Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві позивач посилається на те, що 16.02.2013 року вона - [PERSON] - уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Ужгорода за актовим записом № 60. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 743 від 07.12.2017 року. Зазначає, що на даний час Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області розглядається цивільна справа № 308/7122/17 за позовом позивача про розірвання шлюбу з відповідачем, що підтверджується копією ухвали суду від 11.09.2017 року про відкриття провадження у справі. Позивач вказує, що на даний час вона працює в Ужгородському міському пологовому будинку молодшою медсестрою гінекологічного відділення, проте, заробітна плата у неї мінімальна, якої не вистачає на утримання її та сина всім необхідним. Відповідач працював водієм-монтажником, займався ремонтними роботами на замовлення, але їй невідомо, чи він офіційно працевлаштований, його щомісячний дохід їй також невідомий. Тому, звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів вона не може, оскільки не має документального підтвердження про працевлаштування відповідача, у зв'язку з чим звертається до суду в порядку позовного провадження, де відповідач самостійно або на вимогу суду надасть відповідну документацію. Зауважує, що син [PERSON] відвідує садок № 38 у м. Ужгороді, в якому вона оплачує харчування. Для нормального фізичного розвитку дитини необхідне харчування, яке включає в себе щоденне вживання свіжих овочів, фруктів та м'ясо-молочних продуктів. Ціни на продукти значно підвищилися, а якщо дитина не буде отримувати достатньої кількості вітамінів, то його організм буде більш вразливий перед хворобами. Дитині необхідно постійно оновлювати гардероб, дитячі речі на сьогоднішній день коштують стільки, скільки і речі для дорослої людини, проте, купувати їх необхідно набагато частіше. До того ж у дитини поганий зір, син постійно носить окуляри. Також зазначає, що враховуючи, що відповідач постійного (сталого) доходу не має і оскільки з ним неможливо домовитися про добровільну сплату коштів на утримання сина, вона змушена звернутися до суду з даним позовом про примусове стягнення аліментів на утримання дитини. На підставі викладеного позивач просить суд стягувати з [PERSON], [INFO], аліменти на її - [PERSON], [INFO] (РНОКПП [NUMBER]), - користь на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, з часу подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом [PERSON] подано відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого судом, відповідно до положень ч. 1 ст. 278 ЦПК України, копію відзиву та доданих до нього документів надіслано позивачу. Згідно із поданим відзивом на позовну заяву представник відповідача просить суд призначити до стягнення з [PERSON] мінімальний розмір аліментів. Зазначає, що позовні вимоги не підлягають до повного задоволення у зв'язку з наступними обставинами. Зокрема, представник відповідача зауважує, що у відповідача на утриманні перебуває ще одна дитина від першого шлюбу. Відповідач у зв'язку зі станом здоров'я не може виконувати будь-які роботи, що свідчить про те, що знайти постійну роботу досить складно. Також представник відповідача вказує, що відповідач не має постійного місця роботи та позивач не надала суду доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн. щомісячно на утримання дитини. Від позивача 21.02.2018 року до суду надійшла заява, в якій вона просить приєднати до матеріалів справи консультаційний висновок окуліста-спеціаліста по стану здоров'я її сина [PERSON], [INFO], оригінал якого позивачем долучено до відповідної заяви. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, не надійшло. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, що надані позивачем до позовної заяви та представником відповідача до відзиву, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно із даними свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 26.07.2013 року, його батьком значиться відповідач [PERSON], а матір'ю - позивач [PERSON]. Відповідно до запису в паспорті громадина України серії [NUMBER], виданого позивачу [PERSON], остання з 16.02.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.09.2017 року постановлено відкрити провадження у цивільній справі № 308/7122/17 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Довідкою, виданою ТОВ «Житло-Сервіс» від 07.12.2017 року за № 743, підтверджується, що позивач [PERSON] дійсно проживає в м. Ужгороді та зареєстрована постійно по [ADDRESS]. У склад сім'ї позивача входять син - [PERSON], 2013 року народження, мати - [PERSON] та брат - [PERSON], який не проживає у квартирі згідно із актом від 14.11.2017 року. Згідно із довідкою, виданою Закарпатським центром зору ТОВ «ЗЦМО» від 18.12.2017 року, [PERSON], [INFO], потребує лікування в окуліста. Матеріалами справи також встановлено, що відповідач [PERSON] значиться батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої, серії [NUMBER], виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 12.01.2007 року. За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п'ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як встановлено судом, спільна дитина сторін проживає з матір'ю та потребує матеріального забезпечення, відповідач не працює та постійного (сталого) доходу не має, між батьками відсутня домовленість про сплату аліментів на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за малолітнім сином, вік та стан здоров'я дитини, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність у нього постійного місця праці, де заробіток його носить нерегулярний (мінливий) характер, наявність у відповідача іншої малолітньої дитини, даних про наявність у нього інших утриманців немає, а також вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж п'ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на їх спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття. Беручи до уваги, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено прожитковий мінімум для віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року - 1860 грн., така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. За приписами ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 2500,00 грн. щомісячно на утримання спільного сина сторін, позивач суду не надала, а відтак у решті позовних вимог слід відмовити. При цьому, оскільки позивач пред'явила позов 12.12.2017 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: partial