Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

\~[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів щодо затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що у березні 2018 року вона звернулась в Іваничівський районний відділ «Центр ДЗК» для оформлення права власності на земельні ділянки площею 0,52 га., з яких: 0,25 га. для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та 0,27 га. для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в її користуванні з 1996 року. Попередньо, з 1983 року вказані земельні ділянки належали її матері [PERSON], які згідно рішення Грибовицької сільської ради № 20/1 від 02 березня 1994 року були передані їй у приватну власність. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є вона. При оформленні права власності на вище вказані земельні ділянки у Іваничівському районному відділі «Центр ДЗК» їй повідомили, що земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,27 га. передано у приватну власність учасникам АТО згідно наказів [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області. 31 липня 2018 року вона звернулася до Грибовицької сільської ради щодо надання інформації про вилучення з її користування даної земельної ділянки без її відома. Згідно відповіді [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області у 2013 році було проведено інвентаризацію земель в районі шахти № 5 на території Грибовицької сільської ради загальною площею 4,2223 га. та зареєстровано за кадастровим номером 0721180900:02:000:0140 в Державному земельному кадастрі як землі сільськогосподарського призначення що перебувають у державній власності за межами населених пунктів Грибовицької сільської ради для передачі у власність для індивідуального садівництва учасникам АТО. Інвентаризація земельних ділянок була проведена без повідомлення органу місцевого самоврядування та без отримання попередньої інформації щодо надання у власність місцевим жителям земельних ділянок. Про накази [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області від 10 жовтня 2017 року про передачу у власність земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва [PERSON],, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] їй відомо не було. На даний час її земельна ділянка поділена на частки та передана у власність вище вказаним громадянам. Через неправомірні дії [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області вона позбавлена права власності на належну їй земельну ділянку та позбавлена можливості щодо здійснення спадкування зазначеної земельної ділянки. На підставі викладеного просить, визнати протиправними дії [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області та скасувати накази про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та надання їх у власність громадянам: [PERSON] (кадастровий № 0721180900:02:000:0152), булюку [PERSON] (кадастровий № 0721180900:02:000:0151), [PERSON] (кадастровий № 0721180900:02:000:0147), [PERSON] (кадастровий № 0721180900:02:000:0206), [PERSON] (кадастровий № 0721180900:02:000:0146) та [PERSON] (кадастровий № 0721180900:02:000:0145). Також просить скасувати реєстрацію права власності вище зазначених земельних ділянок в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Судові витрати на її користь також просить стягнути із відповідача. Ухвалою Іваничівського районного суду від 22 грудня 2018 року залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 10 грудня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Згідно вказаного відзиву, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області згідно наказу від 17 листопада 2016 року № 308 наділене повноваженнями щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах визначених Земельним кодексом України на території Волинської області. З 01 січня 2013 року повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах Волинської області покладено на Головне управління Держгеокадастру в Волинській області. 14 лютого 2017 року до [PERSON] управління звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] із заявами про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення садівництва орієнтовною площею 0,12 га., яка знаходиться за межами населених пунктів Грибовицької сільської ради Іваничівського району Волинської області у межах норм безоплатної приватизації, при цьому додавши необхідні документи. За результатами розгляду вказаних заяв, 13 квітня 2017 року [PERSON] управлінням Держгеокадастру у Волинській області було надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність вказаним громадянам земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності. 03 жовтня 2017 року було затверджено проекти землеустрою щодо надання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у власність земельних ділянок площею по 0,06 га із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності для ведення індивідуального садівництва розташованих за межами населених пунктів Грибовицької сільської ради Іваничівського району без зміни цільового призначення та видано накази від 10 жовтня 2017 року за № 3-3511/15-17-СГ, № 3-3509/15-17-СГ, № 3-3508/15-17-СГ, № 3-3488/15-17-СГ, № 3-3512/15-17-СГ, № 3-3514/15-17-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення». У звязку із інвентаризацією земель сільськогосподарського призначення державної форми власності за межами населених пунктів Грибовицької сільської ради Іваничівського району, яку провів ДП «Волинський науковор-дослідний та проектний інститут землеустрою» та розробив технічну документацію у звязку з чим у Державному земельному кадастрі було сформовано земельну ділянку площею 4,4223 га (кадастровий номер 0721180900:02:000:0140) та в подальшому вона була передана учасникам АТО для індивідуального садівництва в тому числі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] від 20 лютого 2017 року за № 18-03-0.32-1591/2-17 відповідач звертався до Грибовицької сільської ради про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою в тому числі передачі її вище зазначеним громадянам. Станом на 13 квітня 2017 року жодної відповіді із Грибовицької сільської ради не надійшло. Згідно витягу з рішення Грибовицької сільської ради від 02 березня 1994 року № 20/1 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,50 га. в тому числі 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та 0,25 га. для ведення особистого селянського господарства. Місце розташування вказаних земельних ділянок або їх координати в рішенні не зазначені. Також вказані відомості відсутні і в довідці виконавчого комітету Грибовицької сільської ради від 28 серпня 2018 року № 248. У відзиві також зазначає, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, у тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею забороняється. Право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право, яким як станом на час отримання спадкодавцем спірної земельної ділянки, так і в подальшому є державний акт на право власності на землю, однак такий документ не видавався спадкодавцю. На підставі викладеного просять відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. 20 грудня 2018 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив згідно якої, при видачі наказів на виготовлення проектів землеустрою відповідачем не було погоджено в порядку встановленому ст. 122 ЗК України меж земельних ділянок. Відсутні схеми землеустрою відповідності надання земельних ділянок, проектів землеустрою щодо надання земельних ділянок із належними схемами , викопіюванням та іншими картографічними матеріалами, що підтверджують місце розташування наданих земельних ділянок та їх законного надання в конкретних місцях. Відсутня і технічна документація із землеустрою по інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у державній власності. Також відповідачем не надсилався до Грибовицької сільської ради запит стосовно погодження місць розташування земельних ділянок сільськогосподарського призначення розташованими за межами населених пунктів на території вказаної сільської ради, що планувались на виділення у власність учасникам АТО. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просять позов задовольнити повністю та додатково зазначили, що саме з вини відповідача була здійснена накладка інших земельних ділянок на земельну ділянку позивача. У звязку з неправомірними діями відповідача позивач позбавлена права власності на земельну ділянку та немає можливості зареєструвати право власності на земельну ділянку для сільськогосподарського призначення на своє імя. Також пояснили, що на суміжну земельну ділянку, яка належить сусіду позивача [PERSON] та [PERSON], згідно державного акту також відповідачем здійснено накладення земельних ділянок при проведенні інвентаризації та передачі земельних ділянок учасникам АТО. А тому просять визнати дії відповідача протиправними, скасувати спірні накази та реєстрацію права власності у державному реєстрі речових прав. Судові витрати просять стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 704, 80 грн., які позивач сплатила при зверненні до суду із позовною заявою. Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просить відмовити у задоволенні позову повністю. Пояснила, що відповідач діяв відповідно до законодавства, належно було проведено інвентаризацію земельних ділянок, яку ніхто не оскаржував. Спочатку третім особам було надано дозвіл на розроблення проектної документації, а потім проекти землеустрою були затверджені відповідними наказами головного управління Держгеокадастру у Волинській області. На підставі вказаної документації було передано у власність земельні ділянки учасникам АТО. Вважає позовні вимоги безпідставними, так як позивач не набула права власності на спірну земельну ділянку, оскільки належним чином не було оформлено права власності на спадкове майно, відсутній державний акт на право власності на земельну ділянку та межі земельної ділянки в натурі встановлені не були. Спадкодавець [PERSON] належним чином не набула права власності на земельну ділянку, а тому позивач [PERSON] не може її успадкувати. Крім цього пояснила, що управління Держгеокадастру у Волинській області не здійснює державну реєстрацію права власності у реєстрі речових прав, а тому позов в цій частині про скасування державної реєстрації на право власності на земельні ділянки також є безпідставним. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Грибовицької сільської ради Іваничівського району [PERSON] пояснив суду, що лист від [PERSON] Управління Держгеокадастру у волинській області від 20 лютого 2017 року № 18-3-0.32-1591/2-17 «Про висловлення пропозиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» до Грибовицької сільської ради протягом 2017 року не надходив, вважає, що діями відповідача порушено права позивача, а тому позов є підставним та просить його задовольнити. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, при вирішенні позовних вимог покладаються на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Грибовицької сільської ради, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що згідно витягу з рішення сесії Грибовицької сільської ради від 02 березня 1994 року № 20/1 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» [PERSON], жительці с. Грибовиця було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею : 0,50 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, в тому числі 0,25 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.13). Із довідки Грибовицької сільської ради від 28 серпня 2018 року № 248 слідує, що згідно погосподарської книги № 2 за 1983-1985 роки особистий рахунок № 168 подружжя [PERSON] та [PERSON] мали у користуванні земельну ділянку загальною площею 0,50 га. 29 вересня 1983 року [PERSON] помер. Згідно погосподарських книг за 1986-1995 роки [PERSON] проживала одна та надалі користувалася земельною ділянкою загальною площею 0,50 га. 14 червня 2000 року до господарства [PERSON] прибула позивач, [PERSON] та продовжили користуватися земельною ділянкою загальною площею 0,50 га. Згідно погосподарських книг надалі у користуванні [PERSON] перебувала земельна ділянка в розмірі 0,52 га. в тому числі 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та 0,27 га. для ведення особистого селянського господарства. (а.с.14-15) Згідно довідки Іваничівської державної нотаріальної контори від 20 лютого 2018 року № б/н/02-14 спадкоємицею [PERSON], яка померла 13 лютого 2005 року є позивач - [PERSON]. Спадкова справа за номером 226 заведена у 2005 році (а.с.12). Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 139124367 слідує, що власником земельної ділянки площею 0,25 га., кадастровий номер: 0721180901:01:003:0203 є [PERSON]. Підставою виникнення права власності є рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 21/2 виданий 20 вересня 2018 року Грибовицькою сільською радою Іваничівського району Волинської області; відомості з ДЗК, серія та номер: 4417285 виданий 24 вересня 2018 року, видавник: Державний земельний кадастр» (а.с.11). Підставою виникнення права власності на землю є юридичний факт, з яким закон повязує виникнення такого права. До юридичних фактів, на підставі яких виникає, наприклад, право приватної власності на землю, належать: рішення органу влади про передачу земельної ділянки громадянинові у приватну власність; цивільно-правова угода; успадкування земельної ділянки та інше. Реалізація права власності на землю повязана із здійсненням його субєктами наданих їм прав та виконання покладених на них обовязків. З цією метою в земельному та цивільному законодавстві передбачені норми, які визначають обсяг прав та обовязків власників земельних ділянок. Права власника земельної ділянки - це сукупність наданих йому законом субєктивних правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, які складають зміст права власності. З метою оформлення спадкових прав на земельну ділянку загальною площею 0,52 га., яка знаходиться на території Грибовицької сільської ради Іваничівського району, позивач у березні 2018 року звернулася у Іваничівський районний відділ «Центр ДЗК». У центрі ДЗК їй повідомили, що земельна ділянка орієнтовною площею 0,27 га. для ведення особистого селянського господарства розташована за межами населених пунктів Грибовицької сільської ради та передана у приватну власність учасникам АТО згідно наказів [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області. На її звернення у Грибовицьку сільську раду щодо неправомірного позбавлення її земельної ділянки було надано відповідь в.о. начальника міськрайонного управління в Іваничівському районі та м. Нововолинську [PERSON] згідно якого земельні ділянки в районі шахти № 5 на території Грибовицької сільської ради передавалися у власність для індивідуального садівництва учасникам бойових дій відповідно до наказів [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області за рахунок про інвентаризованих у 2013 році земель сільськогосподарського призначення державної власності. Земельна ділянка площею 4,2223 га. з кадастровим номером 0721180900:02:000:0140 була зареєстрована в Державному земельному кадастрі на підставі технічної документації із землеустрою по інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Грибовицької сільської ради. Документація розроблена ДП «Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на підставі наказу [PERSON] управління Держзеагенства у Волинській області від 19 листопада 2013 року № 58 (а.с.9). Згідно листа сільського голови Грибовицької сільської ради від 20 грудня 2018 року № 01-11/333 адресованого на адресу суду слідує, що лист [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області від 20 лютого 2017 року № 18-3-0.32-1591/2-17 «Про висловлення пропозиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» до Грибовицької сільської ради протягом 2017 року не надходив (а.с.116). Згідно оглянутої в судовому засіданні земельно-шнурової книги Грибовицької сільської ради у володінні [PERSON] було всього земель площею 0, 50 га. (а.с.154). Однак, правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] за життя не виготовила. Позивач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла вступивши у володіння спадковим майном та отримала свідоцтво про право на спадщину. Отримати свідоцтво про право на спірну земельну ділянку в розмірі 0,27 га. позивач немає можливості у звязку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на земельну ділянку спадкодавця [PERSON] Право власності на земельну ділянку [PERSON] підтверджується погосподарською книгою по с. Грибовиця Іваничівського району. Успадкувавши земельну ділянку, позивач після смерті матері належно володіла та користувалася нею. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ст. 12-1 ЗК України у редакції 1970 року (який діяв до 1992 року) сільські Ради народних депутатів, їх виконавчі комітети в межах і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, на своїй території, зокрема надають відповідно до статті 16 цього Кродексу земельні ділянки в користування із земель, які не входять до землекористування колгоспів, радгоспів, інших сільськогосподарських підприємств; розподіляють між підприємствами, організаціями, установами і громадянами ділянки під городи, сінокоси і пасовища з земель державного запасу, що виділяються в сільській Раді у встановленому порядку. Право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчуються записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в місті і селищах міського типу в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів (ч. 5 ст. 20 ЗК України у редакції 1970 року). Витягом із рішення сесії Грибовицької сільської ради від 02 березня 1994 року № 20/1 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» належно стверджується передача у приватну власність [PERSON], жительці с. Грибовиця Іваничівського району земельної ділянки загальною площею : 0,50 га. в тому числі 0,25 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства. Вказане рішення Грибовицької сільської ради ніким не оскаржувалося і є чинним. Сільською радою за період з 1994 року по даний час будь-яких рішень відносно спадкодавці [PERSON] про припинення права користування (вилучення) земельної ділянки площею 0,50 га. за адресою її проживання не приймалось, вона не була позбавлена права власності чи права користування даними земельними ділянками. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно зі статтею 52 Земельного Кодексу (1990 року); ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно зі статтями 57 і 67 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення. Беручи до уваги вказані норми закону та рішення № 20/1 від 02 березня 1994 року Грибовицької сільської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» у якому зазначено, що сільською радою було розглянуто заяви громадян про передачу у приватну власність земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування та матеріали, що підтверджують розміри даних земельних ділянок, суд приходить до висновку, що на підставі прийнятого такого рішення уповноваженим законом органом у відповідності до чинного на той час законодавства виникло право власності на спірну земельну ділянку у [PERSON] у розмірі, зазначеному у погосподарській книзі. Нормами частини 2 статті 6, частини 1 статті 22, частини 1 статті 23 ЗК України (1990 року) передбачалося набуття громадянами права власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину та виникнення права власності після встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Разом з тим, згідно даних з погосподарських книг і не заперечувалося сторонами що і до 1994 року [PERSON] вже користувалася даною земельною ділянкою у вказаних розмірах. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені статтею 23 ЗК України 1990 року. Проте дію статті 23 зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (далі Декрет). Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки , передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, а саме, ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Зазначеним пунктом Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. Відповідно до п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2012 року у справі № 6-31цс12. Беручи до уваги записи в погосподарській книзі, дані у яку вносяться із земельно-кадастрових документів, на підставі яких сільською радою видавалися рішення про надання громадянам земельних ділянок у приватну власність, зокрема за якими за [PERSON] обліковувалась земельна ділянка площею 0,50 га. та беручи до уваги п. 3 Декрету Кабінету Міністрів України, згідно з яким запис у земельно-кадастрових документах, посвідчений сільською радою, підтверджує право приватної власності на землю, суд приходить до висновку, що [PERSON] на день її смерті належала на праві власності спірна земельна ділянка. Відповідно до ст. 81 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки, зокрема на підставі : приватизації земельних ділянок , що були надані їм для користування; прийняття спадщини. Позивач прийняла спадщину після смерті матері, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У даному випадку [PERSON] управлінням Держгеокадастру у Волинській області порушено один із основних принципів, на яких базується земельне законодавство, - принцип забезпечення гарантій прав на землю (п. «ґ» ч. 1\~ст. 5 ЗК України), що є підставою для скасування оспорюваних наказів, які порушують права та законні інтереси позивача та позбавлено позивача можливості реалізувати своє право на оформлення спадкового майна. Стаття 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практично в єдиному приписі, що стосується майна, обєднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, характерного для України, як і в цілому для держав континентальної системи права. Європейський суд з прав людини тлумачить поняття «майно» (роssеssіоns) набагато ширше й у контексті статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод\~під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing роssеssіоns), але й цілу низку інтересів економічного характеру (активи (assets)). Розумними очікуваннями особи вважаються легітимні (або законні) і виправдані очікування набути майно або майнове право, які в практиці ЄСПЛ дістають правову охорону як майно. Поняття «законні очікування» (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності» (lеgal сегtаіпtу). Практика Європейського суду з прав людини розглядає законні очікування як елемент правової визначеності в умовах відсутності єдиної теорії легітимних (законних) очікувань, придатних для всіх національних правопорядків. Відповідно до частини першої\~статті 9 Конституції України\~чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конституцією України\~закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Стаття 19 Конституції України\~зобовязує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18.05.2010 N 376. Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж. Згідно з пунктом 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять роботах днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Рішення № РВ-0700304642019 від 26 березня 2019 року Державного кадастрового реєстратора [PERSON] має інформацію щодо перетину належної [PERSON] земельної ділянки та співпадіння її площі з ділянками, які були передані у власність учасникам АТО [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Також у зазначеному рішенні вказано відсоткове співпадіння площ земельних ділянок. Відомостей про те, що межі земельних ділянок, що належать третім особам узгоджувались з позивачем чи Грибовицькою сільською радою в матеріалах справи відсутні. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1\~ст. 155 ЗК України). Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1\~ст. 21 ЦК України). Судом встановлено, що на підставі письмових заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою відповідно до ст. 25 Закону України «Про землеустрій» щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва орієнтовною площею 0,12 га., яка знаходиться на території Грибовицької сільської ради Іваничівського району Волинської області із земель Державної власності у межах норм безоплатної приватизації адресованих начальнику [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області [PERSON] згідно наказів [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області було затверджено документацію із землеустрою та надано у власність земельні ділянки без зміни цільового призначення. Так, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області наказом від 10 жовтня 2017 року № 3-3514/15-17-СГ затверджено документацію із землеустрою та надано земельну ділянку у власність [PERSON] без зміни цільового призначення площею 0,0601 га. (кадастровий номер 0721180900:02:000:0145) в тому числі пасовища площею 0,0601 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва, розташовану на території Грибовицької сільської ради Іваничівського району Волинської області.; наказом від 10 жовтня 2017 року № 3-3512/15-17-СГ затверджено документацію із землеустрою та надано земельну ділянку у власність [PERSON] без зміни цільового призначення площею 0,06 га. (кадастровий номер 0721180900:02:000:0146) в тому числі пасовища площею 0,06 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва, розташовану на території Грибовицької сільської ради Іваничівського району Волинської області; наказом від 10 жовтня 2017 року № 3-3488/15-17-СГ затверджено документацію із землеустрою та надано земельну ділянку у власність [PERSON] без зміни цільового призначення площею 0,06 га. (кадастровий номер 0721180900:02:000:0206) в тому числі пасовища площею 0,06 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва, розташовану на території Грибовицької сільської ради Іваничівського району Волинської області; наказом від 10 жовтня 2017 року № 3-3508/15-17-СГ затверджено документацію із землеустрою та надано земельну ділянку у власність [PERSON] без зміни цільового призначення площею 0,0601 га. (кадастровий номер 0721180900:02:000:0147) в тому числі пасовища площею 0,0601 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва, розташовану на території Грибовицької сільської ради Іваничівського району Волинської області; наказом від 10 жовтня 2017 року № 3-3509/15-17-СГ затверджено документацію із землеустрою та надано земельну ділянку у власність [PERSON] без зміни цільового призначення площею 0,06 га. (кадастровий номер 0721180900:02:000:0151) в тому числі пасовища площею 0,06 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва, розташовану на території Грибовицької сільської ради Іваничівського району Волинської області та наказом від 10 жовтня 2017 року № 3-3511/15-17-СГ затверджено документацію із землеустрою та надано земельну ділянку у власність [PERSON] без зміни цільового призначення площею 0,06 га. (кадастровий номер 0721180900:02:000:0152) в тому числі пасовища площею 0,06 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва, розташовану на території Грибовицької сільської ради Іваничівського району Волинської області. На підставі вище зазначених оспорюваних наказів державним реєстратором прав на нерухоме майно проведено державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, які були передані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельні ділянки, які фактично складають земельну ділянку, яка належала покійній матері позивача. Відповідно до вимог\~ст. 79-1 ЗК України, ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», п.п 4,5, 31,61,67 Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051.,\~ч. 1 ст.\~24, ч. 1,\~2,\~4\~ст.\~25 Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~для відновлення порушених прав позивача необхідно скасувати державну реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки за відповідачами. Відповідно до частини десятої\~статті 79-1ЗК України\~державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно з частиною першою\~статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051. Згідно з пунктами 4, 5 названого вище Порядку ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. До складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених\~Законом України «Про Державний земельний кадастр»\~та цим Порядком. Відповідно до частини першої\~статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Згідно з частинами першою, другою, четвертою\~статті 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить відомості про земельну ділянку. Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Пунктом 31 Порядку визначено, що документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є, зокрема, поземельні книги. Запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду (п. 60 Порядку). Відповідно до пункту 61 Порядку скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення). Пунктом 67 Порядку визначено, що внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до\~Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~та цього Порядку. Пунктом 7 Постанови № 3 від 01.03.2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначає, що земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, статті\~2,\~5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями\~16,\~21,\~393 ЦК,\~статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Що стосується позовної вимоги про скасування реєстрації права власності вище вказаних земельних ділянок в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, то вона до задоволення не підлягає, так як скасування реєстрації не відноситься до обовязків та компетенції відповідача, так як з 01 січня 2013 року реєстрацію права власності здійснює Міністерство юстиції України. Разом з тим, позивач не позбавлена права вимоги щодо скасування реєстрації звернувшись до належного органу державної влади з відповідною заявою. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] є належним власником земельної ділянки загальною площею 0,52 га. в тому числі 0,25 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та 0,27 га. для ведення особистого селянського господарства, а тому її права щодо належного володіння, користування вказаними земельними ділянками підлягають до відновлення шляхом визнання дій [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області протиправними та скасування наказів [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та надання їх у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], ваверу віталію Юрійовичу, [PERSON] та [PERSON] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~та стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial