Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просила визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком за [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ В обґрунтування вимог позивач вказує, що вона є власником будинку за [ADDRESS] . У будинку, крім неї,також зареєстровані: [PERSON] (син) та [PERSON] (племінник). Відповідач [PERSON] протягом останніх років не проживає за вищевказаною адресою, не приймає будь-якої участі в утриманні майна, його речі та майно в даному будинку відсутні. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача створює перешкоди у володінні та розпорядженні власністю, просить визнати відповідача \~таким, що втратив право користування будинком. \~ Позивач в судове засідання, після оголошення перерви, не з`явилась, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Позивач була присутня у попередньому судовому засіданні. Позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відзив та заперечення на позов не подавав. На підставі вимог ст.ст. 223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що \~будинок за [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується витягом про державну реєстрацію від 05.09.2012 року за №35390121, підставою виникнення права власності на даний будинок є рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.12.2011 року справа №2-8814/11 та ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.08.2012 року №1915/13545/2012. Згідно будинкової книги на спірний будинок встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] . Відповідно до довідки за №2253 від 20 серпня 2019 року, виданої ДП «Комунальник-1» встановлено, що у вказаному будинку зареєстровані позивач, [PERSON] (син) та [PERSON] (племінник). Як вбачається з акту від 20 серпня 2019 року складеного комісією в складі менеджера групи житлових будинків ДП «Комунальник-1» ТОВ «Срія» [PERSON] Л.О [PERSON] і паспортиста ДП «Комунальник-1» ТОВ «Мрія» [PERSON] , відповідач зареєстрований у будинку за [ADDRESS] , але не проживає з 2011 року, що підтвердили сусіди позивача [PERSON] та [PERSON] . Той факт, що [PERSON] з 2011 року, без поважних причин не проживає в будинку за [ADDRESS] , підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] яка є сусідкою позивача. Свідок пояснила, що з 2011 року [PERSON] за вказаною адресою не проживає. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч.1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За змістом ч.1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено, що позивач є власником спірного будинку, де зареєстрований іі племінник [PERSON] . Матеріалами справи підтверджено, що відповідач більше року добровільно не проживає у спірному будинку, не цікавиться ним, не приймає участі в його утримані, не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не звертався. У добровільному порядку не знімається із реєстрації, чим чинить позивачу, як власнику будинку перешкоди. \~ \~ \~ \~ Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування будинком за [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач у судове засідання не з`явився та не надав суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved