Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина. Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Віньковецького районного суду від 03 жовтня 2008 року з відповідача стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Оскільки потреби дитини-підлітка зростають, а тому і витрати на його утримання збільшилися, 300 грн. це недостатня сума для утримання дитини. Крім того, відповідач на час винесення судового рішення був безробітним, а зараз працює в гіпермаркеті м. Києва і отримує регулярно зарплату, але належної матеріальної допомоги дитині не надає, не бере участі у додаткових витратах на дитину для розвитку його здібностей у вивчені іноземної мови. Оскільки матеріальне становище відповідача з часу призначення аліментів покращилось, то він спроможний сплачувати аліменти в більшому розмірі, тому вона просить суд змінити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітнього сина та стягувати їх в частці в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Також просить стягнути з відповідача судовий збір на користь держави, витребувати копію трудової книжки. В судовому засіданні представник позивача уточнила заявлені вимоги, просила суд стягувати аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, посилаючись на те, що тільки під час розгляду справи вона та її клієнтка дізнались, що відповідач втратив роботу. Послалась на ту обставину, що дитина досягла 9 річного віку, відповідно збільшились витрати на її утримання, а майнове становище відповідача покращилось, він купив авто і проживає в м. Києві. З часу призначення аліментів збільшився розмір прожиткового мінімуму, життя подорожчало, потреби сина-підлітка виросли. Представник відповідача вимоги не визнала. Звернула увагу суду на те, що підстав, оговорених статтею 192 СК України, для збільшення розміру аліментів не має, оскільки майновий стан позивачки, відповідача та сина не змінився. Позивачка працює в Росії і отримує аліменти раз в рік, які чоловік пересилає на депозит. ЇЇ довіритель втратив роботу, проживає на кошти співмешканки, якій і належить автомобіль, а аліменти вплачує по 300 грн. його матір. Заслухавши позицію представників сторін, дослідивши надані ними докази, слід вважати позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У судовому засіданні встановлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і навчається в Росії. Рішенням Віньковецького районного суду від 03 жовтня 2008 року відповідача зобов'язано до сплати аліментів на користь позивачки на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісяця, починаючи з 03.09.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка вважає, що з часу призначення аліментів її матеріальний стан погіршився, оскільки збільшився розмір прожиткового мінімуму, життя подорожчало, потреби сина-підлітка виросли. Призначених коштів не вистачає для забезпечення дитині повноцінного харчування, створення належних умов для його навчання та розвитку. Матеріальне становище відповідача поліпшилось. Він має постійне місце роботи, проживає в м. Києві, живе з іншою особою. Сторона відповідача наголосила на відсутності підстав для збільшення розміру аліментів, проте суд не може погодитись в цим. Статтею 192 СК України також передбачено інші, окрім стану здоров'я, матеріальні та сімейні зміни,- випадки встановлені Сімейним кодексом України. Стаття 7 ч.7 СК України наголошує, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними актами, визнаними в Україні. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з того, що саме батьки несуть основну відповідальність за матеріальне забезпечення дитини, а з часу присудження аліментів - 03 жовтня 2008 року - істотно зріс прожитковий мінімум для дитини відповідного віку з 557 грн. до 1286 грн. і дитина перейшла межу 6-річного віку та у зв'язку з інфляційними процесами зменшилася і купівельна спроможність позивача, суд вважає, що вимога про збільшення розміру стягуваних аліментів є підставною. Що стосується суми, на яку слід збільшити розмір аліментів, згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів: він є працездатним, однак постійного місця роботи не має і його дохід є нерегулярним та мінливим, наявність іншої сім'ї. Також суд враховує майнове становище позивачки яка має роботу та доходи. Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, слід збільшити і стягувати з відповідача [PERSON] по 386 грн. щомісяця на утримання неповнолітнього сина. При цьому суд враховує ту обставину, що в сім'ї позивачки вона та її співмешканець мають роботу і заробіток, а в сім'ї відповідача має роботу і заробіток тільки дружина. Суд також вважає за необхідне, відповідно до ч. 3 ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial