Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що 07 травня 2011 року вона уклала шлюб з [PERSON] .. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 17 січня 2020 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Під час зареєстрованого шлюбу, за спільні кошти сімейного бюджету вона з відповідачем придбали нежитлову будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В., зареєстровано в реєстрі за № 111. Отже позивачка зазначає, що нежитлове приміщення було придбано нею та відповідачем під час зареєстрованого шлюбу, за спільні кошти сімейного бюджету, тому на її думку є спільною сумісною власністю подружжя. Іншого майна, яке належить до спільної сумісної власності подружжя у них з відповідачем не має. [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому він з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати за ним право на Ѕ частину на нежитлову будівлю розташовану за адресою: [ADDRESS] ; зарахувати при поділі майна (вказаної нежитлової будівлі) на його користь вартість Ѕ частини автомобілю марки «Skoda Oktavia Combi» 2007 року випуску з V двигуна 1595 см куб., кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] у розмірі 109 750 грн. з одночасним припиненням права власності [PERSON] на вищевказану нежитлову будівлю; стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати у розмірі 2195 грн судового збору, 1900 грн. за проведення експертного висновку вартості нежитлових приміщень, а всього: 4095 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 10 лютого 2016 року на його ім`я була дійсно зареєстрована нежитлова будівля, що розташована за адресою [ADDRESS] , але крім того під час зареєстрованого шлюбу на спільні кошти ним та [PERSON] був придбаний автомобіль марки SKODA OCTAVIA COMBI, 2007 року випуску, синього кольору, що був зареєстрований на ім`я відповідача за зустрічним позовом. 14.11.2019 року зазначений автомобіль був знятий з реєстрації на підставі договору купівлі-продажу №6341/2019/1772181 та зареєстрований на попереднього власника (продавця). На момент продажу автомобілю подружжя вже спільно не проживали, спільне господарство не вели. 19 вересня 2019 року він в результаті отримання тяжких вогнепальних поранень, потрапив до Харківської обласної клінічної лікарні проходив тривале лікування та отримав інвалідність. В той час, коли він боровся за життя у лікарні [PERSON] подала позов до суду про стягнення аліментів на неповнолітню доньку та розірвання шлюбу і саме в цей час продала автомобіль, що був придбаний під час шлюбу. Відповідно до довідки ТОВ «Віп-експерт» вартість автомобілю на момент його продажу складає 201 570 грн. Всі кошти від проданого автомобілю відповідач за зустрічним позовом присвоїла собі та розпорядилась ними у своїх власних інтересах. Виходячи з того, що Ѕ частина вартості проданого автомобілю складає 100 785 грн., тому це сума, на думку позивача, яка повинна бути врахована при поділі спільно нажитого майна. Оскільки на даний момент неможливо стягнути з [PERSON] зазначену суму і це може призвести до подальших судових спорів, тому позивач просить врахувати Ѕ частину ринкової вартості від проданого нею автомобілю в розподіл нежитлової будівлі з одночасним припиненням її права власності на Ѕ частину цієї будівлі. 08.04.2020 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. 29.05.2020 прийнято до провадження зустрічний позов, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 01.12.2020 позивач [PERSON] подала відзив на уточнений зустрічний позов, в якому вказала, що [PERSON] у зустрічному позові просить визнати за ним право власності на Ѕ частину спірної нежитлової будівлі, тим самим підтвердив, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя та належить йому та їй в рівних частинах. Таким чином, [PERSON] зазначає, що її колишній чоловік визнає позовні вимоги щодо визнання за нею в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на Ѕ частину спірного нерухомого майна і враховуючи вартість іншого майна (автомобіля) просить припинити її право власності на Ѕ частину нежитлової будівлі. Також [PERSON] зазначила, що автомобіль був зареєстрований на її ім`я , але позивач за зустрічною позовною заявою, звертаючись до суду про зарахування його вартості при поділі майна взагалі не ставить питання щодо своїх прав на цей автомобіль, тобто не просить визнати за ним 1/2 частину зазначеного транспортного засобу в порядку поділу спільного майна подружжя, але при цьому просить суд врахувати його вартість при розподілі між сторонами спільного майна. 08.07.2020 [PERSON] подав уточнену зустрічну позовну заяву. 07.08.2020 [PERSON] надано відзив на уточнену зустрічну позовну заяву. 11.08.2020 клопотання представника відповідача - адвоката Тарасенко Г.О. про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження задоволено. 28.10.2020 представником [PERSON] надано відповідь на відзив. 29.10.2020 зустрічну позовну заву залишено без руху. 11.11.2020 позивачем за зустрічним позовом [PERSON] усунуті недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, тому розгляд цивільної справи продовжено. 01.12.2020 [PERSON] подано відзив на уточнену зустрічну позовну заяву. 21.12.2020 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. 07.05.2011 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу дружина взяла прізвище чоловіка - [PERSON] . 17.01.2020 року відповідно до заочного рішення Зміївського районного суду Харківської області, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 10.02.2016 року [PERSON] , відповідно до договору купівлі-продажу придбав у власність нежитлову будівлю [ADDRESS] . Представники сторін у судовому засіданні підтвердили, що спірна нежитлова будівля була куплена в період шлюбу. Відповідно до рішення Бірківської сільської ради від 06 квітня 2016 року в с. Першотравневому, Зміївського району, Харківської області перейменовано назву вулиці Жовтнева на Вишнева. З листа РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області від 03.07.2020 № 31/20-239 вбачається, що автомобіль «Skoda Oktavia Combi» 2007 року випуску, кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , 10.07.2019 було зареєстровано на [PERSON] 23.07.2019 цей автомобіль був перереєстровано на [PERSON] на підставі договору № 7473/19/004365. З договору купівлі-продажу за №6341/2019/1772181 вбачається, що 14.11.2019 року [PERSON] продала автомобіль «Skoda Oktavia Combi» 2007 року випуску, кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] за 35 000 грн. [PERSON] . За довідкою від 02.07.2020 року, виданної ТОВ «Віп-Експерт», вартість автомобіля «Skoda Oktavia Combi» 2007 року випуску в технічно справному стані, придатному до експлуатації на жовтень-листопад 2019 року складала 201 570 без урахування ПДВ. В судовому засіданні представник [PERSON] визнала, що спірний автомобіль був куплений у шлюбі. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частини у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на квартиру, допускається за його згодою, крім випадків передбачених ЦК України. Суд зазначає, що сторонами по справі не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що вказана спірна нежитлова будівля та автомобіль, по взаємній згоді сторін по справі були придбані, коли сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбу за спільні кошти, тому вони є спільним сумісним майном подружжя. При цьому, нежитлова будівля була оформлена на ім`я [PERSON] , а автомобіль на ім`я [PERSON] . З огляду на вищенаведені норми права спірне майно належить сторонам в рівних частках, тобто по 1\\2 частці кожному. Згідно п.п. 25, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, судам необхідно застосовувати положення ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України, щодо обов`язкової згоди на отримання одним із подружжя грошової компенсації та попереднього внесення на депозитний рахунок суду другим із подружжя відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Приймаючи до уваги наведене, а також те, що [PERSON] не надала обов`язкову згоду на отримання нею грошової компенсації, а [PERSON] попередньо не вніс на депозитний рахунок суду відповідну грошову суму та навпаки, а також те, що сторони не наполягають на розподілі спірної нежитлової будівлі в натурі, суд вважає необхідним визнати за сторонами ідеальні частки в цьому майні без його реального поділу та залишити майно - спірну нежитлову будівлю у їх спільній частковій власності, в розмірі 1\\2 частини вказаного майна кожному з них. З огляду на викладене, суд відхиляє доводи представника [PERSON] щодо можливості врахування частки вартості автомобіля при поділі майна з одночасним припиненням права власності [PERSON] на спірну нежитлову будівлю. Щодо спірного автомобіля «Skoda Oktavia Combi» 2007 року випуску. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] в період шлюбу відчужила вищенаведений автомобіль, який був придбаний за час перебування у шлюбі за спільні кошти без згоди [PERSON] . Спірний автомобіль визнаний судом об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як зазначено в п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне врахувати вартість автомобіля «Skoda Oktavia Combi» 2007 року випуску в сумі 201 570 грн. при поділі спільного сумісного майна подружжя. Визнаючи саме таку вартість спірного автомобіля, суд враховує дійсну вартість цього автомобіля, яка визначена згідно оцінки ТОВ «Віп-Експерт» від 02.07.2020, а не вартість, яка зазначена в договорі купівлі-продажу від 14.11.2019, оскільки згідно п. 3 цього Договору ціна транспортного засобу була визначена за домовленістю сторін, а не за оцінкою. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: нежитлову будівлю, визначивши ідеальні частки в спільній сумісній власності по 1/2 частині за сторонами та визнати за ними право власності по 1\\2 ідеальної частки нежитлової будівлі, залишивши спірну нежитлову будівлю у спільній частковій власності сторін, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 100785 грн. вартості 1/2 частки спірного автомобіля, залишивши за [PERSON] грошові кошти у розмірі 100785 грн. вартості 1/2 частки цього автомобіля. Таким чином, позовні вимоги первісного позову підлягають повному задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] слід задовольнити частково з вищенаведених мотивів. Щодо розподілу судових витрат. Як вбачається з матеріалів справи позивачем за первісним позовом було сплачено 1327,50 грн. судового збору та 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Представник [PERSON] не заперечував щодо розміру витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн. За зустрічним позовом [PERSON] було сплачено 3202, 50 грн. судового збору та 1900 грн. витрат пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням повного задоволення первісного позову з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає до стягнення 11327,50 грн. судових витрат, а з [PERSON] на користь [PERSON] , з урахуванням часткового задоволення зустрічного позову, підлягає до стягнення 4005 грн. судових витрат. Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає до стягнення різниця у понесених судових витратах у розмірі 7322,50 грн.

Outcome: partial