Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 17 листопада 2007 року між сторонами укладено шлюб, від якого є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час сторони припинили подружні стосунки через непорозуміння з питань подружнього життя, в результаті чого були втрачені почуття любові та поваги, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, так як вважає, що сім`я розпалася остаточно, та відновлена бути не може. Оскільки в теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, а її утримання потребує значних матеріальних витрат, позивач вимушена звернутись з позовом до суду. [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглянути за відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, погодився сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, просив справу розглянути за відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 17 листопада 2007 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 680. Подружні стосунки між сторонами припинені остаточно через непорозуміння з питань подружнього життя, в результаті чого були втрачені почуття любові та поваги. В теперішній час сторони не ведуть спільного господарства. Подальше сімейне життя подружжя та збереження сім`ї є неможливим та суперечило б інтересам сторін. Шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Від шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , на утримання якої в теперішній час, відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 182 СК України,\~при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. За таких обставин, суд дійшов висновку стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини\~відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial