Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи тим, що з 12 жовтня 2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], 30.04.2014року народження. З березня 2014р. сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, спільне життя з відповідачем не склалось у звязку з тим, що під час спільного подружнього проживання відповідач не допомагав у веденні домашнього господарства, зневажливо ставився до позивачки. Після того, як [PERSON] залишила відповідача та переїхала жити до батьків, відповідач не турбувався про дочку та не надавав коштів на її утримання. Збереження шлюбу вважає не можливим та таким, що суперечить інтересам позивачки та їхньої малолітньої дитини. Крім того позивачка просила стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак надала суду заяву, де позов підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, де не заперечував проти задоволення позову, просив розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України \~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як убачається з матеріалів справи, позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.10.2013 року, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], сімейно-шлюбні відносини не підтримують, не мають наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини, мають обопільне бажання розірвати шлюб, за обставин що склалися поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. \~ З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, тому позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача судові витрати, понесені позивачем при подачі позову до суду в розмірі 640,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved