Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.11.2004 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з: житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Січових Стрільців (колишня Свердлова), 25 у м. Ківерці Волинської області, та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,0607, яка розташована за цією ж адресою, кадастровий номер 0721810100:01:001:5600, які були придбані за час перебування її у шлюбі із спадкодавцем [PERSON], а тому належить їм на праві спільної сумісної власності. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка [PERSON], інші спадкоємці першої черги після смерті останнього є їхні діти відповідачі по справі, які від прийняття спадщини відмовляються на її користь. На даний час позивач вирішила оформити право на спадщину належним чином, однак нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Ківерці вул. Січових Стрільців (колишня Свердлова), 25 Волинської області та 1/2 частку земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,0607, яка розташована за цією ж адресою, кадастровий номер 0721810100:01:001:5600, як частку спільної сумісної власності, та на 1/2 їх частини в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 07.11.2004 року. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не зявились, згідно поданої заяви просить проводити слухання у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, згідно поданої заяви просить проводити розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 листопада 2004 року помер [PERSON], що стверджується відповідним свідоцтвом серії 1-ЕГ № 151909 від 08.11.2004 року (а.с. 7), який перебував у зареєстрованому шлюбі із позивачем по справі [PERSON] з 13.11.1947 року, відповідно до свідоцтва про одруження серії ЯР № 324906 від 18.09.1951 року(а.с. 33). Із представлених документів, зокрема технічного паспорту на житловий будинок приватного житлового фонду (а.с. 8-10), будинкової книги для прописки громадян (а.с. 34-36), житловий будинок у м. Ківерці по вул. Свердлова, 25 Волинської області належить [PERSON], був збудований за час перебування його у шлюбі з позивачем і являється спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, за час перебування у шлюбі подружжям також було набуто у приватну власність земельну ділянку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВЛ № 020220 від 13.12.1997 року, площею 0,0607 на території м. Ківерці вулю Свердлова, 25 Волинської області для обслуговування житлового будинку та господарських будівель (а.с. 23-25). Відповідно до рішення Ківерцівської міської ради Волинської області № 21/33 від 14 березня 2008 року вулицю Свердлова було перейменовано на вулицю Січових Стрільців (а.с. 14). Згідно ст. 22 ч. 1 Кодексу про шлюб та сімю України та ст. 368 ЦК України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Зі змісту ст. 1273 ч. 1 вбачається, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідачі по справі є дітьми спадкодавця, проте від прийняття спадщини відмовляються на користь позивача по справі, про що подали відповідні заяви. Позивач звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на імя померлого (а.с. 37). Відповідно до висновку про відповідність дійсним державним будівельним, санітарно-гігієнічним та протипожежним нормам житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Січових Стрільців, 25 у м. Ківерці Волинської області від 18.12.2015 року вищевказані будівлі відповідають чинним нормам (а.с. 16-20). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку загальною площею 98,8 кв. м., житловою площею 59,8 кв. м., 1964 року побудови, що складається з коридору 1-1, кладової 1-2, коридору 1-3, паливної 1-4, кімнати 1-5, кімнати 1-6, кімнати 1-7, кімнати 1-8, санвузла 1-9, кухні 1-10, з надвірними господарськими будівлями та спорудами, а саме: погріб а-1, сходи а3, літня кухня-хліб Б-1, вбиральня В, гараж Г-1, огорожа 1,2, що знаходиться у м. Ківерці по вул. Січових Стрільців (раніше Свердлова), 25 Волинської області, а також на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0607 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель за цією ж адресою, кадастровий номер 0721810100:01:001:5600, як частку спільної сумісної власності подружжя, та на 1/2 їх частини в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 07.11.2004 року.

Outcome: approved