Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 1 січня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . За час спільного проживання у них з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Їхній шлюб склався невдало. Протягом подружнього життя чоловік досить часто вживав спиртні напої та перебуваючи у нетверезому стані затівав безпричинні сварки, в ході яких ображав її різними нецензурними словами у присутності їхнього неповнолітнього сина. Така його поведінка негативно вплинула на здоров`я та виховання їхньої дитини. Вона неодноразово просила його виправити таку свою поведінку, але все це марно, бажаного результату не було. Також вони мають різні характери та погляди на життя, чоловік не поважав її як свою дружину, не рахувався з її думкою. Ці обставини спричинили непорозуміння між ними, що призвело до стійкого розладу подружніх стосунків. В подальшому спільне проживання стало нестерпним і неможливим та вони почали проживати окремо. Сімейні відносини між ними припинені понад рік. Просить позов задовольнити. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Додатково пояснила, що після наданого судом строку для примирення вони не примирилися, а тому настоює на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, так як вважає за можливе збереження сім`ї. На подальший розгляд справи в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 січня 2011 року і від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Наданий сторонам строк для примирення терміном на три місяці бажаних наслідків не дав і вони не примирилися. Позивачка в судовому засіданні настоює на розірванні шлюбу. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Позовних вимог щодо порядку виховання та утримання неповнолітніх дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved