Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], Чернятинської сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що в житловому будинку, розташованому по [ADDRESS], який належав колгоспному двору, станом на 15.04.1991 р. (час, до якого існували колишні колгоспні двори), проживали: чоловік позивачки [PERSON], син позивачки [PERSON], та позивачка. Частки майна членів двору не виділялись. Раніше головою колгоспного двору була мама позивачки [PERSON], яка померла [INFO] р. Заповіту не залишала. Після смерті матері відкрилась спадщина. Позивачка проживала разом з матір'ю на час її смерті, вели спільно господарство, в даний час вона продовжує проживати в житловому будинку по [ADDRESS]. Чоловік та син позивачки не претендують на частину житлового будинку. Звернувшись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про спадщину, позивачка отримала Постанову нотаріуса № 1144/02-31 від 09.08.2016 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що житловий будинок по [ADDRESS] належав колишньому колгоспному двору і частки членів двору не визначались. Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці розміром 0,14 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями на даний час складає 56830 грн. Також в позові [PERSON] зазначила, що в 1961 р. при одруженні з [PERSON] дошлюбне прізвище [PERSON] змінила на прізвище [PERSON]. 18.03.1982 р. цей шлюб був розірваний. 02.05.1982 р. був зареєстрований шлюб між нею та [PERSON] і їй присвоєне прізвище [PERSON]. Сторони, їх представники, - в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивачка зазначила, що свій позов підтримує. Відповідачі [PERSON], чоловік позивачки та [PERSON], син позивачки в своїх заявах вказали, що не заперечують проти позову і відмовляються від отримання своєї частки в майні на користь [PERSON]. Чернятинська сільська рада зазначила, що не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться по [ADDRESS], за [PERSON]. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 14 квітня 1988 р., виданим виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 11 від 13 січня 1988 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] - дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Про те, що назва [ADDRESS] стверджується Випискою № 98 від 15.08.2016 р. з погосподарських книг Чернятинської сільської ради. Також у згаданій виписці вказано, що згідно погосподарської книги № 8 особовий рахунок [NUMBER] за 1986-1990 роки в господарстві були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], голова господарства, померла [INFO] р.; [PERSON],[INFO], дочка; [PERSON], [INFO], зять; внуки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Витягом із погосподарської книги № 8 особовий рахунок № [NUMBER] за 1991 -1995 роки по господарству [ADDRESS] станом на 15.04.1991 р. були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], голова господарства, [PERSON], [INFO], чоловік, [PERSON], [INFO], син. За свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Райбюро ЗАГС м. Городенка 08.06.1961 р., батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. При реєстрації шлюбу з [PERSON] [PERSON] [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON], яке й залишилось в позивачки після розірвання шлюбу, про що свідчить Рішення Народного суду Городенківського району Івано-Франківської області від 24.02.1982 р. по справі № 2-87/1982р. та Повторне Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане 17.08.2016 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 02.05.1982 р. Чернятинською с/Радою, стверджено, що 02.05.1982 р. був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 13, і після укладення шлюбу дружині було присвоєне прізвище [PERSON]. Мати позивачки [PERSON] померла [INFO] р. у віці 88 років в с. Чернятин Городенківського району, актовий запис № 39 від 29.10.1990 р., про що свідчить повторне Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 11 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Ст. 548 ЦК України (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Позивачка [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] На час смерті матері позивачка проживала разом з нею. Як спадкоємець першої черги за законом, позивачка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON]. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в [ADDRESS]. Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 7591 від 23.02.2016р., виданою Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що в [ADDRESS] згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 150 зареєстровано власність на нерухомість на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 14.04.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13.01.1988 р. за [PERSON], головою колгоспного двору. З технічного паспорта на садибний житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1939 р., інші господарські будівлі збудовані в 1960, 1962, 1970, 1980,1990 роках. Як вбачається із висновку, складеного ЕТВО «Придністров'я» згідно договору № 48 від 15.08.2016 року, вартість житлового будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] - становить 56830 грн. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2004 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка зверталась до Городенківської районної державної нотаріальної контори, однак постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1144/02-31 від 08.08.2016 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO] року, на житловий будинок [ADDRESS] Городенківського району з посиланням на те, що житловий будинок належав колгоспному двору, однак частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Згідно п.4 ч.1ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та члена його сім'ї. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в поданих до суду заявах про розгляд справи в їх відсутності зазначили, що не заперечують проти позову і відмовляються від своїх часток майна на користь позивачки - [PERSON]. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON], права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідачі, колишні члени колгоспного двору, не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328,346, 392, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved