Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів із [PERSON] посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від сумісного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час син перебуває на утриманні позивачки. Відповідач, як батько має обов'язок утримувати дитину, однак він не надає матеріальної допомоги добровільно, позивачці одній важко матеріально забезпечувати дитину, тому вона змушена звернутись із вказаним позовом до суду та просить стягнути із відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 700 грн. Позивачка у судове засідання надала заяву про можливість слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, згоден виплачувати аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6) у сторін по справі народився син [PERSON], [INFO]. З довідки, виданої виконкомом Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.10), вбачається, що на утриманні [PERSON],[INFO] знаходиться син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 184 Сімейного Кодексу України передбачено що, якщо платник аліментів має нерегульований, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку з 23 січня 2014 року. В судовому засіданні встановлено, що у сторін по справі є неповнолітній син, якого вони зобов'язані утримувати матеріально. Доводи позивачки про те, що відповідач працює у свого рідного брата, який є приватним підприємцем, суд не приймає до уваги, оскільки суду не надано жодних відповідних документів про місце роботи та його доходи, крім того, посилання [PERSON] на те, якщо батько не має змоги утримувати неповнолітнього сина, тоді вимоги щодо утримання дитини мають бути пред'явлені до його батьків, братів та сестер, зовсім не заслуговують на увагу, оскільки зазначені посилання не мають під собою правового підґрунтя. Судом також встановлено, що відповідач ніде не працює та в центрі зайнятості як безробітній не зареєстрований, допомогу по безробіттю не отримує, з чого можна зробити висновок, що відповідач офіційно не працює, а отже не має стабільного заробітку, на що посилалася в своєму доповненні до позовної заяви позивачка, на даний час дохід відповідача є мінливим, тому згідно ст.184 Сімейного Кодексу України, суд вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, не порушуючи інтересів дитини. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги відносно стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, та відповідач має сплачувати аліменти щомісячно на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина в розмірі 400 грн. до його повноліття.

Outcome: approved