Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул. Дорошенка,69 в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивувала тим, що у відповідності до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 22.07.1987 року житловий будинок, розташований по вул. Дорошенка, 69 (колишня Гагаріна, 2) в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області належав колгоспному двору, головою якого був батько позивачки [PERSON]. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га, що доводиться довідкою Торговицької сільської ради № 1628 від 16.12.2016 року. Будівництво житлового будинку та господарських споруд було здійснено у 1975 році, що доводиться технічним паспортом. У відповідності до технічної документації житлове господарство складається з житлового будинку, літньої кухні, двох сараїв, стодоли, комори, двох гаражів, альтанки, навісу, вбиральні, колодязя, воріт та огорожі. Станом на 15.04.1991 р. у вищезгаданому житловому господарстві проживали: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Мати сторін [PERSON] померла 05 березня 2013 року. На час її смерті у житловому будинку проживав батько позивачки та позивачка із сімєю, проте спадщину вони не оформляли, оскільки був живий батько. 18 червня 2015 року [PERSON] вчинив на користь позивачки заповіт, згідно з яким розпорядив їй все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. 22 червня 2016 року [PERSON] помер. На час смерті батька позивачка проживала разом з ним однією сімєю, вони вели спільне господарство, вона проводила його поховання. Після смерті батька позивачка фактично вступила в управління спадковим майном: продовжує проживати у житловому будинку, зробила його капітальний ремонт, виготовила технічну документацію за власні кошти, обробляє земельну ділянку, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину. З метою реалізації спадкових прав позивачка звернулася до нотаріуса Городенківського РНО [PERSON], постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.01.2017 року позивачці відмовлено у видачі документів на спадщину на житловий будинок у звязку з реєстрацією даного житлового господарства як колгоспного двору. Згідно звіту про оцінку майна ФОП [PERSON] вищезгаданий житловий будинок перебуває у задовільному стані, його ринкова вартість становить 158709 грн. За результатами проведення технічного обстеження згаданого будинковолодіння встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Сторони в судове засідання не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди, розташовані по вул. Дорошенка, 69 в с. Торговиця в цілому за [PERSON] Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 22.07.1987 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної [PERSON] народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної [PERSON] народних депутатів № 142 від 10 липня 1987 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Торговиця по вул. Гагаріна,2 - дійсно належить на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] в цілому. Довідкою № 1627 від 16.12.2016р., виданою виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, доводиться що згідно попередніх рішень сільвиконкому вулицю Гагаріна в с. Торговиця перейменовано на Дорошенка, а номер його індивідуального житлового будинку змінено з 2 на 69. Довідкою № 1629, виданою виконавчим комітетом Торговицької сільської ради 16.12.2016 року стверджується, що згідно погосподарської книги № 5 за 1991-1995 рр. станом на 15.04.1991 року за особовим рахунком № 214 були зареєстровані та проживали в житловому будинку по вул. Дорошенка, 69, в с. Торговиця, який був колгоспним двором: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] [PERSON] померла 05 березня 2013 року у віці 59 років, в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6 від 07 березня 2013 р., що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії І-НМ № 237044, виданого 10 листопада 2016 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. [PERSON] помер 22 червня 2016 р. у віці 67 років в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 20 від 24 червня 2016 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 232379, виданого 24 червня 2016 р. виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок їх смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За заповітом, посвідченим 18 червня 2015 р. головою Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], який проживає в [INFO], ідентифікацйний № [NUMBER], усю спадщину, права, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права і обовязки, які можуть йому належати у майбутньому, заповів своїй дочці [PERSON], [INFO], яка проживає в [INFO]. До спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок по вул. Дорошенка,69 в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області. Довідкою № 285, виданою 13.02.2017 р. виконавчим комітетом Торговицької сільської ради стверджено, що [PERSON], [INFO], який помер 22.06.2016р. а/з №20 від 24.06.2016р. на момент смерті був зареєстрований в [INFO], разом з ним були зареєстровані: зять [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO] та онук [PERSON], [INFO] З наведеного слідує, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], як спадкоємець за заповітом. Відповідач, рідний брат позивачки, [PERSON] на будь-яку частку у спадковому майні не претендує, до органів нотаріату з приводу оформлення спадщини після смерті обох батьків не звертався, з приводу виділу частки у колгоспному дворі, розташованому по вул. Дорошенка,69 (колишня Гагаріна,2) в с. Торговиця теж не звертався та не претендує на цю частку про що подав заяву. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] від 23.01.2017 р. про відмову у вчиненні нотаріальних дій встановлено, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 69 по вул. Дорошенка,69 в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області з посиланням на те, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, головою якого був [PERSON], що позбавляє можливості нотаріуса визначити його частку в даному житловому будинку. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 69 по вул. Дорошенка в с. Торговиця, виготовленого 09.12.2016 р., встановлено, що житловий будинок збудований в 1975 р., інші господарські будівлі збудовані в 1975, 1991, 2014 роках. Як вбачається з Звіту про оцінку житлового будинку № 15122016_00104, складеного відповідно до договору № 00104/С від 15.12.2016 року, ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с. Торговиця вул. Дорошенка, 69 Городенківського району Івано-Франківської області становить 158 709 грн. Довідкою № 1628 виданою 16.12.2016р. виконавчим комітетом Торговицької сільської ради стверджується, що розмір земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Торговиця по вул. Дорошенка, 69 Городенківського району становить 0,2500 га. Дана земельна ділянка була надана згідно рішення 16 сесії від 31.12.1993 року «Про передачу земельної ділянки у власність» [PERSON]. Після смерті [PERSON] позивачка продовжує проживати в спадковому житловому будинку, здійснює догляд за ним. Згідно з ч. 2 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідач позов визнає, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved