Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом [PERSON] , про зміну розміру аліментів. У позові вказувала, що [INFO] народився син - [PERSON] , батьком якого є відповідач. 21.06.2012 року уклала шлюб з відповідачем. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.02.2016 року по справі №718/2643/15-ц шлюб між ними розірвано. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24.10.2018 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , щомісячно в розмірі 1000,00 грн, до досягнення ним повноліття. Зазначала, що проживають в старій хаті без зручностей у її батьків, умови проживання вкрай нужденні і змінити їх немає можливості. Працює, але її мінімальна заробітна плата не покриває розходи, оскільки на її утриманні є ще неповнолітня донька [PERSON] . Відповідач не сплачує аліменти, не надає дитині будь-якої матеріальної допомоги. Вже кілька років [PERSON] знаходиться на заробітках в Німеччині та Польщі, періодично приїжджаючи додому. Але допомоги дитині не надає. Вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина до 3000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки вона не може повністю забезпечити неповнолітнього сина [PERSON] одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, тощо. Не має змоги оплатити (у разі потреби) його лікування, відвідування необхідних гуртків для його розвитку, тощо. Просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 3000,00 грн щомісячно на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи по суті належним чином, про що є відомості в матеріалах справи. До початку підготовчого засідання представник позивачки адвокат Маніліч І.Д. надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, щодо винесення заочного рішення не заперечують. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи по суті в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини своєї неявки суду не повідомив та не подав у встановлений судом строк відзив на позов. З письмової згоди представника позивачки суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом установлено, що позивачкою заявлено позовну вимогу про зміну розміру аліментів, стягуваних з відповідача на її користь на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області по цивільній справі №718/2831/18 провадження №2/718/882/18, посилаючись на її скрутне матеріальне становище та покращення матеріального становища відповідача, а також на зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину. На підтвердження позовних вимог позивачкою [PERSON] надано такі докази: копію свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 21.05.2012 року виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, згідно якого [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] ; копію рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.02.2016 року по цивільній справі №718/2643/15-ц провадження №2/718/1286/15, яке набрало законної сили 12.02.2016 року і яким розірвано шлюб, зареєстрований 21.06.2012 року в виконкомі Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис №09, між [PERSON] , 1990 року народження та [PERSON] , 1986 року народження та після розірвання шлюбу [PERSON] залишено шлюбне прізвище [PERSON] ; копію рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24.10.2018 року по цивільній справі №718/2831/18 провадження №2/718/882/18, яке набрало законної сили 23.11.2018 року, яким: змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] , мешканця с. Бережниця Вижницького району Чернівецької області на користь [PERSON] , [INFO] , жительки с. Діброва Кіцманського району Чернівецької області, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на аліменти в розмірі по 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня вступу рішення в законну силу. Стягнуто з [PERSON] 704,80 гривень судового збору на користь держави. Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.02.2016 року по справі №718/2644/15-ц, відкликано; довідку Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області №961 від 31.05.2021 року, згідно якої: [PERSON] , 1990 року народження проживає в с. Діброва Вижницького району Чернівецької області з сином, [PERSON] , [INFO] , який перебуває на її утриманні; акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №72, складений 15.06.2021 року виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, згідно якого: [PERSON] проживає в [ADDRESS] без реєстрації. У склад її сім`ї входять: дочка - [PERSON] , 2009 року народження; син - [PERSON] , 2012 року народження. Будинок старої побудови, газифікований, без зручностей, власником якого є мати [PERSON] . Заявниця [PERSON] сама виховує двоє неповнолітніх дітей; розрахунок заборгованості зі сплати аліментів №22.1-20/15070, виданий 04.06.2021 року Вижницьким районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), згідно якого: на підставі виконавчого листа Кіцманського районного суду №718/2831/18 від 26.11.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі по 1000 грн щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.11.2018 року і до досягнення повноліття, за період з 23.11.2018 року по 01.06.2021 року заборгованість по сплаті аліментів складає 19645,83 грн; довідку виконавчого комітету Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №02-18/924 від 24.06.2021 року, згідно якої: зі слів сусідів [PERSON] , житель [ADDRESS] , періодично перебуває на тимчасових заробітках за межами України. На спростування позовних вимог відповідачем [PERSON] доказів не надано. При вирішенні позовних вимог суд застосовує норми права. Відповідно до частин 1-2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За положеннями частини 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 СК України - Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, ст.183 СК України - Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст.184 СК України - Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року №6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у ст.182 СК України, яким визначався розмір - 30%). Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дає змогу дійти висновку, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Законом України від 03.07.2018 року №2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Тобто законодавство передбачає механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть за наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. До таких висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 12.09.2018 року у справі №459/2181/17 та від 20.06.2019 року у справі №632/580/17. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що позовна вимога про зміну розміру аліментів на утримання дитини з 1000,00 грн щомісячно до 3000,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку із зміною законодавства, не ґрунтується на зазначених вимогах закону, оскільки зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. З наданих позивачкою та безпосередньо досліджених у судовому засіданні доказів судом установлено, що з часу ухвалення рішення судом про зміну розміру аліментів: її сімейний та матеріальний стан не змінилися; у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів; доказів звернення позивачки до державного виконавця з вимогою виконати ч.1 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» суду не надано. Разом з тим, позивачкою не виконано встановленого вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України обов`язку доведення належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами своїх позовних вимог - зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, які б давали підстави для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України. Враховуючи наведені норми права та встановлені судом обставини суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] , про зміну розміру аліментів безпідставні та необґрунтовані, а отже задоволенню не підлягають. На підставі ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, ст.ст.8, 141, 180-184, 192 СК України, ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: dismissed