Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В позові вказувала, що 27.10.1990 року уклала шлюб із [PERSON] і прийняла його прізвище. Її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Шлюб зареєстрований у виконкомі Зорянської сільської ради Саратського району Одеської Області, актовий запис №41. У шлюбі народилося троє дітей: сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають і будуть проживати з нею, а тому вона не ставить питання про стягнення аліментів. Посилалася на те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим і нормальне сімейне життя з ним не склалося по причині не поваги її, як дружини, постійно влаштовував сварки, ображав її. Вона змушена була тікати з дому, між ними не було взаєморозуміння. Все привело до припинення сімейно-шлюбних відносин та ведення спільного господарства і вже сім років разом не проживають. Вона прийшла до висновку, що надалі їх спільне життя неможливе, а збереження шлюбу суперечить її та інтересам дітей, адже такі відносини між ними будуть негативно впливати на їхнє виховання. Майно, що було придбано за час спільного проживання, розділили з відповідачем в добровільному порядку. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], що зареєстрований 27.10.1990 року у виконкомі Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, актовий запис №41 і після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, належно повідомлена про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, на примирення не погоджується. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належно повідомлений про місце, день та годину слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 27.10.1990 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, актовий запис №41, що підтверджується оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІІ-ЖД №273549 від 19.06.2014 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. У шлюбі народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серія І-ЖД №078328 від 07.08.1996 року, серія І-ЖД №301810 від 01.03.2000 року, виданих виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області та серія 1-МИ №148454 від 13.09.2004 року, виданого виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. Син [PERSON], [INFO] проживає з позивачем, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сімї №1606 від 26.08.2015 року, видним Берегометською селищною радою Вижницького району Чернівецької області. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, спільно не проживають протягом семи років, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних стосунків, позивач на примирення не згідна, вона довела, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, їх сімя розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Позивач після реєстрації шлюбу прийняла прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] надалі іменуватись шлюбним прізвищем. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved