Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що з 10.05.2003 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти постійно хворіють, потребують кілька разів на рік проходження лікування у медичних закладах, проте [PERSON] ухиляється від виконання свого батьківського обовязку щодо утримання дітей, хоча стан його здоровя та матеріальне становище дозволяють це робити. З урахуванням наведених обставин, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 2\~000 грн., на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги повністю та дала пояснення згідно заяви, вказавши, що із відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак близько трьох років спільно не проживають. За вказаний період часу відповідач періодично надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, проте домовленості щодо способів виконання обовязку утримувати синів між ними не досягнуто. Зазначає, що діти є інвалідами і для забезпечення належного стану здоровя потребують двічі на рік проходження курсу стаціонарного лікування у медичному закладі, вартість якого становить орієнтовно 10\~000 грн. Крім того, діти потребують дієтичного харчування та періодичного медикаментозного лікування. Позивач не працює, її дохід становлять соціальні виплати на дітей у розмірі 2\~600 грн., також допомогу на утримання синів надають її батьки. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, не заперечив проти стягнення з нього аліментів у розмірі 900 грн. на кожну дитину. Пояснив, що постійного місця роботи не має, заробляє грошові кошти перевезенням пасажирів до Російської Федерації і отримуваний дохід є мінливим, може становити від 2000 до 6000 грн. щомісячно. На даний час він проживає у цивільному шлюбу, інших дітей та утриманців не має. Також зазначив, що має незадовільний стан здоровя, хворіє на астму. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про шлюб серія І-ГЮ №127471 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.05.2003 року. Сторони є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (свідоцтва про народження серія І-ГЮ №162740, серія І-ГЮ №116465). Із виписок з медичних карт стаціонарного хворого №783 [PERSON] та №5880 [PERSON] встановлено, що діти мають незадовільний стан здоровя, для забезпечення належного стану якого потребують повторного лікування через 3-6 місяців, дієти, санаторно-курортного лікування. У дітей мають місце покази для продовження соціальної допомоги на дітей-інвалідів терміном на 2 роки згідно наказу МОЗ №454/471/516 від 08.11.2001 року. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до положень ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання обовязку утримувати синів, а тому з метою захисту інтересів неповнолітніх дітей, які має право на утримання від своїх батьків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів. Відповідно до положень ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» із 01 травня 2017 року прожитковий мінімум для дітей віком до шести років становить 1426 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років 1777 грн. Суд, відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів враховує: вік дітей, стан здоровя та їх потреби, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших утриманців, та визначає розмір аліментів 1500 грн., на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial