Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 04.06.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис №804. У спільному шлюбі народилася дитина: син [PERSON], [INFO]. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на утримання сина не дає. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитись не вдалося, позивач змушена звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. 04.06.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис №804. У спільному шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на утримання сина не дає. Позивач не має достатньо коштів для задоволення всіх життєвих потреб дитини, матеріальне становище сімї є скрутним. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Законодавче визначення рівного обов'язку відносно кожного з батьків передбачає і добросовісне його виконання. На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст.182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідач є фізично здоровою людиною, працює водієм міського пасажирського автобуса Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія», що підтверджується довідкою про отримані доходи №7 від 03.06.2016 року та спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Інших утриманців відповідач не має. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial