Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі щодо відшкодування судових витрат та стягнення солідарно з відповідачів судових витрат, пов'язаних з розглядом справи в сумі 92 000 гривень. На підтвердження понесених судових витрат позивачем додано акт прийому - передачі надання правової допомоги у цивільній справі №608/1046/18, передбаченої договором від 07 червня 2018 року, складений 28 грудня 2018 року; акт прийому - передачі надання правової допомоги у цивільній справі № 60/8203/18, передбаченої договором від 10 вересня 2018 року, складений 28 грудня 2018 року; договір про надання правової допомоги від 10 вересня 2018 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Пацулою В. О.. У судовому засіданні представники позивача - адвокати Поморянський В. С. та Пацула В. О. заяву підтримали та просять її задовольнити, ухваливши додаткове рішення щодо повернення судових витрат, понесених позивачем. Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не з'явився. В суд надійшло письмове заперечення на заяву позивача про стягнення судових витрат, згідно якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні вказаної заяви, посилаючись на те, що позивачем, зокрема, не було зазначено поважних причин, з яких він не міг подати докази, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат, не надано договорів про надання правничої допомоги, які підтверджують здійснення відповідних витрат, не надано до матеріалів справи витягу з книги доходів та витрат, не долучено квитанцій про оплату послуг адвокатів, а також, сума судових витрат не співмірна зі складністю справи та сумою частково задоволених позовних вимог. Представник відповідача - прокуратури Тернопільської області у судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат та просить відмовити у її задоволенні. Представник відповідача - Державної казначейської служби України у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, клопотання про розгляд справи у його відсутності не подав Вислухавши представників позивача, представника відповідача - прокуратури Тернопільської області, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28 грудня 2018 року Чортківським районним судом Тернопільської області було ухвалено рішення, згідно якого позов [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, прокуратури Тернопільської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди було задоволено частково. Вирішено стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень.. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Згідно п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, судовий збір не справляється, а тому суд не вирішує питання щодо судових витрат по сплаті судового збору. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач при поданні позову заявила вимогу про стягнення солідарно з відповідачів 92 000 гривень витрат, понесених на правничу допомогу. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем подано заяву про надання доказів про розмір витрат протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були понесенні витрати, пов'язані з вчиненням процесуальних дій, направлення процесуальних документів учасникам справи на загальну суму 198 гривень, що підтверджується квитанціями наявними в матеріалах справи. Тому суд вважає, що слід стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь [PERSON] на відшкодування витрат, пов'язаних з розглядом справи в сумі 198 гривень. Між позивачкою [PERSON] та адвокатами Поморянським В.С., Пацулою В. О. 07 червня 2018 року та 10 вересня 2018 року відповідно було укладено договори про надання правової допомоги. Для підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, позивачем подано акти прийому - передачі надання правової допомоги у цивільній справі № 608/1046/18, складені 28 грудня 2018 року між адвокатом Поморянським В.С. та [PERSON], Пацулою В.О. та [PERSON] про те, що гонорари становлять 19500 гривень та 4350 гривень відповідно, які вона зобов'язана сплатити адвокатам до 01 травня 2019 року. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. В матеріалах справи відсутні та заявником не надано протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, документів, які свідчать про оплату гонорару (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та інші). За таких обставин, враховуючи, що позивач не підтвердив, що він поніс витрати на професійну правничу допомогу, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення в користь позивача витрат на професійну правову допомогу. Частиною 5 статті 270 ЦПК України, додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. На підставі наведеного,

Outcome: partial