Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позовна заява мотивована тим, що 28.09.2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 1895. Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось, оскільки у сторін несумісні характери і у них сформувались різні погляди на життя та сімейні цінності. Спільно сторони не проживають з грудня 2015 року. Відповідач не проявляє уваги донці та не виконує батьківські обовязки. Позивач зазначає, що фактично сторони припинили спільне проживання і будь-які стосунки, спільне господарство з того часу сторонами не ведеться, не підтримуються шлюбні відносини, шлюб існує лише формально і вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, що змусило її звернутись до суду із даним позовом та просити суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивач [PERSON], підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд розірвати шлюб між нею і відповідачем. Судові витрати просила залишити за нею. Проти надання строку на примирення заперечила. Щодо винесення судом заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON], в судове засідання, не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, дату, місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв та заперечень проти позову, до суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів ст. 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Зясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що 28.09.2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 1895 (а.с.17). Від спільного подружнього життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Сімейне життя між сторонами не склалось, сторони припинили спільне проживання і будь-які стосунки з грудня 2015 року, шлюб існує формально, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати які складаються з 704,80 грн. судового збору, за клопотанням позивача підлягають залишенню за нею.

Outcome: approved