Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Тростянецького міського споживчого товариства про стягнення заробітної плати та моральної шкоди посилаючись на те, що 06 березня 2013 року вона була прийнята Тростянецьким міським споживчим товариством на посаду завідуючої магазином [ADDRESS], у зв'язку із чим було укладено відповідні договори від 06 березня 2013 року та від 02 січня 2014 року. Також, для роботи в цьому магазині, між нею та ФОП [PERSON] було укладено трудовий договір від 06 березня 2013 року, який було зареєстровано Тростянецьким районним центром зайнятості 12 березня 2013 року за №18161300058, з окладом у розмірі 861 грн. та графіком роботи - 6 (шість) годин роботи на день та два вихідних дня. Протягом часу її роботи ФОП [PERSON] сплачувала кошти відповідно до договору. Натомість, 23 липня 2013 року Тростянецьким міським споживчим товариством їй, позивачці, було доведено графік роботи магазину [NUMBER], затверджений рішенням виконавчого комітету Буймерської сільської ради №45 від 23 липня 2013 року, за яким встановлювався наступний графік роботи з 9 до 18 год. щодня, без перерви, вихідний неділя. Оскільки зміни до трудового договору щодо змін умов праці не було зроблено, а заробітну плату відповідач продовжував нараховувати відповідно до старих умов оплати праці, позивач просив стягнути з Тростянецького міського споживчого товариства на свою користь недонараховану заробітну плату, у зв'язку з роботою у наднормовий робочий час, за роботу у вихідні дні та святковий час, за період роботи з 06 березня 2013 року по 08 квітня 2014 року, у розмірі 12485 грн., а також моральну шкоду у розмірі 3000 грн. Позивачка та її представник в судове засідання з'явились, позов підтримали. Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти позову заперечував, посилаючись на те, що між позивачкою та Тростянецьким міським споживчим товариством трудовий договір не укладався, а були укладені цивільно - правові договори про надання послуг від 06 березня 2013 року та від 02 січня 2014 року, згідно яких [PERSON] у період з 06 березня 2013 року по 08 квітня 2014 року здійснювала реалізацію ліцензійних товарів у магазині № [NUMBER] та складала товарно - грошові звіти. Згідно умов вказаних договорів за надані послуги [PERSON] отримувала грошову винагороду в сумі 4 % від виручки. За таких обставин на неї не розповсюджувались положення трудового законодавства, що регулюють оплату праці найманих працівників, зокрема і щодо оплати за роботу у наднормовий робочий час, за роботу у вихідні дні та святкові дні. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, мотивуючи рішення, зазначає про наступне. З матеріалів справи, судом встановлено, що між позивачкою - [PERSON] та відповідачем - Тростянецьким міським споживчим товариством було укладено два договори про надання послуг від 06 березня 2013 року та від 02 січня 2014 року, за умовами яких [PERSON] у період з 06 березня 2013 року по 08 квітня 2014 року здійснювала реалізацію ліцензійних товарів у магазині [ADDRESS] Тростянецького району Сумської області та складала товарно - грошові звіти. (а.с.57-58) Згідно п. 3.2. вказаного договору за надані послуги [PERSON] мала отримувати грошову винагороду в сумі 4 % від виручки. Розглядаючи вимоги позивачки про стягнення з відповідача за вказаний період недонарахованої заробітної плати, у зв'язку з роботою у наднормовий робочий час, за роботу у вихідні та святкові дні, суд виходить із наступного. Право на працю в Україні реалізується переважно шляхом укладання трудового договору між працівником та роботодавцем. Так, відповідно до ст. 21 КЗпП трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Водночас значна кількість цивільно-правових договорів теж заснована на трудовій діяльності. Тому трудовий договір треба відрізняти від цивільно-правових договорів. На відміну від трудового договору, цивільно - правовий договір відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України є домовленістю двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Основ\-ною ознакою, яка відрізняє підрядні (цивільно-правові) відносини від тру\-дових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правового договору процес організації трудової діяльності залишається за межами трудового законодав\-ства, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. У трудових договорах праця оплачується в різних формах саме за виконання працівником трудової функції, тоді як цивільно-правові договори передбачають інший порядок оплати праці, зокрема за договором підряду оплачується кінцевий результат праці підрядника. Як вбачається з актів приймання передачі наданих послуг до Договорів про надання послуг від 06 березня 2013 року та від 02 січня 2014 року, за виконану згідно цих договорів роботу, а саме: реалізацію ліцензійних товарів та складання товарно-грошових звітів, [PERSON] отримувала від Тростянецького міського споживчого товариства грошову винагороду в сумі 4 % від виручки.. З огляду на це, суд дійшов висновку, що трудова діяльність [PERSON] у даному випадку здійснювалась на виконання цивільно-правового договору. Відповідно, суд вважає обґрунтованими посилання представника відповідача на те, що за таких обставин, на [PERSON] не розповсюджуються положення трудового законодавства, що регулюють оплату праці найманих працівників, зокрема і щодо оплати за роботу у наднормовий робочий час, за роботу у вихідні дні та святкові дні. Тому, позовні вимоги позивачки щодо стягнення з Тростянецького міського споживчого товариства на свою користь недонарахованої заробітної плати, у зв'язку з роботою у наднормовий робочий час, за роботу у вихідні та святкові дні є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, як і позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди завданої внаслідок порушення трудового законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed