Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до КУ Токмацька ЦРЛ в якому просила поновити строк звернення до суду як такий, що пропущений з поважних причин; визнати незаконним п. 244 Наказу № 143-О від 29.12.2017 року та її звільнення 29.12.2017 року з посади сестри медичної зі стоматології Токмацької центральної районної лікарні та поновити на цій посаді, допустивши негайне виконання; стягнути на її користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу на суму 12020 грн. 19 коп.. В обґрунтування зазначає, що позивачка працювала на посаді сестри медичної зі стоматології та відповідно до п. 244 Наказу № 143-О 29.12.2017 року звільнена з посади на підставі п. 1 ст. 40 [PERSON] України, у звязку з ліквідацією підприємства, яке відбувалось відповідно до рішення Токмацької міської ради від 20.07.2017 року № 2 «Про припинення комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня шляхом її ліквідації». В подальшому позивачці стало відомо, що рішенням Токмацької міської ради від 22.02.2018 року № 20 «Про припинення комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня шляхом перетворення в комунальне підприємство «Токмацький центр з профілактики та боротьби зі СНІДом» Токмацької міської ради» зупинено процедуру ліквідації КУ Токмацька ЦРЛ. З огляду на викладене, вважає що вона повинна бути поновлена на посаді сестри медичної зі стоматології Токмацької центральної районної лікарні та стягнуто з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 12020 грн.. Просить суд позовні вимоги задовольнити повністю. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 12.06.2018 року задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Токмацьку міську раду. Клопотання позивача про уточнення позовних вимог в частині збільшення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу від 26.06.2018 року судом залишено без розгляду на підставі п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому зазначив, що КУ Токмацька центральна районна лікарня є неналежним відповідачем у справі, оскільки, власником установи є Токмацька міська рада та саме вона приймала рішення про ліквідацію КУ Токмацька центральна районна лікарня, а в подальшому рішення про призупинення ліквідації. З приводу позовних вимог заперечив та вказав, що на даний час штатний розпис скасований, рахунки закриті. Тому, Токмацька міська рада як власник має право вирішувати питання про поновлення звільнених працівників. В подальшому подав уточнення до відзиву в якому додатково зазначив, що в позовній заяві не вказано конкретні порушення, які були при звільненні позивача з посади сестри медичної. Звільнення позивача здійснено відповідно до прийнятого Токмацькою міською радою рішення про припинення Токмацької центральної районної лікарні шляхом ліквідації, з попередженням працівників про звільнення та в подальшому саме звільнення. Також, наголосив на пропущення позивачкою строку звернення до суду. З огляду на викладене, вважав позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позивачка подала відповідь на відзив в якому зазначила, що фактично відбулась не ліквідація, а реорганізація установи КУ Токмацька ЦРЛ на КП «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування». Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив позивачки в якому зазначив, що доводи позивачки про фактичну реорганізацію, а не ліквідацію КУ Токмацька центральна районна лікарня є надуманими. Відповідач не знав та не міг знати про те, що після прийняття Токмацькою міською радою рішення про ліквідацію буде прийнято рішення про скасування цього рішення та призупинення ліквідації. Вказує, що на реалізацію державної реформи 20.02.2018 року Токмацькою міською радою прийнято рішення № 20 згідно якого призупинено ліквідацію КУ Токмацька центральна районна лікарня та вирішено її реорганізувати в КП «Токмацький центр з профілактики та боротьби зі СНІДом». Звернув увагу, що позивачці при звільненні було виплачено всі належні їй кошти. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, надала письмові пояснення в яких вважала про відсутність підстав для задоволення позовних вимог за наступних обставин. Рішення Токмацькою міською радою від 20.07.2017 року № 2 «Про припинення комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня шляхом ліквідації» прийнято на виконання Концепції реформи фінансування системи охорони здоровя України, схваленої розпорядженням Кабінету [PERSON] України від 30.11.2016 року № 1013 та Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення». На підставі вказаного рішення розпочато процедуру ліквідації відповідача як юридичної особи, повідомлено працівників про звільнення, скасовано штатний розпис та в подальшому звільнено працівників. Прийняття в подальшому Токмацькою міською радою рішення від 22.02.2018 року № 20, яким визначено втрату чинності рішення від 20.07.2017 року № 2, вирішено зупинити процедуру ліквідації та припинити КУ Токмацька центральна районна лікарня шляхом перетворення в комунальне підприємство «Токмацький центр з профілактики та боротьби зі СНІДом» не свідчить про незаконність звільнення позивача. Отже, на час звільнення позивачка 29.12.2017 року рішення Токмацької міської ради від 20.07.2017 року № 2 було чинним, а тому звільнення відбулось на законних підставах. Також, звернула увагу суду на пропущення позивачкою строків звернення до суду. В судовому засіданні вислухано пояснення позивачки, представників відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, які підтримали свої позиції та надали пояснення. