Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа: Городнянська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності. Позивач на обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що після смерті батьків, [PERSON] та [PERSON] , а також рідної сестри батька - [PERSON] , які являлись наймачами будинку [ADDRESS] , відкрилась спадщина на все його майно, зокрема на вказаний вище будинок. Позивач просить визнати за нею право власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 серпня 2019 року відкрито провадження в справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06 листопада 2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, які зазначені в позові, та просили задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи мається заява за підписом сільського голови Козей С.М. про те, що Пархимівська сільська рада не заперечує про розгляд справи про визнання права власності без їх участі. Представник Городнянської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 грудня 1986 року Пархимівською сільською радою Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 25. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 грудня 2000 року виконкомом Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 30. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07 березня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 40. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 139 від 08.04.2019 року, про склад сім`ї наймача житлового будинку [ADDRESS] за станом на 15.04.1991 року домоволодіння відноситься до категорії колгоспного двору, до якого входили - [PERSON] , [INFO] , рік прописки 1979, померла [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , рік прописки 1979, померла [INFO] . Відповідно до довідки, виданої виконкомом Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 141 від 08.04.2019 року гр. [PERSON] вступила в управління спадковим майном до виповнення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після померлих: [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкоємець доглядала за будинком, робила ремонти, обробляла земельні ділянки, сплачувала платежі. Заборгованості по платежам перед сільською радою не має. Городнянською державною нотаріальною конторою до майна померлої [PERSON] , померлої [INFO] , була заведена спадкова справа, відповідно до якої: - 05.12.2003 року за вих. № 2449/10 до державного нотаріуса Городнянської районної державної нотаріальної контори - Тихонової Є.М. із заявою звернулось Городнянське відділення Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видання свідоцтва про право на спадщину за законом; - відповідно до довідки, виданої за підписом директора Городнянського психоневрологічного інтернату, громадянка [PERSON] до дня смерті проживала у вказаному інтернаті; померла спадкоємців не має; із спадкового майна мала грошові кошти в Городнянському відділенні Ощадбанку на рах. № [NUMBER] на суму 222 грн. 85 коп.; - 26 грудня 2003 року Тихоновою Є.М. - державним нотаріусом Городнянської державної нотаріальної контори на ім`я держави в особі Чернігівської міжрайонної податкової інспекції було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти, належні спадкодавиці - [PERSON] , померлої [INFO] . Звертаючись до суду із позовом про визнання права власності позивач в позовних вимогах визначив як відповідача - Пархимівську сільську раду Козелецького району Чернігівської області. На час відкриття спадщини після померлої [PERSON] - [INFO] - діяли норми ЦК УРСР, які і підлягають застосуванню в даній справі. Відповідно до ст. 555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Якщо хто-небудь з спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві. Якщо при відсутності спадкоємців за законом заповідана тільки частина майна спадкодавця, решта майна переходить до держави. Частиною 2 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до Листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 51 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. У судовому засіданні 06 листопада 2019 року позивачу та його представнику було роз`яснено право на заміну неналежного відповідача на належного - особи, яка прийняла спадщину. В судовому засідання 06 листопада 2019 року сторона позивача повідомила суду, що відповідного клопотання подавати не будуть. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Таким чином, враховуючи визначений позивачем склад учасників справи, та той факт, що суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, оскільки нормами процесуального права не передбачено право суду самостійно здійснення заміни відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволені заявлених позовних вимог. Разом з тим, слід зазначити, що позивачка не позбавлена права на звернення до суду з позовом з правильно визначеним нею суб`єктним складом учасників справи відповідно до сформульованих позовних вимог, які відповідатимуть передбаченому законом способу захисту відповідного права або законного інтересу. Розподіл судових витрат здійснити згідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed