Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила шлюб, що був зареєстрований 25.11.1990 року в Майдан-Олександрівській сільській раді, між нею та відповідачем, розірвати. В обґрунтування позову зазначала, що 25.11.1990 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. [PERSON]О зловживає спиртними напоями, вчиняє неправомірні дії по відношенню до неї, на зауваження про зміну поведінки не реагує. Оскільки перспектив для збереження сім`ї [PERSON] не вбачає, тому звернулась до суду із вказаним позовом. У судове засідання 29.12.2016 року сторони, та представник позивача, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявилися, у зв`язку з чим справа розглянута згідно з приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, а позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] причини своєї неявки не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи за його відсутності до суду не надходило, у звязку з чим суд вважає причини неявки відповідача безповажними, що у відповідності до положень ст. 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов такого висновку. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 25.11.1990 року у Віньковецькому райвідділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 024597. Неповнолітніх дітей у сторін немає. Як випливає із змісту позовної заяви, в період шлюбного життя відповідач зловживав алкогольними напоями, вчиняв бійки, скандали, на прохання дружини нормалізувати сімейне життя не реагував. Сторони подружніх стосунків фактично не підтримують, а їхній шлюб існує формально. Майнових спорів між ними немає. Позивач примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажає, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб [PERSON] існує формально, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно п. 5 ст. 191 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак, беручи до уваги позицію відповідача, який у судові засідання не з`являвся, суд доходить висновку про остаточність припинення між сторонами сімейних відносин, та вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674- VІ із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved