Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Українського Державного геологорозвідувального інституту, в якому просить; стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі; стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення з урахуванням знаходження на обліку позивача в Чернігівському міському центрі зайнятості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона у період з 16 жовтня 2012 року по 16 вересня 2020 року знаходилась у трудових відносинах з Українським Державним геологорозвідувальними інститутом. Відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата з червня 2020 року. 16 вересня 2020 року вона була звільнена за згодою сторін, згідно наказу №57 від 08 вересня 2020 року. Вказаним наказом, також була передбачена виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку тривалістю 66 календарних днів. В день звільнення 16.09.2020 року відповідач письмо не повідомив про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні, з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку по день винесення судового рішення. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 лютого 2021 позовна заява залишена без руху та наданий строк для усунення недоліків, які позивачем усунуті. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 23 березня 2021 року прийняв справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та письмових пояснень не надіслав. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 16.10.2012 року [PERSON] прийнята на посаду старшого наукового співробітника, на підставі Наказу № 29 від 16.10.2012 року. 16.09.2020 року звільнена за угодою сторін на підставі Наказу №57 від 08.09.2020 року (а.с. 4). Згідно довідки Пенсійного фонду України [PERSON] за червень 2020 року нараховано 7704 грн.96 коп.; за липень 2020 року 7200 грн.82 коп.; за серпень 2020 року 7096 грн.69 коп.; за вересень 17616 грн. 50 коп.(а.с.30). Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, відповідач порушив права позивача на своєчасне отримання заробітної плати, щодо строків розрахунку при звільненні, що передбачено ст.ст. 47, 116 КЗпП України, оскільки відповідачем не надано суду доказів на підтвердження виплати заборгованості по заробітній платі в повному обсязі. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 39618 грн. 97 коп. Відповідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.09.2020 р. по 17.03.2021 р., в сумі 171618 грн.75 коп. (кількість робочих днів з дня звільнення 17.09.2020 року по 17.03.2021 - 125 робочих днів; середньоденна заробітна плата складає 1372 грн. 95 коп. (1372 грн. 95 коп.х125 робочих дні = 17618 грн. 75 коп. ). Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову, позов задоволений у повному обсязі, тому з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір в сумі 840 грн.80 коп. Суд визнає необхідним застосувати п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у справі про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved