Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому заявила вимоги розірвати укладений між сторонами шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його щомісячного заробітку. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони перебувають у шлюбі, від шлюбу мають дочку, на даний час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, між ними відсутнє взаєморозуміння, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а позивач позбавлена можливості працювати у зв`язку з необхідністю догляду за малолітньою дитиною, яка потребує коштів на утримання. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги та з викладених у позові підстав просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, відповідно до ч.3 ст.130 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час, дату і місце розгляду справи, про причини неявки суд не інформував, відзив на позов не подав. З урахуванням думки позивача, на підставі ст.280 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. При цьому суд встановив та врахував наступне. Судом встановлено, що сторони з 12 квітня 2018 року перебувають у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Рівненським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. У шлюбі народилась дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26.09.2018 Рівненським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. З пояснень позивача судом встановлено і відповідачем не спростовано, що на момент розгляду справи сторони проживають окремо, а неповнолітня дитина сторін проживає разом з матір`ю. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач просить позов задовольнити, розірвавши шлюб, вказує на неможливість його збереження, суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати, оскільки із змісту позову та пояснень позивача вбачається, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує задовільний стан здоров`я позивача та дитини, відсутність даних про незадовільний стан здоров`я відповідача, а також відсутність у сторін інших утриманців, крім спільної малолітньої дитини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність і достатність визначення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін, що підлягатимуть стягненню з її батька, у розмірі 1/4 частини його щомісячного заробітку. Відповідно до ст.191 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом починаючи з дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене,

Outcome: approved