Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 23 лютого 2013 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №183. Від спільного шлюбу у них є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства. Відповідач зловживає спиртними напоями, матеріально сім'ї не допомагає, у зв'язку з чим, з квітня 2014 року сторони проживають окремо. Шлюб носить формальний характер, подальше збереження сім'ї є неможливим, примирення неможливе, а тому, просила суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] не заперечувала щодо проведення заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Вважає подальше збереження шлюбу не можливим, строк на примирення просила не давати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивачки, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 лютого 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №183. Від шлюбу у сторін є малолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 серпня 2013 року виданим виконавчим комітетом Шепетинської сільської ради Дубенського району Рівненської області. З пояснень позивачки та матеріалів справи вбачається, що сторони на даний час разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини між ними фактично припинені, внаслідок чого почуття любові та поваги між ними зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Факт окремого проживання позивачки та відповідача, відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюються судом, як таке, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Встановлено, що сім'я фактично розпалась, враховуючи особливий характер сімейних відносин подружжя, суд вважає примирення сторін неможливим, а тому шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved