Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до СТ «Машинобудівник» (далі товариство), в якому просила визнати незаконними дії правління товариства щодо відключення від електропостачання належного їй садового будинку № 111, зобовязати правління товариства безкоштовно підключити садовий будинок до електропостачання, заборонити правлінню товариства чинити будь-які дії відносно неї, повязанні із порушеннями, які є предметом спору, до винесення рішення судом. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона є власником садового будинку у СТ «Машинобудівник» та є членом зазначеного товариства. 07 вересня 2015 року за її відсутності садовий будинок було відключено від електропостачання. Як потім вона дізналася, відключення відбулося через наявну заборгованість за постачання електроенергії та по витратах за трансформатор і транспортування струму по лініям передач в сумі 5 000 грн. Голова правління [PERSON] повідомив, що акта про відключення та розрахунку заборгованості у нього немає, а рішення про відключення прийнято на загальних зборах садівничого товариства. Однак, як зазначає позивач, такої заборгованості у неї ніколи не було, що підтверджується відповідними квитанціями з абонентної книжки по розрахунках за електроенергію та банківськими чеками. Зазначені дії голови правління позивач вважає протиправними та такими, що суперечать вимогам Закону України «Про громадські обєднання» та статуту товариства. Крім того, в порушення Закону України «Про електроенергетику», п.27 Правил користування електроенергією для населення та інших нормативних актів, відключення від електропостачання здійснено за її відсутності та без попередження. Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та недоведеність обставин, що мають значення для справи. Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду частково скасувати. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є власником садового будинку №111 в СТ «Машинобудівник» та є членом зазначеного товариства. 07 вересня 2015 року садовий будинок позивача було відключено від електропостачання у зв'язку із заборгованістю за електроенергію. Суд зазначив, що садові товариства є специфічними самоврядними об'єднаннями громадян для спільного здійснення своїх потреб, пов'язаних з сільськогосподарським виробництвом на своїх садових ділянках. Вони мають повну господарську самостійність у провадженні своєї діяльності і покривають свої витрати за рахунок внесків членів товариства. СТ «Машинобудівник» є громадською організацією, яка здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України та статуту, затвердженого загальними зборами членів товариства від 06 лютого 1999 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до статуту товариства, зареєстрованого 13 вересня 1999 року, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, найвищим органом товариства є загальні збори. Аналогічне положення міститься у статуті товариства, затвердженого 15 вересня 2015 року. За статутом, зареєстрованим 13 вересня 1999 року, загальні збори встановлюють, зокрема, чисельність цільових внесків (п. 24); для керівництва справами садівничого товариства в період між загальними зборами обирається правління товариства (п.25); у випадках виявлення порушень правління пропонує члену товариства ліквідувати їх, встановлює для цього строк (п. 27). 25 березня 2010 року між ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» (Постачальник) та СТ «Машинобудівник» (Споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №814, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 250 кВА, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору. Суд виходив із того, що товариство є колективним споживачем електроенергії і користується в своїх взаємовідносинах з енергопостачальною організацією усіма правами (як і несе відповідальність), встановленими Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електроенергією. Поняття «колективний споживач електроенергії» визначає, що всі члени садівничого товариства - користувачі електроенергії є власниками розподільчих мереж товариства. Вони несуть колективну відповідальність за електроенергію, втрачену в загальних мережах та індивідуальну відповідальність за електроенергію, спожиту у власних будиночках на ділянках (за показниками індивідуальних лічильників). Умовами цього договору не передбачено обов'язок споживача погоджувати з електропостачальною організацію питання про відключення абонентів, в даному випадку позивача, від постачання електроенергії. Договору на субспоживання електричної енергії окремо з позивачем не укладалося. Садовий будинок, в даному випадку, не є електроустановкою. Згідно протоколу №35 від 11 червня 2011 року та виписки із протоколу, звітних зборів садоводів, зборами встановлено оплату за 1 кВт./год. в розмірі 0,50 грн. з 01 липня 2011 року відповідно до розрахунків (протокол №9 від 27.03.2011). Також зборами встановлено розмір цільового внеску на трансформатор в розмірі 250 грн. Згідно протоколу №6 загальних зборів СТ «Машинобудівник» від 20 червня 2014 року, виписки із протоколу №6 від 07 червня 2014 року, протоколу №7 від 28 червня 2014 року засідання правління про ціноутворення електричної енергії на 2014 рік встановлено оплату за 1 кВт./год. в розмірі 0,60 грн. Також зборами правління встановлено строк оплати за використання електричної енергії до 10 числа наступного місяця. Розглядалося питання заборгованості садовода позивача. Дані протоколи про встановлення тарифу на оплату за електроенергію, в тому числі втрат мереж та трансформатора, є чинними, в судовому порядку недійними не визнані. Доводи позивача та її представника щодо невідповідності дат протоколу №6 та виписки з цього протоколу суд оцінив критично, оскільки на час розгляду справи рішення загальних зборів є чинними, а сама по собі невідповідність дат за аналогічності змісту цих протоколів не є підставою для висновку про їх незаконність. Суд досліджував акт звірки перерозподілу електричної енергії за 2010-2014 роки між позивачем та СТ «Машинобудівник» (дата цієї звірки відсутня), із чого встановив, що загальна заборгованість за електроенергію складає 5 598,18 грн. На підтвердження своїх вимог позивачем надано абонентну книжку по розрахункам за електроенергію з відбитком штемпелю печатки СТ «Машинобудівник» із зазначенням самим позивачем показників, тарифу та суми до сплати; показники визначено з 18 лютого 2013 року 37250 кВт.; тариф визначено самостійно в розмірі 0,5, 0,4, 0,75, 1 грн. за кВт. Як зазначила позивач відміток представниками СТ «Машинобудівник» не вносилося. Однак, даний доказ суд оцінив критично, оскільки показники записувалися безпосередньо позивачем, тариф визначено нею в довільній формі, приблизно, відміток уповноваженими особами садівничого товариства в абонентній книжці не ставилося, в квитанціях про оплату електричної енергії показники також не вносилися. Окрім цього, визначені показники лічильника значно перевищують показники, зазначені в акті звірки, а саме: станом на 03 лютого 2015 року - 57250 кВт, а в акті станом на грудень 2014 зазначено 54580 кВт. Як зазначали сторони, із жовтня 2010 року були встановлені нові лічильники, а тому первинні показники не перевищували 60 кВт. Суд дослідив квитанції, де позивачем визначено призначення платежу та сплачені такі кошти на загальну суму 9 900 грн. Але суд взяв до уваги квитанції, надані відповідачем, позивачем визначено призначення платежу та сплачені такі кошти за електроенергію (за виключенням квитанцій за червень-липень 2010 року та квитанцій за 2015 рік, оскільки відключення відбулося за заборгованість, яка виникла із жовтня 2010 року по 2014 рік), всього на суму 20 300 грн., та вказав що ця сума відповідає розрахунку, наведеному в акті звірки, який надано відповідачем. Відповідно до правил використання електричної енергії в СТ «Машинобудівник», затверджених на зборах членів правління (протокол №2 від 10.05.2015 року), узгоджених на загальних зборах товариства (протокол №4 від 26.07.2015 року), садоводи зобов'язані до 15 числа здійснювати розрахунок за фактично використану електроенергію в касу товариства. У разі порушення правил використання електричної енергії на садовій ділянці, зокрема, за несвоєчасну оплату використаної електричної енергії до 15 числа поточного місяця, здійснюється відключення від електромережі. У 2012 році позивачу вручалося повідомлення про необхідність погашення заборгованості за використану електроенергію та повідомлено, що з 14 вересня 2012 року її буде відключено від енергопостачання згідно рішення зборів правління (протокол №1 від 09.09.2012). Питання щодо заборгованості позивачки за використану електроенергію було предметом розгляду зборів правління СТ «Машинобудівник» 28 червня 2014 року. Згідно виписки з протоколу №4 від 26 липня 2015 року загальних зборів СТ «Машинобудівник», вирішено вручити позивачу вимогу про погашення заборгованості в семиденний строк, в іншому випадку її будинок буде відключено від енергопостачання. Також цими зборами затверджено правила використання електричної енергії. Відповідно до акту від 28 липня 2015 року про вручення вимоги про погашення заборгованості в розмірі 5 598 грн., ця вимога вручена чоловіку позивача, що зафіксовано на фотоплівку, в підтвердження чого суду надані та долучені до матеріалів справи відповідні фотографії. Згідно вимоги від 28 липня 2015 року про погашення заборгованості за електроенергію в розмірі 5 598 грн., позивачу повідомлено про наявність заборгованості та попереджено про відключення від електричної енергії з 05 серпня 2015 року у разі її непогашення. Від підпису про отримання вимоги чоловік позивача відмовився в присутності голови та трьох членів правління садівничого товариства. Доводи позивачки про те, що вказані фотографії не мають дати вручення та не відображають, який саме документ вручено, суд оцінив критично, так як в сукупності з іншими доказами, дослідженими судом, ці обставини підтверджуються наданим представником відповідача актом вручення вимоги, в якому зазначено про фотографування, а також показами свідків [PERSON], [PERSON] Відповідно до акта від 16 серпня 2015 року про вручення вимоги про погашення заборгованості в розмірі 5 598 грн., ця вимога була вручена позивачу, однак від підпису остання відмовилася. Акт складено в присутності голови правління [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Доказів в спростування доводів відповідача позивачкою, в порушення вимог ст. 10 та 60 ЦПК України, не надано. Згідно вимоги від 16 серпня 2015 року про погашення заборгованості за електроенергію в розмірі 5 598 грн., позивачу повідомлено про наявність заборгованості та попереджено про відключення від електричної енергії з 23 серпня 2015 року у разі її непогашення. Як вбачається з виписки із протоколу №6 засідання правління СТ «Машинобудівник» від 29 серпня 2015 року, позивачу запропоновано погасити заборгованість лише в сумі 2 956,58 грн., але цю пропозицію останньою було відхилено. Таким чином суд вважав, що позивач належним чином була повідомлена про наявність заборгованості, а також про можливе відключення від електромережі. Згідно акта відключення від електричної енергії від 07 вересня 2015 року, у складі голови правління [PERSON], секретаря садівничого товариства, садоводів в кількості 13 осіб, дільничного інспектора міліції, за участі чоловіка [PERSON] здійснено відключення від електричної енергії садовода позивача. Але 10 вересня 2015 року виявлено, що садовий будинок позивача підключено до електромережі, про що складено акт про самовільне підключення до проводів електромережі від 10 вересня 2015 року. В судовому засіданні сторони не заперечували, що на час розгляду справи садовий будинок позивача підключено до електромережі. Отже, врахувавши всі обставини та докази у справі, покази свідків, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог [PERSON] Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд не прийняв до уваги, як докази по справі, квитанції по оплаті за спожиту електроенергію від 12 липня 2010 року на суму 500 грн. та від 04 липня 2010 року на суму 500 грн., не можна вважати обґрунтованими, оскільки відповідач зазначає, що у будинку позивача тільки із жовтня 2010 року був встановлений новий лічильник. А інші достовірні докази відсутні Доводи апеляційної скарги про те, що 06 червня 2010 року у будинку встановлено новий лічильник, та цифрові покази на час його встановлення становили «000611», що підтверджується копією паспорта до лічильника електричної енергії НІК 2301 АП1, - не можуть бути прийняті як належний доказ (т.1. а.с.251), оскільки відповідач зазначає, що лічильник був встановлений у жовтні 2010 року і первинні показники не перевищували 60 кВт. Але ні одна із сторін не надала достовірних доказів про дату встановлення лічильника. Разом із тим, апеляційний суд не може погодитись із підставами відмови у задоволенні позову в частині зобовязання товариства підключити садовий будинок позивача до електропостачання. Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги, як докази по справі, квитанції оплачені позивачем за спожиту електроенергію від 03 лютого та 27 квітня 2015 року, оскільки у довідці про заборгованість позивача перед товариством не зазначено дату її складання. Також дата не зазначена і у акті звірки перерозподілу електроенергії між товариством та позивачем (т.1 а.с.72,81). У цих двох письмових документах, на які посилається відповідач, неможливо встановити час проведення звірки оплати за електроенергію. Крім того, позивач у липні 2015 року зверталась до голови садового товариства про надання їй належних документів, які б підтверджували заборгованість у розмірі 5598,13 гривень, але її вимога залишилася без задоволення. Оскільки відключення відбулося 07 вересня 2015 року за заборгованість, яка виникла у позивача начебто із жовтня 2010 року по 2014 рік, а тому ці докази стосуються і зазначеного періоду. Крім того, позивач зазначає що 06 червня 2010 року встановлено новий лічильник із значенням 000611, посилаючись на копію паспорта до лічильника електричної енергії НІК 2301 АП1, а відповідач зазначав, що нові лічильники були встановлені із жовтня 2010 року і первинні показники не перевищували 60 кВт. Але ні одна із сторін не надала достовірних та належних доказів щодо дати встановлення лічильника, та його дійсних цифрових значень на момент встановлення, відповідно до вимог ст.58-60,64 ЦПК України. У матеріалах справи відсутні належні акти про дату встановлення лічильника та цифрові значення. У звязку із тим, що надані товариством письмові документи є не повністю достовірними, а тому відсутні підстави для висновку про наявність у позивача заборгованості перед товариством саме у розмірі 5598,13 гривень, оскільки вони є недоведеними, і не можуть бути покладені в основу рішення, відповідно до вимог ч.4 ст.60 ЦПК України. Отже, вимога позивача про зобовязання відповідача підключити садовий будинок до електропостачання є обґрунтованою, та відповідає способу захисту її прав, передбачених приписами п.4 ч.2 ст.16 ЦК України відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір із розрахунку трьох немайнових вимог - 487,2 грн. за кожну, та за подання апеляційної скарги сплачено 606,33 грн. (т.1 а.с.2,40-41,44,245). Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в частині зобовязання відповідача підключити садовий будинок до електропостачання, а тому відповідно до вимог ч.1,5 ст.88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 689 грн.31 коп. (487,2 грн. + 202,11 грн.). Отже, приведені у апеляційній скарзі доводи та надані докази частково спростовують висновки суду, а тому апеляційну скаргу необхідно в цій частині задовольнити, а рішення суду першої інстанції частково скасувати, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Outcome: partial