Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтуванні свого позову вона вказала, що з 13.10.1967 року з невеликою перервою вона працювала у міській клінічній багатопрофільній лікарні № 25 міста Харкова до 13.10.2010 року, починаючи працювати з посади медичної сестри анестезіологічного відділення до посади старшої медичної сестри цього ж відділення. У відповідності з наказом № 63-к від 14.07.2003 року останній раз вона була прийнята на роботу медсестри-анестезиста відділення анестезіології та інтенсивної терапії. 01.01.2006 року ця посада була перейменована на посаду медичної сестри анестезиста. Наказом № 29-к від 04.03.2010 року вона була притягнута до дисциплінарної відповідальності, а саме оголошено догану за начебто порушення трудової дисципліни за запізнення 26.02.2010 року на роботу на 1 год. 25 хв. Як вказано в наказі, вона не надала доказів поважності причин спізнення на роботу. Крім того, наказом № 30-к від 05.03.2010 року вона була притягнута до дисциплінарної відповідальності, а саме оголошено догану за начебто порушення трудової дисципліни за запізнення 02.03.2010 року на роботу на 1 год. 15 хв. Як вказано в наказі, вона не надала доказів поважності причин спізнення на роботу. Крім того, наказом № 34-к від 11.03.2010 року вона була притягнута до дисциплінарної відповідальності, а саме оголошено догану за начебто порушення трудової дисципліни за запізнення 04.03.2010 року на роботу на 1 год. 15 хв. і вона також не надала доказів поважності причин спізнення на роботу. Вказані накази були предметом розгляду профсоюзного комітету міської клінічної багатопрофільної лікарні № 25 міста Харкова від 13 жовтня 2010 року (протокол № 12), про надання згоди на звільнення. При цьому ні адміністрація лікарні, ні профком, не роз'яснили їй про те, що вона може оскаржити ці накази до суду, а тому вона тільки в червні 2012 року, перебуваючи на консультації у юриста, дізналась про можливість оскарження зазначених наказів. Накази № 29-к від 04.03.2010 року, № 30-к від 05.03.2010 року, № 34-к від 11.03.2010 року вона вважає безпідставними та незаконними, оскільки вона надала керівництву лікарні вичерпні пояснення, щодо описаних в наказах подій і вважає, що не порушувала дисципліни. Вважає, що адміністрація лікарні № 25 м. Харкова не перевірила належним чином викладені в її поясненнях факти, поводячись упереджено. Зазначені накази підлягають скасуванню як безпідставні та незаконні. Позивачка також вважає, що строк оскарження наказів про притягнення її до дисциплінарної відповідальності має обраховуватися з дати, коли їй було роз'яснено право на оскарження наказів про дисциплінарне стягнення в судовому порядку, а саме з 18.07.2012 року. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила. В судовому засіданні від 15.03.2014 року позивачка свої позовні вимоги підтримала. Представники відповідача та третьої особи проти позову заперечували, оскільки викладені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності. Суд, вислухав думку представників відповідача, вважає можливим розглянути справу і ухвалити рішення у відсутності позивачки та її представника. Суд, вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких обставин. Встановлено, що [PERSON] працювала у міській клінічній багатопрофільній лікарні № 25 міста Харкова з 13.10.1967 року спочатку на посаді медичної сестри анестезіологічного відділення, а потім з 01.01.2006 року на посаді медичної сестри анестезиста і була звільнена з роботи за систематичне порушення трудової дисципліни за п. 3 ст. 40 КЗпП України згідно наказу № 120-к від 13.10.2010 року з згодою профспілкового комітету. В листопаді місяці 2010 року [PERSON] звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до міської клінічної багатопрофільної лікарні № 25 міста Харкова про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 29.05.2012 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено. При ухваленні вищезазначеного рішення, яке набрало чинності предметом дослідження були накази № 29-к від 04.03.2010 року, згідно якого [PERSON] була піддана дисциплінарному стягненню у вигляді догани за запізнення на роботу 26.02.2010 року на 1 год. 25 хв. без поважних причин, що підтверджується рапортом завідуючого відділенням Волковицького І.В. та пояснювальною запискою [PERSON] 04.03.2010 року був складений акт про відмову [PERSON] від ознайомлення з цим наказом. Наказом головного лікаря № 30-к від 05.03.2010 року [PERSON] була піддана дисциплінарному стягненню у вигляді догани за запізнення на роботу без поважних причин 02.03.2010 року на одну годину 15 хвилин, що підтверджується рапортом завідуючого відділенням Волковицького І.В. та пояснювальною запискою [PERSON] 05.03.2010 року був складений акт про відмову [PERSON] від ознайомлення з цим наказом. Наказом головного лікаря № 34-к від 11.03.2010 року [PERSON] була піддана дисциплінарному стягненню у вигляді догани за запізнення на роботу без поважних причин 04.03.2010 року на одну годину 15 хвилин, що підтверджується рапортом завідуючого відділенням Волковицького І.В. та пояснювальною запискою [PERSON] 16.03.2010 року був складений акт про відмову [PERSON] від ознайомлення з наказом № 34-к від 11.03.2010 року. Відмова позивачки від ознайомлення із наказами засвідчує про її незгоду з такими рішеннями керівництва лікарні та про усвідомлення тих обставин, що вищезазначеними наказами її право могло бути порушеним. Доводи [PERSON] про те, що строк оскарження наказів про її притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен обраховуватись з дати, коли вона дізналась про можливість їх оскарження, а саме з 18.07.2012 року, коли їй було роз'яснено право на оскарження наказів про дисциплінарне стягнення в судовому порядку, що суперечить ч. 1 ст. 233 КЗпП України. Також [PERSON] 12.11.2010 року зверталась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до відповідача про поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що само по собі свідчить про те, що позивачці на той час було відомо про можливість в судовому порядку оскаржити трудові правовідносини шляхом розгляду трудових спорів у суді. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed