Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Сереховичівської сільської ради Старовижівського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який він успадкував за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , однак належним чином не оформив своїх спадкових прав. Вказуючи, що вона на час смерті чоловіка постійно з ним проживала і є такою, що прийняла спадщину, однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просить визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Позивач в підготовче засідання не з`явилась, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Сереховичівської сільської ради у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказує, що сільська рада позовні вимоги визнає повністю та просить справу розглядати за його відсутності. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, спадкової справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з таких підстав. Ч.3\~ст.200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1\~ст. 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За змістом ст.ст. 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 12) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок, збудований у\~1920\~р.,з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , у якому вона постійно проживала. Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю (а.с. 9, 13). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що інформація про наявність спадкової справи щодо [PERSON] , чи про видачу свідоцтва про право на спадщину відсутня (а.с. 56). За життя [PERSON] 19.12.1996 р. склала заповіт, відповідно до якого житловий будинок та надвірні споруди заповіла [PERSON] (а.с. 10). Зі змісту довідки Сереховичівської сільської ради Старовижівського району Волинської області № 87 від 14.02.2019 р. видно, що в управління та володіння спадковим майном [PERSON] з дня її смерті вступив [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11) і за життя правовстановлюючі документи на отриманий в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] житловий будинок не оформив. Аналіз наведених вище обставин справи дає підстави для висновку, що в контексті положень ст.ст. 525, 548, 549 ЦК УРСР [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку і зазначене вище нерухоме майно належало йому з моменту відкриття спадщини дня смерті [PERSON] . Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ч.1 ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач у справі є дружиною спадкодавця та належить до першої черги спадкоємців за законом (а.с. 7), постійно проживала з чоловіком на день його смерті (а.с. 8) і в контексті ч.3 ст 1268\~ЦК України є такою, що прийняла спадщину. Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. Постановою нотаріуса від 07.05.2019 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно (а.с. 15). Наведені обставини справи підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 91/2016 до майна померлого [PERSON] (а.с. 34-55), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає, свідоцтва про право на спадщину за законом на інше належне спадкодавцю майно видано позивачу. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що за життя в спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок не було, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті спадкодавця, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved