Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період його навчання, але не більше як до досягнення ним 23-річного віку, щомісячно у твердій грошовій сумі . В позові позивач вказує на те, що сторони проживали разом однією сімєю та мають спільного сина [PERSON], [INFO], який 23 січня 2017 року досяг повнолітнього віку. На теперішній час [PERSON] є студентом другого курсу освітньо-кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст денної форми навчання Економіко-правничого коледжу ЗНУ спеціальності соціальна робота контрактної основи з кінцевим терміном навчання 30.06.2019 року. Заробітку позивача [PERSON] на утримання сина не вистачає, а відповідач [PERSON] працює та має стабільний заробіток, що дає можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період його навчання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні зменшила позовні вимоги; просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період його навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, проти заочного розгляду справи не заперечує, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень не надав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Третя особа, [PERSON] надав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги позивача [PERSON] підтримує в повному обсязі, просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно на період його навчання. Суд, заслухавши позивача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Так, сторони проживали разом однією сімєю та мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 055980 виданим Камяною селищною радою Вільнянського району Запорізької області від 16.02.1999 року, актовий запис № 04 (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження (а.с. 5), відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який відповідно до свідоцтва про зміну прізвища серії І-ЖС № 005638 виданого 23.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 16, змінив прізвище на [PERSON] (а.с. 3). 23 січня 2017 року [PERSON] досяг повнолітнього віку; факт родинних відносин відповідачем не оспорюється. Згідно копії довідки № 31-28/317 Економіко-правничого коледжу Запорізького національного університету від 28.03.2017 року (а.с. 2), [PERSON] є студентом другого курсу освітньо-кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст денної форми навчання Економіко-правничого коледжу ЗНУ спеціальності соціальна робота контрактної основи з кінцевим терміном навчання 30.06.2019 року. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно зі ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчатися і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років з умовою, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із частиною 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, відповідно до вимог якої при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов'язку як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст.ст. 198-200 СК України, враховуючи той факт, що заробітку позивача [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] не вистачає, який навчається на другому курсі денної форми навчання контрактної основи, враховуючи майновий стан відповідача, а саме те, що відповідач працює та отримує заробітну плату, крім того, враховуючи наявність обовязку відповідача утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду - 15.05.2017 року, до закінчення терміну навчання, а саме до 30.06.2019 року, але не більше як до досягнення ним 23-х років. На підставі викладеного,

Outcome: approved