Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] та Комсомольського міського сектору управління державної міграційної служби України в Полтавській області про усунення перешкод в користуванні приватним житлом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що приватизували [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] Після смерті чоловіка [PERSON] вона прийняла спадщину на ? частину квартири [ADDRESS]. В березні 2011 року вона поселила в своїй квартирі та зареєструвала в якості квартирантів свого онука [PERSON] та його дружину [PERSON], а також їх дітей [PERSON], 2006 року народження та [PERSON], 2010 року народження. Згодом її внук [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON], яка після розірвання шлюбу разом з дітьми виїхала до міста Кривий Ріг восени 2011 року. Онук [PERSON] виїхав до міста Долинська в серпні 2012 року. З того часу вони не проживають в її квартирі та не сплачують комунальні послуги. Позивач у судове засідання не з»явилась. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON].в судове засідання не з»явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представник відповідача Комсомольського міського сектору управління державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не з»явився. Направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути у відсутність представника відповідача та не заперечував проти позовних вимог. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши докази вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 14.04.1997 року виданого на підставі розпорядження № 1183 від 14.04.1997 року, власниками на праві спільної часткової власності є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8) Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Комсомольської державної нотаріальної контори Пащенко Т.Б. спадкоємцем ? частки квартири [ADDRESS] є [PERSON] 26.08.2010 року право власності на ? частку квартири [ADDRESS] зареєстровано в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. (а.с. 10) Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] власником є [PERSON] (а.с. 11) Згідно договору найму № 49 від 31.03.2011 року [PERSON] надала [PERSON] кімнату площею 48,3 кв. м на постійній основі. (а.с. 15) Згідно довідки КЖЕП № 4 від 31.07.2014 року в [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18) Згідно актів від 11.12.2012 року та від 30.07.2014 року громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають з 01.03.2012 року в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За нормою ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, пред'явивши разом із тим вимогу щодо позбавлення права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення особи померлою. Аналізуючи викладене, суд наголошує, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що знайшов підтвердження факт не проживання відповідачами разом із неповнолітніми [PERSON], 2006 року народження, та [PERSON], 2010 року народження, за місцем реєстрації місця проживання понад встановлені ст.405 ЦК України строки. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, в тому числі на підставі рішення суду, тому окрема вимога про зобов'язання територіального органу міграційної служби зняти відповідача з реєстраційного обліку є безпідставною і задоволенню не підлягає. Враховуючи, що відповідачі у справі, будучи зареєстрованими у вказаній квартирі, права на житло не набувають, і своєю реєстрацією у зазначеному приміщенні чинять перешкоди позивачеві у здійсненні нею права власності,позов підлягає до задоволення повністю. На підставі викладеного та

Outcome: partial