overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], Зорянської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті [PERSON], який помер 18.12.2013 року. В обгрунтування пред'явлених вимог позивачка вказує, що не може оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті свого батька [PERSON], оскільки пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому питання щодо оформлення спадщини може бути вирішене лише після надання їй судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Причинами з яких пропущено відповідний строк зазначає, що на час відкриття спадщини, вона допомагала батькам вести домашнє господарство та здійснила обряд їх поховання, а тому вважала, що прийняла спадщину, оскільки не відмовилась від її прийняття та мала відповідні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Щодо реалізації права на спадкування за законом їй стало відомо лише після відмови в Рівненській районній державній нотаріальній конторі Рівненської області по оформленню права на спадщину у зв'язку з пропущенням строку, визначеного закону. В судове засідання представник позивача та позивач не з'явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали. Відповідачі в судове засідання не з'явились, звернулись до суду з письмовою заявою про визнання позову та про розгляд справи у їх відсутності. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обгрунтованими. Матеріалами справи встановлено, що 18.12.2013 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями в с. Олишва по вул. Лісовій, 2 Рівненського району Рівненської області та земельна ділянка, площею 0,41 га, яке він фактично успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] [PERSON] (позивач), як дочка спадкодавця є спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає зазначені позивачем причини пропуску строку звернення за прийняттям спадщини поважними і відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України визначає додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що [INFO] року в с. Чернелівцях Деражнянського району померла її баба [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по [ADDRESS]. Заповітом від 7 вересня 2009 року все своє майно померла заповіла позивачці та її рідним братам [PERSON] і [PERSON] Оскільки двоє останніх на спадщину не претендують, позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про оформлення своїх спадкових прав, проте у цьому їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, тому вона просить задовольнити її позов. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] позов визнали, пояснивши, що на спадщину після смерті [PERSON] вони не претендують, тому не заперечують щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачкою. Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Факт смерті [PERSON] [INFO] року підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Клопотівецькою сільською радою Деражнянського району. Як вбачається з довідки ГМП «Інвентаризатор» №952 від 16 жовтня 2013 року та архівного витягу з рішення сесії Клопотівецької сільської Ради народних депутатів Деражнянського району від 29 жовтня 1993 року №2, [PERSON] була власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих по [ADDRESS]. Однак встановлено, що правовстановлюючий документ на вказане нерухоме майно відсутній. Заповітом, посвідченим Клопотівецькою сільською радою Деражнянського району 7 вересня 2009 року, який після смерті спадкодавця не був змінений і скасований, все своє майно [PERSON] заповіла позивачці та її рідним братам [PERSON] і [PERSON], котрі є відповідачами по справі. Проте судом встановлено, що двоє останніх на спадщину не претендують, що вони самі підтвердили в судовому засіданні. Згідно з довідкою приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу №1245/02-14 від 11 грудня 2013 року, [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, виданої приватним нотаріусом 25 лютого 2014 року, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. Відповідно до ст. 1235 Цивільного кодексу України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно із ст. 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання права власності на спадкове майно за позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] Івановичапро зміну розміру аліментів в твердій грошовій сумі. Позивачка, [PERSON] в судове засідання не зявилася та подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 10.04.2007 року по 19.10.2011 року і в шлюбі у них народилася одна дитина: [PERSON], [INFO] . Згідно рішення Косівського районного суду від 20.09.2016 року стягувалися з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини, аліменти в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно щомісячно, до досягнення нею повноліття. У звязку із тим, що на даний час дана сума є недостатньою для того щоб забезпечувати дітей всім необхідним, просить позов задовольнити частково та стягувати з відповідача по 800 грн. щомісячно, на дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не зявився та подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій не заперечив щодо часткового задоволення позову в сумі 800 грн. Суд вивчивши матеріали справи вважає, позов підставним і таким, що підлягає до часткового задоволення, із слідуючих підстав: В судовому засіданні встановлено, що батьком дитини є відповідач [PERSON]І, що видно з копії свідоцтва про народження. [PERSON], [INFO] (а.с. 6); Довідкою Вербовецької сільської ради про склад сімї [PERSON] від 09.10.2017 року за № 3141, підтверджується те, що вони проживає в бужинку своєї матері та має на утриманні неповнолітню дитину (а.с. 7). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, згідно до якої якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 192 ч.1 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Отже виходячи з цього суд приходить до висновку, що сума яку задовольняє суд у відповідності до цього Закону є достатньою, оскільки батьки в однаковій мірі повинні забезпечувати дитину. В суду є всі підстави для часткового задоволення позову і збільшення розміру аліментів. На підставі наведеного ст. ст. 180, 181, 184, 192 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] її внука і просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 39 (тридцять девять) будинку № 22 (двадцять два) по вул. 40-річчя Перемоги м. Сміла Черкаської області, посилаючись на те, що з 03 листопада 2007 року відповідач в ній не проживає та його особисті речі в цій квартирі відсутні, але продовжує бути в ній зареєстрованим, в звязку з чим позивачка не може скористатись правом на субсидію. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира № 39 (тридцять девять) будинку № 22 (двадцять два) по вул. 40-річчя Перемоги м. Сміла Черкаської області належить на праві власності [PERSON] позивачці у справі на підставі договору купівлі-продажу від 30 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 2511. Відповідно до комісійного акту обстеження даної квартири від 29 жовтня 2015 року, складеного сусідами та затвердженого головою ОСББ Джерело», відповідач в цій квартирі не проживає з 2007 року, але перебуває в ній зареєстрованим, його особисті речі в квартирі відсутні. Цей факт підтверджується також довідкою ОСББ «Джерело» від 29 жовтня 2015 року № 120. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач відсутній в квартирі № 39 будинку № 22 по вул. 40-річчя Перемоги м. Сміла з 2007 року без поважних причин, домовленість між сторонами стосовно користування цією квартирою судом не встановлена, за таких обставин суд вважає, що відповідач втратив право користування цим жилим приміщенням. Судові витрати позивач залишає за собою. На підставі наведеного, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] її доньки і просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: домоволодінням № 3 (три) по вул. Кронштадська м. Сміла Черкаської області, посилаючись на те, що відповідачка в ньому не проживає з 09 грудня 2003 року з моменту реєстрації та її особисті речі в цьому домоволодінні відсутні, але продовжує бути в ньому зареєстрованою, в звязку з чим позивачка не може в повній мірі реалізувати своє право власності. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідачка в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій позов визнала повністю та просить справу розглядати без її участі. Позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що домоволодіння № 3 (три) по вул. Кронштадська м. Сміла Черкаської області належить на праві власності [PERSON] позивачці у справі на підставі договору купівлі-продажу від 26 серпня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 6393. Відповідно до комісійного акту обстеження даного домоволодіння від 11 грудня 2015 року, складеного сусідами та затвердженого головою квартального комітету № 16 Смілянської міської ради, відповідачка не проживає в цьому домоволодінні з моменту реєстрації, але перебуває в ньому зареєстрованою, її особисті речі в домоволодінні відсутні. Цей факт підтверджується також довідкою квартального комітету № 16 Смілянської міської ради № 119698. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачка не проживає в домоволодінні № 3 (три) по вул. Кронштадська м. Сміла з 09 грудня 2003 року без поважних причин, домовленість між сторонами стосовно користування цим домоволодінням судом не встановлена, за таких обставин суд вважає, що відповідачка втратила право користування цим жилим приміщенням. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути судові витрати, а саме: судовий збір 487,20 грн. та витрати, повязані з забезпеченням явки віжповідачки до суду, - 43,80 грн., всього 531,00 грн. На підставі наведеного, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і після уточнення позовних вимог прохала розірвати з ним шлюб. Свої вимоги мотивувала тим, що сім'я їх розпалась і відновити подружні стосунки неможливо. [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої вимоги, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи його повідомлено належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Сторони 16.10.2010 р. зареєстрували шлюб у Корнієнківській сільській раді Великобагачанського району, Полтавської області. Від шлюбу мають двох дітей: доньку - [PERSON] [INFO] та доньку - [PERSON] [INFO], які за домовленістю сторін проживають з матір'ю. З 9 червня 2015 року сторони припинили подружні стосунки і ведення спільного господарства з причин зазначених в позовній заяві. Примирення між сторонами не досягнуто. При таких обставинах суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і після уточнення позовних вимог, прохала розірвати з ним шлюб та стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з дня подачі заяви до її повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що сім'я їх розпалась і відновити подружні стосунки неможливо, а також стверджувала, що [PERSON], як батько, належним чином не утримує дитину. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю. Суд, вислухавши пояснення сторін і дослідивши докази, які знаходяться в матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Сторони 03.02.2007 р. зареєстрували шлюб у Пригарівській сільській раді, Козельщинського району, Полтавської області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який за домовленістю сторін проживає з матірю. Сторони припинили подружні стосунки і ведення спільного господарства з липня 2015 року. Незважаючи на вжиті судом заходи примирення між подружжям не відбулося. При таких обставинах суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ст. 180 СК України обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. [PERSON] належним чином не утримує дитину. Згідно ст.181 СК України з [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання дитини. Відповідач взмозі виплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням домоволодінням № 64 по вул. Молокова в м. Сміла Черкаської області, належним позивачці на праві приватної власності, посилаючись на те, що відповідач з моменту прописки і до цього часу в ньому не проживає, але перебуває зареєстрованим в ньому, в звязку з чим позивачка не може реалізувати своє право власності. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але надіслав суду телеграму, з якої вбачається, що він проти позову не заперечує і просить справу розглядати без його участі. Позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Домоволодіння № 64 по вул. Молокова в м. Сміла Черкаської області належить позивачці на праві приватної власності на підставі договору дарування від 18 серпня 1982 року, посвідченого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори [PERSON], та договору купівлі-продажу від 18 жовтня 1989 року, посвідченого державним нотаріусом Смілянської районної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Черкаській області від 26 травня 2015 року. Оскільки відповідач як на момент його вибуття з домоволодіння, так і на даний час не являється членом сімї власника домоволодіння, тому до даних правовідносин слід застосувати положення ст. 167 ЖК Української РСР, яким регулюються відносини між власником і наймачем жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянину на праві приватної власності. Згідно з ч.2 ст. 167 ЖК Української РСР у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Відповідно до акту обстеження жилого приміщення - домоволодіння № 64 по вул. Молокова в м. Сміла відповідач з 20 лютого 2013 року в даному домоволодінні не проживає і його особисті речі в ньому відсутні. За таких обставин суд вважає, що відповідач втратив право користування цим жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], на користь [PERSON], ІПН [NUMBER], слід стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного, ч.2 ст. 167 ЖК Української РСР,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на домоволодіння за адресою: вул. Калинова, 4 м. Сміла Черкаської області, посилаючись на те, що вона та її брат відповідач у справі являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті свого батька - [PERSON] Відповідач спадщину не прийняв, а позивачка прийняла спадщину шляхом подання до нотконтори заяви про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину не може, оскільки відсутній правовстановлючий документ на спадкове домоволодіння. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, з якої вбачається, що він проти позову не заперечує і справу просить розглядати без його участі. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що домоволодіння за адресою: вул. Калинова, 4 м. Сміла належить [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради народних депутатів від 26 грудня 1991 року № 592 про виділення земельної ділянки за вказаною адресою для індивідуального будівництва та типового договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, а також будівельним паспортом на забудову цієї земельної ділянки, дозволом виробничого об'єднання ЖКГ від 22 березня 1992 року на виконання будівельних робіт. [PERSON] помер 26 червня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно. [PERSON] подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, 13 травня 2015 року вона звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на будинковолодіння за адресою: вул. Калинова, 4 м. Сміла Черкаської області, але нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право власності на спадкове домоволодіння в органах БТІ не зареєстровано, про що свідчить постанова державного нотаріуса від 15 травня 2015 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки позивачка, являючись спадкоємицею першої черги, єдина прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання до нотконтори заяви про прийняття спадщини, її рідний брат позов визнав повністю, і це визнання не супречить закону і не порушує його права та права права інших осіб, тому за позивачкою слід визнати право власності на спадкове домоволодіння. На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1222, 1261, 1269 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння за адресою: вул. Леніна, 187 с. Балаклея Смілянського району Черкаської області, що складається з житлового будинку з прибудовами (літ А-1, а, а-1) загальною площею 66,8 кв.м, житловою площею 37,8 кв.м, двох ганків, погріба з шийкою (літ.Б), сараю (літ.В), убиральні (літ.Г), сараю-гаража (літ.Д), сараю-літньої кухні (літ.Ж-2), прибудови до літньої кухні (літ.ж), навісу тимчасового (літ.З), сараю тимчасового (літ.К), колонки питної № 1, зливної ями №2, огорожі № 3, воріт з хвірткою №4, огорожі № 5, належне на підставі запису погосподарської книги Балаклеївської сільської ради № 1 за 2011-2015 роки її матері - [PERSON], померлій 27 листопада 2013 року. Посилається на те, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину за фактом постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовив, так як спадкове домоволодіння не зареєстроване в реєстраційних органах. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглядати без її участі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, з якої вбачається, що вона проти позову не заперечує і просить справу розглядати без її участі. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Домоволодіння за адресою: вул. Леніна, 187 с. Балаклея Смілянського району Черкаської області належить на підставі запису погосподарської книги Балаклеївської сільської ради № 1 за 2011-2015 роки [PERSON] [PERSON] померла 27 листопада 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли її донька [PERSON] та внучка - [PERSON] сторони у справі, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали разом зі спадкодавицею в спадковому домоволодінні за адресою: вул. Леніна, 187 с. Балаклея Смілянського району. Постановою державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 04 липня 2015 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане домоволодіння, так як на нього не зареєстровано право власності в реєстраційних органах. Оскільки позивачка, являючись спадкоємицею першої черги, прийняла спадщину після смерті [PERSON], інші спадкоємці першої черги відсутні, за позивачкою слід визнати право власності на спадкове домоволодіння за адресою: вул. Леніна, 187 с. Балаклея Смілянського району. На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1222, 1261, 1268 ЦК України та

Outcome: approved