Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 30 грудня 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 455. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони припинили спільне проживання, оскільки мають різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу неможливі, а тому просить розірвати шлюб. Крім того, позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 4000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, а потім продовжувати стягувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісячно. В підготовче судове засідання сторони не з`явились, в направлених на адресу суду заявах просили розглядати справу у їх відсутності. Позивач підтримала позов, відповідач позов визнав. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За змістом положень ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Судом встановлено, що у відповідності із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 30 грудня 2011 року уклали шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 455. Після реєстрації шлюбу [PERSON] взяла прізвище чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як визначено ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, спільних інтересів не мають, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому його належить розірвати. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] . У відповідності з довідкою квартального комітету № 5 від 18 липня 2019 року діти живуть з матір`ю і перебувають на її утриманні. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності з ч. 2, 3 ст. 182 України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Оскільки відповідач визнав позов в повному обсязі, суд вважає за можливе стягувати аліменти в тому розмірі, що просить позивач. При цьому, у відповідності до приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Крім того, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені нею судові витрати. На підставі ст. 24, 110, 112, 180, 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved