Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини. [PERSON] вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі з 24.10.2012 року та мають неповнолітню дитину, проте сімейні стосунки припинено, відновлювати їх сторони не мають наміру, шлюб існує формально, примирення неможливо. Крім цього, відповідач не надає належної допомоги на утримання дитини, а тому дитина перебуває на утриманні позивача. На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб і стягнути аліменти. Позивач у судове засідання не зявилась, проте надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, справу розглянути без її участі, а також залишити прізвище без зміни, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, жодних заяв, заперечень чи відзиву на позовну заяву не подавав. Оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не зявився в судове засідання без поважних причин і не подав відзив, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд згідно вимог ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно ст.ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 180 СК України передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно ст.ст.181, 191 СК України позивач, як мати дитини, має право на отримання від відповідача, як батька дитини, аліментів на утримання дитини у частці від його заробітку (доходу) від дня предявлення позову. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.10.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ОЛ №066137, яке видано Первозванівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №15 (а.с.6). Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ОЛ №137408, яке видано Первозванівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №30 (а.с.7). Довідка №1/1795 від 20.12.2018 року, видана виконкомом Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, свідчить, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], разом із сином [PERSON] (а.с.8). Сторони проживають окремо, сімейні стосунки припинено, відновлювати їх сторони не бажають, шлюб існує формально, характер взаємовідносин, які склалися між сторонами, робить їх подальше спільне життя не можливим, примирення не можливо. Відповідач участі щодо утримання сина не приймає, а тому дитина перебуває на утриманні позивача. Таким чином, зваживши докази по справі, суд приходить до висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення позову до суду прийнято із усвідомленням його наслідків, примирення сторін не можливо, розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушуються права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, позивач самостійно забезпечити належне утримання неповнолітньої дитини не може та потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, який є батьком дитини та повинен її надати. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, що не суперечить охоронюваним законом інтересам сторін і дитини, а також відповідає вимогам Сімейного кодексу України. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що судові витрати в сумі 704,80 грн., які понесено позивачем підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн., що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. Відповідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в стягненні аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved