Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 19 жовтня 1990 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі, у сторін народилися діти донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, в останні роки між ними почалися постійні сварки, непорозуміння, конфліктні ситуації, матеріальної допомоги в сім`ю та на виховання дітей не надає, через що склалися неприязні відносини. Спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені, позивачка переконана, що подальше знаходження у шлюбі, його збереження та примирення неможливе. Також позивачка вказує, що у них з відповідачем досягнуто згоди щодо проживання дітей та визначено, що діти залишать проживати разом з нею, в той же час позивачка змушена самостійно їх утримувати та виховувати. З урахуванням викладеного позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей по 1500 грн. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився від нього та його представника адвоката Попюк М.І. до суду подані заяви про розгляд справи у їх відсутності та зазначено, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено з матеріалів справи, 25 квітня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане 25 квітня 2009 року виконкомом Галоцькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області Україна, про що складено відповідний актовий запис № 01. Від даного шлюбу у сторін народилися діти - донька\~ [PERSON] , [INFO] ,\~що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 квітня 2016 року Галоцькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області Україна та донька\~ [PERSON] , [INFO] ,\~що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 листопада 2010 року Галоцькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області Україна. Шлюбні відносини між сторонами припинено, позивачка [PERSON] бажає розірвати шлюб і не має наміру примирятися з відповідачем, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідач [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу, про що свідчить зміст поданої ним до суду заяви від 28 січня 2021 року. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 24 цього Кодексу\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 цього Кодексу\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, а також наявність малолітніх дітей, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Судом встановлено, що малолітні діти залишаються проживати разом з матір`ю, яка піклується про них та займається їх вихованням і діти перебувають на її утриманні. Статтею\~ 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» встановлено, що\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачем ставиться вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину. Відповідно до ч.3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змісту\~ст.182 СК України\~слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи наявні у справі докази, та враховуючи те, що обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний нести витрати на утримання своїх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину. Згідно з ч.1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки з позовом позивачка звернулася 27 листопада 2020 року, то аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з цієї дати. За приписами п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved