overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] , звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 05 березня 2014 року. Після реєстрації якого позивачка змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають один рік, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивачка просить шлюб розірвати. 22 квітня 2021 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка у судове засідання не з`явилась, у адресованій суду письмовій заяві просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, у адресованій суду заяві просив розгляди справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 05 березня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

[PERSON] , звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 1996 року. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають п`ять років, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивачка просить шлюб розірвати. 23 вересня 2021 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка у судове засідання не з`явилась, у адресованій суду письмовій заяві просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити, на розірванні шлюбу наполягала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву, у встановлені строки, до суду не подав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 1996 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не оспорював заявлені проти нього позовні вимоги, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2001 року. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають більше восьми років, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивачка просить шлюб розірвати. 03 грудня 2018 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 20 лютого 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з'явилась, у адресованій суду письмовій заяві просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву, у встановлені строки, до суду не подав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2001 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім'ї суперечило б їх інтересам, та інтересам неповнолітньої дитини. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

[PERSON] , звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1972 року. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є розходження в поглядах на основні життєві позиції, через різні інтереси, чоловік постійно вчиняє сварки, спільне господарство не ведуть продовж трьох років, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивачка просить шлюб розірвати. 02 травня 2019 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 04 вересня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилась, у адресованій суду письмовій заяві просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримала та наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з`явився, у адресованій суду заяві просив відкласти розгляд справи, посилаючись на перебуванні на лікарняному, не надавши при цьому належних та допустимих доказів. Суд, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження поважних причин неявки в судове засідання відповідача та позицію позивача, яка заперечувала проти відкладення розгляду справи, тобто вжитті судом, відповідно до ухвали суду від 22 травня 2019 року заходи на примирення подружжя результатів не дали, тому вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1972 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

[PERSON] , звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 07 червня 1997 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивачка просить шлюб розірвати. 26 березня 2021 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка у судове засідання не з`явилась, у адресованій суду письмовій заяві просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, у адресованій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 1997 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам на інтересам неповнолітньої дитини. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] , звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 2006 року. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають більше року, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивачка просить шлюб розірвати. 28 вересня 2020 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилась, у адресованій суду письмовій заяві просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи, за останнім відомим місцем проживання, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву, у встановлені строки, до суду не подав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 2006 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

[PERSON] , звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 08 липня 2011 року. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивачка просить шлюб розірвати. 25 вересня 2019 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилась, у адресованій суду письмовій заяві просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, у адресованій суду заяві просив справу розглядати у його відсутність позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, у відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 08 липня 2011 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, визнавши заявлені проти нього позовні вимоги, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам, та інтересам неповнолітніх дітей. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

[PERSON] , звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2016 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивачка просить шлюб розірвати. 09 листопада 2020 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка у судове засідання не з`явилась, у адресованій суду письмовій заяві просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву, у встановлені строки, до суду не подав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2016 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] , звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 1997 року. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають більше трьох років, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивачка просить шлюб розірвати та залишити їй прізвище « [PERSON] », обране нею під час реєстрації шлюбу. 28 вересня 2020 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилась, у адресованій суду письмовій заяві просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити,. Відповідач в судове засідання не з`явився, у адресованій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову та розірвання шлюбу не заперечував. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 1997 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved