Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 01.03.2003 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб, про що Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 148. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Посилаючись на зазначене, а також враховуючи те, що відповідач не працює та постійного доходу не має, але добровільно надавати допомогу на утримання дочки відмовляється, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 500 гривен щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 800 гривен щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, зазначивши, що він відповідно до рішення суду сплачує позивачу аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 430 гривен щомісячно, на даний час він офіційно не працевлаштований, постійного заробітку не має, має на утриманні хвору матір, у зв'язку з чим просить суд стягнути на користь позивача аліменти не більше ніж 500 гривен щомісячно. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 30.04.2009 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дитина проживає з матір'ю - [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Таким чином, судом встановлено, що на цей час [PERSON] повністю знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з останньою. Добровільно відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання спільної дитини не надає, хоча є працездатним. Останній має нерегулярний дохід, працює неофіційно. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, приймаючи до уваги інтереси неповнолітньої [PERSON], її стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, той факт, що відповідач має змогу сплачувати аліменти, а також думку відповідача, що він зможе сплачувати аліменти, але не більше, ніж 500 грн. щомісяця, враховуючи, те що відповідач, відповідно до рішення суду, сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина, а також враховуючи прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, встановлений ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік», суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], що підлягають стягненню з [PERSON] повинен щомісячно складати 500 гривень, починаючи з дати подачі позову. Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст. 88 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial