Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого зазначила таке. 16.09.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис № 4866 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 43 318,02 грн. На підставі заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання виконавчого напису постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. від 27.09.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 60174577. Однак, позивачка вважає виконавчий напис № 4866 від 16.09.2019, вчинений приватним нотаріусом Гамзатовою А.А., незаконним, тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 01.07.2021 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано від приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Гамзатової А.А.- копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 16.09.2019. В цей же день за заявою позивачки судом вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 4866 від 16.09.2019, вчиненим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою А.А., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 43 318,02 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Гамзатова А.А. в судове засідання не з`явилася, направлена на її адресу судова повістка про виклик до суду з доданими документами повернулась на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 48-49). Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, пояснень не надала (а.с. 50). Відповідачу ТОВ «Вердикт Капітал» у встановленому законом порядку за місцем знаходження юридичної особи направлено позовну заяву з доданими документами, судову повістку про виклик до суду на 22.07.2021 та копію ухвали про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, а також роз`яснено право подати відзив на позовну заяву. Вказану поштову кореспонденцію та судову повістку про виклик до суду на 10.08.2021 відповідач отримав завчасно (а.с. 51, 58). Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, заяв з повідомленням причин неявки в судове засідання або з проханням проводити судовий розгляд за їх відсутності не надав. У відзиві на позов, поданому з порушенням встановлених судом строків, просив відмовити у задоволенні вимог, вважаючи виконавчий напис законним. Також представник відповідача просив зменшити витрати на професійну правничу допомогу через ненадання доказів їх фактичного понесення та детального опису. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві та у відзиві на позов, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 16.09.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис за № 4866 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 43 318,02 грн. (а.с. 16). На підставі заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання виконавчого напису постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. від 27.09.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 60174577, а також винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 32-34). Відповідно до ч. 1 ст. 15, ст.ст. 16, 18 ЦК України кожна особа має право на судовий захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорення. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат»). Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). За правилами пунктів 3.1., 3.2. та 3.4. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (надалі - Перелік); строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п. 3.5. глави 16 розділу ІІ вказаного Порядку вчинення нотаріальних дій). При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Разом з тим нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Так, суд за клопотанням позивача з метою дослідження документів, поданих ТОВ «Вердикт Капітал» для здійснення нотаріальної дії, витребував у приватного нотаріуса Гамзатової А.А. копію справи щодо вчинення виконавчого напису від 16.09.2019, однак судова кореспонденція повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» також не надав доказів на підтвердження законності дій стягувача та нотаріуса. Статтею 12, 13 та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено здійснення судочинства на засадах змагальності сторін, в межах заявлених особою вимог і на підставі поданих доказів, а також обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оцінюючи правильність дій приватного нотаріуса Гамзатової А.А. та достатність і належність поданих останньому для вчинення виконавчого напису № 4866 документів, суд розглядає справу за наявними в ній доказами та звертає увагу на таке. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа №826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Встановлені у цій справі обставини свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 16.09.2019, тобто після набрання законної сили постановою КААС від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису за договорами про сплату грошових сум нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як виходить з матеріалів справи, на підтвердження своїх вимог про стягнення з позивача кредитної заборгованості відповідач подав приватному нотаріусу навіть не кредитний договір, а Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», Оферту на укладання угоди про надання особистого кредиту, Акцепт пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту № 500987120 від 16.11.2015, які за певних умов можна вважати лише частиною кредитного договору. До того ж жоден із цих документів не посвідчений нотаріально (а.с. 13-15). Відповідно до змісту виконавчого напису № 4866 від 16.09.2019 його вчинено саме на підставі зазначених документів, що не входять до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак, приватний нотаріус Гамзатова А.А., не прийнявши до уваги вимоги щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, вчинила виконавчий напис. Водночас в Акцепті пропозиції про укладення угоди про надання особистого кредиту № 500987120 [PERSON] та банк погодили дату остаточного погашення кредиту - 17 листопада 2020 року. Необхідно відмітити, що у спірному виконавчому написі стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 до 09.09.2020, тобто до закінчення строку дії договору, при цьому стягується також і строкова заборгованість за кредитом, відсотками, штрафами і пенями. Однак, строкова заборгованість - це заборгованість, яка підлягає сплаті згідно графіку платежів, тобто є такою, за якою строк сплати ще не настав. Разом з тим, в Акцепті № 500987120 від 16.11.2015 відсутні умови про можливість дострокового стягнення заборгованості за кредитом у повному обсязі. Також нотаріусом вчинено виконавчий напис без перевірки отримання боржником вимоги про усунення порушень договору та і взагалі направлення [PERSON] такої вимоги. Адже доказів на підтвердження таких обставин відповідач не надав. Втім, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. А письмова вимога про усунення порушень вважається надісланою боржнику, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Підсумовуючи все вищезазначене, суд доходить висновку, що спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушеннями вимог закону, оскільки приватний нотаріус Гамзатовою А.А. на підтвердження безспірності вимог відповідача прийняла документи, які не передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також станом на день вчинення виконавчого напису сама заборгованість не могла вважатись безспірною. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] судовий збір, сплачений позивачкою за подання позовної заяви до суду, у розмірі 908,00 грн. та судовий збір, сплачений позивачем за подання до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн, разом у розмірі 1 362,00 грн. Також позивачка в позовній заяві просить, виходячи з положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, пов`язані з розглядом справи, у сумі 4 000,00 грн., на підтвердження чого надані відповідні докази. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша-шоста статті 137 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що стороною позивача під час подання позову були заявлені до стягнення з відповідача витрати на правову допомогу та подано докази розміру понесених судових витрат на правничу допомогу. Отже, вимога щодо розподілу судових витрат на правову допомогу була заявлена до винесення рішення по суті. Так, з матеріалів справи виходить, що правову допомогу [PERSON] відповідно до договору № 24 від 14.06.2021 здійснювала адвокат Ільченко Ірина Валентинівна. Представництво та захист прав і законних інтересів клієнта, надання йому необхідної правової допомоги здійснювалось за винагороду в розмірі, встановленому по узгодженню сторін. Згідно з квитанцією [PERSON] здійснено оплату послуг адвокату Ільченко І.В. на суму 4 000,00 грн. Акт виконаних робіт від 29.06.2021 за договором № 24 від 14.06.2021 свідчить, що адвокатом Ільченко І.В. надано відповідні юридичні послуги (а.с. 17-21). Одночасно суд наголошує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2, частина 6 статті 137 ЦПК України). Зі змісту спеціальних норм ЦПК України, які регулюють відносини зі сплати витрат на правничу допомогу виходить, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, тоді як обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що сума заявлених до відшкодування судових витрат на правничу допомогу є обґрунтованою, а саме, із наданих заявником документів на підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу можливо встановити та визначити, що витрати, які поніс та має понести позивач у зв`язку із розглядом даної справи, які підлягають відшкодуванню, складають 4 000,00 грн. З огляду на задоволення позовних вимог [PERSON] , вказані витрати необхідно стягнути з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», яке, подавши заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, жодним чином не обґрунтувало в чому саме полягає неспівмірність витрат обсягу наданих послуг.

Outcome: approved