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З приводу пропущення позивачем строку звернення до суду. Відповідно до ст. 233 [PERSON] України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки (ст. 234 [PERSON] України). Згідно з ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивачем на обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду зазначено незнання про існування рішення Токмацької міської ради від 22.02.2018 року № 20, про дане рішення їй стало відомо зі слів [PERSON], яка є депутатом Токмацької міської ради, та яка повідомила про вказане вище рішення за декілька днів до подання позову (11.05.2018 року). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт повідомлення позиваці про рішення Токмацької міської ради від 22.02.2018 року № 20 за декілька днів до подання позову. Ознайомившись з доводами позивачки щодо поважності пропуску строку звернення до суду, з врахуванням особливих обставин даної справи, зокрема, прийняття Токмацькою міською радою рішення від 22.02.2018 року № 20, яким вирішено припинити Токмацьку центральну районну лікарню не шляхом ліквідації, як було визначено рішенням від 2.07.2017 року № 2, а шляхом перетворення, беручи до уваги показання свідка [PERSON], суд вважає причини пропуску строку звернення до суду поважними та приходить до висновку про необхідність їх поновлення. З приводу фактичних обставин судом встановлено наступне. Рішенням Токмацької міської ради від 20.07.2017 року № 2 «Про припинення комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня шляхом її ліквідації» вирішено припинити шляхом ліквідації комунальну установу Токмацька центральна районна лікарня, створити комісію з припинення, якій до 01 листопада 2017 року закрити рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами та інше. На виконання вказаного рішення міської ради головою ліквідаційної комісії комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня [PERSON] видано наказ від 21.07.2017 року № 84-осн про припинення комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня шляхом ліквідації, розташовану за адресою: 71700, м. Токмак, вул. Центральна, 55Ж. Пунктом 2.3. даного наказу вирішено звільнити працівників підприємства згідно з чинним законодавством. Рішенням Токмацької міської ради від 21.09.2017 року № 18 «Про внесення змін до рішення Токмацької міської ради від 20.07.2017 року № 2 «Про припинення комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня шляхом її ліквідації» виключено з вказаного вище рішення міської ради слова «до 01 листопада 2017 року». Наказом голови ліквідаційної комісії комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня [PERSON] від 19.10.2017 року № 132-осн «Про попередження працівників КУ Токмацька ЦРЛ про майбутнє звільнення» затверджено список працівників, які підлягають звільненню з 29.12.2017 року у звязку із скороченням штату та відомість попередження про майбутнє звільнення згідно з додатків № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 22, 23 до наказу. Наказом голови ліквідаційної комісії комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня [PERSON] від 19.10.2017 року № 134-осн «Про зміну трактовки до пунктів 1, 2.1., та 2.2. наказу № 132-осн від 19.10.2017 року замінено формулювання підстав звільнення в наказі від 19.10.2017 року № 132-осн з у звязку «із скороченням штату» на «з ліквідацією установи». 19.10.2017 року позивачку, яка на той час працювала на посаді сестри медичної стаціонару зі стоматології комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня, повідомлено про майбутнє звільнення, що підтверджується її особистим підписом в додатку № 11 до наказу № 132-осн від 19.10.2017 року. Наказом голови ліквідаційної комісії комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня [PERSON] від 18.12.2017 року № 170-осн з 01.01.2018 року скасовано посади штатного розпису, у звязку з ліквідацією та вирішено звільнити всіх працівників КУ Токмацька ЦРЛ. 29.12.2017 року позивачка звільнена з посади сестри медичної стаціонару зі стоматології комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня згідно з п. 1 ст. 40 [PERSON] України на підставі п. 244 наказу № 143-о. Рішенням Токмацької міської ради від 22.02.2018 року № 20 «Про припинення комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня шляхом перетворення в комунальне підприємство «Токмацький центр з профілактики та боротьби зі СНІДом» Токмацької міської ради» вирішено зупинити процедуру ліквідації комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня, яка була розпочата на підставі рішення Токмацької міської ради від 20.07.2017 року № 2 «Про припинення комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня шляхом її ліквідації» (п.1). Пунктом 2 вирішено припинити комунальну установу Токмацька центральна районна лікарня шляхом перетворення в комунальне підприємство «Токмацький центр з профілактики та боротьби зі СНІДом» Токмацької міської ради з переданням всього майна, прав та обовязків зазначеному підприємству. Визначено комунальне підприємство «Токмацький центр з профілактики та боротьби зі СНІДом» Токмацької міської ради правонаступником усього майна, усіх прав та обовязків комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня. Також, пунктом 7 вирішено рішення Токмацької міської ради від 20.07.2017 року № 2 «Про припинення комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня шляхом її ліквідації», від 21.09.2017 року № 18 «Про внесення змін до рішення Токмацької міської ради від 20.07.2017 року № 2 «Про припинення комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня шляхом її ліквідації» вважати такими, що втратили чинність. 19.04.2018 року позивачка подала відповідачу заяву про поновлення на роботі, на яку 08.05.2018 року листом № 02/2271 відповідачем їй було відмовлено у звязку з тим, що штатні посади в КУ Токмацька ЦРЛ скасовано, а штатний розпис в КП «Токмацький центр з профілактики та боротьби зі СНІДом» не затверджений. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 110 ЦК України юридична особа\~ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами. Як зазначено в п. 1 ст. 40 [PERSON] України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (ст. 49-2 [PERSON] України). Як встановлено судом, міською радою як засновником КУ Токмацька ЦРЛ прийнято рішення від 20.07.2017 року № 2 про її припинення шляхом ліквідації, позивача у визначені законом строки було попереджено про звільнення, а тому, її звільнення 29.12.2017 року з посади сестри медичної стаціонару зі стоматології комунальної установи Токмацька центральна районна на переконання суду є правомірним. В той же час, суд бере до уваги обставини які відбувалися після звільнення позивачки. Зокрема, рішенням Токмацької міської ради від 22.02.2018 року № 20 визнано таким, що втратило чинність рішення Токмацької міської ради від 20.07.2017 року № 2 та вирішено зупинити ліквідацію відповідача та припинити комунальну установу Токмацька центральна районна лікарня шляхом її перетворення в комунальне підприємство «Токмацький центр з профілактики та боротьби зі СНІДом». З огляду на викладене, з врахуванням рішення від 22.02.2018 року № 20, комунальна установа Токмацька центральна районна лікарня продовжила свою роботу відповідно до завдань, які після перетворення в комунальне підприємство «Токмацький центр з профілактики та боротьби зі СНІДом», повинні перейти до правонаступника. Відповідно до ч. 4 ст. 36 [PERSON] України при реорганізації дія трудового договору продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників новоствореною юридичної особи. Слід наголосити, що норми [PERSON] України містять різні вимоги до роботодавця в разі звільнення працівника у звязку з ліквідацією підприємства, установи та організації та у звязку з реорганізацією. Так, якщо ліквідація юридичної особи роботодавця, передбачає безальтернативне звільнення всіх його працівників, то в разі реорганізації можливість звільнення працівника настає лише в разі неможливості перевести, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 [PERSON] України). Як зазначено Міністерством юстиції України в розясненні від 25.01.2011 року ліквідація - це така форма припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обов'язки. У разі ліквідації вся чисельність працівників скорочується та весь штат працівників ліквідується. При реорганізації юридична особа також припиняється. Водночас, можливість для звільнення працівників у разі реорганізації підприємства, допускається тільки за умови скорочення штату або чисельності працівників. Право визначити чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому їм органу. Відповідно до ст. 43 Конституції України, норми якої мають пряму дію, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 3 Конституції України людина,\~її життя\~і здоров'я,\~честь і\~гідність,\~недоторканність і\~безпека визнаються\~в Україні\~найвищою соціальною\~цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Згідно з ст. 5-1 [PERSON] України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. [PERSON] України не регулюються відносини звільненого працівника та колишнього роботодавця в разі подальшої зміни рішення власника або уповноваженого ним органу з «ліквідації» на рішення «перетворити». За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати аналогію закону, зокрема, положення ст. 42-1 [PERSON] України. Відповідно до 42-1 [PERSON] України працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених\~пунктом 1 статті 40цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Таким чином, з моменту прийняття засновником комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня Токмацькою міською радою рішення не ліквідовувати, а перетворити відповідача в комунальне підприємство, позивач набуває відповідні права бути поновленим на посаді в КУ Токмацька ЦРЛ з якої був звільнений у звязку з рішенням про ліквідацію та в подальшому в разі наявності підстав бути переведеним у новостворену юридичну особу КП «Токмацький центр з профілактики та боротьби зі СНІДом». Твердження представника відповідача про скасування штатного розпису та відсутність фінансування не може бути підставою для відмови звільненому працівнику у поновленні на роботі. Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету [PERSON] Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Враховуючи, що для прийняття на роботу працівник повинен подати роботодавцю відповідну заяву, що зроблено позивачкою 19.04.2018 року, суд вважає необхідним поновити позивачку на посаді сестри медичної стаціонару зі стоматології комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня з 19.04.2018 року. Згідно з ст. 235 [PERSON] України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу (51 робочий день х 132 грн. 09 коп. середня заробітна за один робочий день за останні два місяці перед звільненням) починаючи з 19.04.2018 року по день ухвалення рішення на суму 6736 грн. 59 коп.. Відповідно до ч. 3 ст. 263 ЦПК України судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На переконання суду саме таке рішення досягне завдання цивільного судочинства, є справедливим та забезпечить права позивача на працю. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір виходячи з поєднання позивачем в позовні вимоги майнового та не майнового характеру.

Outcome: partial