Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вищенаведеним позовом та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Вимоги мотивовані тим, що позивач є власником 68/100 вкзаного будинку, рештою володіє [PERSON] Разом з тим, зареєстрований у будинку [PERSON] позбавляє позивача належним чином користуватися та розпоряджатися належним їй нерухомим майном. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечила, посилаючись на те, що відповідач з самого народження зареєстрований у вказаному будинку, а обставина його реєстрації ніяким чином не порушує права позивача на користування та розпорядження належним їй майном. [PERSON] просила справу розглянути у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Богунський районний відділ Управління державної міграційної служби у Житомирській області у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву-заперечення, в якій просить розглядати справу без участі представника управління. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи із наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи позивач є власником 68/100 житлового будинку [ADDRESS]. (а.с. 5-9, 54-57). Адреса з [ADDRESS] на [ADDRESS] змінена на підставі рішень Виконкому Житомирської міської ради від 09.04.2009 р. та 14.05.2009 р. за №№ 239 та 326 відповідно. Згідно довідки КП «ВЖРЕП №1» від 22.04.2014 р. за №349 та паспорта відповідача [PERSON] зареєстрований за адресою: буд. [ADDRESS] з 21.12.1974 р. (а.с. 53, 64). Як вбачається із матеріалів спадкової справи [PERSON] відповідач хоча і був зареєстрований на момент смерті свого батька із спадкодавцем, разом з тим, в силу заповіту від 04.03.1999 р., фактично спадщину не прийняв. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч. 1 ст. 16, ст. 316 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності із нормами ч. 1 ст. 321 цього ж Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ст. 41 Конституції України і п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. (п. 1) Застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із наступного. Відповідно до положень ст.ст. 391 та 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. (п. 33) Отже, враховуючи, що факт реєстрації відповідача у житловому будинку [ADDRESS] зумовлює перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування та розпорядження своїм нерухомим майном, вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, вимоги щодо зняття з реєстрації відповідача є передчасними, оскільки відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, в цій частині позовних вимог належить відмовити.

Outcome: partial