Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві зазначено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з з 12.01.2013 року, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06.10.2014 року розірвано. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає разом з матірю. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, ухиляється від свого обовязку утримувати дитину. Позивачу самій важко утримувати маленьку дочку, що стало підставою її звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав письмові заперечення проти позову, згідно з якими на даний час він не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, оскільки у звязку з дуже складними сімейними обставинами та тривалим лікуванням з січня 2015 року по теперішній час він не працює та жодних доходів не отримує. Станом на вересень 2017 року відповідачем подані відповідні документи до державної податкової інспекції щодо закриття підприємницької діяльності в звязку з фізичною не можливістю її подальшого здійснення та відсутністю змоги сплачувати відповідні щомісячні податки та збори. Від виконання своїх батьківських обовязків з утримання власної дитини [PERSON] жодним чином не відмовляється, не надання фінансової допомоги повязано виключно з складним життєвими обставинами та відсутністю фізичної можливості заробляти кошти за станом здоровя. Також, у запереченнях відповідач зазначив, що позов визнає частково у розмірі, визначеному чинним законодавством, а саме 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.01.2013 року, який за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06.10.2014 року розірвано. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає разом з матірю. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, ухиляється від свого обовязку утримувати дитину. Позивачу самій важко утримувати дитину. Відповідач є молодою, працездатною людиною та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки. Позивач знаходиться в скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги від відповідача. Згідно зі ст. 150 СК України відповідач зобовязаний піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.4 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Зі слів позивача відповідач працює, має дві стоматологічні клініки, які оформлені на його батьків, проте розмір його доходу не відомий. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме, стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно, які підлягають індексації, починаючи стягнення з 31.07.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Належних та допустимих доказів про розмір свого доходу, який би доводив неспроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі, меншому ніж 1000 грн. щомісячно, позивач суду не подав. Довідка Вінницької ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області від 05.09.2017 р. №7216/02-03-13 про відсутність задекларованих доходів [PERSON] за період з 01.01.2015 р. по 30.06.2017 р. за відсутності будь-яких документів про стан його здоров»я, які б доводили стійку втрату працездатності, не переконують суд в тому, що батько дитини за станом здоров»я не може працювати та отримувати дохід, достатній для утримання дитини в розмірі аліментів 1000 грн. щомісячно. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial