Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Теплицької селещної ради про визнання права забудовника на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом, а саме - житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS] , який помер, 15 липня 2018 року, посилаючись на те, що через відсутність правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності [PERSON] на вищезгадане майно, вона, як спадкоємець, не може реалізувати право на спадкування, що відкрилось внаслідок його смерті. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Від Теплицької селищної ради Вінницької області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають. Суд розцінює заяву представника відповідача як визнання позову, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які заперечення від нього щодо позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказах, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцем першої черги за законом є позивач [PERSON] , яка є дружиною спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). Згідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.01.2019 до майна померлого належить житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS] , позивач [PERSON] звернувся з заявою до Теплицької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , позивачу відмовлено в зв`язку з відсутністю права власності на вищевказаний будинок. Як вбачається з копії будівельного паспорта на забудовника [PERSON] , визначено акт підводу земельної ділянки та розбивки будівель в натурі та визначений план забудови земельної ділянки та надано дозвіл на прво виконання будівельних робіт за адресою [ADDRESS] (а.с. 10-11). Оскільки у встановленому законом порядку [PERSON] не оформив право власності, позивач після його смерті позбавлений можливості реалізувати свої права як спадкоємець. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи зі змісту ч.2 ст.331, ч.1 ст.182 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно з моменту завершення будівництва об`єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про права власності та державної реєстрації права власності. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває такого права у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 8 передбачено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оскільки за життя [PERSON] мав право на введення в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку, але на день смерті не ввів його в експлуатацію і право власності на нього не зареєстрував, тому суд вважає, що його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію представника відповідача щодо визнання позовних вимог, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, відповідно до ст. 206 ч. 4 ЦПК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved