Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24.08.2002 року. Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки на протязі подружнього життя він мало приділяв їй уваги як дружині, усі сімейні питання вирішував виключно на свій розсуд, не цікавлячись її думкою. Крім цього, у останній час спільного проживання зловживав спиртними напоями, внаслідок чого постійно виникали сварки, під час яких відповідач ображав її та її батьків брудними словами, принижуючи честь та гідність. Вчиняв відносно неї насильство, внаслідок чого притягувався до адміністративно відповідальності по ч.1 ст.173-2 КУпАП. Сварки відповідач вчиняв в присутності сина, що негативно впливали на психічний стан дитини. На підставі стосунків, які склалися, втратила до відповідача почуття поваги та любові, яке було на час укладення шлюбу. З квітня 2015 р. шлюбно-сімейні стосунки були фактично припинені, з того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Після припинення спільного проживання відповідач набрав багато кредитів, які на користь сімї не витрачав, однак кредитори телефонують їй та вимагають повернення коштів. Спір про поділ майна, яке є їх сумісною власністю, відсутній. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з нею, на її утримання з 2006 р. з відповідача стягуються аліменти. Примирення вважає неможливим. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилаючись на вищевказані обставини. Пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24.08.2002 р. Мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO] З квітня 2015 р. шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем були припинені, оскільки відповідач на протязі останніх двох років зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки, бійки, застосовуючи фізичне насильство до неї та її батьків. До того ж, відповідач брав у банках кредити, які витрачав на свої потреби, не сплачує заборгованість, а кредитори телефонують їй та вимагають повернення коштів. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з нею, на її утримання відповідач сплачує аліменти. Спору про поділ майна немає. За час, наданий судом для примирення, не помирилися, оскільки відповідач не вчиняв будь-яких дій, направлених на примирення з нею та її батьками. Миритися з відповідачем не бажає. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач позов визнав і пояснив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою з 24.08.2002 р. Мають неповнолітнього сина. За час сумісного проживання дійсно виникали сварки, притягувався до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Брав кредити у банку, не погасив, оскільки не згоден з нарахуванням відсотків. Шлюбно-сімейні стосунки були припинені з квітня 2015 р., син проживає з дружиною, на його утримання сплачує аліменти. Спору про поділ майна немає. За час, наданий судом для примирення, не помирилися, оскільки з дружиною не розуміють один одного, вона не бажає йому допомагати примиритися з її батьками, а сам він цього зробити не може. Оскільки дружина з ним миритися не бажає, то збереження сімї вважає неможливим, проти розірвання шлюбу не заперечує. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 24.08.2002 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4), згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 24.08.2002 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. Факт наявності у сторін неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.08.2002 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом не проживають і не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з квітня 2015 р., спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна немає, питання місця проживання та утримання малолітньої дитини вирішено, за час, наданий судом, примирення не відбулося, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивачки. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст.104, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved