Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11.02.2009 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу вони і надалі проживали разом по листопад 2012 року. За час спільного проживання у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Рішенням Тлумацького районного суду від 14.05.2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання трьох малолітніх дітей в розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно. Вказує, що причиною розірвання шлюбу між нею та відповідачем стало те, що він зловживав спиртними напоями, вчиняв скандали, наносив їй побої. Після проходження лікування від алкоголізму [PERSON] змінив свою поведінку відносно неї, вони надалі проживали однією сім'єю і у них народилося ще двоє дітей. Згодом їй стало відомо, що у відповідача появилася інша жінка, а в листопаді 2012 року він залишив сім'ю. З цього часу відповідач жодного разу не приходив провідати дітей, не передавав гостинців навіть на день народження дітей, найменший син взагалі його не пам'ятає. Батько вихованням дітей не цікавиться, матеріально утримувати дітей не допомагає, аліменти не сплачує, має велику заборгованість по сплаті аліментів (станом на 01.07.2017 року загальна сума заборгованості становить 59150 грн. 50 коп.). Як їй стало відомо, відповідач з березня 2017 року відбуває покарання у ВК №41 с. Товмачик Коломийського району Івано-Франківської області. Вона матеріально утримує дітей та належним чином піклується про їх стан здоров'я, моральний та духовний розвиток, займається їх вихованням. Відповідач своїх батьківських обов'язків до позбавлення волі не виконував, тобто свідомо ухилявся від спілкування з дітьми, при чому робив це без поважних причин, а тому вважає, що є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Також вона бажає збільшити розмір аліментів на утримання трьох дітей в твердій грошовій сумі з 400 грн. до 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Просила позов задовольнити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак на адресу суду надіслала заяву, в якій позов підтримала з підстав зазначених в ньому, просила його задовольнити та справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON], який перебуває в установі виконання покарань - Коломийській виправній колонії № 41, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, йому було роз'яснено, що у разі неможливості прийняття ним участі у судових засіданнях, він має право скористатись правовою допомогою та залучити до участі у справі свого представника, однак даним правом він не скористався. Тільки 03.11.2017 року на адресу суду надіслав пояснення, в яких вказав, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 54). Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності та він не скористався своїм правом на правову допомогу, шляхом залучення до участі у справі свого представника (адвоката), наділивши йому повноваження на ведення справи в суді, у відповідності до ст. 42, 44 ЦПК України, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Від представника органу опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області - Семківа В.Д. на адресу суду надійшла заява, в якій він висновок Тлумацької РДА Івано-Франківської області про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], підтримав з підстав зазначених в ньому, не заперечив проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини зазначає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст. 150 Сімейного Кодексу України прямо передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо існують наступні підстави: батьки не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. При вирішенні даного спору суд враховує, насамперед, інтереси неповнолітньої дитини. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (відповідач) перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11.02.2009 року шлюб між ними розірвано. Місцем проживання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], визначено місце проживання його матері - [PERSON] (а.с. 8). За час спільного проживання у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження [NUMBER] від 16.11.2005 року, [NUMBER] від 23.12.2009 року, [NUMBER] від 27.07.2011 року (а.с. 5, 6, 7), де в графі «Батько» вказано - [PERSON]. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14.05.2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно (а.с. 9). На виконання вказаного рішення 14.05.2013 року було видано виконавчий лист № 353/573/13-ц (а.с. 10), який перебуває на виконанні Тлумацького РВ ДВС УТУЮ в Івано-Франківській області. Згідно розрахунку № 38193085 заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів на утримання малолітніх дітей станом на 01.07.2017 року становить 59150 грн. 50 коп. (а.с. 11). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов та технічного стану житла від 29.06.2017 року, [PERSON], яка здійснює догляд за дитиною до 6-ти років, разом з чоловіком [PERSON], 1985 року народження, та дітьми: сином [PERSON], 2005 року народження, сином [PERSON], 2009 року народження, сином [PERSON], 2011 року народження, та дочкою [PERSON], 2014 року народження, проживають в с. Олещин Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 12). Відповідно до довідки про склад сім'ї Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 1007 від 04.09.2017 року [PERSON] вибула з дітьми 10.08.2017 року на постійне місце проживання у Львівську область (а.с. 28). Дані відомості також підтверджуються копією паспорта громадянина України [NUMBER], виданного Тлумацьким РС УДМС Українив Івано-Франківській області, згідно якого місце проживання [PERSON] зареєстровано по [ADDRESS] (а.с. 30 зворот). Згідно довідок Хотимирської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 186/02-33 та Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 515/02-33 від 04.10.2017 року [PERSON], [INFO] зареєстрований по [ADDRESS] та проживає по [ADDRESS]. В склад його сім'ї входить: дружина - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO] (а.с. 41, 42). Відповідно до довідки Жуківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №28 від 17.10.2017 року [PERSON] навчався в даній школі протягом 5 років: з 01.09.2011 року по 25.08.2016 року. Під час навчання в 1 класі в с. Олещин, батько допомагав в організації новорічного свята. Впродовж наступних чотирьох років навчання дитини жодного разу не відвідував батьківських зборів, навчанням не цікавився, участі в шкільних заходах не приймав (а.с. 44). Частиною 5 статті 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вказаний висновок є обов'язковим при вирішенні даної категорії справ відповідно до ст. 19 СК України. Згідно висновку № 03-26/2252-14 від 27.10.2017 року Радехівської РДА Львівської області, як органу опіки та піклування, виходячи з інтересів малолітніх дітей, було проведено відповідну перевірку і встановлено, що [PERSON] разом з малолітніми дітьми проживає по [ADDRESS]. [PERSON] з березня 2012 року відбуває покарання в Коломийській виправній колонії № 41. Діти навчаються в Сушнівському НВС «Загальноосвітня школа І-ІІ ступеня - дошкільний навчальний заклад», батько з 01.09.2016 року до 28.09.2017 року вихованням та утриманням дітей не займався, на батьківські збори не з'являвся, не цікавився навчанням синів. Вихованням дітей займається мати. Найменший син [PERSON] хворіє на аутизм, але батько не надавав згоди на його лікування. Також [PERSON] не хотів надавати згоду на зняття дітей з реєстрації при їх переїзді з мар'ю на постійне місце проживання в с. Сушно Радехівського району. На даний час батько не цікавиться дітьми та не бере участі в їх утриманні. Враховуючи викладене, орган опіки та піклування райдержадміністрації дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 56-57). На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Тлумацької РДА Івано-Франківської області, як органу опіки та піклування неодноразово розглядалося питання позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 07.12.2017 року Тлумацькою РДА Івано-Франківської області, як органу опіки та піклування, складено висновок № 795/01-18/01, відповідно до якого, враховуючи те, що батько свідомо нехтує та ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо виховання, тобто свідомо самоусунувся від виховання та утримання своїх дітей, виходячи з інтересів неповнолітніх дітей, а також беручи до уваги те, що батько сам не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, орган опіки та піклування Тлумацької РДА вважає за доцільне позбавити [PERSON], [INFO] народженя, батьківських прав відносно трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 61-63). При прийняття рішення по даній справі суд, в першу чергу, виходячи з інтересів малолітніх дітей, враховує висновоки органів опіки та піклування щодо обставин спору та про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які узгоджуються і з фактичними обставинами справи. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON], маючи можливість утримувати і займатися вихованням дітей, свої бажання не проявляє, не цікавиться синами, не приймає участі у їх вихованні, не навідує їх і не спілкується з ними особисто, не надавав і не надає на сьогоднішній день жодної матеріальної допомоги на утримання дітей, які знаходяться на повному утриманні матері [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] (відповідач) умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], нездатний забезпечити їм нормальні умови проживання, розвитку та виховання, а тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дітей, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення про поновлення батьківських прав. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Перевіривши матеріали справи, врахувавши матеріальне становище сторін, а також те, що матеріальний стан одержувача аліментів змінився та розмір стягуваних аліментів є меншим за 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд вважає, що розмір стягуваних з [PERSON] (відповідач) на користь [PERSON] (позивачка) аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], слід збільшити, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 1000,0 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Враховуючи те, що позивачка не просила витрати по справі стягнути на її користь з відповідача, судові витрати за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав у відповідності до ст. 88 ЦПК України, покласти на рахунок позивачки. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки позивачку звільнено від сплати судодового збору за позовною вимогою про збільшення розміру аліментів, з відповідача слід стягнути в цій частині на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: approved