Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, уточнила, та пояснила, що 04.08.2004 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, але з січня 2005 року вони почали проживати разом без реєстрації шлюбу і до 05.05.2012 року. Під час сумісного проживання ними за спільні кошти було придбано т/з Daewoo Lanos, який був зареєстрований на відповідача. Після припинення сумісного проживання не вирішене питання про поділ данного транспортного засобу. Просить встановити факт проживання однією сім'єю з відповідачем з 2005 року по 05.05.2012 року, визнати за нею право спільної сумісної власності на вказаний транспортний засіб та у зв'язку з його неподільністю стягнути з відповідача ? його вартості разом із судовими витратами. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що після розірвання шлюбу [PERSON] та позивач разом не проживали. Єдиним пов'язуючим обов'язком було виховання дитини. Інших відносин, які б говорили про проживання однією сім'єю не було. Він проживав у м.Херсоні. Автомобіль було придбано за рахунок коштів його батьків та заощаджень у 2010 році. Свідок [PERSON] суду показала, що вона мати позивача. Позивач та відповідач В 2004 році розірвали шлюб, а через рік вже проживали разом на квартирі як чоловік та дружина до травня 2012 року, виховували дитину, мали спільний бюджет. Свідок [PERSON] суду показала, що вона товаришує з батьками позивача. [PERSON] та [PERSON] на всі свята приїздили разом, поводили себе як чоловік та дружина. У 2012 році вони розійшлись. Свідок [PERSON] суду показала, що вона сусідка сторін, вони жили разом 11 років як чоловік та дружина. Свідок [PERSON] суду показала, що вона сусідка з позивачем та відповідачем. [PERSON] та [PERSON] жили як сімейна пара, додому заходили разом із дитиною. Свідок [PERSON] в присутності батьків суду показав, що він син [PERSON] та [PERSON], зараз вони не проживають разом. В кінці третього класу, тобто у травні 2012 року, тато вже з ними не жив, до того постійно жив з ними. Свідок [PERSON] суду показала, що сторони колись проживали разом. Їй відомо, що вони розлучились в 2005 році. Віктор просив проживати в неї, і отже з 2005 року по 2012 рік [PERSON] проживав в її домі. Коли були сільгоспроботи проживав дома. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] на [PERSON] разом бачив один раз три роки тому. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] вона ніколи не бачила. Свідок [PERSON] суду показала, що до 2004 року сторони жили разом, після цього [PERSON] жив своїм життям, знімав квартиру. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] знає [PERSON] більше 10 років, а [PERSON] бачить вдруге. Вони були в шлюбі до 2004 року, потім розвелись. Кожен жив сам по собі. Свідок [PERSON] суду показав, що сторони з самого початку погано жили, проживали в шлюбі тільки ради дитини. Потім жили окремо. Свідок [PERSON] суду показала, що З 2005 по 2012 рік [PERSON] та [PERSON] не проживали разом. Заслухавши позивача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що шлюб [PERSON] та [PERSON] розірвано 04.08.2004 року. З отриманих судом доказів, зокрема з показів свідків вбачається, що з 2005 року по 2012 рік сторони проживали разом. До такого висновку суд прийшов вивчивши отримані покази свідків та проаналізувавши їх зміст. Покази свідків, зокрема, [PERSON], [PERSON], [PERSON], підкріплені долученими до матеріалів справи фотознімками від 01.09.2009 року, 14.10.2009 року, 09.10.2010 року, 15.10.2010 року. Покази інших свідків або повністю спростовують факт проживання сторін разом, або описують тільки зустріч сторін. Враховуючи в сукупності всі отримані докази, суд вважає за можливе визнати факт проживання однією сім'єю з моменту дати першого фотознімку - 01.09.2009 року. Більш ранній період не охоплений жодними доказами, які б беззаперечно доводили факт проживання однією сім'єю до 01.09.2009 року. Чіткого періоду 2012 року, в якому сторони припинили спільне проживання також не доведено. За цих обставин часом припинення проживання суд вважає за належне відраховувати з дати 05.05.2012 року, оскільки тільки ця дата є конкретним зазначенням позивачем часу припинення відносин, всі інші докази не надають будь-якої конкретики .Але, суд при визначенні періоду проживання спирається на покази свідка [PERSON], що є спільною дитиниою сторін, який підтвердив факт спільного проживання сторін в період, коли було придбано транспортний засіб. Судом встановлено, що 25.09.2010 року видано свідоцтво на транспортний засіб Daewoo Lanos (2004 року випуску) і власником зареєстрований [PERSON] За цих обставин суд приходить до висновку, що автомобіль придбаний саме в доведений період проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] Відповідно до висновку експерта №29 від 02.12.2013 року дійсна вартість транспортного засобу на момент проведення експертизи, враховуючи його розкомплектованість при умові наявності технічно справних відсутніх при огляді складових частин становить 29631,90 гривень. Виходячи із встановленого, суд у відповідності до положень п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України вважає, що факт проживання жінки і чоловіка однією сім'єю без шлюбу знайшов своє повне підтвердження у ході розгляду справи в період з 01.09.2009 року по 05.05.2012 року і підлягає встановленню судовим порядком. Відповідно до положень ч.1 ст 74 СК України якщо чоловік і жінка проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Таким чином, за час проживання сторін однією сім'єю було придбано транспортний засіб Daewoo Lanos, 2004 року випуску, зеленого кольору, № двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], що зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва [NUMBER] від 25.09.2010 року. При цьому ніхто із сторін не перебував у іншому шлюбі, і між ними не було укладено ніякого письмового договору відносно порядку розділу майна, придбаного за час спільного проживання. Частиною 2 ст. 74 СК України передбачено, що на майно, яке є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, що не перебувають у шлюбі між собою або будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України. Статтями 70 та 71 СК України, що входять до 8 глави СК України, закріплено рівність часток подружжя, яка визначається при розділі спільного майна в натурі, а при неподільності речі- майно присуджується одному з подружжя, що передбачає можливість грошової компенсації або передачу рівноцінного майна. Оскільки зазначене положення підлягає застосуванню при розгляді спору, що виникає з положень ст. 74 СК України, і враховуючи те, що предметом спору зокрема є транспортний засіб, питання про реальний поділ якого позивач не ставить, а заявлено вимоги щодо визнання права власності на 1/2 його частини, суд вважає, що у відповідності до положень ст. 74 СК України майно підлягає рівному поділу між чоловіком і жінкою, які проживали однією сім'єю і не перебували у шлюбі між собою. Отже, заявлені вимоги щодо майна суд вважає обґрунтованими. В решті заявлених вимог позивачеві належить відмовити, оскільки належних доказів щодо проживання в період з січня 2005 року по 01.09.2009 року не отримано. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору та витрат за проведення експертизи належить покласти на відповідача.

Outcome: partial