Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Жмеринської міської ради, про позбавлення батьківських прав, мотивуючи його тим, що вони з відповідачем перебували в шлюбі, який 13.11.2000 р. розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], який постійно проживає із нею та знаходиться на її утримання. З моменту розірвання шлюбу та ухвалення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, відповідач лише сплачував аліменти до січня 2008 р., і фактично жодного разу не відвідав сина, не цікавився його здоров'ям, розвитком, лише один раз привітав із днем народження. Більше відповідач не приймав участі у вихованні дитини. Таким чином відповідач ухилився від виховання сина. Крім того, у відповідача утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка становить 46602,77 грн. Звернувшись до органу опіки та піклування виконкому Жмеринської міської ради з питанням вплинути на відповідача щодо виконання ним своїх батьківських обов'язків отримала рішення виконкому «Про видачу висновку стосовно доцільності позбавлення батьківських прав». З врахуванням зазначеного просить позбавити відповідача батьківських праві відносно сина [PERSON], [INFO] та стягнути понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, просить його задовольнити. Суду додатково пояснила, що відповідач покинув її, коли синові було дев»ять місяців та з того часу відвідав дитину один раз 14.01.2009 року, після дня народження сина, просив забрати заяву про стягнення аліментів. Де зараз знаходиться відповідач невідомо, у неї є можливість відправити [PERSON] на навчання до Ізраїлю, а оскільки відповідач самоусунувся від виховання дитини, де він невідомо, то вона змушена звернутись із вказаним позовом до суду. Жодних перешкод у вихованні сина відповідачу вона не чинила. Не заперечила проти винесення заочного рішення у справі. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - начальник відділу опіки та піклування служби у справах дітей ЖМР Гіжевський В.В. виступив на боці позивача, позов підтримав, надані висновки про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] підтримав, вказав, що висновки дані на підставі документів, поданих позивачкою, відповідач на засідання комісії викликався, але не з»явився. З 2012 року у службі у справах дітей не зафіксовано звернень [PERSON] про те, що йому чинились перешкоди у вихованні сина [PERSON]. При вирішенні спору поклався на розсуд суду. Прокурор Омельчук А.В. позов підтримала, в судовому засіданні висловила думку, що відповідача доцільно позбавити батьківських прав, просила позов задовольнити. Допитаний в якості свідка неповнолітній [PERSON] суду пояснив, що проживає із матір»ю та навчається у ЗОШ №2, закінчив восьмий клас. Батька він бачив лише двічі, після одного із днів народжень, коли йому було десь десять років. Тоді батько подарував йому ліхтарик, та більше говорив із матір»ю, не розпитував сина про його життя, жодного разу не подарував книжку, не цікавився його розвитком, не відвідує школу, не має із ним засобів зв»язку. Пояснив, що не відчуває жодної батьківської турботи чи опіки, проти позбавлення батьківських прав [PERSON] не заперечив. Відповідач [PERSON], повідомлений завчасно та належним чином (а.с.25) за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с.21) у судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність не надав. Згідно ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. А тому слід вважати, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, свій обов»язок повідомити суд про причини неявки у судове засідання, передбачений ч.2 ст. 77 ЦПК України не виконав, позов не оспорив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідка [PERSON], думку прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований, а тому його слід задовольнити. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 8) Шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано 13.11.2000 року (а.с.9) З довідок квартального комітету «Центральний» м. Жмеринка від 28.03.2014 р. та від 30.03.2014 р. вбачається, що неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] в [ADDRESS], входить до складу її сім»ї, відповідач із сином не проживає. (а.с. 10, 11) Згідно довідки відділу ДВС Жмеринського МРУЮ Вінницької області від 01.04.2014 р. № 4/1 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки його доходів щомісячно. Станом на 01.04.2014 р. утворилась заборгованість по сплаті аліментів, розмір якої становить 46602,77 грн. з січня 2008 року відповідач сплатив аліменти лише один раз в квітні 2009 року в сумі 210 грн. (а.с. 14-15) З довідки НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - ліцей» від 07.04.2014 р. № 88 вбачається, що батько учня 8-Б класу [PERSON] не бере участі у вихованні дитини та створенні належних умов для його навчання. (а.с. 12) Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Жмеринської міської ради від 24.04.2014 р. на підставі рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області № 75 від 24.04.2014 р. вирішено, що доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 27, 28) Встановленим судом фактичним обставинам справи, відповідають правовідносини, пов'язані з особистими немайновими правами і обов'язками батьків і дітей, які регулюються главою 13 Розділу ІІІ Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою покладення на них відповідальності. Статтею 157 СК України передбачено обов'язок того із батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні і право на особисте спілкування з нею. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У ст. 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду із позовом про позбавлення батьківських прав має той з батьків з ким проживає дитина. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач протягом тривалого часу, а саме з 2008 року ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо свого сина [PERSON], [INFO], та з 2008 року, не надає матеріального утримання, перестав сплачувати аліменти, в результаті чого утворилась заборгованість. Перешкод у вихованні дитини йому не чинилось. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Відповідно до «Узагальненя практики розгляду судами справ, пов'язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» від 11.12.2008 року, позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Відповідач [PERSON] не може та не бажає виховувати сина, добровільно ухиляється від виконання своїх обов'язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не спілкувається з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, що встановлено в судовому засіданні, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його способу життя, не відвідуває його в школі, не цікавиться його життям та здоров'ям. Судом в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, свідомо знехтував своїми батьківськими обов»язками із власної поведінки. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, дають суду підстави вважати, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, своєю винною поведінкою ухиляється від встановленого ст.150 Сімейного Кодексу України обов'язку щодо виховання своєї дитини, піклування про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України суд приходить до висновку, що відповідача, як крайній захід, слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені понесені нею судові витрати (а.с.1). Відповідно до ст.ст. 150, 155, ч.2 157, 164, 165 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved