Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення факту неправильності запису національності та просить суд зобов`язати Галицький районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області внести зміни до графи «національність нареченої», в актовому записі про шлюб заявниці №2659 від 28.10.1964 р., складеному Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, щодо [PERSON] , а саме зазначити національність нареченої з «українка» на «полька». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона народилась [INFO] в м. Проскурів, Хмельницької області. Її батько - [PERSON] , а матір [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Однак в актовому записі про народження, національність його батьків не зазначена, хоча заявниця, її батько, мати та вся родина в попередньому поколінні були поляками за походженням і вони по сьогоднішній день шанують та дотримуються польських традицій. Галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстраційної актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області було відмовлено у внесенні доповнень до актового запису, оскільки зміна національності не входить до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану. На даний час [PERSON] прагне відновити та зберегти етнічне походження свого роду, у зв`язку з чим звернулась до суду та просить встановити факт її приналежності до польської національності та внести відповідні зміни до актового запису про шлюб заявниці. У судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги, надавши пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Представник заінтересованої особи - Галицького районного у місті Львові відділу державної реєстраційної актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області у в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши думку заявника, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши та оцінивши надані докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] № 269 від 31.07.1939 року вбачається, що національність громадян не зазначена. Зі свідоцтва про народження серії, виданого 03.10.1944 року, виданого відділом актів громадського стану народним комісаріатом внутрішніх справ СРСР, вбачається, що заявник [PERSON] народився [INFO] в с. Проскурів, і є донькою [PERSON] та [PERSON] ; національність осіб не зазначена. У військовому квитку серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , Ленінським районним комісаріатом м. Львова 12 серпня 1963 року, зазначена національність «поляк». Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 09.03.2017 року в графі національність [PERSON] вказано «поляк». Однак, в актовому запису про одруження [PERSON] №2659 від 28.10.1964 р., складеному Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, вказано «українка». Заявниця звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з питанням щодо внесення змін до графи національності до актового запису про народження та про шлюб заявниці, однак їй було відмолено листом №474/03-32 від 21.03.2017 року, зміна національності не входить до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно із ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень ст.ст. 1, 3 ЗУ «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід`ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. В статті 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995, ратифікованої\~ЗУ «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин», встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід`ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Стаття 3 Конвенції визначає, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відповідно до абз.2 п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності в актах громадянського стану», суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану у випадках допущення органами реєстрації актів громадянського стану помилок при складанні актового запису (прізвища, імені, по батькові, національності і громадянства батьків тощо). Зі змісту пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема: рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. У відповідності до п. 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. При цьому, згідно ч. 2\~ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в державних органах реєстрації актів громадянського стану або оформленню в нотаріальних органах, не замінює документів, що видаються цими органами, а є лише підставою для їх одержання. Після набрання рішенням законної сили воно згідно\~ст. 14 ЦПК України\~стає обов`язковим для органів, які реєструють факти, що мають юридичне значення, або оформлюють права, які виникають в зв`язку з встановленням судом фактів. Статтею 300 ЦК України\~встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таким чином, суд вбачає достатньо підстав для задоволення заявлених вимог [PERSON] , оскільки достатньо доказів для встановлення факту її належності\~до польської національності, що необхідно заявниці для відновлення національності, на підставі ст. 11, 12 ЗУ «Про національні меншини в Україні», у зв`язку з чим необхідно внести зміни до актового запису про шлюб заявниці. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved