Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття. В позовній заяві позивачка зазначила, що 4 серпня 2016 року рішенням Городенківського районного суду розірвано шлюб, який був зареєстрований між нею та відповідачем. За час спільного проживання у сторін народилося четверо дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, троє дітей проживають з позивачкою в с. Росохач, а найстарший син [PERSON] проживає з батьком в с. Рогиня. За час окремого проживання відповідач зовсім не приймає участі в матеріальному утриманні дітей. Матеріальні витрати щороку збільшуються, доходів позивачки на самостійне фінансове забезпечення трьох дітей не вистачає. Відповідач інших аліментних зобовязань не має, він фізично здоровий, працює різноробочим, виконує роботи по найму в людей та отримує заробіток, який позивачці не відомий. Позивачка вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання їх дітей без погіршення свого матеріального стану. В ході розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги, просить стягувати з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Позов у частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] не підтримала, оскільки дочка в даний час проживає біля батька та перебуває на його утриманні. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], проживають біля нього та перебувають на його утриманні. Відповідач на даний час хворіє та не має можливості працювати і сплачувати аліменти. Він постійно знаходиться на обліку в психоневрологічному кабінеті Городенківської ЦРЛ і потребує лікування. Пенсійного забезпечення не має. Тому посилання позивачка на те, що він має сталий заробіток є безпідставним. Відповідач ніякою роботою не забезпечений і сталої заробітної плати не отримує. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, свідка дочку сторін [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Від шлюбу в сторін народилося четверо дітей: [PERSON], [INFO], актовий запис № 6 від 26.03.2000 р., що доводиться копією повторного свідоцтва про народження серії 1-НМ № 153472, виданого 04.09.2002р. Городенка РАГС, [PERSON], [INFO], актовий запис № 4 від 11 лютого 2002 р., що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 139871, виданого 11.02.2002 р. Острівецькою сільською радою, [PERSON], [INFO], актовий запис № 10 від 13 серпня 2004 р., що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 216865, виданого 13.08.2004 р. виконкомом Росохацької сільської ради та [PERSON], [INFO], актовий запис № 15 від 21.11.2008р., що доводиться копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 116446, виданого 21.11.2008 р. виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Згідно копії рішення Городенківського районого суду Івано-Франківської області від 04.08.2016 року по справі № 342/661/16-ц (провадження № 2/342/492/2016), яке набрало законної сили 15.08.2016 р., розірвано шлюб між гр. [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON] (дошлюбне прізвище Кузьмич) [PERSON], [INFO], зареєстрований 08.06.1999 року, актовий запис № 5; неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з матірю. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону - батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питан/ь щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Отже, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що син [PERSON] та дочка [PERSON] сторін проживають разом з відповідачем в с. Рогиня, а сини [PERSON] та [PERSON] разом з позивачкою в с. Росохач. Відповідач коштів на утримання синів [PERSON] та [PERSON] не надає. В судовому засіданні свідок [PERSON], дочка сторін, ствердила, що дійсно вона із старшим братом [PERSON] проживають біля тата в с. Рогиня, а два молодші брати [PERSON] та [PERSON] проживають з мамою в Росохач. Проживаючи біля тата, вони з братом [PERSON] перебувають на його утриманні. До тата вона перейшла проживати після закінчення 9 класу літом 2017 року. Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачене визначення розміру аліментів у частці від заробітку. При визначенні розміру аліментів суд, приймаючи до уваги обставини, визначені ст. 182 Сімейного кодексу України, та позицію відповідача про невизнання позову, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги слід задовольнити, стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на утримання двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 16.06.2017 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання. Згідно з п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Частиною 3 статті 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи вищенаведене, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 141, 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved