Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Качурівської сільської ради Котовського району Одеської області, стверджуючи, що 02 березня 2013 року померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,51 га, що розташована на території Качурівської сільської ради Котовського району Одеської області, права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Качурівське» села Качурівка Котовського району Одеської області на суму 402,00 грн. або 0,060 відсотків. Позивачка також стверджувала, що є єдиним спадкоємцем після смерті бабусі, фактично прийняла спадщину після її смерті, оскільки проживала з бабусею на час смерті, проте через втрату оригіналів правовстановлюючих документів не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивачка просить визнати за нею право власності на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] у вигляді земельної ділянки площею 4,51 га, що розташована на території Качурівської сільської ради Котовського району Одеської області, права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Качурівське» села Качурівка Котовського району Одеської області на суму 402,00 грн. або 0,060 відсотків. Позивачка у судове засідання не зявилась, у позовній заяві зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує, та просила про розгляд справи за її відсутності. Представник Качурівської сільської ради Котовського району Одеської області, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, не повідомили суду причини неявки у судове засідання, тобто не з'явились в судове засідання без поважних причин, доказів поважності причин неявки не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищезазначені обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до Качурівської сільської ради Котовського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~Судом встановлено, що 02 березня 2013 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,51 га, що розташована на території Качурівської сільської ради Котовського району Одеської області, права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Качурівське» села Качурівка Котовського району Одеської області на суму 402,00 грн. або 0,060 відсотків. Вищевказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №491726 виданого Котовською районною державною адміністрацією Одеської області від 20 травня 2003 року. Відповідно до довідки управління держземагентства у Котовському районі Одеської області вартість земельної ділянки площею 4,51 га, що розташована на території Качурівської сільської ради Котовського району Одеської області, яка належала [PERSON] становить 109206,00 грн. Право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Качурівське» села Качурівка Котовського району Одеської області на суму 402,00 грн. або 0,060 відсотків належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, виданого Качурівською сільською радою Котовського району Одеської області від 2001 року. [PERSON] заповіт не складала, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після її смерті, має здійснюватись за законом. Згідно довідки Качурівської сільської ради Котовського району Одеської області №193 від 23 січня 2014 року [PERSON] дійсно була зареєстрована та проживала разом з бабусею [PERSON] до дня її смерті 02 березня 2013 року у с. Качурівка Котовського району Одеської області Таким чином, позивачка, яка постійно проживала разом із бабусею [PERSON] на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадщини, тому згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину. Проте оформити спадщину на вказане спадкове майно неможливо через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно листа держаного нотаріуса Котовської районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] №1306/01-16 від 02 грудня 2015 року після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, із заявою про прийняття спадщини звернулась 21 липня 2014 року [PERSON], із заявою про відмову від прийняття спадщини 21 липня 2014 року звернулась [PERSON], свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та за правилами ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом про його право власності на землю. За змістом ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», підставами для такого виділення - є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Згідно із п. 11 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) - основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином відсутність у позивачки можливості надати нотаріусу оригіналів правовстановлюючих документів для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позбавляє її у праві на оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно порушене право позивачки підлягає судовому захисту, шляхом визнання за позивачкою права власності на спадкове майно. Із зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved