Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини. Так на праві приватної власності їй належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 06.03.1996 року № 16-2817, розпорядженням органу приватизації № 71214 від 06.03.1996 року. На підставі розпорядження органу приватизації, вищезазначена квартира була приватизована позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] по Ѕ частині. 20 липня 2009 року приватним нотаріусом міського нотаріального округу зареєстровано за № 2247 та посвідчено договір дарування Ѕ частини квартири [ADDRESS] , згідно якого [PERSON] подарував позивачці [PERSON] належну йому частку квартири. Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, однак не проживає там, його особистих речей у зазначеній квартирі немає. Комунальні послуги ним не сплачуются та зв`язок із ним втрачено. Факт не проживання відповідача [PERSON] у вищезазначеній квартирі підтверджується Актом про не проживання який складено сусідами позивачки від 09.07.2021 року. На підставі викладеного, позивачка просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування квартирою за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 18 серпня 2021 р. відкрито загальне провадження по справі. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, за відомим місце його реєстрації. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про, що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що позивачка набула права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] на підставі розпорядження органу приватизації від 06.03.1996 року № 71214 та свідоцтва про право власності від 06.03.1996 року. В подальшому позивач [PERSON] відповідно до договору дарування від 20.07.2009 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Л.М.Єсіна прийняла у власність 1/2 частку квартири [ADDRESS] від відповідача [PERSON] . Таким чином позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності квартири [ADDRESS] . Доказом того, що відповідач, не проживає в квартирі [ADDRESS] , є акт про не проживання від 09.07.2021 року складений сусідами позивача. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член родини власника житла втрачає право на користування цим житлом у випадку його відсутності без поважних причин більше одного року. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, дане рішення є підставою для зняття з реєстраційного обліку [PERSON] за спірною адресою. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved