Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином повноліття, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги мотивувала тим, що 27.04.2015 вони з відповідачем зареєстрували шлюб у виконкомі Тяпчанської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, від якого [INFO] народився син [PERSON] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, дитина проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач належним чином не виконує свій батьківський обов`язок по утриманню сина, вже більше двох місяців жодних коштів на його утримання не надає, хоч є працездатним, працює помічником лісничого в ДП «Стрийське лісове господарство», отримує високу заробітну плату, інших утриманців не має. Самостійно утримувати сина вона не може, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною без збереження заробітної плати, тому фактично знаходиться на утриманні батька, який є особою з інвалідністю другої групи. Син часто хворіє та перебуває на стаціонарному лікуванні. Так як вони не можуть досягнути згоди з приводу способу виконання відповідачем обов`язку по утриманню їх неповнолітнього сина, то вона вимушена звернутися в суд з даним позовом. Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав, однак не погодився із інформацією, яку виклала позивачка у позовній заяві. Зокрема вказав, що він пішов проживати окремо від позивачки 02.09.2019 року, не два місяці назад, як стверджує остання. Що стосується лікування їх сина, то воно відбувається за його рахунок, а також у позові вказане неправдиве місце реєстрації дитини, оскільки син зареєстрований в [ADDRESS] . Також неправдивою є інформація, що він не надає коштів позивачці, оскільки, ще в серпні всі зароблені кошти віддав їй на утримання сім`ї та оплату комунальних послуг. Однак, позов він визнає та згідний сплачувати аліменти на утримання свого сина [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини, просила позов задоволити та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , врозмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно,до досягнення сином повноліття, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Відповідач не з`явився в судове засідання, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд даної справи у його відсутності, в якій вказав, що з позовними вимогами згідний, однак заперечує інформацію на яку посилається позивачка у позовній заяві. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 даного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 ч.2 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає правоможної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають в шлюбі, який зареєстровано 27.04.2015 року виконкомом Тяпчанської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане виконкомом Тяпчанської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області 27.04.2015 року (а.с. 4). Про те, що від цього шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] , свідчить свідоцтво про його народження, видане Болехівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області серії [NUMBER] від 16.05.2016 року (а.с. 5). В судовому засіданні також встановлено, що неповнолітній син [PERSON] на даний час проживає разом з матір`ю, позивачкою [PERSON] , яка займається його вихованням та матеріальним забезпеченням. Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, оскільки він є здоровим, працює помічником лісничого в ДП «Стрийське лісове господарство», отримує стабільну заробітну плату та інших утриманців не має, про що в судовому засіданні ствердила позивачка і не заперечив сам відповідач. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] має можливість надавати грошову допомогу (аліменти) на утримання дитини, однак в добровільному порядку не виконує свій обов`язок, суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , врозмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менгше 50% прожиткового мінімуму для дитини відлповідного віку, які стягувати з часу звернення в суд з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved