Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила встановити факт приналежності заповіту складеного [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 28.09.2001 року за № 2/8678, встановити факт спільного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на 12.09.2012 року та визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], що належав померлій [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із тим, що позивачем було пропущений строк встановлений для прийняття спадщини та існує розбіжність в прізвищі спадкоємця, а саме: в паспорті - [PERSON], а в заповіті - [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що позивач його мати а спадкодавець [PERSON] являється тіткою позивача [PERSON] Приблизно з 2008 року, позивач проживала зі спадкодавцем [PERSON], оскільки остання хворіла та потребувала стороннього догляду. Позивач проводила в будинку спадкодавця поточний ремонт та сплачувала всі комунальні послуги. Також, як пояснив свідок, померла [PERSON] говорила йому про те, що склала заповіт на позивача [PERSON] Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що товаришує з дитинства з позивачем і знає, що мати позивача є рідною сестрою [PERSON] В свою чергу, [PERSON] приблизно останні п'ять років життя [PERSON] проживала разом з нею, оскільки спадкодавець у зв'язку із хворобою потребувала постійного стороннього догляду. Крім цього, як пояснив свідок, спадкодавець [PERSON] говорила про те, що склала заповіт на ім'я позивача [PERSON], оскільки інших родичів в неї не було. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторони та свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.09.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської міської нотаріальної контори за № 2/8680 [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.09.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до заповіту від 28.09.2001 року за № 2/8680, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, [PERSON] усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] Як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено поясненнями свідків в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON], спадкодавець [PERSON] склала вищезазначений заповіт саме на ім'я [PERSON]. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині відповідно ст. 1241 ЦК України, після смерті [PERSON], немає. Відповідно до ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Факт того, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме 12.09.2012 року проживала разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], підтверджено поясненнями свідків в судовому засіданні. Таким чином, [PERSON] вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Письмовою відповіддю наданою приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу від 27.08.2013 року за № 209/01-16 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із тим, що позивачем було пропущений строк встановлений для прийняття спадщини та існує розбіжність в прізвищі спадкоємця, а саме: в паспорті - [PERSON], в заповіті - [PERSON]. Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved