Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] з 2016 року. Позов мотивує тим, що вона є наймачем квартири [ADDRESS]. Квартира не приватизована. Крім неї в квартирі зареєстровані її донька [PERSON], [INFO] та онука [PERSON], [INFO]. В 2016 році [PERSON] переїхала проживати з своїм співмешканцем за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] народила дочку [PERSON]. З 2016 року відповідачі не проживають в спірній квартирі, їх речей в квартирі немає, вони не сплачують комунальні послуги. Дані послуги сплачує позивач за рахунок своїх доходів, хоча є інвалідом другої групи, отримує мінімальну пенсію та інших доходів не має. Реєстрація відповідачів в квартирі не дає їй повноцінно користуватися та розпоряджатися своїм майном, а саме, отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, на її прохання знятись з реєстрації відповідач [PERSON] не реагує. Ухвалою від 27.12.2018 року до участі у справі залучений виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області як орган опіки та піклування. Ухвалою від 13.02.2019 року позов [PERSON] в частині позовних вимог про визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] залишено без розгляду на підставі заяви позивача. Отже, предметом розгляду в даній справі є визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв, клопотань не подали. Представник служби у справах дітей Олександрійської міської ради - в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання вдруге не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, до суду повернулися конверти з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язок, щодо пересилання поштового відправлення, не проживає», тому враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Враховуючи викладене, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як розтлумачив Пленум Верховного Суду України, у абз. 1 п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно з ст. 72 Житлового кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За наведених обставин, відповідач на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 Житлового кодексу, як такий, що був відсутній за місцем реєстрації понад встановлені строки, підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням, в судовому порядку. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено наступні обставини справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є квартиронаймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою про забезпечення житловою площею та комунальними послугами № 1289 та довідкою від 11.02.2019 року, де зазначено що квартира державна. З довідки № 402 від 18.08.2017 року виданої КП «Житлогосп» вбачається, що в квартирі [ADDRESS] [PERSON], [INFO] є наймачем, а також в квартирі зареєстровані [PERSON], [INFO] (дочка), однак відповідно до акта від 06.07.2018 року, складеного КП «Вектор-Житло», в присутності свідків [PERSON], [PERSON], при обстеженні квартири [ADDRESS], було встановлено, що [PERSON], 1998р.н. та [PERSON], 2017р.н. зареєстровані, але з 2016 року не проживають, фактично проживають в [ADDRESS]. Відповідно до акта від 28.01.2019 року складеного КП «Вектор-Житло», в присутності свідків [PERSON], [PERSON], при обстеженні квартири [ADDRESS], було встановлено, що [PERSON], 1998р.н. зареєстрована, але з 2016 року не проживає. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON], яка на час розгляду справи є повнолітньою особою, зареєстрована, але не проживає в [ADDRESS] понад шість місяців, можливість збереження жилого приміщення за відповідачем судом не встановлено, тому суд вважає, що реєстрація відповідача в квартирі за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації її прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратила право на користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved