Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про виділ ? частини будинку з надвірними будівлями в натурі, згідно з яким вказала, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.08.2012 року за нею, в порядку спадкування після смерті матері визнано право власності на 1/4 частини будинку № 18 по вулиці Звенигородській у місті Кіровограді. Вказане рішення суду набрало чинності, а право власності на вказану частину будинку зареєстроване в законом порядку. Співвласником 3/4 частини цього ж будинку є [PERSON] Між нею та відповідачем виникають постійні суперечки та непорозуміння щодо користування та володіння нерухомим майном, з урахуванням чого позивач з даним позовом звернулася до суду. В подальшому позивач надала суду доповнення уточнення до позовної заяви про зміну і збільшення (а.с.82-84). Сторони та представники сторін у судове засідання зявилися, надали пояснення, відповідно до яких позивач заявлений позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач та його представники у судові засідання з`являлися, надавали пояснення, згідно з якими позов не визнали. Разом з тим, у призначений до розгляду день, а саме: 09.11.2016 року відповідач з`явився у судове засідання з представником [PERSON] та заявили клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неявкою представника [PERSON] Представник відповідача [PERSON] повідомила, що вона подавала письмову заяву про своє небажання представляти інтереси відповідача, а тому не вважає себе представником відповідача. Відповідач та його представник [PERSON] судове засідання покинули, що зафіксовано на аудіозапису. Вивчивши матеріали справи встановлено, що 23.09.2016 року через канцелярію суду надійшла заява [PERSON], відповідно до якої [PERSON] відкликала доручення по представництву та заявила, що не бажає бути представником відповідача. Проте, згідно з журналом судового засідання від 12.10.2016 року [PERSON] була присутньою у судовому засіданні по даній справі, як представник відповідача. Таким чином, суд вважає неповажною причину залишення зали судового засідання під час розгляду справи відповідачем та його представником [PERSON] та відповідно до положення ч. 2 ст. 169 ЦПК України ухвалив здійснити розгляд справи за даної явки. Заслухавши пояснення позивача у судовому засіданні від 09.11.2016 року, врахувавши раніше надані сторонами та їх представниками пояснення, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.08.2012 року, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод та вселення, позов [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку № 18 по вулиці Звенигородській у місті Кіровограді, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON]. Цим же рішенням було задоволено зустрічний позов [PERSON]. Усунено перешкоди [PERSON] в користуванні житловим будинком № 18 по вулиці Звенигородській у місті Кіровограді, шляхом його вселення в даний будинок та передачі ключів від вхідних дверей (а.с. 7). За [PERSON] обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» зареєстроване право власності на 1/4 частину будинку № 18 по вулиці Звенигородській у місті Кіровограді, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 21.09.2012 року ( а. с. 6). Згідно з архівною довідкою ОКП «Кіровоградське ООБТІ» № 106622 від 12.02.2014 року (а. с. 8) за [PERSON] на праві власності зареєстровано 3/4 частини будинку № 18 по вулиці Звенигородській у місті Кіровограді, договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 13.10.1964 № 2-7620. Відповідно до цієї ж довідки, [PERSON] за цією ж адресою, на праві власності має 1/4 частину будинку № 18 по вулиці Звенигородській у місті Кіровограді, де й проживає фактично з малолітньою дитиною [PERSON], про що свідчить довідка, видана квартальним комітетом № 13 Ленінського району м. Кіровограда від 16.03.2015 року № 154 (а.с. 102). Зясуванням фактичних обставин справи встановлено, що між сторонами виникають суперечки та непорозуміння щодо користування будинком та земельною ділянкою, тобто у добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо користування будинком та земельною ділянкою. Відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії КР № 00008421 (а. с. 41), виданого на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 263 від 25.03.1998 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 531, 7 кв. м, в межах, згідно з планом, за адресою: вулиця Звенигородська, у місті Кіровограді. Позивач [PERSON] вважала необхідним здійснити поділ будинку в натурі виходячи з варіанту № 2 висновку експерта № 22 від 12.03.2015 року (а. с. 164, таблиця 4), проте відмовилася сплачувати компенсацію за браком коштів. За розясненнями судового експерта [PERSON] найбільш доцільним варіантом поділу будинку між сторонами є варіант 3 (таблиця 5, а. с. 165), проти чого, з урахуванням відсутності компенсації, сторони у судовому засіданні не заперечували. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] в натурі належить 3/4 часток житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Звенигородській, 18 у м. Кіровограді, виходячи з технічної можливості, врахувавши розяснення експерта, дослідивши матеріали справи та заслухавши сторін, суд вважає, що поділ між сторонами вказаного вище житлового будинку можливий за варіантом 3 (а. с. 165, таблиця №5), яким компенсація не передбачена. Тобто, позивачу [PERSON] можливий виділ в натурі: житловий будинок А кімната 1-3, вартістю 16369, 75 грн., прибудову АІ частина кімнати 1-2, вартістю 3443,045 грн.,прибудову а, вартістю 7657 грн., прибудову а1, вартістю 2719 грн. 1/2 частину вимощення II,вартістю 937 грн., 1/2 частину огорожі №2, вартістю 1372,5 грн., 1/2 частину хвіртки, вартістю 279,5 грн., 1/2 частину воріт, вартістю 992,5 грн., всього на 33770,3 грн. Позивачу [PERSON]. О.І. можливий виділ в натурі: житловий будинок А кімната 1-4, вартістю 25414,33 грн., прибудову АІ кімната 1-5, частина кімнати 1-2, вартістю 11840,98 грн., 1/2 частину вимощення II, вартістю 937 грн., 1/2 частину огорожі № 2, вартістю 1372,5 грн., 1/2 частину хвіртки, вартістю 279,5 грн., 1/2 частину воріт, вартістю 992,5 грн., гараж Д, вартістю 11444 грн., оглядову яму д, вартістю 667 грн., літню кухню Б, вартістю 24022 грн., прибудову до літньої кухні сарай б, вартістю 13212 грн., сарай В, вартістю 3696 грн., сарай Ж, вартістю 316 грн., басейн Е, вартістю 3294 грн. убиральню Г, вартістю 1630 грн., всього на суму 99117, 82 грн. Згідно з наданими у судовому засіданні показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами сторін, [PERSON], після смерті матері у будинку № 18 по вул. Звенигородській робила ремонт даху будинку та літньої кухні, ремонтувала водопровід, паркан та ворота, наймала людей для ремонту будинку та господарчих споруд, на що несла відповідні матеріальні витрати, доглядала та доглядає за будинком. [PERSON] проживає в своїй частині будинку, а [PERSON] в своїй частині будинку, яка є значно більшою ніж частина будинку [PERSON], всі інші частини будинку, крім житлової площі, знаходяться в їх загальному користуванні. Будь яких умов щодо перешкоджання батькові у користуванні житлом або земельною ділянкою [PERSON] не створювала, навпаки [PERSON] створює [PERSON]О умови, а саме: виганяв її з будинку № 18 по вул. Звенигородській у м. Кіровограді, а сам у цьому будинку фактично не проживає, приходить лише інколи, вчиняє дебош та ображає її нецензурною лайкою. Надаючи оцінку показанням зазначених свідків, суд вказані показання до уваги не бере, оскільки вони не стосуються предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст.31 ЦПК України, до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову. Отже, оскільки провадження у даній справі відкрито саме щодо виділу 1/4 частини будинку з надвірними будівлями в натурі, тому подана позивачем заява (а.с. 189) є письмовим поясненням до позову, а доповнення уточнення до позовної заяви про зміну і збільшення (а.с.82-84), судом не вважається заявою про зміну предмета та підстав позову, з причини порушення положення ч. 2 ст. 31 ЦПК України. Судом також відзначається, що стосовно вказаних в даних заявах позовних вимог, обставини не з`ясовувалися, та докази не досліджувалися. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1 ст. 368 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом (ст. 370 ЦК України). Згідно зі ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Таким чином, аналіз вищенаведених норм свідчить про право співвласників на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності та поділ між співвласниками майна. Відповідно до ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна\~\~сторона\~\~зобов'язана\~\~довести ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу своїх\~\~вимог\~\~і\~\~заперечень,\~\~крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать , зокрема витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; Відповідно до ст. 86 ЦПК України кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved