Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісяця, але не ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони одружилися 27 червня 2013 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. В шлюбі у них народилися донька [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою, проживає з позивачем та перебуває на її вихованні і утриманні. Сімейне життя у сторін не склалося, так як кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та ведення домашнього господарства. Рішенням Городенківського районного суду від 07.06.2018 у цивільній справі № 342/414/18 шлюб між ними розірваний, неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з позивачем. Після припинення спільного проживання, відповідач запевнив позивача, що буде надавати кошти для утримання доньки на належному рівні. На перших порах він навідував доньку щомісяця, привозив їй солодощі та іграшки. Поступово його візити скоротилися, а з часу фактичного проживання з іншою жінкою - зовсім припинилися. Протягом останніх шести місяців відповідач не навідує дитину та не надає коштів на її утримання. Відповідач фізично здоровий, працездатний, інших утриманців не має. Він надає послуги з пасажирських перевезень по Україні та між Україною і країнами Євроми. Оголошення про це він розмістив на своїй сторінці у Facebook та розповсюджує візитки про надання послуг з перевезення, вказуючи свій контактний номер телефону « [NUMBER] ». Від цієї діяльності відповідач отримує хороший регулярний дохід, розмір якого позивачу невідомий. Відповідач повинен приймати участь у матеріальному утриманні доньки нарівні з позивачем. Однак, востаннє кошти на утримання [PERSON] він надав у лютому 2020 року. Донька захворіла на гострий бронхіт та лікувалася амбулаторно. Позивач зателефонувала відповідачу з вимогою надати кошти на лікування. Утримання дитини є обов`язком відповідача, і позивач не повинна випрошувати у нього гроші на його дитину. [INFO] у [PERSON] був день народження, однак відповідач не приїхав до доньки. Отже, відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини систематично, як це передбачено приписами ст.ст.180, 181 Сімейного кодексу України, що змушує позивача звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Донька сторін [PERSON] відвідувала садочок з трьох років. Позивач самостійно оплачувала вартість її перебування в садочку та утримувала доньку. Цього року [PERSON] пішла в перший клас Раковецької ЗОШ. Відповідно, їй потрібен новий одяг та взуття, шкільне приладдя, проте відповідач не цікавиться цими витратами. Крім того, дитина завжди потребує збалансованого харчування та вітамінів, предметів гігієни, розвиваючих іграшок, книжок. Після стрімкого росту цін все перелічене вимагає значних матеріальних витрат, і участь відповідача у їх забезпеченні є його обов`язком. Тобто, обов`язок забезпечити належний рівень життя для дитини покладається на обидвох батьків. Відповідач у справі за законом зобов`язаний приймати участь у забезпеченні всіх перелічених вище потреб доньки. Відповідач працездатний, фізично здоровий, матеріально забезпечений, отримує мінливий дохід, точний розмір якого позивачу невідомий. Інших дітей у нього немає. Позивач в даний час не працює, їй матеріально допомагають батьки. За таких обставин позивач вважає, що має всі підстави просити призначити їй аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 3 тисячі гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Вважає, що ця сума буде достатньою для утримання дитини, є прийнятною для відповідача, який є забезпеченою людиною та не порушує його майнові права чи інтереси. Заходи досудового врегулювання спору в даному випадку неможливі. 18.11.2020 відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що згідний сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн, стягнення понесених судових витрат є безпідставним і нічим не підтвердженим. Зазначив, що він все необхідне - одяг, взуття, шкільне приладдя, зошити купив дочці за власні кошти, крім того надав ще 600 грн. Крім того неодноразово приходив до дитини, однак позивач не надала йому зустрічі та не дає спілкуватися по телефону. Також він купив [PERSON] мобільний телефон, щоб спілкуватися з нею, та позивач забрала його. Посилання позивача, що він заробляє великі гроші, так як працює перевізником за кордоном не відповідає дійсності. Він дійсно їздив за кордон від приватної людини, однак з лютого 2020 року він не працює, не їздить за кордон та у даний час не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. 26.11.2020 позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому вказала, що відповідач ствердив, що є безробітним та за своїм матеріальним становищем не може сплачувати аліменти у визначеному в позовній заяві розмірі. Стягнення аліментів, присуджених у частці від доходу у випадку, коли платник аліментів офіційно не працевлаштований, проводиться державною виконавчого службою, відштовхуючись від середньостатистичної заробітної плати по місцевості, де проживає платник. Середня заробітна плата визначається територіальними органами Державного комітету статистики України, що діє на підставі ЗУ «Про державну статистику». Вищевказані органи надають дані щодо розміру середньої заробітної плати для конкретної місцевості. З інформації, опублікованої на офіційному сайті Головного Управління статистики в Івано-Франківськіцй області середня заробітна плата по Городенківському району на час розгляду справи судом становить 10 055 грн. Мінімальний розмір аліментів, визначений у частці від доходу, складає ј від середньої заробітної плати та становить 2513 грн. Отже, розмір аліментів у твердій грошовій сумі, про стягнення якого клопоче позивач, є цілком підставним. Довідкою Воронівської ЛА доводиться, що донька [PERSON] є хворобливою дитиною, часто потребує лікування. Звичайно позивач не зберігає чеків на придбання медикаментів та не ставить питання про стягнення додаткових витрат. Однак, відповідач повинен розуміти, що життєдіяльність та розвиток дитини потребують щоденних витрат. Восени цього року позивач придбала одяг для доньки на чималу суму. Дівчинка швидко росте, веде активний спосіб життя, забруднюється, внаслідок чого речі виходять з вжитку. Враховуючи це, позивачем у позовній заяві визначено розмір аліментів, обумовлений фактичними витратами, і він не є надто великим та цілком прийнятний для відповідача. Необхідно, щоб відповідач розмежовував обов`язок утримання дитини та зароблені з власного бажання подарунки. Позивач теж дарує дитині багато речей, тому ще це є одним з проявів любові і турботи батьків до своїх дітей. Аліменти ж призначені для забезпечення щоденних потреб дитини стосовно стану здоров`я, росту та розвитку, навчання та побуту. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Ігнатюк Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити їх з підстав, наведених в позові та у відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. Підтримав поданий до суду відзив на позовну заяву. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2018 року по справі № 342/414/18 (провадження № 2/342/403/2018) розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 27 червня 2013 року виконкомом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1; неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] залишено на проживанні з матір`ю [PERSON] ; після розірвання шлюбу залишено позивачці прізвище « [PERSON] ». Те, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 липня 2014 року виконавчим комітетом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, відповідний актовий запис № 6 від 17.07.2014. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що відповідач не надає кошти для утримання дитини в достатньому розмірі. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 184 згаданого Кодексу визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Надана Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформація підтверджує систематичне перетинання відповідачем [PERSON] , з 04.01.2018 по 29.02.2020, державного кордону України. Із довідки від 23.11.2020, виданої Воронівською сільською лікарською амбулаторією вбачається, що [PERSON] , [INFO] , жителька с. Раковець часто хворіє і потребує періодичного лікування. Копіями платіжних доручень, наданих позивачем, стверджується, що вона здійснювала оплату онлайн-покупок дитячого одягу. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-IX визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року становить 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачем підстави позовних вимог, позицію відповідача, зазначену у відзиві на позовну заяву, розмір встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку, обставини, визначені ст.ст. 182, 184 СК України, те, що позивачем не надано доказів щодо можливості сплачувати відповідачем аліменти в розмірі по 3000 грн. щомісячно, та відсутність даних про те, що відповідач має на утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 05.08.2020, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial