Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 27.12.2008 р. вони із відповідачем зареєстрували шлюб. З 27.12.2008 р. по лютий 2013 р. вони проживали разом. На протязі останнього часу сімейне життя поступового погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення їх шлюбних відносин. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки. Відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин. Вже більше трьох років як відповідач перервав спілкування із нею та ведення спільного господарства, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. За таких обставин їх шлюб носить лише формальний характер і подальше його збереження неможливе. Від шлюбу у них немає спільних дітей і добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач не бажає, а тому просить шлюб із відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище «[PERSON]». Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явився, але згідно поданої заяви позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, позовні вимоги уточнила, просила після розірвання шлюбу прізвище не змінювати. Просить справу розглядати у її відсутність, судові витрати залишити за нею. (а.с. 21) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але згідно телефонограми №164 від 31.03.2016 р. (а.с. 17), позов визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Просить розглянути справу без його участі, оскільки перебуває у м. Києві та з'явитися у судове засідання не має можливості, вказав адресу, на яку просить надіслати копію рішення суду. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що сторони скористались своїми процесуальними правами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши позовну заяву, заяви сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що громадянин Республіки Грузія [PERSON] та громадянка України [PERSON] 27.12.2008 року уклали шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 3464 (а.с. 6). Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка «[PERSON]», дружини - «[PERSON]». Сторони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та це суперечило б інтересам сторін, які не бажають продовжувати подружні стосунки один з одним. Встановленим фактам відповідають правовідносини, що регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право» та Сімейним кодексом України. Частинами 1, 2 статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Статтею 63 Закону України «Про приватне міжнародне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Враховуючи те, що подружжя мало останнє спільне місце проживання в Україні та позивачка громадянка України має місце проживання у цій державі, то розірвання шлюбу має здійснюватись за законодавством України. Відповідно до ст.ст. 109-110 СК України розірвання шлюбу за рішенням суду можливе як за спільною заявою подружжя, так і за заявою одного з подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved