Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про оголошення померлим [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначила, що у середині серпня 2003 року її батько левченко І.І. пішов з дому та не повернувся. З того часу їх родичі та сусіди його не бачили. Дідусь заявника звертався із заявою до Саксаганського РВ про розшук [PERSON] 14 серпня 2006 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу [PERSON] було визнано безвісно відсутнім. Дане рішення набрало законної сили 29 серпня 2006 року. Вирішення питання про визнання батька померлим необхідно заявнику для прийнтятя після нього спадщини у вигляді частки квартири. Заявник надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, представила суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність заперечень проти заяви. Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність не зявившихся осіб за доказами, які містяться в матеріалах справи. Заслухавши представника заявника, дослідивши докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. згідно копії свідоцтва про народження, копії паспорта [PERSON], копії паспорта [PERSON], [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON],[INFO]. 14 серпня 2006 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу за заявою [PERSON] визнано безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], уродженця [INFO]. Відповідно до довідки Саксаганського ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області [PERSON] у 2003 році звертався із заявою щодо розшуку свого сина [PERSON], [INFO], уродженця [INFO]; заява була зареєстрована, станом на 23 червня 2016 року місцезнаходження розшукуваного не встановлене. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст. 46 Цивільного кодексу України pan>фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішення суду про це. Згідно з ч. 1 ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які наступають у разі смерті. У відповідності до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року заяви про встановлення факту смерті особи в певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 Цивільного кодексу України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Outcome: approved