Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Стислий виклад позиції позивача. Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.10.2011 року, є батьками двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Однак подружнє життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти на суперечки, зловживання відповідача алкогольними напоями, що призвело до фактичного припинення подружніх відносин. З урахуванням наведеного просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею, а також стягнути з відповідача судові витрати. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 17.07.2020 року було відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Від представника позивача надійшла заява про проведення розгляду справи у його відсутності та відсутності [PERSON] , позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій вказує, що проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглядати справу у його відсутності. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 27.10.2011 року, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 27.10.2011 року (актовий запис №29). Із свідоцтв про народження серія [NUMBER] , серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом із позовної заяви встановлено, що між подружжям склались відносини, які унеможливлюють подальше збереження шлюбу, сторона позивача у письмовій заяві наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позовні вимоги визнав. Клопотання про надання строку для примирення жодною зі сторін не заявлено, зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу. Що стосується позовної вимоги [PERSON] про визначення після розірвання шлюбу місця проживання дітей з нею, то вона не підлягає до задоволення, так як позовна заява не містить будь-якого обґрунтування даної вимоги, суду не були представлені будь-які докази щодо необхідності визначення місця проживання дітей саме з позивачем, дана вимога відображена лише у прохальній частині позовної заяви. З урахуванням даної обставини суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці її право звернутись з вказаною вимогою згідно до положень ст.161 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору (квитанція №49 від 15.07.2020 року) у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial