Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітню особу, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання в розмірі 20000,00 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до закінчення навчання, а також додаткові витрати, в розмірі 9312,00 гривень. Позов обґрунтований наступними обставинами. Позивач є дитиною [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими було розірвано 12 жовтня 2012 року. 20 вересня 2019 року позивач була зарахована в Нижньосилезьку Вищу Школу, яка знаходиться в м. Вроцлав у Польщі. Позивач вказує, що за перший семестр навчання вартістю 16240,00 гривень заплатив її брат [PERSON] , адже ні вона, ні її мати не мали змоги самостійно оплатити навчання. Позивач вказує, що потребує значних витрат на проживання та навчання в Польщі. Так, тільки проживання в гуртожитку становить 400,00 злотих в місяць, що за курсом НБУ станом на 30 жовтня 2019 року складає 2608,83 гривень.Такі кошти є непосильними для позивача. [PERSON] зазначає, що її батько є здоровою та працездатною особою, та має можливість сплачувати аліменти на її користь у розмірі 20000,00 гривень на місяць. Відповідач є директором та співзасновником ріелторської компанії ПП «РК «МАЙЯ», має предмети розкоші: яхту вартістю 4000000,00 гривень, гідроцикл вартістю 250000,00 гривень. Крім того, позивач вказує, що її батько постійно подорожує декілька разів на рік, що також вказує на його фінансову забезпеченість. Крім того зазначила, що нею було понесено додаткові витрати під час виїзду на навчання: придбання страховки, оплата консалтингових послуг, оформлення документів та придбання квитків тощо, а також у зв`язку із необхідністю проведення обстеження та лікування. Загальний розмір додаткових витрат склав 18625,00 гривень, тому позивач також бажає стягнути половину вказаних коштів з відповідача. 03 листопада 2020 року представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення зазначила, що доводи позивача про наявність у відповідача яхти та гідроциклу не відповідають дійсності. Вказала що у відповідача немає у власності нерухомого майна, однак у матері позивача [PERSON] у власності є квартира [ADDRESS] , та земельна ділянка № [NUMBER] , загальною площею 0,066 га., що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський. смт Затока, «Дружба», садівничий кооператив район «Сонячний». Представник відповідача підтвердила, що відповідач дійсно є директором ПП «РК «МАЙЯ», проте його заробітна плата з 01 січня 2020 року складає 5000,00 гривень, а до цього була ще меншою. Разом із цим вказала, що у відповідача на утриманні перебуває непрацездатна матір [PERSON] , яка є інвалідом І групи та потребує постійного догляду, що не дає можливості відповідачу працевлаштуватися на додаткову роботу щоб надавати допомогу дочці. Щодо вимог в частині стягнення додаткових витрат представник відповідача зазначила, що вони є необґрунтованими, адже 23 липня 2019 року позивач досягла повнолітнього віку, а додаткові витрати були понесені у період вересня-жовтня 2019 року, тобто після досягнення повноліття. Представник позивача у відкритому судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач та його представник у відкритому судовому засіданні у задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є дитиною [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (Т. 1, а.с. 20). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (Т. 1, а.с. 39). 20 вересня 2019 року [PERSON] була зарахована в Нижньосилезьку Вищу Школу, яка знаходиться в м. Вроцлав у Польщі, що підтверджується Довідкою про прийняття іноземця на стаціонарне навчання. Термін навчання 2019-2022 роки (Т. 1, а.с. 55). Відповідно до Довідки від 18 вересня 2019 року, виданої [PERSON] вбачається, що вартість проживання в студентському гуртожитку становить 400,00 злотих на місяць (Т. 1, а.с. 23). Відповідно до квитанції валютних переказів від 10 жовтня 2019 року вбачається, що плата за перший семестр навчання [PERSON] склав 2500,00 злотих (Т. 1, а.с. 53). Відповідно до офіційного курсу НБУ станом 10 жовтня 2019 року 2500,00 злотих становить 15683,75 гривень. Оплата за вказані послуги здійснена братом позивача, який взяв на себе фінансові витрати, пов`язані з поїздкою позивача до Республіки Поліщі з метою навчання в період з 10 жовтня 2019 року по 10 жовтня 2020 року (Т. 1, а.с. 44). Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до\~ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу . При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, відповідач є директором та співзасновником ріелторської компанії ПП «РК «МАЙЯ». Відповідно до довідки про доходи, виданої ПП «РК «МАЙЯ» від 20 жовтня 2020 року, заробітна плата [PERSON] за 2018 рік становить 48914,09 гривень, за 2019 рік 51976,26 гривень, та за 1 півріччя 2020 року 30000,00 гривень (Т. 1, а.с. 192). Відповідно до довідки ГУ ДПС в Одеській області вбачається, що згідно наданої платниками податкової звітності по єдиному податку, загальна сума доходу ПП «РК «МАЙЯ» за 2018 рік склала 168416,1 гривень, за 2019 рік 160404,8 гривень, за 2020 рік 119000,00 гривень (Т. 1, а.с. 238). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що мати відповідача є інвалідом І групи (Т. 1, а.с. 184). Разом із цим суд не погоджується з доводами представника відповідача, що мати відповідача перебуває на його утриманні, адже ці обставини не доведені належними та допустимими доказами. Суду також не надано доказів того, що [PERSON] є єдиною дитиною [PERSON] . Крім того, [PERSON] отримує пенсію по інвалідності. Як вбачається з відповіді ДПСУ, у період з 19 січня 2016 року по 19 січня 2021 року [PERSON] перетинав кордон України шість разів. Переважна кількість поїздок в напрямку м. Анталія Республіки Туреччини та м. Шарм-Ель-Шейх Арабської Республіки Єгипет (Т. 1, а.с. 233). Вказані обставини свідчать про регулярні подорожі відповідача, які в свою чергу потребують матеріальних витрат. При цьому, суд критично ставиться до доводів представника відповідача про здійснення витрат на подорожі іншою особою, з якою [PERSON] перебуває у близьких стосунках, так як вказані доводи не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами. З відповіді Державної служби Морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) вбачається наступне (Т. 1, а.с. 240). У Державному судновому реєстрі України капітана Білгород-Дністровського морського порту, під № 40 від 02.02.2007 було зареєстровано прогулянкове судно моделі «Sea Ray» 2003 року побудови, з бортовим реєстраційним номером «Майячка», головні механізми - MerCruiser, два двигуна загальною потужністю 380 кВт., власник судна - [PERSON] , юридична адреса на дату реєстрації - [ADDRESS] . Вказане судно 27.06.2019 було виключено з Державного суднового реєстру України, який ведеться капітаном Білгород-Дністровського морського порту у зв`язку з його продажом. У Державному судновому реєстрі України капітана Білгород-Дністровського морського порту, під № 440 від 28.04.2010 було зареєстровано прогулянковий водяний мотоцикл моделі «Yamaha FX SHO» 2008 року побудови, з бортовим реєстраційним номером « [NUMBER] », двигун [NUMBER] потужністю 210 к.с., власник судна - [PERSON] , юридична адреса на дату реєстрації - [ADDRESS] . Вказане судно 27.06.2019 було виключно з Державного суднового реєстру України, який ведеться капітаном Білгород-Дністровського морського порт у зв`язку з його продажом. За таких обставин, суд погоджується з доводами сторони відповідача про відсутність у [PERSON] на праві власності зазначеного вище водного транспорту. Разом із цим, як вбачається з відповіді ДС МРТ (МА), вказані об`єкти рухомого майна перебували у власності позивача, проте були відчужені. На думку суду факт не перебування на праві власності у відповідача вказаного майна не спростовує отримання ним коштів за його продаж, відсутність яких також не спростовано стороною відповідача. Доказів того, що [PERSON] має незадовільний стан здоров`я, інших дітей, а також відсутності грошових коштів суду не надано. Аналіз доказів, які містяться в матеріалах справи у їх сукупності дають суду підстави дійти висновку про те, що спосіб життя, який веде [PERSON] ,\~дозволяє останньому\~сплачувати аліменти\~на утримання\~дочки до\~закінчення навчання\~уНижньосилезькій Вищій Школі, яка знаходиться в м. Вроцлав у Польщі. Разом із цим, суд вважає, що грошові кошти у розмірі 20000,00 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача, є надмірними, адже доказів на підтвердження спроможності відповідача сплачувати такі кошти у матеріалах справи відсутні. Таким чином, надаючи оцінку встановленим судом обставинам, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів належить задовольнити частково, та аліменти підлягають стягненню у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок щомісячно з дня звернення до суду з позовом, тобто з 08 листопада 2019 року до досягнення [PERSON] 23-річного віку, тобто до [INFO] , а якщо навчання закінчиться раніше 23 липня 2024 року, то до закінчення навчання. Щодо вимог [PERSON] в частині стягнення додаткових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тому, у випадках, коли особа потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 СК України (утримання дитини, яка продовжує навчання). Таким чином, суд погоджується з доводами представника відповідача, та вважає, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з\~ч.\~6\~ст.\~141\~ЦПК Україниякщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином,\~витрати по\~сплаті судового\~збору у\~розмірі 908,00\~гривень підлягають\~стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial