Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до комунального підприємства Управління капітального будівництва Хмельницької обласної ради про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що у період з 01 липня 2009 року по 16 квітня 2013 року [PERSON] знаходилась у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується записами у трудовій книжці та відповідним наказом.16 квітня 2013 року трудові відносини з відповідачем були припинені. При звільнені позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата у сумі 7056,08 грн., що підтверджується довідкою за № 7 від 12.03.2019 р. Однак, в день звільнення позивача 16.04.2013 р., відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є порушенням ч.І ст. 116 КЗпП України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити своєму працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. в інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством , календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Позивач посилається на те, що згідно довідки відповідача №8 від 11.03.2019 р. середньоденна заробітна плата склала 143,40 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні, а довідку про суми заборгованості по заробітній платі відповідачем надано лише у 2019 році, та враховуючи те, що з моменту звільнення (з 17.04.2013 року по 15.03.2019 року) до моменту звернення до суду пройшло 1479 робочих дні, з відповідача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку, який на момент звернення до суду складає 212088,60 грн. Просить стягнути з комунального підприємства Управління капітального будівництва обласної ради заборгованість по заробітній платі 7056,08 грн. Стягнути з комунального підприємства «Управління капітального будівництва обласної ради» середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі - 212088,60 грн. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 21.03.2019 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 17.04.2019 р. закінчено підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила стягнути з комунального підприємства Управління капітального будівництва обласної ради заборгованість по заробітній платі 7056,08 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі - 212088,60 грн. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином , від нього надійшло повідомлення про розгляд справи у відсутність представника відповідача, позов визнав частково у сумі 7056,08 грн. про що зазначено у відзиві на позов. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно наказу №7 від 1.07.2009 року [PERSON] була прийнята на посаду завідуючої юридичним відділом Управління капітального будівництва Хмельницької обладміністрації. Наказом № 20 від 16.04.2013 року комунального підприємства Управління капітального будівництва Хмельницької обласної ради [PERSON] звільнена з займаної посади за власним бажанням, що підтверджується записами у трудовій книжці та відповідним наказом. При звільнені позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата у сумі 7056,08 грн., що підтверджується довідкою за № 7 від 12.03.2019 р. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 5 ст. 97 КЗпП України та ч. З ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівникові здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань по оплаті праці. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Суд приходить до висновку, що пправа позивача порушені та підлягають захисту, тому позовні вимоги [PERSON] у частині стягнення заробітної плати у сумі 7056,08 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом встановлено, що [PERSON] була звільнена згідно наказу № 20 від 16.04.2013 року комунального підприємства Управління капітального будівництва Хмельницької обласної ради з займаної посади за власним бажанням. Відповідно до ст. 233 КЗпП працівник може звернутись із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. А у справах про звільнення- в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228,233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити й обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк. Суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в сумі - 212088,60 грн. слід відмовити , оскільки позивач пропустила строк звернення до суду- звільнена була 16.04.2013 р., однак до суду звернулась 15.03.2019 року, не обґрунтувала поважність причини пропуску звернення до суду. Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial