Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою у якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судові витрати у справі позивач просить покласти на відповідача. Ухвалою судді від 14.08.2020, після отримання у встановленому порядку судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, яка не є підприємцем, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою підготовчого судового засідання у справі від 16.09.2020 підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Позивачка, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності позовні вимоги підтримує. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву згідно якої розгляд справи просить здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнає. Представник виконавчого комітету Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позов обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що відповідач як батько не бере участі у вихованні сина, не провідує його, не цікавиться його здоров`ям, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. Окрім того, станом на 01.06.2020 у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 41 338,00 грн., які останній повинен сплачувати згідно виконавчого листа виданого Жидачівським районним судом від 12.08.2013 №443/1358/13-ц. Також, позивач стверджує, що батько дитини - [PERSON] не заперечую проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] . Тому позивач просить на підставі ст. 164 СК України позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 03.07.2006 Ходорівською міською радою. /а.с. 8/. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, 09.12.2010 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після розірвання шлюбу [PERSON] присвоїно прізвище - [PERSON] . Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 15.09.2015 розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано 22 лютого 2014 року у Ходорівській міській раді Жидачівського району Львівської області, актовий запис №11. Після розірвання шлюбу позивачу залишене набуте у шлюбі прізвище [PERSON] . Згідно висновку комісії з питань захисту прав дітей про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради № 124 від 02.07.2020, [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків відносно сина [PERSON] [INFO] , відтак доцільно позбавити відповідача батьківських прав. /а.с.17-18/. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 27.05.2020 приватним Нотаріусом Медвідь Н.С., [PERSON] , [INFO] , перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам`яті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій, без будь-якого примусу як фізично, так і морально не заперечує проти позбавлення батьківських прав відносно своєї дитини [PERSON] , [INFO] . /а.с. 16/. Окрім того, судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області за відповідачем числиться заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.06.2020 у розмірі 41 338,80 грн., оскільки взагалі не сплачує присуджені за судовим рішенням аліменти. /а.с. 11-13/. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України). Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», п. 49 рішення у справі «Хант проти України»). Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і, до того ж, є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (п. 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами чинного Сімейного кодексу України (ст. ст. 164 - 167 СК України). Зокрема, відповідно до положень ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснюється у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її Таким чином, у судовому засіданні беззаперечно встановлено, що відповідач як батько протягом тривалого часу не спілкується із своїм неповнолітнім сином, матеріально його не утримує, заходів до спілкування та турботи не приймає, а вихованням та утриманням сина займається позивачка. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх у сукупності суд вважає, що відповідача, який не виявляє щодо власного сина батьківського піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться його розвитком, здоров`ям, життям та потребами, слід позбавити батьківських прав, також враховуючи ту обставину, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за подання позову до суду у розмірі 840 грн. 80 коп. (квитанція №0.01783937088.1 від 28.07.2020).

Outcome: approved