежить її право на пенсію по інвалідності, зазначивши, що іншого порядку чинним законодавством не передбачено. В судове засідання заявник [PERSON] не зявилась, однак надала суду заяву, в якій просила встановити юридичний факт належності їй, [PERSON], [INFO], Трудової книжки серія БТ-І №5799086, виданої 05 липня 1989 року, на імя «Лукаш Світлани Петрівни», заяву просила розглянути за її відсутності. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України у Липовецькому районі Вінницької області, надав суду заяву, в якій не заперечували проти задоволення заяви [PERSON], просили суд розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі використали надані їм ч.2 ст.158 ЦПК України права, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксуваня процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, давши оцінку усім зібраним у справі доказам, дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в підтвердження факту належності Трудової книжки серія БТ-І №5799086, виданої 05 липня 1989 року, на імя «Лукаш Світлани Петрівни» заявникові «Борейко Світлані Петрівні» суду надано такі докази. Паспортні документи серія АВ №219115, де прізвище заявника записано як «[PERSON], [INFO]»; свідоцтво про народження, згідно якого прізвище заявника значиться як «[PERSON], [INFO]»; свідоцтво про укладення шлюбу, відповідно до якого [PERSON], [INFO], уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]П.»; заява до ПФУ у Липовецькому районі про призначення пенсії від [PERSON], [INFO]; Індивідуальна програма реабілітації інваліда із діагнозом [PERSON], [INFO]; Довідка МСЕК про встановлення ІІІ групи інвалідності [PERSON], [INFO]; Трудова книжка на імя [PERSON], [INFO], де дописано прізвище «Борейко» без застережень. Відповідно до ст.ст. 234 ч. 2 п. 5 ЦПК України, в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів. Ст. 256 ч. 1 п.1 та п.6 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Ураховуючи наведене, суд дійшов до переконання, що зібрані у справі докази підтверджують факт про встановлення якого заявник просить суд. Від встановлення цього факту залежать манові права заявника на отримання пенсійних виплат. Іншого порядку встановити факт, про який заявник просить суд не передбачено. За таких обставин, суд задовольняє дану заяву. На підставі викладеного та

Outcome: approved