Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Віньковецького районного управління юстиції Хмельницької області. Свій позов [PERSON] мотивувала тим, що 11.09.2013 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] Від шлюбу подружжя мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. У зв`язку з цим в сім`ї виникали сварки, які поступово призвели до припинення подружніх відносин. З грудня 2016 року сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, і їх шлюб носить формальний характер. У звязку з тим, що спільне життя стало нестерпним, [PERSON], не вбачаючи підстав для примирення, звернулась до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні 20.09.2017 року позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позові та просили задовольнити. У судове засідання 24.11.2017 року сторони, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не зявились, у зв`язку з чим справа розглянута згідно з приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги, та просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, заяви про неможливість прибуття до суду чи відкладення розгляду справи не подавав. Заслухавши позивача, представника,дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов такого висновку. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 11.09.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Віньковецького районного управління юстиції у Хмельницькій області за актовим записом № 40. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем. Як пояснила у суді позивач, протягом останнього року спільно з відповідачем вона не проживає, оскільки їхня сім`я розпалась через сварки та різні погляди на сімейне життя. Сторони спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, та їхній шлюб існує формально. Позивач примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажає, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб існує формально, і подальше його збереження суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне його розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно п. 5 ст. 191 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Ухвалою суду від 20.09.2017 року сторонам було надано строк для примирення один місяць, але оскільки сторони взаєморозуміння між собою та примирення не досягли, позивач підтримує заявлені позовні вимоги, суд доходить висновку про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved