Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18.09.2014 року виконавчим комітетом Майдан-Олександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. В обґрунтування позову зазначила, що 18.09.2014 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO], яка на теперішній час проживає разом із позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки між сторонами постійно виникали сварки на побутовому рівні, непорозуміння, взаємні образи та докори. Відповідач не розуміє які мають бути стосунки в сім`ї, і не хоче їх підтримувати. Спільне господарство сторонами не ведеться, а подальше збереження шлюбу на думку позивача суперечитиме її інтересам. Спору щодо поділу спільного майна, місця проживання дитини та її утримання у сторін немає. Тому [PERSON] не вбачаючи підстав для збереження шлюбу, просила шлюб розірвати. У судове засідання 19.01.2017 року сторони, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не зявились, у зв`язку з чим справа розглянута згідно з приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просить розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, та просив розгляд справи проводити без нього. Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов такого висновку. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 18.09.2014 року у Майдано-Олександрівській сільській раді Віньковецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 127194. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір`ю, тобто позивачем. Як випливає із змісту позовної заяви, в період шлюбного життя між сторонами виникали конфлікти та суперечки, сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають порізно, спільного господарства не ведуть та їхній шлюб існує формально. Спору стосовно поділу спільнонажитого майна, місця проживання дитини та її утримання у сторін немає. Позивач примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажає, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб існує формально, оскільки сторони тривалий час не повязані спільним побутом та проживанням, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно п. 5 ст. 191 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак, беручи до уваги, що відповідач надав суду письмову заяву про повне визнання позовних вимог, позивач наполягає на припиненні шлюбу, суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення.

Outcome: approved