Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до житлово-будівельного кооперативу «ТРАНСФОРМАТОРЩИК-9», Запорізької міської ради, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги наступним. 19.10.2000 померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Інших спадкоємців, крім позивача, немає. Позивач прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Позивач 19.05.2016 звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] і заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у задоволенні її вимог було відмовлено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на квартиру. Померла [PERSON] за життя сплативши пайові внески за квартиру, не встигла зареєструвати своє право власності, що перешкоджає позивачеві в оформленні своїх спадкових прав. Просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 19.10.2000. Від представника позивача, представника відповідача-2 Запорізької міської ради та третьої особи надійшли клопотання та заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача-1 ЖБК «ТРАНСФОРМАТОРЩИК-9» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що у судове засідання не прибули всі учасники процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 19 жовтня 2000 р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів громадського стану Запорізької міської ради 19 жовтня 2000 р., актовий запис № 9416 від 19 жовтня 2000 р. (арк. справи 7). Позивач [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується її свідоцтвом про народження, виданим міськбюро ЗАГС м. Гудермес ЧиАССР 4 травня 1964 р., актовий запис № 233 від 4 травня 1964 р., свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого дружина змінила прізвище на [PERSON], виданим відділом ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя 02.08.1985, актовий запис № 1862 від 02.08.1985 (арк. справи 8, 34). 1 вересня 1969 р. [PERSON] на підставі рішення міськвиконкому від 03.10.1968 р. № 463 видано ордер № 83 на право зайняття квартири [ADDRESS] у складі сімї з трьох осіб: [PERSON] чоловік, [PERSON] син, [PERSON] - донька (арк. справи 42). Відповідно до довідки, виданої ЖБК «ТРАНСФОРМАТОРЩИК-9», б/н б/д [PERSON] є членом ЖБК «ТРАНСФОРМАТОРЩИК-9» та їй належить на праві приватної власності трикімнатна квартира № 83 в житловому будинку № 14-а по вулиці Рельєфній у м. Запоріжжі. Вартість квартири у сумі 4644 крб. 23 коп. виплачена повністю у 1984 році (арк. справи 10). Проте, своє право власності [PERSON] за життя не зареєструвала належним чином у Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до відносин права власності, яке виникло у [PERSON] до набрання чинності діючим ЦК України, підлягають застосування правила цього Кодексу, оскільки її право власності не було припинено до набрання ним чинності. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом статті 384 ЦК України при викупі квартири член житлово-будівельного кооперативу є її власником. Згідно із розясненнями, наданими у пункті 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09.1987 член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і праві розпоряджатися нею на свій розсуд. Як свідчить довідка ЖБК «ТРАНСФОРМАТОРЩИК-9» б/н від 15.12.2016, від моменту будівництва до моменту виплати вартості квартири одноосібним членом ЖБК була [PERSON] Інші члени родини членами ЖБК не були. Вартість квартири у сумі 4644 крб. 23 коп. виплачена [PERSON] у 1984 році. Таким чином, [PERSON] є власником квартири № 83 в житловому будинку № 14-а по вулиці Рельєфній у м. Запоріжжі. Відповідно до довідки, виданої ЖБК «ТРАНСФОРМАТОРЩИК-9», від 18 травня 2016 р. [PERSON] зареєстрована та проживає у вищезазначеній квартирі (арк. справи 6). Позивач звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою від 19 травня 2016 р. про прийняття спадщини, у якій зазначила про наявність іншого спадкоємця [PERSON], сина спадкодавця (арк. справи 32). Від [PERSON] на адресу суду надійшла нотаріально посвідчена заява про те, що він не звертався до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, на спадкове майно не претендує (арк. справи 52). Отже, інші особи, крім позивача, до спадкоємства не закликаються. Постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 30.05.2016 № 359/02-31 позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (арк. справи 9). Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, при ухваленні рішення щодо спадщини, яка відкрилась 19 жовтня 2000 р., підлягають застосуванню положення ЦК України в редакції 1963 р. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Оскільки позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, оскільки була зареєстрована та проживала у квартирі на момент смерті спадкодавця (див. копію паспорта позивача арк. справи 36), тому відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.) вона є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Разом із тим, судом встановлено, що позивач позбавлена можливості отримати у приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом з тих підстав, що за життя спадкодавцем не було зареєстровано належним чином право власності на спірну квартиру, що також позбавляє права позивача зареєструвати належним чином своє право власності на належну їй частину квартири. З цього приводу суд зазначає, що у разі, якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Враховуючи дані обставини, суд доходить висновку, що у позивача відсутній інший, крім судового, шлях для відновлення свого порушеного права, на захист якого, зокрема, і спрямовано цивільне судочинство. Підсумовуючи викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті матері обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved