Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON] мотивуючи тим, що з 16.03.2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства та примирення між сторонами не можливе. Також позивачка просить винести рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у розмірі 25% доходу відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того позивачка просила стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору\~ в розмірі 640,00 грн. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак надала суду заяву, де позов підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутність, а також уточнила позовні вимоги, та просила стягувати аліменти розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше встановленого законом мінімуму щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про сідчить його підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення від 06.03.2017 року, причини відсутності суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх\~ відсутності\~ на підставі вимог ст.ст.158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України \~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як убачається з матеріалів справи, позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.03.2013 року, від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], сімейно-шлюбні відносини не підтримують, не мають наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.\~ Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє \~від обовязків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка\~ заробітку\~ (доходу)\~ матері,\~ батька,\~\~ яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний\~ розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного\~ віку. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, а також те, що\~ позивач та відповідач є працездатними особами, тому мають рівні можливості та обовязки щодо належного матеріального забезпечення спільної дитини, тому позов [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача судові витрати, понесені позивачем при подачі позову до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу в розмірі 640,00 грн. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена позивачка при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів. Враховуючи наведене та

Outcome: approved