Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (далі ПрАТ «УАСК «АСКА») про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (арк. справи 33 38), яку в подальшому уточнила (арк. справи 120 125), та остаточно просила стягнути з відповідача пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, 3% річних, індекс інфляції, за період з 24 листопада 2014 р. по 27 травня 2015 р. у загальному розмірі 7\~193,20 гривень. В обґрунтування позову зазначила, що 23 серпня 2014 р. на 105 км. + ПО м. а/д Дніпропетровськ Царичанка Кобеляки Решетилівка, відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу «Мерседес Бенц», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Тойота Камрі», державний номерний знак [NUMBER], під керування водія [PERSON], який належить на праві власності позивачеві. В результаті ДТП автомобіль «Тойота Камрі», державний номерний знак [NUMBER], отримав механічні ушкодження, а позивачеві завдано матеріальних збитків. Постановою судді Амур-Нижьодніпровсьокого районного суду м. Дніпропетровська від 4 грудня 2014 р. у справі № 199/9898/14-п [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яка не оскаржувалась та набрала законної сили. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «УАСК «АСКА». На виконання вимог ст.ст. 33, 33-1, 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), позивач звернулась до відповідача з письмовим повідомленням про настання страхового випадку, а 25 серпня 2014 р. із заявою на виплату страхового відшкодування, надала для огляду пошкоджений автомобіль та усі необхідні документи, передбачені чинним законодавством. З урахуванням вимог ст. 36 Закону та наданих позивачем документів, відповідач був зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 49\~490,00 гривень у строк до 23 листопада 2014 р. включно. Відповідач, в період з 19 лютого 2015 р. по 20 липня 2015 р. здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 49\~490,00 гривень. Таким чином, відповідач, здійснив страхове відшкодування з порушенням строку, визначеним Законом, прострочивши виконання грошового зобовязання на 239 днів (за період з 19 лютого 2015 р. по 20 липня 2015 р. включно). Також, у звязку з простроченням строку виплати страхового відшкодування, відповідач, 23 липня 2015 р. частково сплатив пеню у розмірі 5 478,01 гривень. Позивач вважає, що ПрАТ «УАСК «АСКА», прострочивши виконання грошового зобовязання (здійснення виплати страхового відшкодування), повинен сплатити: пеню за період починаючи з 24 листопада 2014 р. по 27 травня 2015 р., яка складає 5 364,11 гривень; 3% річних за вищевказаний період у розмірі 460,03 гривень; індекс інфляції у розмірі 7 193,20 гривень, а разом 7 193,20 гривень. Посилаючись на норми ЦК України, Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закон України «Про страхування», просила позов задовольнити. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та її представника (арк. справи 118). Від представника відповідача до суду неодноразово надходили заяви про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Також до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, за змістом якого представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що сума відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП за своєю правовою природою не являється борговим зобовязанням, відтак на дану суму не може нараховуватись 3% річних та відповідний індекс інфляції. Крім того позивачеві вже було сплачену пеню у розмірі 5\~364,11 гривень (арк. справи 90 91). За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. 23 серпня 2014 р. на 105 км. + ПО м. а/д Дніпропетровськ Царичанка Кобеляки Решетилівка, відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу «Мерседес Бенц», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Тойота Камрі», державний номерний знак [NUMBER], під керування водія [PERSON], який належить на праві власності позивачеві. В результаті ДТП автомобіль «Тойота Камрі», державний номерний знак [NUMBER], отримав механічні ушкодження, а позивачеві завдано матеріальних збитків. Постановою судді Амур-Нижьодніпровсьокого районного суду м. Дніпропетровська від 4 грудня 2014 р. у справі № 199/9898/14-п [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яка не оскаржувалась та набрала законної сили (арк. справи 15). Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «УАСК «АСКА», що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АІ/6291163 (арк справи 93). На виконання вимог ст.ст. 33, 33-1, 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернулась до відповідача з письмовим повідомленням про настання страхового випадку, а 25 серпня 2014 р. із заявою на виплату страхового відшкодування, надала для огляду пошкоджений автомобіль та усі необхідні документи, передбачені чинним законодавством. Як випливає зі звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу № 53/11/15 від 10 листопада 2015 р. розмір матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Тойота Камрі», державний номерний знак [NUMBER], з урахуванням ринкової вартості, на момент пошкодження становить 102 951,88 гривень (арк. справи 20). Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або манну потерпілого. Згідно зі ст. 9 Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Як передбачено п. 1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну. За правилом ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно з п. 2 ст. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) або здійснити виплату страхового відшкодування. Протягом 3-х робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страхових зобовязаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. З урахуванням вимог ст. 36 Закону, ПрАТ «УАСК «АСКА» була зобовязана здійснити виплату страхового відшкодування позивачеві у розмірі 49\~490,00 гривень у строк до 23 листопада 2014 р. включно. (на протязі 90 днів, з дня подання заяви на виплату страхового відшкодування за вирахуванням франшизи в розмірі 510 гривень). Проте, судом встановлено, що відповідач в період з 19 лютого 2015 р. до 20 липня 2015 р., здійснював страхове відшкодування у розмірі 49\~490,00 гривень наступним чином: платіжним дорученням № 8864 від 19 лютого 2015 р. 4 490,00 гривень; платіжним дорученням № 8967 від 20 лютого 2015 р. 5 000,00 гривень; платіжним дорученням № 9044 від 24 лютого 2015 р. \- 5 000,00 гривень; платіжним дорученням № 9126 від 25 лютого 2015 р. 5 000,00 гривень; платіжним дорученням № 9278 від 27 лютого 2015 р. 5 000,00 гривень; платіжним дорученням № 9322 від 2 березня 2015 р. 5 000,00 гривень; платіжним дорученням № 9416 від 3 березня 2015 р. 5 000,00 гривень; платіжним дорученням № 9438 від 4 березня 2015 р. 5 000,00 гривень; платіжним дорученням № 9543 від 5 березня 2015 р. 4 000,00 гривень; платіжним дорученням № 14100 від 20 липня 2015 р. 6 000,00 гривень (арк. справи 97 102). Крім того, у звязку з прострочення строку виплати страхового відшкодування відповідач, 23 липня 2015 р. частково сплатив пеню у розмірі 5 478,01 гривень, що не заперечується сторонами у справі. Таким чином, відповідач здійснив страхове відшкодування, з порушенням строку, визначеним Законом, прострочивши виконання грошового зобовязання на 239 днів (за період з 19 лютого 2015 р. по 20 липня 2015 р. Що стосується заперечень відповідача про відсутність правових підстав для нарахування штрафних санкцій, суд враховує таке. У частині другій статті 625 ЦК України передбачено обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 8 Закону України від 7 березня 1996 р. № 85/96-ВР «Про страхування» (далі Закон № 85/96-ВР) страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі статтею 16 цього Закону договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобовязання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як передбачено статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Відповідно до частини першої статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Проаналізувавши норми статей 524, 533 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобовязання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобовязання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобовязання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обовязок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням. Саме до таких грошових зобовязань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору страхову суму. Сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобовязаний здійснити страхове відшкодування. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності АІ/6291163, є грошовим зобовязанням, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання. З наведених підстав, суд відкидає доводи представника відповідача, про відсутність правових підстав для нарахування штрафних санкцій у звязку із простроченням терміну виплат страхового відшкодування. Відтак, на порушення норм закону відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, прострочивши строк виплати страхового відшкодування, у звязку із чим в позивача наявні підстави вимагати встановлених законом правових наслідків його неналежного виконання. Зокрема, відповідач повинен сплатити позивачу штрафні санкції за період починаючи з 24 листопада 2014 р. до 27 травня 2015 р., за урахуванням раніше сплаченої суми пені у розмірі 5 364,11 гривень, а також 3% річних за цей же період та відповідний індекс інфляції, а разом 7 193,20 гривень, що також підтверджується відповідним розрахунком суми штрафних санкцій, який відповідачем спростований не був. Підсумовуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобовязанням, оскільки відповідно до приписів статті 16 Закону № 85/96-ВР в разі настання страхового випадку страховик зобовязаний здійснити страхову виплату страхувальникові або іншій особі, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 625 ЦК України. У звязку з уточненням та зменшенням суми позовних вимог з 56\~706,41 гривень до 7\~191,20 гривень, відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20 що документально підтверджені. Решта судового збору у розмірі 15,86 гривень підлягає поверненню позивачеві як надмірно сплаченої.

Outcome: approved