Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду позовом до ПП «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ» про розірвання договору оренди земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.10.2005 року між нею, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,1090 га, яка знаходиться на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Взяті на себе зобов'язання щодо сплати орендної плати відповідач не виконує. За період з 2006 року по 2014 рік орендодавцю орендна плата не виплачена. У зв'язку із систематичною несплатою відповідачем орендної плати, що є істотним порушенням договору, просила розірвати договір оренди земельної ділянки. Ухвалою від 29.04.2015 року залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог СТОВ «Агрофірма «Кряж - Агро - 1» (а.с.56). Представник позивача, він же як представник 3-ої особи Бартко О.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, за обставин, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити, подав письмові пояснення (а.с.35-37), згідно яких заперечив щодо застосування строків даності до заявлених вимог, оскільки заявлено вимогу про розірвання договору, а не стягнення заборгованості, а також триваючого характеру порушень умов договору щодо несплати орендної плати, підстав для застосування строків позовної давності за вимогами, що виникли за вимогами з триваючого порушення немає. В наступне судове засідання представник позивача та 3-ої особи не з'явився, подав до суду заяви про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити (а.с.62-64). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача, представника 3-ої особи відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Представник відповідача ПП «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ» Спесивцев В.В. в попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у позові відмовити, подав письмові заперечення проти позову, а також заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача щодо погашення заборгованості за користування земельною ділянкою з 2006 року по 2011 рік як на підставу для розірвання договору оренди землі (а.с.23-30, 31-32). В судові засідання з розгляду справи по суті представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи щоразу повідомлявся своєчасно та належним чином, судовими повітками, телефонограмами (а.с.38,40-42,49,52,59). Причини його неявки в судові засідання визнані судом неповажними. Суд, вважає можливим розглянути справу в загальному порядку та ухвалити рішення у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки, що розташована на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.2). 28.10.2005 року між позивачем [PERSON] з одного боку та Приватним підприємством «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ» з другого боку укладено договір оренди земельної ділянки, площею 2,1090 га, строком дії 15 років, який зареєстровано 13.06.2007 року у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» за №040785300409 (а.с.4-5). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України щодо загальних положень про договір, Земельного кодексу України, а також Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеними, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до статей 1, 13-14, 18 Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Спір між сторонами виник з приводу порушення істотних умов договору, зокрема щодо систематичної несплати орендарем орендної плати, зокрема, за період з 2006 року по 2014 рік. Відповідно до частин першої та другої статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Умовами договору оренди земельної ділянки від 28.10.2005 року, а саме пунктами 9 та 11 передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, послугами, натуроплатою, перші два роки 1 %, що складає 152,80 грн., далі не менше 1,5 % від вартості паю, що складає 229,20 грн. Орендна плата вноситься у строк до 15 листопада поточного року і не пізніше. Відповідно до п. 31 вказаного договору оренди землі, одним із обов'язків орендаря є своєчасне внесення орендної плати. Згідно п. 38 договору його дія припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Згідно із ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до частини першої статті 24 вказаного вище Закону орендодавець, зокрема, має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до п. «д» ст. 141 Земельного кодексу України однією з підстав для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. У письмових запереченнях проти позову, поданих представником відповідача в попередньому судовому засіданні, останній вказав на те, що відповідач позбавлений був можливості виконувати умови договору в період з 2010 року по 2014 рік, в тому числі в частині виплати орендної плати, оскільки у 2010 році позивач передала земельну ділянку в оренду СТОВ «Кряж Агро-1». Щодо періоду з 2005 року по 2011 рік, представник відповідача зазначив, що орендна плата мала б виплачуватись, однак, просив застосувати строки давності до таких вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач, заперечуючи проти позову, всупереч вказаним нормам процесуального закону не довів дотримання ним умов договору в частині виплати орендної плати, її внесення в порядку, визначеному ст. 22 Закону України «Про оренду землі». Більше того, своїми запереченнями він визнав та підтвердив факт її невиплати систематично, протягом 2006 - 2014 років. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач починаючи з часу укладення договору оренди земельної ділянки з позивачем, у строки, обумовлені цим договором - до 15 листопада поточного року, щороку, впродовж 2006 - 2014 років не вносив орендну плату на користь позивача - орендаря, що свідчить про систематичність її несплати, та дає можливість розірвати такий договір оренди на вимогу сторони за істотне порушення його умов. Заява відповідача про застосування строків давності до вимог позивача щодо погашення заборгованості за користування земельною ділянкою з 2006 року по 2011 рік як на підставу для розірвання договору оренди землі до задоволення не підлягає. Так, позивачем заявлено вимогу про розірвання договору оренди земельної ділянки у зв'язку з невиконанням його умов орендарем, а не про стягнення заборгованості по орендній платі, як на це посилається відповідач. Враховуючи тривалий характер порушень умов договору, підстав для застосування строків давності за вимогами про розірвання спірного договору немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені (а.с.12) судові витрати в сумі судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved