Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою,яку мотивує тим, що [INFO] її матір [PERSON] , яка мешкала у смт. Новоолексіївка, Генічеського району, Херсонської області пішла із дому, і з цього часу її місцеперебування невідомо. ЇЇ пошуки результатів не дали. Вказує, що рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2003 року було задоволено заяву [PERSON] про визнання [PERSON] безвісно відсутньою. Наголошує, що з того часу минуло майже двадцять років, однак ніяких відомостей про місце перебування її матері так і не надійшло. У зв`язку із цим, з метою оформлення спадщини, вимушена була звернутись до суду з заявою, в якій просить оголосити її матір - [PERSON] померлою. У судовому засіданні заявник [PERSON] повністю підтримала свої вимоги з підстав викладених у заяві, просила їх задовольнити. Пояснила, що її матір після сварки зі своїм чоловіком [PERSON] 15 вересня 2002 року, пішла з дому де вони спільно мешкали та з того часу додому більше не поверталась. Де матір знаходиться та куди вона пропала не знає, оскільки вона не знає де її шукати. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проти оголошення його дружини [PERSON] померлою не заперечує, оскільки він разом зі своєю донькою (заявником у справі) [PERSON] планують прийняти спадщину після оголошення померлою [PERSON] . Також пояснив, що у вересні 2002 року він посварився зі своєю дружиною [PERSON] , та вигнав її із дому. Вона після сварки із ним, забрала весільну обручку та документи та пішла з дому. Після чого зникла у невідомому напрямку, та з того часу додому не поверталась. Із заявою до поліції про розшук дружини вони із донькою не звертались. Самостійно дружину протягом цих років не шукав, оскільки він не знає де вона може перебувати. Представник зацікавленої особи - Генічеський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судовому засіданні був відсутнім. Ним надано заяву, в якій просить розгляд справи провести за їх відсутності. Проти задоволення заяви не заперечує. Представник зацікавленої особи - Генічеської міської ради, до судового засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Генічеським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області. 21 вересня 2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила своє прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Новоолексіївської селищної ради Генічеського району Херсонської області. Рішенням Генічеського районного суду від 16 грудня 2003 року [PERSON] , [INFO] визнано безвісно відсутньою, за заявою її чоловіка [PERSON] . Звернення заявниці до суду зумовлено тією обставиною, що з часу визнання матері безвісно відсутньою відомості про неї відсутні та наразі вона має на меті оформити спадщину, на майно, яке за життя належало її матері [PERSON] .. Згідно акту обстеження факту проживання №333 від 28 жовтня 2021 року старостою Новоолексіївського старостинського округу Ісай І.В. та діловодом виконкому Генічеської міської ради Прищепою Н.В. було обстежено домоволодіння по [ADDRESS] та встановлено, що за вказаною адресою громадянка [PERSON] , 1967 року народження не мешкала, бо вказане домоволодіння належало з 2009 року [PERSON] , а з 2014 року по теперішній час належить [PERSON] , що підтверджують сусіди. Адреса проживання [PERSON] не відома. З повідомлення т.в.о. начальника Генічеського РВП ГУНП в Херсонській області Басова Є. вбачається, що згідно бази даних, що входить до єдиної інформаційної системи МВС встановлено, що серед безвісти зниклих, розшукуваних і померлих [PERSON] не значиться. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до положень ст. 46 ЦК фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до закінчення цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Отже, ЦК України передбачає кілька видів фактів з яких випливає обчислення, що мають правове значення для визнання особи такою, що померла: 3 роки загальний строк; 2 роки від дня закінчення воєнних дій у разі, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з цими діями; 6 місяців якщо особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку (внаслідок катастрофи, стихійного лиха тощо); строк, визначений судом, але не менший шести місяців залежно від конкретних обставин. Щодо вимог заяви, то суд, враховуючи, правила ст. 46 ЦК України, оцінивши обставини, на які послалася заявниця, виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на презумпції смерті цієї особи, правові наслідки оголошення фізичної особи такою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті (ст. 47 ЦК України). Відтак, після оголошення фізичної особи померлою відкривається спадщина (ст. 1220 ЦК України), утриманцям призначається пенсія, шлюб припиняється (ст. 104 Сімейного кодексу України), припиняється представництво за довіреністю, яку видала особа, оголошена померлою, та/або представництво за довіреністю, виданою особі, яка оголошена померлою (ст. 248 ЦК України). Законодавство виділяє ряд підстав, за наявності яких громадянин може бути оголошений померлим. До таких підстав належать: відсутність громадянина в місці постійного проживання протягом трьох років з дня отримання останніх відомостей про нього, а в деяких випадках, визначених законодавством, - протягом шести місяців; неотримання відомостей про місце перебування фізичної особи протягом визначеного законодавством часу; неможливість встановити, чи є живою фізична особа. Заявник вказує, що відсутність контактів із матір`ю більш як 3 роки, а саме з 2002 року дає підстави констатувати її ймовірну смерть. Суд зазначає, що оголошення особи померлою проводиться судом у порядку, аналогічному порядку визнання фізичної особи безвісно відсутньою. При цьому слід враховувати, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, які дають підставу суду припускати смерть такої особи. Визнання громадянина померлим тягне за собою ряд правових наслідків, але не впливає на його правоздатність та дієздатність, оскільки громадянин, що перебуває живим, не перестає бути суб`єктом права. Визнання фізичної особи померлою у випадках, коли така особа переховується від розшуку або про яку вірогідно відомо, що вона жива, але немає точних відомостей про її місце перебування, потребує достатніх та переконливих доказів для подальшої констатації наявності правових підстав для встановлення такого факту. В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Отже, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Проте, заявниця не надала суду жодних переконливих та достовірних доказів, що свідчать про здійснення нею дій щодо пошуку своєї матері [PERSON] . Зі змісту заяви та з наданих нею пояснень в судовому засіданні вбачається, що після звернення до суду, рішенням якого її матір було визнано безвісно відсутньою - жодних відомостей про місце перебування матері не надходило. Разом з тим, як вбачається з пояснень заявниці та зацікавленої особи [PERSON] ними жодних дій, направлених на пошуки [PERSON] ними не вчинялось. Доказів того, що вони звертались до правоохоронних органів із заявою про розшук матері не надали. Факт того, що із заявою про розшук останньої заявник не зверталась, підтверджує відповідь т.в.о. начальника Генічеського РВП ГУНП Басова Є., відповідно до якої [PERSON] по базі даних єдиної інформаційної системи МВС, ані серед безвісти зниклих, розшукуваних чи померлих не значиться. За таких обставин неможливо дійти висновку про повний і вичерпний обсяг вжитих заходів щодо розшуку зниклої [PERSON] . Суд вказує, що оголошення громадянина померлим базується на презумпції смертності (тобто на припущенні, що громадянин, який відсутній, - мертвий). В той же час у заявника відсутні як інформація, так і припущення, згідно яких судом можливим було б зробити висновок про смерть [PERSON] . Заявниця не вказує на жодні обставини які могли б спричинити смерть [PERSON] . Натомість, в рішенні Генічеського районного суду від 16 грудня 2003 року було встановлено, що 15 вересня 2002 року [PERSON] пішла з дому, зазначивши що їде до родичів, але більше року відомостей про її місцезнаходження не було. При цьому, ст. 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою, а також обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Проте під час судового розгляду, жодна із цих обставин не підтверджується реальним фактом, або рядом подій які мали б в кінцевому результаті такі наслідки. Відтак, аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, виходячи із системного тлумачення норм чинного законодавства, які регулюють дані правовідносин у контексті з`ясованих судом обставин справи, суд вважає, що заявниця не надала суду належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження того, що [PERSON] можливо оголосити померлою, матеріали справи таких доказів не містять, а тому не доведені обставини, що дають підставу суду припускати смерть цієї особи, або обставини, що загрожували смертю цій фізичній особі. Сам по собі факт не проживання особи за місцем реєстрації протягом тривалого часу та фактична відсутність відомостей про її місце перебування не є безумовною підставою для визнання такої особи померлою. У зв`язку із чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання [PERSON] померлою. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed