Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитини і тимчасові виїзди за межі України дитини без згоди батька. Свій позов обґрунтовує тим, що з 29.04.2012 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 01.12.2016 року рішенням Луцького міськрайонного суду було розірвано. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Матір позивача - [PERSON] має дозвіл на тимчасове перебування в Італії та мешкає в місті Неаполь. Дочка бажає бачитись з бабусею, яка постійно запрошує їх в гості на відпочинок. На прохання позивача надати дозвіл на перетин дитиною кордону та поїхати до бабусі на море для відпочинку в 2016 році відповідач їй відмовив не пояснюючи жодних причин. Відповідач аліментів не сплачує, про дитину не піклується. Вважає, що в інтересах її дитини є тимчасові виїзди за межі України для оздоровлення, проведення дозвілля, спілкування з ріднею (бабусею) і зумовлені потребами нормального фізичного, духовного і морального розвитку дитини. Посилаючись на наведене, позивач просила суд надати дозвіл [PERSON] на оформлення дитячих проїзних документів для виїзду за кордон неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON] та надати дозвіл на виїзд за межі України до Італійської Республіки та інших країн учасниць Шенгенської Угоди неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в супроводі її матері [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] до досягнення дитиною 16 років. В судовому засіданні представник позивача надав суду заяву про уточнення позовних вимог та просив надати дозвіл [PERSON], [INFO], на оформлення дитячих проїзних документів для виїзду за кордон неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON]. Дозволити багаторазові тимчасові виїзди за межі України до Італійської Республіки та інших країн учасниць Шенгенської Угоди неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в супроводі її матері [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] до досягнення дитиною 16 річного віку. Судові витрати покласти на позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Луцької міської ради Шульган Ф.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав частково та не заперечував щодо надання дозволу на оформлення позивачу дитячих документів на багаторазові виїзди неповнолітньої дитини [PERSON] за кордон без згоди та супроводу батька терміном на три роки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області від 30.10.2012 року (а.с. 8). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 01.12.2016 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами по справі розірвано (а.с. ). Також встановлено, що сторони проживають окремо. Неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю - [PERSON], [INFO], та перебуває на її утриманні, відповідач участі у вихованні дитини не приймає і матеріальну допомоги не надає. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.11.2016 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 700 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. ). Як вбачається з матеріалів справи, матір позивача - [PERSON] має дозвіл на тимчасове перебування в Італії та мешкає в місті Неаполь, що підтверджується посвідкою на проживання [NUMBER] (а.с. ). Неповнолітня [PERSON] бажає бачити та спілкуватись з бабусею, поїхати до бабусі на море для відпочинку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за межі України у добровільному порядку не надавав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно із п. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну гарантується Конституцією України (ст. 33). Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, а також інший спосіб, що встановлений законом (ст. 16 ч. 2 ЦК України). Отже, правило щодо права дитини на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ст. 313 ч. 3 ЦК України), не є абсолютним. Спеціальне законодавство передбачає у випадку відсутності згоди одного з батьків на виїзд дитини за кордон і виникнення відповідного спору вирішення такого судом, в т.ч., шляхом вирішення питання про надання дозволу на відповідні дії одному з батьків без згоди на їх вчинення другим. Кожна особа має право на проживання в сім'ї, особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 4 ч. 3, ст. 7 ч.ч. 7, 8 СК України). За змістом ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В судовому засіданні встановлено, що в інтересах дитини позивача є тимчасові виїзди за межі України для оздоровлення, проведення дозвілля, спілкування з ріднею (бабусею) і зумовлені потребами нормального фізичного, духовного і морального розвитку дитини. Обставин, які обмежують право неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], на тимчасовий виїзд за межі України суд не вбачає, виїзд за кордон не суперечить інтересам дитини, а тому, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, надати дозвіл [PERSON], [INFO], на оформлення дитячих проїзних документів для виїзду за кордон неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON]. Надати дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до Італійської Республіки та інших країн учасниць Шенгенської Угоди неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в супроводі її матері [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] терміном на 3 (три) роки до 06 квітня 2020 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. На стягненні судових витрат позивач не наполягає.

Outcome: partial