Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та коштів на утримання. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.08.2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 613. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і вирішується питання про розірвання шлюбу. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач на сьогоднішній день не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків щодо належного утримання спільних дітей подружжя, позивач змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Зазначає, що відповідач працює, отримує заробітну плату, інших аліментних зобов'язань не має. Позивач не працює, оскільки доглядає дітей віком до трьох років, матеріально не забезпечена та потребує допомоги. Посилаючись на зазначене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. щомісяця на утримання неповнолітніх дітей, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також на її утримання аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дітьми трьохрічного віку. У судовому засіданні позивач [PERSON] на позовних вимогах наполягає і просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила суду, що на даний час шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно з рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 19.08.2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 613, розірвано (а.с. 25). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження останніх (а.с. 9-10). Діти проживають з матір'ю - [PERSON] і находяться на її утриманні, що підтверджується довідкою с місця проживання про склад сім`ї позивача (а.с. 11). Таким чином, судом встановлено, що на цей час [PERSON], [PERSON] повністю знаходяться на утриманні позивача та проживають разом з останньою. Відповідач [PERSON] належним чином своїх батьківських обов'язків щодо належного утримання спільних дітей подружжя не виконує, достатніх коштів на їх утримання не виділяє. Позивач не працює, доглядає дітей віком до трьох років. Відповідач з 09.04.2012 року працює на посаді бригадира вантажників в ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД». Згідно з довідкою про доходи від 08.01.2014 року за № 0027/УРС, загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.07.2013 року по 31.12.2013 року за виключенням аліментів становить 8 289 грн. 77 коп. (а.с. 19). Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, приймаючи до уваги інтереси неповнолітніх [PERSON], [PERSON], їх стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, той факт, що відповідач має змогу сплачувати аліменти, а також те, що відповідач в добровільному порядку коштів на утримання спільних дітей подружжя не виділяє, враховуючи те, що відповідач не має на утриманні інших непрацездатних осіб, зазначених у статті 182 СК України та не надав суду інших доказів, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дітьми віком до трьох років, а це визнає позивач і підтверджується свідоцтвами про народження [PERSON], [PERSON], які народилися [INFO], таким чином суд приходить до висновку, що позивач дійсно має право на утримання - аліменти з відповідача до досягнення дітьми трьох років, виходячи з вимог ст. 84 СК України. Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст. 88 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved