Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просить встановити юридичний факт народження її дитини - [PERSON]. Свою заяву мотивує тим, що вона з 26.08.2006р. перебуває у зареєстрованому шлюбі [PERSON] Знаходячись на тимчасово окупованій території Донецької області, в с. Комунарівка, Старобешівського району, 15.09.2015р. року народила дитину - сина [PERSON]. 24.09.2015р. зареєструвала факт народження їхньої дитини та отримала свідоцтво про народження зразка, що використовується на тимчасово окупованій території Донецької області серії ДНР №003955. Після чого вона звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції щодо реєстрації народження дитини, але у зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів, наданих органами на території не підконтрольній Україні, їй було відмовлено в реєстрації народження дитини. Просить суд встановити факт народження її сина [PERSON]. Встановлення факту народження необхідне їй для реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва зразка держави Україна. До судового засідання заявниця [PERSON] не прибула, надала суду заяву, згідно якої вимоги підтримала, просить суд справу розглянути за її відсутності та встановити факт народження дитини 15.09.2015 року на тимчасово окупованій частині території держави України - в с. Комунарівка, Старобешівського району, Донецької області. Представник зацікавленої особи відділу ДРАЦС Генічеського РУЮ до судового засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. Заперечень щодо встановлення факту народження дитини [PERSON] не має. Судом в судовому засіданні встановлені фактичні обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Черчевич) [PERSON] уклали шлюб 26 серпня 2006 року, зареєстрований виконкомом Комунарівської сільради Старобешівського району Донецької області, актовий запис №3, свідоцтво про шлюб серії 1-НО №060494 від 26.09.2006р. Згідно наданих суду копій паспорта громадянина України серії ВН473247, виданого Старобешівським РВ УМВС України в Донецькій області 27.03.2008 року, на ім'я [PERSON], копії картки платника податків за №1165м від 18.04.2008р. на ім'я [PERSON], та копії паспорту громадянина України серії ВЕ296388, виданого Старобешівським РВ УМВС України в Донецькій області 10.10.2001 року на ім'я [PERSON], копії картки платника податків за №1336 від 25.02.2000р. на ім'я [PERSON], заявниця [PERSON] та її чоловік [PERSON] є громадянами України. Судом встановлено, що 15.09.2015 року о 11 год. 21 хв. в пологовому відділені ДоКТМО, який розташований в с. Комунарівка, Старобешівського району, Донецької області, у [PERSON], яка перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], народилась дитина - хлопчик, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження (дублікат) №509/758 від 15.09.2015р. пологового відділення ДоКТМО, обмінною карткою з полового будинку ДоКТМО на ім'я [PERSON] та витягом з історії пологів №758. Відповідно до свідоцтва про народження серії ДНР №003955, виданого 24.09.2015 року Старобешівським райвідділом ЗАГС Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР, 15 вересня 2015 року в с. Комунарівка, Старобешівського району, Донецької області, народилась дитина - хлопчик, в графі «мати» вказана заявниця в справі [PERSON], в графі «батько» вказаний чоловік заявниці [PERSON]. Отримати медичні документи на підтвердження народження дитини встановленого законодавством України зразку заявник не має можливості, через знаходження медичної установи на тимчасово окупованій території Донецької області. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно до роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», п.10 відповідно до п.4 ст.273 ЦПК України, суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акта громадського стану. Тобто факт народження може бути встановлений у порядку окремого провадження за умови наявності у минулому актового запису. Частиною 4 ст.49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до ст.13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (зі змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я , який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ст.ст.3,8,9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян (Консультативний висновок Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії») Європейським судом з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) констатовано, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цих справах, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de factoорганів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи, сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій частині території України, як докази, оскільки можливості збору доказів народження особи на окупованій території заявницею є істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на отримання допомоги, призначення соціальних виплат, тощо. Згідно положень ст.. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що заявницею надано достатньо доказів того, що 15.09.2015 року в с. Комунарівка, Старобешівського району, Донецької області, народилась дитина заявниці, а також враховуючи, що реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась належним чином,суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення заяви та встановлення факту народження дитини [PERSON] в судовому порядку. Встановлення факту народження дитини в певний час має для заявниці юридичне значення, і необхідно їй для здійснення належної реєстрації народження.

Outcome: approved