Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ЖБК-6 «Комунальник» про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В позові посилається на те, що 17.10.2014 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Позивачка, як єдиний спадкоємець першої черги померлої [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У звязку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач та відповідач в судове засідання не зявились. Позивачкою надана заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представником відповідача також надана заява про розгляд справи без участі відповідача, позов визнано в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.10.2002 р. в.о. нотаріуса Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстровано у реєстрі за № 10514, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. 17.10.2014 року померла мати позивачки [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Позивачка, як єдиний спадкоємець першої черги померлої [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно , що підтверджується копією спадкової справи, яка знаходиться в матеріалах справи на аркушах № 29-39. [PERSON] , як дочка померлої просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на належне її матері [PERSON] майно, яка померла 17.10.2014 р. Відповідно до ч.1 ст.1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.3, ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України , він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України спадкоємцем першої черги є [PERSON], як дочка померлої [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, оскільки на момент смерті матері проживала разом з нею за однією адресою. Інших спадкоємців не має. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України Держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (обєкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на обєкт нерухомого майна. На підставі вищевикладеного, з урахуванням обставин справи, а також відсутності спору, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved