Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та утримання для дружини, в обґрунтування якого посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.12.2005 року, мають троє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], Однак подружнє життя не склалось через різність характерів, часті суперечки та образи, відсутність спільних інтересів, в зв'язку з чим просить розірвати шлюб, який існує формально. Крім того, позивач покликається на те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньок та сина, в зв»язку з чим просить стягувати з нього аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 450 грн. щомісячно, на утримання кожної дитини, до досягнення ними повноліття. Також, як дружина, з якою проживає дитина, яка не досягла трьохрічного віку, відповідно до положень ст.84 Сімейного кодексу України, має право на утримання від відповідача до досягнення дочкою [PERSON] трьох років, і просить стягувати його в розмірі 100 грн., щомісячно. Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному об'ємі та дала пояснення згідно заяви, зазначивши, що за наданий судом строк для примирення стосунки з чоловіком не налагодились, наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, зокрема, не заперечив проти розірвання шлюбу, однак вважає, що причиною погіршення стосунків у сім'ї стала поведінка дружини і її безпідставні звинувачення на його адресу. Вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та на утримання дружини не визнав, висловивши небажання сплачувати на користь позивача будь-які грошові кошти, оскільки вона використовуватиме їх не за цільовим призначенням. Крім того, вказує, що сплачувати аліменти у розмірі, що визначила [PERSON], він не має змоги, оскільки не має постійного місця роботи, підробляє періодично сезонними підробітками. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.12.2005 року Сторони у справі є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( свідоцтва про народження серія [NUMBER], серія [NUMBER], серія [NUMBER]). Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом із пояснень сторін встановлено, що понад п'ять місяців [PERSON] та [PERSON] проживають окремо та не підтримують подружні стосунки, сторони не заперечили, що за період спільного проживання в сім'ї часто виникали конфлікти та суперечки, протягом строку для примирення подружні стосунки не налагодились, зберегти шлюб особи не бажають, з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне. Довідка виконавчого комітету Моквинської сільської ради Березнівського району Рівненської області №2067 від 16.10.2013 року підтверджує факт, що на утриманні позивача перебувають троє малолітніх дітей. Відповідно до положень ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6) проголошено, що дитина, коли це можливо, має рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Судом із пояснень сторін встановлено, що між ними не досягнуто домовленості щодо способів виконання обов'язку утримувати доньок та сина, а тому з метою захисту інтересів малолітніх дітей, які мають право на утримання від своїх батьків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів з [PERSON] Приймаючи до уваги вік дітей та їх потреби, розмір доходів позивача, яка отримує соціальні виплати в зв'язку із народженням дитини, та має періодичні підробітки, матеріальне становище відповідача, який не має постійного місця роботи, отримує мінливий дохід, що в місяць приблизно становить 1300-1500 грн., однак є працездатним, будь-яких доказів щодо незадовільного стану здоров'я стороною відповідача не представлено, суд визначає розмір аліментів на утримання малолітніх дітей - 320 грн. щомісячно, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Відповідно до положень ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що із позивачем проживає малолітня дитина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] є працездатним, інших утриманців не має, має задовільний стан здоров'я, офіційно не працевлаштований на постійне місце роботи, проте підробляє сезонними заробітками, а тому суд приходить до висновку, що він має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання позивача в розмірі 100 грн. щомісячно, до досягнення дочкою [PERSON] трьохрічного віку, тобто до [INFO].

Outcome: partial