Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про реальний розподіл домоволодіння. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вони з відповідачем є співвласниками домоволодіння [ADDRESS], а саме їй на праві спільної часткової власності належить 5/6 частин, а відповідачу 1/6 частина даного домоволодіння. Розподіл майна в натурі не проведений, між ними постійно виникають непорозуміння з приводу користування спільним майном, тому вона звернулася до суду з вимогою про проведення реального розподілу вказаного домоволодіння. В ході судового розгляду позивач подала до суду заяву про зміну предмету позову, а саме просила припинити право спільної часткової власності на 1/6 частину домоволодіння, яка належить відповідачу, шляхом сплати на його корить вартості 1/6 частини в розмірі 27 068 грн. та визнати за нею право власності на дану частину. Змінені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи від 17 лютого 2014 року розподіл домоволодіння є неможливий через невелику загальну площу будинку, в якому виділити 1/6 частину неможливо. В такому випадку, згідно даного висновку, власнику невеликої частки, яку неможливо виділити в натурі, надається грошова компенсація, розмір якої становить 27 068 грн. При цьому позивач посилається на ст. 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник має право на одержання від інших співвласників грошової або матеріальної компенсації вартості його частки. В судовому засіданні позивач повністю підтримала змінені позовні вимоги і просила їх задовольнити. При цьому пояснила, що з відповідачем неможливо вирішити даний спір мирним шляхом, вона пропонувала йому багато варіантів, однак він ні на що не погоджується, вважає себе власником всього домоволодіння, чинить їй перешкоди в користуванні її частиною будинку. Також позивач в судовому засіданні пояснила, що вона не вносила ніяких коштів на депозитний рахунок, чи має відповідач інше місце проживання, не знає. Представник відповідача в судовому засіданні змінені позовні вимоги не визнала, просила в позові відмовити. Свої заперечення обґрунтовувала тим, що вимоги позивача є передчасними, зокрема з доданих нею до матеріалів справи документів вбачається, що спадщина оформлена не правильно, відповідно неправильно визначено частки співвласників спірного домоволодіння. Крім того, представник відповідача зазначає, що позивачем не внесено ніяких коштів на депозитний рахунок суду, як це передбачає закон, відповідач не має іншого місця проживання, в спірному будинку він проживає з своєю сім'єю, на утриманні має неповнолітню дитину, тому відсутні будь-які підстави для задоволення позову. Заслухавши думку позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 5/6 частини домоволодіння [ADDRESS], а відповідачу [PERSON] - 1/6 частина даного домоволодіння. Розподіл майна в натурі між співвласниками не проведений, між ними постійно виникають непорозуміння з приводу користування спільним майном. Відповідно до висновку № 01-02/14 спеціаліста інженера-будівельника по експертному дослідженню про поділ нерухомого майна від 17.02.2014 року, виходячи з планувальних параметрів житлового будинку та враховуючи вимоги нормативних документів, розподіл домоволодіння [ADDRESS] між співвласниками неможливий через невелику загальну площу житлового будинку (80,4 кв.м.), в якому виділити невелику (1/6) частку (13,4 кв.м.) неможливо. Згідно цього ж висновку, розмір грошової компенсації [PERSON] за 1/6 частину домоволодіння становить 27 068 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Згідно з ч. 4 ст. 41 Основного закону та ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право приватної власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Заявляючи вимогу про припинення права спільної часткової власності відповідача на 1/6 частину будинку позивач посилається на ст. 364 ЦК України. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. З аналізу даної норми вбачається, що право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки має саме той співвласник, який бажає виділу. Відповідач [PERSON], частку якого у спільному майні неможливо виділити, такого виділу не бажає і питання про матеріальну компенсацію вартості його частки не ставить. З врахуванням змісту заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що до даних правовідносин слід застосувати ст. 365, а не 364 ЦК України, на яку посилається позивач. Згідно з правилами ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Тобто вказані норми ЦК України (ст. 364 та ст. 365 ЦК України) є різними за своєю правовою природою і кожна з них є окремою підставою для пред'явлення позову, оскільки перша з них передбачає право власника, який виділяється, на частку зі спільного майна, а друга - можливість за позовом інших співвласників припинити право особи на частку у спільному майні. При цьому грошова або інша майнова компенсація відповідно до ст. 364 ЦК України може бути виплачена співвласнику, який виділяється, лише за його згодою. Водночас відповідно до ст. 365 ЦК України згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання компенсації за його частку не потрібно (позивачу лише необхідно внести вартість частки, право на яку припиняється, на депозитний рахунок суду). На вказані обставини звертає увагу і Верховний Суд України в ухвалі від 17.02.2010 року, справа № 6-6248св09. За таких обставин, виходячи з вимог ст. 365 ЦК України, для вирішення питання про припинення права власності на 1/6 частину відповідача, яку неможливо виділити в натурі, позивачу слід було попередньо внести вартість цієї частки, яка складає 27 068 грн., на депозитний рахунок суду, довести суду, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. З матеріалів справи вбачається, що позивач дані умови не виконав, попередньо вартість частки відповідача в сумі 27 068 грн. на депозитний рахунок суду не вніс, жодних доказів того, що припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, суду не надав. Крім того, представником відповідача в судовому засіданні зазначено, що іншого місця проживання відповідач не має, він проживає в [ADDRESS] разом з своєю сім'єю, на утриманні має малолітню дитину. Вказані обставини позивачем не спростовані і в судовому засіданні не заперечувалися, наявність цих обставин вказує на те, що припинення права власності на 1/6 частину будинку відповідача може завдати істотної шкоди його інтересам та інтересам його сім'ї. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими і до задоволення не підлягають. При цьому, доводи позивача про неможливість користуватися спільним будинком через перешкоди, які чинить відповідач, суд не розглядає, оскільки питання про усунення перешкод в користуванні будинку позивач не ставить.

Outcome: dismissed