Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], ПАТ АБ «Укргазбанк», треті особи: ПП «Будінвест Ю.С.», приватний нотаріус Роменського міськнотокругу Проскурня Л.І., виконком Роменської міськради як орган опіки та піклування, і просить: визнати договір іпотеки № 089-ЗНМ без оформлення заставної, укладений 14.11.2011 року, між ПАТ АБ «Укргазбанк» (іпотекодержателем) та [PERSON], [PERSON] (іпотекодавці), посвідчений приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Проскурня Л.І. за реєстровим № 2402, недійсним. В обґрунтування позову вказала, що 14 листопада 2011 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» (іпотекодержатель) з однієї сторони та [PERSON] і [PERSON] (іпотекодавці) укладено договір іпотеки № 089-ЗНМ без оформлення заставної, який посвідчено нотаріально. Предметом договору є нерухоме майно - чотирикімнатна квартира загальною площею 70,2 кв.м., житловою площею 55,8 кв.м. за адресою [ADDRESS], яка належить іпотекодавцям в рівних частинах на праві приватної спільної часткової власності. Вважає, що договір іпотеки суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також правам та інтересам дітей. [PERSON] народилася [INFO] року а [PERSON] народився [INFO] року і їх батьками є [PERSON] та [PERSON] Тобто, на час укладення договору іпотеки дітям іпотекодавців виповнилося 11 та 4 років. Однак, спірний договір іпотеки без оформлення заставної від 14.11.2011 року укладений без дозволу органу опіки та піклування. Таким чином, даний договір суперечитьвимогам ч.3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», ч.2 ,ч.4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ч.1,ч.6 ст. 203 ЦК України. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, в якій представник позивача також вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Представник відповідача ПАТ АБ «Укргазбанк» - І.В. Ліщишин в письмових запереченнях просив в задоволенні позову відмовити та застосувати строк позовної давності. В обґрунтування заперечень вказав, що: 1. Відсутність попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного договору іпотеки не є безумовною підставою для визнання його недійсним. Сам по собі факт вчинення правочину без дозволу органу опіки та піклування не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнано недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред'явлено позов, тобто до звуження обсягу існуючих прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення. Позовні вимоги ґрунтуються лише на факті відсутності дозволу органу опіки та піклування на укладення спірного договору іпотеки, разом з тим в позові взагалі не вказано, яким саме чином укладення оспорюваного договору порушило права та інтереси малолітніх дітей позивача; 2. Права та інтереси малолітніх дітей позивача не були порушені на момент укладення договору іпотеки від 14.11.2011, а тому відсутні будь-які підстави для визнання договору іпотеки недійсним. В позові стверджується, що на момент укладення спірного договору в іпотекодавців були малолітні діти, що на думку позивача потребувало отримання дозволу органу опіки та піклування, якого не отримано. Виходячи з п.3 ч.2 ст. 177 СК України та ч.3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», у разі вчинення правочину щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, попередня згода органу опіки та піклування є обов'язковою. Для визнання спірного договору іпотеки недійсним необхідно встановити - наявність у дітей позивача права користування житловим приміщенням, яке є предметом іпотеки, на момент укладення договору та факт порушення укладеним договором права малолітніх дітей на користування жилим приміщенням. На момент укладення договору іпотеки діти позивача, на житловій площі яка є предметом іпотеки, зареєстровані не були, що підтверджено довідкою. Виходячи з цього , документальна підстав, яка підтверджує наявність права користування предметом іпотеки у дітей позивача відсутня. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. На момент укладення договору іпотеки батько малолітніх дітей [PERSON] проживав за адресою - [ADDRESS], а позивач (мати малолітніх дітей) проживала за адресою - [ADDRESS]. Разом з тим, квартира, що є предметом іпотеки, знаходиться в [ADDRESS]. Таким чином, жоден із батьків малолітніх дітей не проживав у квартирі, що є предметом іпотеки, на час укладення спірного договору. Оскільки малолітні діти позивача, з огляду на їх вік, повинні були проживати разом з батьками, або одним з них, то вони не могли окремо від батьків проживати в квартирі, що є предметом спірного договору. Виходячи з цього, право користування предметом іпотеки у малолітніх дітей позивача, яке ґрунтується на законі відсутнє, оскільки на час укладення спірного договору іпотеки власники та члени їх сім'ї в квартирі, що є предметом іпотеки не проживали. Один лише факт наявності у іпотекодавців малолітніх дітей на момент укладення договору іпотеки не є достатньою законною підставою для визнання договору іпотеки недійсним. З огляду на вказане, права та інтереси малолітніх дітей позивача порушені не були, оскільки на момент укладення спірного договору іпотеки, право користування квартирою, що є предметом іпотеки, у малолітніх дітей іпотекодавців було взагалі відсутнє. Тобто, укладення спірного договору іпотеки, жодним чином не призвело до звуження обсягу, зменшення чи обмеження прав малолітніх дітей іпотекодавців, а тому немає жодної правової підстави для визнання договору іпотеки недійсним; 3. Згідно п.3.3.12 Договору іпотеки, іпотекодавці зобов'язані були повідомити іпотекодержателя про всі відомі їм права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. Проте, іпотекодавці, перед укладенням договору не повідомили про наявність у них дітей і їх право користування квартирою, яка є предметом іпотеки. Таким чином іпотекодателі зловживали своїми правами представників дітей. Отже, якщо власник майна одночасно є законним представником неповнолітньої або малолітньої особи і укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини,а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій; 4. Позивачем було пропущено строк позовної давності, оскільки договір було укладено 14 листопада 2011 року і позивач була стороною договору, а відповідно могла довідатися про порушення прав дітей з моменту укладення договору. Однак позовна заява що надійшла до суду датована 3 жовтня 2016 року. В судовому засіданні представник ПАТ АБ «Укргазбанк» - Заіка Р.Ю. проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у запереченні. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про відкладення розгляду справи не клопотав. Третя особа - ПП «Будінвест Ю.С.» явку представника в судове засідання не забезпечило, про відкладення розгляду справи не клопотало. Третя особа - приватний нотаріус Роменського міськнотокругу Проскурня Л.І. в судове засідання не з'явилася, надіслала заву про розгляд справи без її участі в якій зазначила, що при розгляді справи покладається на розсуд суду. Третя особа - виконком Роменської міської ради як орган опіки та піклування в судове засідання явку представника не забезпечив. Судом встановлено, що 14 листопада 2011 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем), [PERSON] (іпотекодавцем), укладено Договір іпотеки № 089-ЗНМ посвідчений приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Проскурнею Л.І. та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 2402. Згідно п.п. 1.1. вказаного договору, цей договір забезпечує всі вимоги Іпотекодержателя, які випливають з кредитного договору № 114/08-РБФ від 12 березня 2008 року (а також договорів про внесення змін до нього), укладеного між Іпотекодержателем та Приватним підприємством «БУДІНВЕСТ Ю.С.» (Позичальником), згідно якого Позичальник зобов'язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше 10 березня 2016 року повернути кредит в розмірі 3794553 грн. 78 коп., сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, виходячи з 16% річних, сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 17% річних, комісії, а також штрафи та пені у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цим договорами, відшкодувати Іпотекодержателю всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання Позичальником умов кредитного договору у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором. Згідно п. 2.1 вказаного договору предметом іпотеки є: нерухоме майно - чотирикімнатна квартира житловою площею 55,8 кв.м., загальною площею 70,2 кв.м. за адресою : [ADDRESS] та належить іпотекодлавцям в рівних частинах на право приватної спільної часткової власності … Згідно п.п. 2.3.6. Предмет іпотеки вільний від зобов'язань крім тих, що передбачені дійсним договором та договором іпотеки № 81-ІФ від 6 червня 2007 року… Згідно аб. 2 п. 4.3. строк позовної давності за цим договором становить 3 роки у відповідності до чинного законодавства… В реквізитах сторін, які вказані в даному договорі адреса [PERSON] вказана - [ADDRESS], а адреса [PERSON] вказана - [ADDRESS]. Згідно копій свідоцтв про народження [PERSON] народилася [INFO] року, а [PERSON] народився [INFO] року. Їх батьками вказані [PERSON] і [PERSON]. В довідці від 14 листопада 2011 року, яка видана ОСББ «Затишок» вказано, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрованих осіб немає. Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини щодо визнання правочину недійсним. Відповідно до частин 1-4, 6 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частинами 3,4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно ст. 176 СК України батьки зобов'язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. Права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюються законом. Згідно ст. 177 СК України: батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло. З ч.3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» вбачається, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Частинами 2-3 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Відповідно ч.ч.2,4 ст. 12 Закону України «про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Пунктом 40 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мінстерства юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882 (чинної на час укладення спірного правочину), передбачено, що у разі укладення правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, у тому числі договорів щодо поділу, обміну житлового будинку, квартири, а також іншого цінного майна за участю осіб, над якими встановлено опіку або піклування, нотаріус перевіряє наявність дозволу органу опіки та піклування на укладення таких договорів. За таких обставин, дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає позов не обґрунтованим і доходить висновку про відсутність підстав для його задоволення. Таке переконання суду склалося з тих підстав, що позивач, всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, не довела, що на час вчинення оспорюваного правочину її неповнолітні діти проживали, були зареєстровані чи мали якесь інше право на квартиру [ADDRESS]. Натомість з наданих доказів вбачається, що позивач і її чоловік [PERSON], та їх діти, на час укладення договору іпотеки не були зареєстровані у вказаній квартири, а відповідно їх діти, мали проживати з ними (з кимось з них) за місцем їх постійного проживання - або по [ADDRESS] з позивачем, або по [ADDRESS] з [PERSON] Крім цього, в даному випадку суд не вбачає підстав для задоволення позову і з тих міркувань, що позивач [PERSON] звертаючись з позовом не вказала, що діє в інтересах своїх дітей. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що оспорюваним правочином не було порушено прав та законних інтересів неповнолітніх дітей позивача. Підстав для застосування строку позовної давності суд не вбачає, оскільки за умови відмови в задоволенні позову по суті, підстави для застосування строку позовної давності відсутні.

Outcome: dismissed