Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вказаним вище позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на утримання повнолітньої дочки [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання, але не довше ніж до 23-ох років. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебувала у шлюбі із [PERSON], який був розірваний рішенням Дрогобицького міськрайонного суду. Від даного шлюбу в них народилася дочка [PERSON] [INFO]. На підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 30 серпня 2012 року відповідач зобов'язаний був виплачувати аліменти в її користь на утримання дочки в розмірі 1/6 частин всіх видів заробітку щомісячно починаючи з дня подачі заяви 16.07 2012 року та до 30.09.2014 року тобто до закінчення нею навчання в Католицькому Люблінському [PERSON] Павла II [PERSON].. На сьогоднішній час дочка продовжує навчатися в Жешівському [PERSON] на філологічному відділі по спеціальності російська філологія. Навчання буде тривати два роки, а тому відповідно до закону, якщо дитина навчається то батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Їхня дочка навчається, їй лише виповнилося двадцять років, їй самій тяжко утримувати дочку, в той час коли відповідач має та може надати кошти на утримання дитини, але добровільно їх не бажає надавати, тому вона змушена звернутися до суду із позовом про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав письмове заперечення та клопотання про розгляд справи у його відсутності. Згідно поданого заперечення позовні вимоги визнає частково, зокрема заперечує щодо розміру стягнення аліментів, оскільки 25.08.2005 року уклав шлюб із [PERSON], який вони зареєстрували у відділі РАЦС м.Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції. Від цього шлюбу в них 20.01.2006 року народився син [PERSON], який знаходиться на її утриманні разом із дружиною, яка на даний час ніде не працює. Крім цього, в нього на утриманні є матір-пенсіонерка. Вислухавши пояснення представника позивача, беручи до уваги заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що сторони по справі по 07 липня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі 06 липня 1994 року в них народилася дочка [PERSON], яка продовжує навчання в Жешівському [PERSON] на філологічному відділі по спеціальності російська філологія та знаходиться на утриманні матері, що не оспорюється учасниками процесу. У відповідності до ст. 199 СК України, яка передбачає, що якщо повнолітні діти продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін. Разом з тим, суд вважає за доцільне роз'яснити сторонам, що мати та батько - найрідніші для дитини люди на землі, тому одним із найосновніших їхніх немайнових прав є можливість постійного або хоча б систематичного спілкування: безпосереднього (прямого), телефонного, листовного. Дитина має природну потребу і право спілкуватися з обома батьками. Відсутність батьківської лінії виховання, справляє на дитину негативний вплив, а брак материнської любові є психологічною травмою на все життя. Разом з тим, спілкування з батьком - це право, а не обов'язок дитини. Якщо дитина через певні обставини відмовлятиметься бачитися з батьком, силувати її ніхто не має права. Такий примус буде актом неповаги до дитини. Враховуючи матеріальне становище сторін, їх стан здоровя та інші обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач може і зобовязаний надавати матеріальну допомогу у зв??язку із навчанням дочки, але не в такому розмірі як просить позивач, оскільки у відповідача на утриманні ще знаходиться син [PERSON] - [INFO]. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved