Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини з позивачем, мотивуючи тим, що сімейне життя між сторонами не склалось, тривалий час були непорозуміння та суперечки; сторони проживають окремо; спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, на примирення не погоджується. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на примирення категорично не погоджується, просить позов задоволити. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, на примирення категорично не погоджується. Перевіривши законність визнання позову та дослідивши докази у справі суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Овруцького районного управління юстиції Житомирської області, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 01.08.2009 року було укладено шлюб, актовий запис № 78. Під час перебування у шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Овруцького районного управління юстиції Житомирської області 20.05.2010 року. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, категорично не погоджуються на примирення та спільно бажають розірвати шлюб, дитина проживає з позивачем, проти чого відповідач не заперечує. Дочку [PERSON], [INFO], позивач просить залишити на проживання з матір'ю. Відповідно до ст.15 ЦПК України суд розглядає в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Оскільки сторони фактично проживають окремо, спір в частині визначення місця проживання дитини підлягає вирішенню судом. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання та підтримання подружніх стосунків сторін стало не можливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини, тобто фактично шлюбу не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання, дитину залишити проживати з матір'ю. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне також роз'яснити сторонам, що згідно з абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути частину судового збору в сумі 121,80 грн.

Outcome: approved