Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] - про стягнення аліментів на утримання матері дитини. Позивач при зверненні до суду мотивувала свої вимоги тим, що 27. 08. 2004 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO], яка є інвалідом з дитинства та має діагноз: органічне ураження центральної нервової системи, дитячий аутизм, симптоматична епілепсія. Позивач зазначає, що через те, що дитина потребує постійного нагляду та лікування позивач була вимушена звільнитись з роботи. В зв'язку з тим, що позивач не має змоги працювати через значний обсяг обов'язків, пов'язаних із доглядом за дитиною-інвалідом, що потребує не тільки фізичних, а й моральних зусиль, які покладені на позивача, позивач потребує матеріальної допомоги. В зв'язку із зазначеним позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частки доходу щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 27. 08. 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Вбачається, що донька сторін, [PERSON], [INFO] є інвалідом з дитинства та має діагноз: органічне ураження центральної нервової системи, дитячий аутизм, симптоматична епілепсія, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Встановлено, що дитина сторін потребує постійного нагляду та лікування, в зв'язку з чим позивач була вимушена звільнитись з роботи. Вбачається, що в зв'язку з тим, що позивач не має змоги працювати через значний обсяг обов'язків, пов'язаних із доглядом за дитиною-інвалідом, що потребує не тільки фізичних, а й моральних зусиль, які покладені на позивача, позивач потребує матеріальної допомоги. Стаття 3 СК України визначено, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ч. 6 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Сімейні права та обов'язки є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншім особам. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Виконання сімейних прав та обов'язків застосовуються за допомогою загальних засад сімейного законодавства та звичаїв які не суперечать законодавству України. Тобто під час перебування в шлюбі та проживання однією сім'єю подружжя має рівноправне право на здійснення та виконання сімейних прав та обов'язків. Відповідно до ст.. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного вище, зважаючи на те, що донька сторін є інвалідом з дитинства та потребує постійного нагляду, який надає дитині позивач, суд вражає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням задоволення позову, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved