Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просила суд усунути перешкоди у користуванні житлом в квартирі [ADDRESS], вселивши її в зазначену квартиру та зобовязати відповідачів не чинити перешкоди в користуванні квартирою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2006 року вона є власником ? частини квартири [ADDRESS]. Рішенням Московського районного суду від 11.09.2006 їй в користування відділено кімнату розміром 10,4 кв.м, а відповідачам інші дві кімнати площею по 17,2 кв. м. Відповідачі перешкоджають позивачу мешкати в спірній квартирі, в квартиру не пускають, в звязку з чим позивач двічі зверталася до суду з позовами про вселення її до квартири. Позивач неодноразово намагалася самостійно вселитися в спірну квартиру, але двері були зачинено, замки поміняно. З приводу протиправної поведінки відповідачів [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів, однак вирішити спір в позасудовому порядку не вдалося. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 16.01.2006 по справі № 2-714/06 праві приватної власності належить ? частина квартири [ADDRESS] (а.с.5). З копії рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.01.2006, яка є в матеріалах справи, вбачається, що за [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS].(а.с.4). Відповідно до копії рішення Московського районного суду м.Харкова від 11.09.2006 у справі № 2-714/06 визначено порядок користування квартирою № 76 в будинку 49 по вул. Світлій в м.Харкові, виділивши [PERSON] у користування жилу кімнату розміром 10.4 квадратних метрів, а [PERSON] дві кімнати розміром по 17,2 квадратних метрів кожна у зазначеній квартирі. Кухня, ванна кімната, туалет, коридор, вбудована шафа зазначеної квартири залишено у сумісному користуванні. (а.с.6). З повідомлення за підписом начальника Московського ВП ГУНП в Харківській області [PERSON] від 03.11.2017, вбачається, що [PERSON] 08.08.2017 та 03.10.2017 зверталась з заявами до правоохоронних органів з приводу перешкоджання їй у здійснені права на мешкання в [INFO]. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини 3 статті 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, а тому сторони у справі мають рівні умови на здійснення своїх прав на спірне майно. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом статті 383 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР власник житла має право використовувати свою власність для свого проживання та проживання членів своєї родини. Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 358 ЦК України установлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. На підставі наявних у справі доказів, суд вважає доведеним факт, що позивачу чиняться перешкоди у вільному доступі до квартири, що призвело до порушення її прав з боку відповідачів на вільне користування належною їй частиною майна, тому належним способом захисту порушеного права є вселення позивачки у спірну квартиру. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення та зобовязання не чинити перешкод у користуванні власністю підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved