Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №88. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №88. Від даного шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначила те, що сімейне життя з відповідачем не склалося в силу різних життєвих інтересів та цілей. Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2018 року, тобто з цього часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, майновий спір не виник. Позивач вказує, що примирення та збереження шлюбу є неможливим. Після розірвання шлюбу позивач бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Сторони в судове засідання надали заяви про розгляд справи без їх участі, просять винести рішення у підготовчому судовому засіданні. Позивач підтримує позовні вимоги, відповідач не заперечує проти задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що у випадку визнання позову відповідачем за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 24.04.2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №88, про що видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище після реєстрації шлюбу дружини « [PERSON] ». (а.с.8). [INFO] та [INFO] у сторін народились діти: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.09.2010 року та копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.10.2017 року (а.с.9-10). З матеріалів справи вбачається, що родина фактично розпалась, сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, майнова суперечка не виникла, з приводу проживання дітей досягнута згода, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дітей, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Зі змісту статті ст. 110 СК України вбачається, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу далі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Частиною 2 ст. 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими. На підставі викладеного і

Outcome: approved