Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів до 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що від спільного життя сторін у них народився син [PERSON], [INFO], який в даний час знаходяться на утриманні матері. Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2014 року вирішено стягувати аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що присуджених коштів на утримання дитини не вистачає, а відповідач не хоче добровільно збільшувати розміру аліментів. Розмір який просить встановити є мінімальним розміром аліментів на даний час. А тому вважає, що це є підставою для збільшення суми аліментів для утримання сина [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. відповідну заяву. Відповідач позов визнав, просив розгляд справи проводити у його відсутності, подавши письмову заяву. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 10.05.2011 позивач та відповідач перебували у шлюбі, який був розірваний Золочівським районним судом Львівської області від 18.08.2014 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьком [PERSON] вказаний відповідач - [PERSON]. Згідно рішення Золочівського районного суду Львівської області від 10.10.2014 ухвалено стягувати аліменти з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], на утримання сина [PERSON], [INFO] р.н, із 600,00 гривень щомісячно, починаючи з 11.08.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки Ясеновецької сільської ради Золочівського району Львівської області від 08.12.2017 №1053 позивач проживає разом з своїм сином [PERSON] в с.Залісся, Золочівського району Львівської області. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст. 182 Сімейного кодексу України обставин як відносно позивача, так і відносно відповідача, суду не надано та не встановлено таких при розгляді справи. Законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1 ст.141 СК України). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень частини другої статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що з моменту визначення у жовтні 2014 року аліментів у твердій грошовій сумі законодавець змінив мінімальний розмір аліментів на одну дитину, що не може бути меншим як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказана обставина, на думку суду, є підставою для зміни розміру аліментів в сторону збільшення. Враховуючи зазначені обставини, матеріальний стан як відповідача, так і позивача, а також те, що обов'язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Визначаючи саме такий розмір аліментів, суд враховує ті обставини, що позивач є працездатним і доказів, які б підтверджували його незадовільний стан здоров'я та неможливість офіційно працевлаштування для отримання більших доходів в судовому засіданні не здобуто. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з вимогами ст.ст.79, 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень. На підставі ст.ст. 182-184, 192 СК України,

Outcome: approved