Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позов мотивовано тим, що 01 грудня 2011 року [PERSON] , відповідно до розписки від 01 грудня 2011 року, отримала від [PERSON] кошти в сумі 23 000 доларів США, що на момент написання боргової розписки було еквівалентно 183 770 грн. 00 коп. Зазначені кошти відповідач зобов`язалась повернути до 31 грудня 2018 року. Крім того, 24 квітня 2015 року [PERSON] , відповідно до розписки від 24 квітня 2015 року, отримала від [PERSON] кошти, в сумі 6 000 доларів США, що на момент написання боргової розписки було еквівалентно 123 840 грн. 00 коп. Зазначені кошти відповідач зобов`язалась повернути до 31 березня 2019 року. До цього часу [PERSON] не повернула [PERSON] отриману суму коштів. Оскільки у встановлений термін повернення коштів відповідачем не було проведено жодного розрахунку із позивачем, остання змушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2020 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України,суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як було встановлено судом, що 01 грудня 2011 року між сторонами було укладено договір позики, у відповідності до умов якого, [PERSON] позичила у [PERSON] гроші у розмірі 23 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 183 770 грн. 00 коп. Вказану позику [PERSON] зобов`язалась повернути [PERSON] до 31 грудня 2018 року. На підтвердження укладення вищезазначеного договору позики та його умов відповідачем [PERSON] 01 грудня 2011 року було надано власноручно написану розписку (а.с. 5). Крім того, 24 квітня 2015 року між сторонами було укладено договір позики, у відповідності до умов якого, [PERSON] позичила у [PERSON] гроші у розмірі 6 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 123 840 грн. 00 коп. Вказану позику [PERSON] зобов`язалась повернути [PERSON] до 31 березня 2019 року. На підтвердження укладення вищезазначеного договору позики та його умов відповідачем [PERSON] 24 квітня 2015 року було надано власноручно написану розписку (а.с. 4). На момент розгляду цивільної справи борг за договором позики від 01 грудня 2011 року становить 23 000 доларів США, що на момент написання боргової розписки еквівалентно 183 770 грн. 00 коп. та борг за договором позики від 24 квітня 2015 року становить 6 000 доларів США, що на момент написання боргової розписки еквівалентно 123 840 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи наведене вище, позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу. Відповідач, як позичальник, в порушення взятих на себе зобов`язань, позику 307 610 грн. 00 коп. за договорами позики від 01 грудня 2011 року та від 24 квітня 2015 року, не повертає, тому, зазначена сума підлягає стягненню на користь позивача. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 076 грн. 00 коп. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved