Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача в її користь на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. В позовній заяві позивачка зазначила, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2005 року. У шлюбі у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які в даний час є неповнолітніми, проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Протягом останніх двох років відповідач всупереч вимог закону не приймає жодної участі в їхньому матеріальному забезпеченні. Оскільки кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, у них почастішали сварки, що в кінцевому результаті призвело до суттєвого погіршення сімейних відносин. Городенківським районним судом 25.03.2019 відкрито провадження у цивільній справі № 342/279/19 за позовом позивачки про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідач фізично здоровий, працездатний, постійно працює у ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА Гмбх». За таких обставин він повинен приймати участь у матеріальному утриманні їхніх дітей нарівні з позивачкою. Однак, всупереч вимогам сімейного законодавства, добровільно цього не робить. Саме це змусило позивачку звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Донька [PERSON] є ученицею 4 класу загальноосвітньої школи, син [PERSON] закінчив навчання у 1 класі. Діти швидко ростуть, виростають з одягу та взуття. Вони потребують збалансованого харчування, добротного взуття та одягу, шкільного приладдя, щомісячного поповнення рахунку на телефоні. Влітку минулого року у [PERSON] виявили зниження зору. Позивачка змушена була придбати їй окуляри, купляє вітамінні комплекси для покращення зору. Все перелічене вимагає значних матеріальних витрат, і участь відповідача у їх забезпеченні є його обов`язком. Проте, відповідач всупереч вимогам закону не приймає участі у покритті цих витрат нарівні з позивачкою. Відповідач [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В зустрічній позовній заяві [PERSON] зазначає, що не визнає заявлені до нього позовні вимоги, та відповідно до ст.193 ЦПК України, бажає скористатися своїм правом на зустрічний позов. Як зазначає позивач ( відповідач за первісним позовом) у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач стверджує, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Однак, дані твердження не відповідають дійсності, оскільки вони з відповідачкою та з дітьми проживають спільно в одному господарстві по [ADDRESS] . Рішенням Городенківського районного суду від 14.06.2019 у справі № 342/279/19 зазначено, що дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити на проживанні з батьками [PERSON] та [PERSON] . Одже, діти проживають разом із батьком та матір`ю. Позивач (відповідач за первісним позовом), як батько, повністю забезпечує утримання своїх дітей та займається їх вихованням, кожен день він їх бачить та спілкується з ними, забезпечує їх всім необхідним, в тому числі і матеріально. Тому, на підставі наведеного позивач (за первісним позовом відповідач) [PERSON] просить позов задовольнити. Зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом. 16 жовтня 2019 року відповідачкою (за первісним позовом позивачкою) [PERSON] подано до суду відзив на зустрічний позов. В даному відзиві [PERSON] зазначає, що вважає зустрічну позовну заяву [PERSON] незаконною та необгрунтовною. Подаючи зустрічний позов на підставі надуманих фактів про ніби-то утримання дітей [PERSON] насправді переслідує мету уникнути виконання батьківського обов`язку по забезпеченню дітей. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] покликається на судове рішення про розірвання шлюбу, за яким місце проживання дітей визначено з обома батьками. Проте, в даному випадку слід розмежувати поняття «місце проживання дітей за судовим рішенням» та «фактичне місце проживання дітей». На час ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу сторони проживали в одному житловому будинку. Проживають вони в цьому будинку і по даний час, а Городенківським районним судом розглядається цивільна справа про поділ цього будинку та до вирішення судом справи про поділ майна сторони у справі будуть об`єднані однією житловою площею. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник-адвокат Ігнатюк Л.В. позовні вимоги підтримали та просять задовольнити. [PERSON] пояснила, що відповідач-позивач [PERSON] після того як було подано позов до суду купив дітям речі, які їм не були потрібні. У школі був тільки на 1 вересня, але до школи дітям нічого не купляв. За 14 років [PERSON] лиш цього року (2019) пішов до роботи. Крім того, у холодильнику у нього є своя поличка з якої ніхто нічого не бере. В задоволенні зустрічного позову просять відмовити. Відповідач за первіним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник-адвокат Візінський В.В. в судовому засіданні просили в задоволенні первісного позову відмовити та задовольнити зустрічний позов. [PERSON] пояснив, що вони з [PERSON] дітей утримують разом. Він сам купляв дітям речі та купляв їду, що вони хочуть їсти, проте доказів купівлі речей немає. Синові обіцяв телефон на день народження ( [INFO] ), але ще не купив бо не підібрав. Суд, вислухавши учасників справи, свідка, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що: Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10.08.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області стверджується, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 14 жовтня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції, актовий запис № 91 від 14.10.2005. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.02.2010 Росохацькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Городенківського районного суд Івано-Франківської області від 14 червня 2019 року по справі № 342/279/19 (провадження 2/342/382/2019) розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 14.10.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис за № 91. Дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишено на проживанні з батьками: [PERSON] та [PERSON] . Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. З довідки № 724, виданої 16.07.2019 виконавчим комітетом Росохацької сільської ради Городенківського району слідує, що у житловому будинку в [ADDRESS] зареєстровані і проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Із копії акту обстеження матеріально-побутових умов від 21 серпня 2019 року складеного комісією Росохацької сільської ради вбачається, що [PERSON] разом з бувшим чоловіком [PERSON] та двома дітьми дочкою [PERSON] (9 років) і сином [PERSON] (6 років) проживають у житловому будинку загальною площею 57,1 кв.м та житловою площею 23,2 кв.м по [ADDRESS] . Будинок належить [PERSON] та [PERSON] порівно (по 1/2 частки) на основі приватної спільної часткової власності. Житловий будинок складається з трьох приміщень, які перебувають у стані, придатному для проживання: опалення газове, проведено ремонт, є меблі, в будинку наведено порядок. Для дітей виділено окреме приміщення площею 9 кв.м, в якому є кухня, диван, тумбочка. Копіями протоколів бесіди з дитиною від 27.08.2019 доводиться, що діти [PERSON] та [PERSON] хочуть проживати тільки з мамою. В ході співбесіди [PERSON] ствердила, що вона проживає в одній кімнаті разом з мамою. В цій кімнаті вона спить та робить уроки. Допомагає їй в цьому мама. Батько не цікавиться навчанням [PERSON]. Свій вільний час вона проводить з мамою. Все необхідне для неї купляє мама. Батько дуже рідко проводить вільний час з дитиною. В ході співбесіди [PERSON] ствердив, що він проживає в одній кімнаті з мамою та сестрою. Все що необхідне для нього йому купляє мама, вона також дає і гроші в школу. Свій вільний час проводить з мамою. З копії висновку органу опіки та піклування Городенківської РДА № 01-29/405 від 17.09.2019 вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , біля матері - [PERSON] , [INFO] . Висновок органу опіки та піклування Городенківської РДА від 17.09.2019 року, який було складено вже після набрання законної сили рішення суду про розлучення сторін по справі, відповідачем-позивачем [PERSON] не оскаржено. З чого можна зробити висновок, що він погоджується із визначенням місця проживання дітей. Копією довідки № 56, виданою 22.08.2019 Росохацькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів підтверджується, що мати [PERSON] учнів школи [PERSON] та [PERSON] цікавиться вихованням та навчанням дітей. Рівень знань дітей високий та достатній, а це завдяки матері, яка тримає тісний контакт з класними керівниками, відвідує батьківські збори як класні так і загальношкільні, завжди відвідує виховні заходи за участі її дітей. Діти завжди доглянуті, охайно одягнуті, спокійні. Зі слів класних керівників за харчування та інші фінансові потреби завжди оплачувала мати, батько в школі не появлявся. Із копії довідки від 30.08.2019 Росохацької сільської лікарської амбулаторії слідує, що за час лікування та спостереження зав. АЗПСМ с. Росохач Дронюк Л.В. дітей [PERSON] та [PERSON] протягом 2017-2019рр догляд за дітьми забезпечувала мати, призначення ліків виконувала в повному об`ємі. Допитана в судовому засіданні 19.11.2019 свідок [PERSON] ствердила, що вона працює дільничним інспектором Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області. Пояснила, що 06 чи 07 числа їй було повідомлення від сільського голови с. Росохач, що жінка скаржиться на насильство в сім`ї. В сільській раді був чоловік [PERSON] і жінка [PERSON] Жінка не захотіла писати заяви, а чоловік пообіцяв, що більше такого робити не буде. Жінка казала, що чоловік її обзивав, шарпав за одяг, це бачили сусіди та діти. Чоловік був у стані після вживання алкоголю. У зв`язку з тим, що жінка не хотіла писати заяви, то вони нічого не оформляли. З наведеного слідує, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають з мамою в одній із кімнат житлового будинку, що належить [PERSON] та [PERSON] , та перебувають на її утриманні. Батько участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, хоч і живуть вони в одному житловому будинку. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Із копії трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] слідує. що [PERSON] 23.01.2019 прийнятий на роботу монтером кабельного виробництва у виробничий підрозділ в м. Коломия ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА Гмбх». Згідно запису № 12 від 08.05.2019 - працював по на момент звернення до суду. Копією довідки про доходи № 145 виданою 07.05.2019 ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА Гмбх» стверджується, що [PERSON] працює у ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА Гмбх» , форма працевлаштування - основне місце роботи, займає посаду - монтер відділу взірців кабельних мереж та отримує заробітну плату. На час розгляду справи [PERSON] ствердив, що він має постійне місце роботи, але змінив місце праці. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В задоволенні зустрічного позову [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей відмовити у зв`язку з тим, що відповідачем-позивачем не наведено суду належних доказів того, що діти [PERSON] та [PERSON] дійсно перебувають на його утриманні. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка-відповідача [PERSON] звернулася в суд з позовом 07.06.2019, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved