Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24.02.1991 року Назаренківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3. В позовній заяві позивачка зазначила, що на час подання позовної заяви у них з відповідачем неповнолітніх дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є те, що на протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Сторони не ведуть спільного господарства, спору з приводу поділу спільного майна не мають. Позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам, примирення між ними неможливе, тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. В заяві позивачка зазначила, що позовні вимоги підтримує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]»; відповідач зазначив, що позов визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 24 лютого 1991 року у Назаренківській сільській Раді Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3, що стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 24 лютого 1991 р. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що неповнолітніх дітей у сторін немає, сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved