Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, у якій зазначає, що позивачка з 2013 року перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON]. [INFO] у них народилася спільна донька [PERSON] про, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], в свідоцтві про народження батьком записаний відповідач. Після народження доньки відповідач змінився, став агресивним, між сторонами почалися постійні сварки через різні життєві погляди, відповідач почав піднімати на позивачку руки, завдавав побої, погрожував відібрати доньку. В вересні 2016 року позивачка почала жити окремо з донькою у власній квартирі за адресою [ADDRESS]. Після чого відповідач постійно дзвонив погрожував силоміць забрати доньку. На прохання позивачки допомагати дитині матеріально категорично відмовлявся. На протязі 2017 року та на даний час зв'язку з відповідачем не має, останнє відоме мені його місце перебування за адресою: [ADDRESS]. Жодного з покладених законом на батьків обов'язків відповідач не виконує. Ухиляється від виконання обов'язків по вихованню доньки, не сплачує аліменти, не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини, не підтримує жодних стосунків. Відповідач зовсім не бере участі у її вихованні та розвитку, не піклується про стан її здоров'я, фізичний та духовний розвиток, матеріально не підтримує. Так, за тривалий час відповідач жодного разу не виявив бажання поспілкуватись з донькою. Крім того відповідач чинить перешкоди до реєстрації доньки за однією адресоюз позивачкою, до теперішнього часу донька не має реєстрації. Всі питання щодо виховання дитини позивачка вирішує самостійно без будь-якої участі та підтримки з боку відповідача. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 05 січня 2017 року складеного Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради у Фрунзенському районі за місцем мешкання позивачки за адресою: [ADDRESS], створено всі необхідні умови для виховання та розвитку дитини. У зв'язку з наведеним, позивачка просить позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не сповістив, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Третя особа в судове засідання не з'явилася, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність та доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. За згодою позивача суд виносить рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280-282 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та представлені докази приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Вихованням, утриманням дитини [PERSON] займається її мати - [PERSON], рідний батько дитини - [PERSON] у справі не бачиться з дочкою, не відвідує її, не займається її вихованням. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] участі у вихованні дочки [PERSON] не приймає, не піклується про неї, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, встановлена наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Суд зазначає, що відповідно до ст.. 169 СК України мати, батько, позбавленні батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст.. 148 СК України за заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків.

Outcome: approved