Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності, вказуючи, що вона та відповідач з літа 2007 року по серпень 2013 року проживали однією сімєю, але не перебували у шлюбі. Мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. 26.12.2007 року вони за кредитні кошти придбали транспортний засіб ВАЗ 21101 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], тип легковий седан, № кузову (шасі) ХТА 211010707119. Кредитний договір було укладено на [PERSON], однак вона надала поруку за цим зобовязанням. Так як особистого доходу [PERSON] для сплати кредитних зобовязань та проживання не вистачало, то погашення кредиту відбувалося наступним чином. Заробітна плата відповідача сплачувалась в рахунок кредитного платежу, а її заробітна плата витрачалася на спільне проживання. В деяких випадках вона також сплачувала платежі за кредитом. Просила визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], що проживали однією сімєю без перебування у шлюбі транспортний засіб ВАЗ 21101 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], тип легковий седан, № кузову (шасі) ХТА 211010707119. Визнати за нею право власності на 1/2 частину зазначеного транспортного засобу. [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. [PERSON] у судове засідання не зявився. Про слухання справи повідомлений належним чином. У судовому засіданні представник відповідача пояснив суду, що позивач та відповідач з літа 2007 року проживали однією сімєю, а спірний автомобіль є їх спільною сумісною власністю. Позовні вимоги не визнав, оскільки спірний транспортний засіб було продано, а грошові кошти, які виручені від продажу автомобіля були витрачені на погашення кредиту. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно повідомлення територіального сервісного центру №2344 регіонального сервісного центру МВС України в Запорізької області від 27.10.2016 р. № 336-Ф транспортний засіб марки ВАЗ 21101, державний номерний знак [NUMBER], № кузову ХТА 21101071071196 зареєстрований з 25.12.2007 року на підставі довідки - рахунку НДЦ №135038 від 22.12.2007 ВАТ «ЛУАЗ» за громадянином [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO] (а.с.71). Представник відповідача визнав, що позивач та відповідач з літа 2007 року проживали однією сімєю, але не перебували у шлюбі між собою і придбаний ними автомобіль ВАЗ 21101 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], тип легковий седан, № кузова ХТА 21101071071196 є їх спільною сумісною власністю, тому зазначені обставини за ст. 61 ч. 1 ЦПК України не підлягають доказуванню. Стаття 74 СК України передбачає, що якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 СК України. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що подружжя у період проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу придбали транспортний засіб марки ВАЗ 21101, державний номерний знак [NUMBER], № кузову (шасі) ХТА 21101071071196 на підставі довідки - рахунку НДЦ №135038 від 22.12.2007 року. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки позивач та відповідач за взаємною згодою не можуть поділити майно, що придбано ними в період спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, тому його слід визнати їх спільною сумісною власністю та поділити між ними в рівних частках, шляхом визнання за позивачем право власності на 1/2 частину спірного майна, так як в судовому засіданні встановлено, що їх частки є рівними, підстави для відступу від засад рівності часток, які передбачені ст. 70 СК України відсутні. Заперечуючи проти позову представник відповідача зазначив, що транспортний засіб продано і посилався на довіреність, яка, на його думку, цю обставину підтверджує, але суд не може взяти до уваги ці заперечення, оскільки договір купівлі-продажу транспортного засобу за діючим законодавством повинен укладатися в письмовій формі, а надана суду довіреність не підтверджує укладення письмового договору по відчуженню спірного майна за ст. 207 ЦК України, оскільки довіреність не відображає вид договору про відчуженням майна, не містить суттєвих умов договору та не підписана сторонами. Не підтверджено відповідачем і отримання грошових коштів від продажу транспортного засобу та їх використання на виконання зобовязань позивача та відповідача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved