Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], посилаючись на те, що вони з відповідачем мають спільного доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки батько дитини у добровільному порядку не виконує зобов'язання по утриманню доньки, позивач просила суд стягнути аліменти з [PERSON] на утримання доньки в розмірі 25% заробітної плати, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 28.09.2017 року відкрито провадження в справ та призначено до розгляду. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Від спільного проживання у шлюбі сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 22.04.2010 року, в якому батьками зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON] Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідач, як батько, зобов'язаний брати участь у матеріальному утриманні дитини, що прямо передбачено чинним законодавством. У відповідності до ст.181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. Зі змісту положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів у частці, яка буде стягуватися, на дитину, суд бере до уваги те, що дитина проживає разом з позивачем, а також матеріальний стан батька. Крім того, визнання відповідачем позову, підтверджує те, що він не утримує дитину відповідно до вимог статті 180 СК України. Враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає разом з матір'ю, позивача, відповідача, який має регулярний дохід, суд вважає, що заявлені позовні вимоги, підлягають задоволенню, а саме у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved