Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на навчання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 343, 75 грн. щомісячно, починаючи з 01 вересня 2015 року по 01 вересня 2016 року. Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона з відповідачем знаходилась у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання у них народилась дитина донька [PERSON], [INFO]. 05 листопада 2005 року між сторонами був розірваний шлюб, а донька залишилась проживати разом з матірю. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2006 року з [PERSON] на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 200, 00 грн., а також додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 400, 00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18 лютого 2018 року. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2013 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно доньки, та змінено прізвище дитини на «Юмашева». В подальшому, у серпні місяці 2015 року [PERSON] вступила до ОНАХТ Технікуму газової і нафтової промисловості на денну форму навчання за спеціальністю «Туристичне обслуговування». Оплата за навчання 2015-2016 рр. становить 8\~250, 00 грн. Тому, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на навчання доньки у розмірі 343, 75 грн. щомісячно, починаючи з 01 вересня 2015 року по 01 вересня 2016 року. [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, та подала заяву про розгляд справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, був сповіщений про розгляд справи належним чином за місцем його реєстрації згідно вимог ст. 74 ЦПК України, про що свідчить відповідне поштове повідомлення про вручення йому судової повістки. Про причини неявки до суду не повідомляв. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони знаходилась у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання у них народилась дитина донька [PERSON], [INFO]. 05 листопада 2005 року між сторонами був розірваний шлюб, а донька залишилась проживати разом з матірю. З того часу сторони припинили проживати однією сімєю та вести спільне господарство, і відповідач почав ухилятись від утримання дитини, її виховання. Не піклується про здоровя доньки, її фізичним та духовним розвитком. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2006 року з [PERSON] на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 200, 00 грн., а також додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 400, 00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18 лютого 2018 року. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2013 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно доньки, та змінено прізвище дитини на «Юмашева». Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. № 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В силу ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України та роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умовами, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). З вищевказаної норми права випливає, що витрати на утримання дитини, у звязку з продовженням навчання, можуть бути стягнуті з відповідача лише після досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] досягла шістнадцятирічного віку. У серпні місяці 2015 року вона вступила до ОНАХТ Технікуму газової і нафтової промисловості на денну форму навчання за спеціальністю «Туристичне обслуговування». Оплата за навчання 2015-2016 рр. становить 8\~250, 00 грн. Тому, вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача аліментів на навчання неповнолітньої дитини є безпідставними. Посилання позивачки на ст. 185 СК України, якою передбачені додаткові витрати на дитину, є безпідставними, оскільки вказані витрати не можна ототожнювати з витратами, повязаними з навчанням. Така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс-15, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для суду. Крім того, до аліментів, які стягуються на користь позивачки за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2006 року, входять, в тому числі, витрати на навчання та інші потреби дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed