Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , Виконавчого комітету Вінницької міської ради, департаменту Адміністративних послуг Вінницької міської ради про визнання недійсним та скасування договорів про встановлення права користування земельною ділянкою, в якому просила суд: визнати недійсним та скасувати Договір від 31.03.2015 про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію), земельної ділянки, площею 0,10 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510100000:03:059:0431, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Скасувати пункт 1.3 рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради №2299 від 12.10.2017 «Про затвердження актів комісії про прийняття в експлуатацію об`єктів нерухомого майна». Скасувати рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38417755 від 29.11.2017 на право приватної власності [PERSON] на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язати [PERSON] повернути їй земельні ділянки: площею 0,03 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510100000:03:059:0562, та площею 0,07 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510100000:03:059:0563, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у придатному для використання стані. Стягнути із [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати. Позовні вимоги\~мотивовано тим,\~щорішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради №2299 від 12.10.2017 «Про затвердження актів комісії про прийняття в експлуатацію об`єктів нерухомого майна» введено в експлуатацію житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] та в подальшому зареєстровано право власності на даний будинок за [PERSON] . Вказане рішення виконавчого комітету та подальшу реєстрацію права власності, позивач вважає незаконними., оскільки згідно договору купівлі-продажу № 415 від 12.03.2015, виданого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В., позивачу належить на праві власності земельна ділянка, площею 0,10 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510100000:03:059:0431, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Дана земельна ділянка в подальшому була поділена на дві ділянки: площею 0,03 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510100000:03:059:0562, та площею 0,07 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510100000:03:059:0563, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Державну реєстрацію права власності вказаних земельних ділянок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено 01.12.2017. Позивач зазначає, що Довіреністю від 11.03.2015, яка посвідчена державним нотаріусом шостої Харківської державної нотаріальної контори Теленковим В.С., вона уповноважила [PERSON] на купівлю будь-якої нерухомості, у тому числі земельної ділянки, за ціною та на умовах на її розсуд, на ім`я [PERSON] , а також зареєструвати та ввести в експлуатацію таку нерухомість, отримати технічну документацію на\~неї тощо.Довіреність видана без права передоручення на п`ять років - до 11.03.2020. 31.03.2015 [PERSON] від імені позивача - [PERSON] , на підставі довіреності від 11.03.2015 уклала договір про встановлення права користування належною їй земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) з [PERSON] За умовами вказаного договору (п.7), метою надання в користування земельної ділянки є здійснення землекористувачем ( [PERSON] ) будівництва та подальшої експлуатації об`єктів нерухомості, інших господарських споруд, необхідних для їх обслуговування (надалі об`єкти нерухомості), згідно затвердженого проекту будівництва з дотриманням цільового призначення наданої в користування земельної ділянки. Згідно пункту 8 Договору, після закінчення будівництва землекористувач зобов`язується ввести збудовані ним об`єкти в експлуатацію та оформити право власності на них. Пунктом 9 Договору передбачено, що право власності на зведені землекористувачем об`єкти нерухомості на земельній ділянці, відповідно до цього Договору, належить землекористувачеві. Землекористувач має право володіти, користуватися і розпоряджатися зведеними ним будівлями та спорудами. [PERSON] зазначила, що безпосередньо вона спірний договір з [PERSON] не укладала. Позивач зазначає, що Довіреністю від 11.03.2015, посвідченою державним нотаріусом шостої Харківської державної нотаріальної контори Теленковим В.С., [PERSON] позивач уповноважила [PERSON] лише вчиняти необхідні дії щодо придбання нерухомості виключно на її ім`я. Жодних правомочностей щодо укладення договорів на користь третіх осіб чи розпорядження, належним позивачу майном, в тому числі земельними ділянками, вказаним дорученням не передбачено. Таким чином, позивач вважає, що Договір суперфіцію від 31.03.2015 є недійсним, так як його укладено особою, яка не була наділена відповідним спектром прав та обов`язків для його підписання. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Усов А.Ю., заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, за викладених у позовній заяві обставин, просив його задоволити. Відповідачем [PERSON] , подано Відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що\~в листопаді 2014 року до нього звернулась [PERSON] з проханням позичити їй кошти в розмірі 60\~000,00 доларів США для придбання нею земельної ділянки та подальшого будівництва на ній житлового будинку. 10.11.2014 [PERSON] у присутності двох свідків передав кошти в розмірі 60\~000,00 доларів США [PERSON] , про що нею складено розписку від 10.11.2014. В березні 2015 року, [PERSON] повідомила [PERSON] , що знайшла оптимальну земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] та планує її придбати, але побоюється оформляти договір купівлі-продажу на своє ім`я, аргументуючи це тим, що у неї та її чоловіка [PERSON] , склались непрості сімейні відносини, є побоювання, що сімейне життя не складеться, відбудеться розірвання їхнього шлюбу та поділ спільного майна, що зможе спричинити негативні наслідки для її власного майна, зокрема і земельної ділянки, яку вона планує придбати (що в подальшому і сталося, в січні 2018 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано). За таких обставин, [PERSON] повідомила, що вирішила придбати земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] але оформити її на свою доньку від першого шлюбу [PERSON] , яка на той час навчалась у Харківському національному\~університеті імені\~В.Н.\~Каразіна та погодилась оформити довіреність на [PERSON] . На підставі довіреності від 11.03.2015, посвідченої державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Теленковим В.С., 12.03.2015 року, [PERSON] (представник [PERSON] та [PERSON] (представник продавця [PERSON] ), уклали договір купівлі - продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. 12.03.2015, за яким продавець передав у власність покупцю, а покупець прийняв від продавця (купив) земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:03:059:0431, яка розташована за адресою [ADDRESS] і оплатив її вартість за ціною та у порядку, передбаченому договором. Враховуючи, той факт, що [PERSON] позичив кошти [PERSON] , яка за них придбала земельну ділянку, але оформила її на свою доньку [PERSON] , [PERSON] звернувся до [PERSON] про необхідність забезпечення певних гарантій, щодо повернення коштів в розмірі 60\~000,00 доларів США, позичених згідно розписки від 10.11.2014. Відповідач [PERSON] , зазначає, що 31.03.2015, за для гарантування повернення коштів в розмірі 60\~000,00 доларів США, позичених у нього згідно розписки від 10.11.2014, [PERSON] на підставі довіреності уклала з ним Договір про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) (надалі за текстом Договір (суперфіцію), строком на 2 роки 11 місяців (п. 4 Договору), умови якого він сумлінно виконував. На виконання п. 5 Договору суперфіцію з урахуванням додаткової угоди від 05.04.2015, [PERSON] 05.05.2015 передав грошові кошти в розмірі 594 гривні [PERSON] , про що нею складено розписку від 05.05.2015, для подальшої передачі [PERSON] . Дані кошти [PERSON] у травні 2015 року перерахувала [PERSON] , на підтвердження чого надала [PERSON] чеки ПриватБанка № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] . На виконання п. 20 Договору суперфіцію [PERSON] здійснював оплату земельного податку за користування даною земельною ділянкою. Крім того, відповідач [PERSON] , зазначає, що будь-які заперечення з боку [PERSON] на вищевказані дії [PERSON] по виконанню умов Договору суперфіцію були відсутні. Факт отримання [PERSON] коштів від нього за користування даною земельною ділянкою, переданих їй її представником [PERSON] та сплата [PERSON] земельного податку свідчить про прийняття [PERSON] (в розумінні ст. 241 ЦК України) до виконання умов Договору суперфіцію укладеного між її представником [PERSON] та [PERSON] , та повністю спростовує твердження [PERSON] про недійсність даного Договору. Довіреністю від 11.03.2015 (посвідченою Шостою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстром № 6-220), [PERSON] уповноважила [PERSON] купити будь-яку нерухомість, у тому числі земельну ділянку, за ціну та на умовах на її розсуд на її ім`я, а також зареєструвати та ввести в експлуатацію таку нерухомість, отримати технічну документацію на неї тощо; підписати договір купівлі-продажу, при цьому на власний розсуд визначити ціну, можливі строки та інші умови договору, сплачувати необхідні платежі, всюди замість неї розписуватися та виконувати усі інші дії, пов`язані з цією довіреністю. За заявою [PERSON] , 07.08.2017 приватним нотаріусом Ткачук М.В. припинено дію довіреності від 11.03.2015, згідно реєстраційного запису в Єдиному реєстрі довіреностей, витяг №34479509. Відповідач зазначив, що на момент укладення [PERSON] Договору (суперфіцію) з ним, довіреність від 11.03.2015 була чинна, таким чином, [PERSON] була наділена відповідним спектром прав та обов`язків для укладення договору про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію). Щодо позовних вимог [PERSON] про скасування пункту 1.3 рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради №2299 від 12.10.2017 «Про затвердження актів комісії про прийняття в експлуатацію об`єктів нерухомого майна» та скасування рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38417755 від 29.11.2017, відповідач зазначив, що позивач у позовній заяві взагалі не обґрунтовує їх незаконність, невідповідність нормам діючого законодавства, у т.ч. Земельному кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не надала будь-яких доказів з даного приводу тощо. Представник відповідача - адвокат Бойко Д.В., в судовому засіданні позов не визнав, підтримав пояснення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Крім того, представник відповідача - адвокат Бойко Д.В., зробив заяву про застосування строку позовної давності, яку мотивував тим, що договір про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) був укладений 31.03.2015. В подальшому на виконання п. 5 Договору суперфіцію [PERSON] 05.05.2015 передав грошові кошти в розмірі 594 гривні представнику [PERSON] - [PERSON] для подальшої передачі [PERSON] . Дані кошти [PERSON] у травні 2015 року перерахувала [PERSON] , на підтвердження чого надала [PERSON] чеки ПриватБанка № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] . На виконання п. 20 Договору суперфіцію [PERSON] здійснював оплату земельного податку за користування даною земельною ділянкою, докази чого знаходяться в матеріалах справи. При цьому, будь-які заперечення з боку [PERSON] щодо виконання [PERSON] умов Договору суперфіцію були відсутні. Отже, перебіг позовної давності починається з моменту укладення договору та отримання [PERSON] коштів за користування земельною ділянкою, тобто з березня-травня 2015 року. Оскільки позов [PERSON] поданий 13.02.2019 року, строк позовної давності для оспорювання нею Договору (суперфіцію) сплинув, що на його думку є підставою для відмови [PERSON] у задоволені позову. Просив застосувати до заявлених позовних вимог строк позовної давності. Представник відповідача [PERSON] , не заперечила проти задоволення заявлених позовних вимог. Щодо застосування судом строків позовної давності, поклалась на думку суду. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що Довіреністю від 11.03.2015, яка посвідчена державним нотаріусом шостої Харківської державної нотаріальної контори Теленковим В.С., [PERSON] , уповноважила [PERSON] на купівлю будь-якої нерухомості, у тому числі земельної ділянки, за ціною та на умовах на її розсуд, на ім`я [PERSON] , а також зареєструвати та ввести в експлуатацію таку нерухомість, отримати технічну документацію на неї тощо. Для чого надала право: бути її представником в усіх установах, підприємствах та організаціях незалежно від підпорядкування і форм власності, в органах державної влади та управління, в органах нотаріата, у відповідному Бюро технічної інвентаризації, органах державної реєстрації, ЖЕК, ЖБК з питань купівлі на її ім`я нерухомого майна, подавати від її імені відповідні заяви, в тому числі заяви щодо сімейного стану, заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, інші документи, отримувати витяги, інформацію, експертну оцінку нерухомого майна, документи, довідки, необхідні для укладення договору купівлі-продажу, дублікати документів, замовляти та отримувати необхідну технічну документацію, бути її представником у відповідному відділі Державної реєстраційної служби з питання реєстрації права власності, з правом подачі заяви про державну реєстрацію, одержання картки прийому документів, повідомлення про призупинення державної реєстрації, постанову про відмову від державної реєстрації, внесення змін до запису ЄДРП, внесення змін до документів, у відділі Держземагентства та у Державному Земельному Кадастрі, в усіх комунальних установах, інших підприємствах, установах та організаціях, переукладати Договори по комунальних послугах, оплати комунальних платежів, у ВАТ «Укртелеком» з правом укладати та переукладати договори, у Пожежній та Санітарній службах з метою введення в експлуатацію житлового будинку, придбаного на її ім`я, з правом оплати тарифів, зборів, мита, підписати попередній договір (договір авансу, завдатку), підписати договір купівлі-продажу, при цьому на власний розсуд визначати ціну, можливі строки та інші умови договору, сплачувати необхідні платежі, всюди замість неї розписуватися та виконувати усі інші дії, пов`язані з цією довіреністю. Довіреність видана без права передоручення на п`ять років - до 11.03.2020 (а.с.8-9, 65). 31.03.2015 [PERSON] від імені позивача - [PERSON] , на підставі довіреності від 11.03.2015 уклала договір про встановлення права користування належною їй земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) з [PERSON] (а.с.19-20). Статтею 204 ЦК України\~встановлена презумпція дійсності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ч. 1 ЦК України\~передбачає, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ч. 1 ЦК України). Згідно ст. 413 ЦК України\~власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~413\~ЦК України власник земельної ділянки, наданої для забудови, має право на одержання плати за користування нею. Землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в обсязі, встановленому договором, має право власності на будівлі (споруди), споруджені на земельній ділянці, переданій йому для забудови (п. п. 1, 2 ст. 415 ЦК України). Згідно п.\~4\~ст.\~415\~ЦК України, землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування земельною ділянкою, наданою йому для забудови, а також інші платежі, встановлені законом. Стаття 218 ч. 1 ЦК України\~передбачає, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Як вбачається із матеріалів справи, на виконання п. 5 Договору (суперфіцію) [PERSON] 05.05.2015 передав грошові кошти в розмірі 594 гривні представнику [PERSON] - [PERSON] для подальшої передачі [PERSON] (а.с.70). Зазначені кошти [PERSON] у травні 2015 року перерахувала [PERSON] , на підтвердження чого надала [PERSON] чеки ПриватБанка № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] (а.с.72). На виконання п. 20 Договору суперфіцію [PERSON] здійснював оплату земельного податку за користування даною земельною ділянкою, докази чого знаходяться в матеріалах справи. (а.с.72-73). Доказів на підтвердження будь-яких заперечень з боку [PERSON] щодо виконання [PERSON] умов Договору (суперфіцію), до суду не надано. Відповідно до ст.ст. 76-79 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, представником відповідача [PERSON] адвокатом Бойко Д.В., до суду подано заяву про застосування строків позовної давності. Зява мотивована тим, що договір про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) був укладений 31.03.2015. В подальшому на виконання п. 5 Договору суперфіцію [PERSON] 05.05.2015 передав грошові кошти в розмірі 594 гривні представнику [PERSON] - [PERSON] для подальшої передачі [PERSON] . Дані кошти [PERSON] у травні 2015 року перерахувала [PERSON] , на підтвердження чого надала [PERSON] чеки ПриватБанка № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] . На виконання п. 20 Договору суперфіцію [PERSON] здійснював оплату земельного податку за користування даною земельною ділянкою, докази чого знаходяться в матеріалах справи. При цьому, будь-які заперечення з боку [PERSON] щодо виконання [PERSON] умов Договору суперфіцію були відсутні. Отже, перебіг позовної давності починається з моменту укладення договору та отримання [PERSON] коштів за користування земельною ділянкою, тобто з березня-травня 2015 року. Оскільки позов [PERSON] поданий 13.02.2019 року, строк позовної давності для оспорювання нею Договору (суперфіцію) сплинув. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позІЗЕна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Певний період часу, початок якого визначений календарною датою або подією, починається з наступного дня після вказаної дати або дня події, які, у свою чергу, до цього строку не включаються. Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. * За змістом ч. 2 ст. 2 ЦПК України одним з основних принципів цивільного судочинства є верховенство права. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Виходячи з принципу верховенства права суд враховує, що Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). У п. 137 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine) від 9 січня 2013 року, заява JST® 21722/11, зазначено, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Вирішуючи питання застосування строків позовної давності у даній справі суд виходить з того, що оспорюваний договір було укладено 31 березня 2015 року і саме з цієї дати розпочинається обрахунок строку позовної давності. При цьому позивач не просить суд поновити строк позовної давності та відповідно не зазначає об`єктивних обставин, що дають підстави для поновлення такого строку. При цьому, [PERSON] , протягом трьох років з часу укладення Договору (суперфіцію) не оспорювала дійсність цього правочину та не зверталась до суду із позовом про переведення права покупця. За таких обставин суд, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, приходить до висновку, що позивачем, яка пред`явила позов лише 13 лютого 2019 року, пропущено строк позовної давності, про застосування якого відповідач подав відповідну заяву, що є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволення позову, судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed