Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11.12.2015 року відділом РАЦСу Віньковецького РУЮ Хмельницької області , актовий запис № 90. Позов [PERSON] обґрунтовувала тим, що у шлюбі із відповідачем перебуває із 11.12.2015 року. Від шлюбу у сторін є син - [PERSON], [INFO]. На протязі останніх років сімейне життя між сторонами погіршилось. Відповідач не розуміє сутність проблем, часто зловживає спиртними напоями, після цього не контролює свою поведінку, проявляє агресію. Від цього страждає вона та їх дитина - її психіка. Сторони хоча спільно проживають, однак на думку позивача у підтриманні сімейних відносин та збереженні шлюбу сенсу немає. У судове засідання 22.12.2017 року сторони, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Відповідно до ст. 211 ч.3 ЦПК України справа розглядалась на підставі наявних у суду матеріалів, згідно з приписами ст. 247 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, та задовольнити позовні вимоги, повідомила, що примирення з чоловіком не відбулося. Відповідач [PERSON] не з'явився двічі у судове засідання, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до ст. 223 ч.4 ЦПК України, справа розглянута без його участі, з ухваленням заочного рішення, про винесення якого не заперечувала позивач. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов такого висновку. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 11 грудня 2015 року у відділі ДРАЦС Віньковецького РУЮ Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. У шлюбі родився син - [PERSON], [INFO]. Як випливає із змісту позовної заяви, сторони хоча і проживають спільно, однак через різні погляди на шлюб, сімейне життя, виховання дитини та ведення господарства, сімейних відносин не підтримують, тому шлюб їх існує формально. Наданий сторонам строк на примирення не привів до примирення подружжя. Після поновлення розгляду справи, позивачка продовження спільного подружнього життя не бажає, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає, про що вказує у позовній заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно п. 5 ст. 191 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак, беручи до уваги, що позивач наполягає на припиненні шлюбу і у строк наданий судом не примирилась з відповідачем, а відповідач до суду на виклики не з`являвся, суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та повторно надавати подружжю строк для примирення.

Outcome: approved