Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулась суд з позовом до [PERSON], [INFO], просить постановити рішення, яким визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником згаданого житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, раніше [ADDRESS] мала назву [ADDRESS]. Відповідачка з 1997 року до 2008 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з сином позивачки - [PERSON]. Після одруження син з сім'єю проживав у належному позивачці житловому будинку, де були зареєстровані. Сімейне життя не склалося, в 2007 р. відповідачка поїхала на роботу за кордон, сім'я фактично розпалася. Шлюб був розірваний 19.03.2008 р. Хоча відповідачка протягом дев'яти років не проживає в належному позивачці будинку по [ADDRESS], однак добровільно знятись з реєстрації не бажає. Позивачка, покликаючись на ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст. ст. 16, 386 ЦК України, зазначаючи, що відповідачка більше шести місяців не проживає в її будинку, не приймає участі в обслуговуванні житлового приміщення, не оплачує комунальні послуги, не несе витрат по утриманню житла, фактично не є членом її сім'ї, просить задовольнити позов. Одночасно в позові зазначає, що її права як власника нерухомого майна, порушені відповідачкою, і тому підлягають захисту в судовому порядку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з наведених в ньому підстав; уточнила позовні вимоги, що слід визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим будинком по [ADDRESS], так як згідно свідоцтва про право на спадкування за законом після смерті матері вона та сестра успадкували в рівних долях кожна житловий будинок по [ADDRESS]. В даний час назва вулиці змінена з [ADDRESS] на [ADDRESS]. Суду позивачка пояснила, що її син [PERSON] помер [INFO]. В будинку разом з нею проживає внук [PERSON], [INFO], а відповідачка, колишня невістка, майже десять років не проживає в належному позивачці будинку, хоча прописана в ньому з 1999 р. Вона створила нову сім'ю, змінила прізвище, життям свого неповнолітнього сина, який проживає з бабусею, не цікавиться. Відповідачка в судове засідання не з'явилась повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачки. Заслухавши пояснення позивачки, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.02.1985 р., зареєстрованого в Коломийському інвентарбюро 22.10.1985 р., [PERSON] є власником половини житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.14). Про те, що вулиця [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS] свідчить видана виконкомом Городенківської міської ради Довідка № 867 від 24.04.2015 р. (а.с.15). Згідно з записами в Будинковій книзі для прописки громадян, які проживають [ADDRESS] за вказаною адресою зареєстровані позивачка [PERSON], її онук [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8-10). Остання була дружиною сина позивачки. Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції 19.03.2008 р. стверджено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис за № 24 від 19.03.2008 р. (а.с.7). [PERSON] помер [INFO]., про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 24.10.2013р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.6). Із ксерокопії паспорта відповідачки серії [NUMBER], виданого Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 30.06.2010 р., слідує, що 29 квітня 2008 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі РАЦС міста Грац Австрійська Республіка (а.с. 11). За ст. 29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. В судому засіданні встановлено, що відповідачка не проживає в будинку позивачки, хоча зареєстрована в ньому. Факт непроживання відповідачки в будинку позивача ствердила допитана судом свідок [PERSON], яка пояснила, що колишня невістка позивачки припинила проживання в будинку в той час, як її син ходив в 2-й клас, вона залишила його з бабусею. Тепер хлопчикові вже 17 років, він проживав разом з бабусею та своїм батьком, а після смерті батька продовжує проживати з бабусею. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки. Відповідачка [PERSON] була одружена з сином позивачки. Протягом останніх десяти років вона не проживає в будинку по [ADDRESS], там проживає позивачка з онуком [PERSON]. Свідок пояснила, що [PERSON] в минулому році була в м. Городенка, однак, туди, де проживає її син, вона не приходила. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1,5 ч.3,4 ст.71 цього Кодексу. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачка не є членом сім'ї власника житла, договору найму жилого приміщення з позивачкою не укладала. Син позивачки, який перебував у шлюбі з відповідачкою до часу його розірвання, помер [INFO]. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Те, що відповідачка, фактично не проживаючи в будинку позивачки є зареєстрованою в ньому, перешкоджає позивачці належно реалізовувати свої права власника об'єкта нерухомості. Тому при вищенаведених доказах і обставинах справи суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням, власником якого є позивачка [PERSON] На підставі ст.ст. 29,310,321,391 ЦК України, ст. ст. 71,72,150, 156,163 Житлового кодексу України,

Outcome: approved