Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Першої вінницької державної нотаріальної контори, третя особа без самостійних вимог Перший відділ ДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зняття арешту з майна. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] . Після смерті чоловіка позивача, відкрилась спадщина на частину квартири [ADDRESS] . Для отримання Свідоцтва про право на спадщину позивач звернулася до третьої вінницької державної нотаріальної контори. Однак в процесі підготовки до видачі Свідоцтва про право на спадщину, відповідно довідомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з`ясувалось, що наспадкове майно: квартиру [ADDRESS] , зареєстровано арешт на нерухоме майно, що унеможливило видачу Свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус повідомив позивача про це письмово, листом від 12.08.2021 р. за № 1463/02-14, та надав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав, в якій зазначено про те, що: -19.07.2007 року реєстратором Першої Вінницької державноїнотаріальної контори був накладений арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 5331092, підстава - повідомлення, В-7-Л, 01.04.1999, Ленінський районний суд м. Вінниці, власник квартири - [PERSON] ; -19.07.2007 року реєстратором Першої Вінницької державноїнотаріальної контори був накладений арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 5331125, підстава - повідомлення, В-7-Л, 01.04.1999, Ленінський районний суд м. Вінниці, власник квартири - [PERSON] . Факт накладення арешту на квартиру також підтверджується довідкою №2202/01-14 від 28.09.2021 року Державного нотаріального архіву Вінницької області ГТУЮ у Вінницькій області. Позивач зазначає, що підставою накладення арешту стало повідомлення начальника відділу ДВС старшому державному нотаріусу Вінницької області від 01.04.1999 року № В-7-Л., у якому зазначається про те, що «Відділ Державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Вінниці пропонує повідомити про наявність домовленостей купівлі-продажу, займу на імена: [PERSON] та [PERSON] , проживаючих по [ADDRESS] .» У відповідності до листа першого відділу ДВС у м. Вінниці від 29.09.2021 р. № 112419: «у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження № 64512744 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 6889-17 від 15.11.2018 p., виданої ГУДФС у Вінницькій області про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 15819,54 грн. на користь ГУ ДФС у Вінницькій області. Відносно архівних записів про арешти відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна надати інформацію не представляється можливим, у зв`язку із тим, що підставою обтяження є повідомлення Ленінського районного суду м. Вінниці». На думку позивача, накладення арешту Першою вінницькою нотаріальною конторою 19.07.2007 року на квартиру [ADDRESS] є незаконним і безпідставним та порушує її права. Повідомлення начальника відділу ДВС старшому державному нотаріусу Вінницької області від 01.04.1999 року № В-7-Л. не є документом виконавчого провадження, на підставі якого може накладатися арешт на нерухоме майно. Також станом на 01.04.1999 р. ніяких домовленостей, купівлі-продажу, займу щодо даної квартири не було та не могло бути, оскільки на момент 1999 року дана квартира знаходилась у власності держави та була приватизована на підставі рішення Вінницької міської ради від 28.12.2000 року № 1881. Як вбачається із Свідоцтва на право власності на житло, [PERSON] і [PERSON] власниками квартири [ADDRESS] не являються. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що була чинною на день накладення арешту на майно, не передбачала накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна на підставі повідомлення начальника відділу ДВС. Наявність же, чи відсутність виконавчих проваджень у державній виконавчій службі стосовно [PERSON] та [PERSON] визначального значення не мають, так як вказані особи ніколи не були і не є власниками квартири [ADDRESS] . У зв`язку із викладеним, позивач була змушена звернутись з даним позовом до суду в якому просить зняти арешт з квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 25.10.2021 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків. 26.10.2021 року до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 27.10.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб та призначено до судового розгляду. Представник позивача - адвокат Палій Т.Г. в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві та просила суд їх задоволити. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо вирішення позовних вимог поклалась на думку суду. Третя особа в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. При розгляді справи встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва на право власності на житло від 28.12.2000 року за № [NUMBER] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] належить по 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Як вбачається із Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] помер - [PERSON] , Листом від 12.08.2021 р. за № 1463/02-14 Третя вінницька державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] , у видачі Свідоцтва про право на спадщину, оскільки на спадкове майно: квартиру [ADDRESS] , зареєстровано арешт на нерухоме майно, що унеможливило видачу свідоцтва про право на спадщину. Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державоного реєстру іпотек, Єиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.08.2021 року вбачається, що : -19.07.2007 року реєстратором Першої Вінницької державної нотаріальної контори був накладений арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 5331092, підстава - повідомлення , В-7-Л, 01.04.1999, Ленінський районний суд м. Вінниці, власник квартири - [PERSON] ; -19.07.2007 року реєстратором Першої Вінницької державної нотаріальної контори був накладений арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 5331125, підстава - повідомлення, В-7-Л, 01.04.1999, Ленінський районний суд м. Вінниці, власник квартири - [PERSON] . Довідкою №2202/01-14 від 28.09.2021 року Державного нотаріального архіву Вінницької області ГТУЮ у Вінницькій області та довідкою з першого відділу ДВС у м. Вінниці від 29.09.2021 р. № 112419 підтверджується факт накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . Згідно відповіді Першого відділу ДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Хмельницький) від 29.09.2021 року № 112419, у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження № 64512744 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6889-17у від 15.11.2018 виданої ГУДФС у Вінницькій області про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 15 819,54 грн. на користь ГУДФС у Вінницькій області. Відносно архівних записів про арешти відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна надати інформацію не представляється можливим, у зв`язку із тим, що підставою обтяження є повідомлення Ленінського районного суду м. Вінниці. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підстав і доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, згідно ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом звільнення з-під арешту нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] . Враховуючи клопотання позивача про залишення судових витрат за нею, суд прийшов до висновку про залишення судових витрат за позивачем.

Outcome: approved