Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача [PERSON] на її користь аліменти у розмірі ? з усіх видів доходів (заробітку) відповідача на її утримання до досягнення нею двадцяти трьох років, за умови продовження навчання. А також, стягнути з відповідача на її користь ? додаткових витрат на оплату навчання, у зв'язку із продовженням навчання в Університеті Адама Міцкевича в Познані, згідно договору про надання освітніх послуг від 01.10.2017 до закінчення навчання чи досягнення 23-річного віку - у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Мотивуючи вимоги тим, що позивач [PERSON], [INFO], є донькою відповідача [PERSON] З 01 жовтня 2017 року позивач є студенткою денної форми навчання факультету політології та журналістики, спеціалізація міжнародні відносини в Університеті імені Адама Міцкевича в Познані, місто Познань, Республіка Польща. Між батьками позивача шлюб розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.02.2015. Матеріальну допомогу позивач отримує лише від своєї матері. У зв'язку із викладеним та відповідно до статей 185, 199 Сімейного кодексу України позивач просить стягнути із відповідача на її користь аліменти до досягнення двадцяти трьох років, або до завершення навчання та додаткові витрати на оплату навчання. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні на 20 вересня 2018 року. 20 вересня 2018 року представником відповідача [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву, у якому він просить ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] Мотивуючи тим, що позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження навчання саме до двадцяти трьох років, що унеможливлює стягнення аліментів у розмірі, зазначеному позивачем. В частині вимог позивача про стягнення додаткових витрат представник відповідача вважає, що витрати на навчання не є додатковими витратами у розумінні статті 185 Сімейного кодексу України, тому в даній частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню. 20 вересня 2018 року за результатами проведеного підготовчого судового засідання справу призначено до судового розгляду на 29.10.2018. 29 жовтня 2018 року у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсягу, виходячи із доводів, якими він обгрунтовується. Додатково пояснила, що вартість навчання в Університеті імені Адама Міцкевича в Познані складає 1500,00 євро на рік. Договір про надання освітніх послуг від 01.10.2017 заключений на шість семестрів. З огляду на те, що відповідач не приймає участь в утриманні доньки, доки вона продовжує навчання, хоча має таку матеріальну можливість і за законом зобов'язаний її утримувати, а досудове врегулювання спору виявилось неможливим, представник позивача просить про задоволення позову у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив, що відповідач не ухиляється від обов'язку приймати участь в утриманні позивача до закінчення нею навчання, з огляду на що неодноразово пропонував заключити між сторонами договір про участь в утриманні доньки, за яким сплати кошти за її навчання в Університеті у розмірі 180 000,00 грн. Разом з тим, між сторонами не досягнуто домовленості, що зумовило звернення позивача з даним позовом до суду. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] з 17.10.1998 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.02.2015 (а.с. 5-6). [INFO] у відповідача [PERSON] та [PERSON] народилась спільна дитина - донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів громадського стану Московського районного управління юстиції у місті Києві від 12.07.2000 (а.с. 8). 02 листопада 2016 року позивач змінила прізвище, про що Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено відповідний актовий запис № 114. Прізвище, ім'я та по батькові позивача після державної реєстрації зміни імені - [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про зміну імені від 02.11.2000 (а.с. 9). З копії довідки виданої Університетом іменем Адама Міцкевича у м. Позань від 03.07.2018 року убачається, що позивач є студентом денної форми навчання факультету політичних наук та журналістики, спеціалізація міжнародні відносини. Перебуває на другому семестрі навчання. Дата початку навчання - 01.10.2017. Плановий термін закінчення навчання - 30.09.2020 (а.с. 22). У матеріалах справи знаходиться копія договору №2017/DLx-SM11 про умови та розмір оплати освітніх послуг навчання на денній формі в Університеті ім. Адама Міцкевича в м. Познані, укладений між позивачем та Університетом ім. Адама Міцкевича в м. Познані (а.с. 11 - 15). У розділі 4 вказаного договору зазначеного, що студент зобов'язаний здійснювати платіж у розмірі, встановленому ректором Навчального закладу. Перелік платежів та їх розмір залежно від спеціальності, про яку йдеться в розділі 1, пункті 1, наведений в додатку до цього договору. За даними платіжних доручень в іноземній валюті № 170821/СОR/76098 від 21.08.20217 року; № 170822/СОR/76628 від 22.08.20217 року; № 180220/СОR/57379 від 20.02.20218 року; № 180221/СОR/57988 від 21.02.20218 року, убачається, що [PERSON] здійснено оплату за навчання [PERSON] в Університеті ім. Адама Міцкевича в м. Познані за перші два навчальні семестри 2018 року у розмірі 1500,00 євро. (а.с. 23-26). Як убачається із нотаріально посвідчених заяв [PERSON] та [PERSON], як батьки позивача, надають свою згоду на оформлення всіх необхідних документів , в тому числі на відкриття візи, які необхідні їй для виїзду на навчання та його продовження на території Республіки Польщі та інших країн ЄС; не заперечують проти підписання позивачем в Республіці Польща та інших країнах ЄС договору про надання освітніх послуг, угоди з банком, а також інших документів, пов'язаних з навчанням та проживанням на території Республіки Польща та інших країн ЄС (а.с. 9). Як було встановлено під час судового розгляду та не заперечувалось представниками сторін, відповідач, виходячи із розміру щомісячного доходу, має можливість за своїм матеріальним становищем сплачувати аліменти на повнолітню доньку у зв'язку із продовженням нею навчання в Університеті. Більше того, як пояснив представник відповідача, [PERSON] пропонував представнику позивача укласти договір, щодо його участі в утриманні позивача в період її навчання в Університеті ім. Адама Міцкевича в м. Познані, до досягнення нею 23 річного віку у розмірі 180 000,00 грн. із понесенням додаткових витрат в обумовленому між сторонами розмірі. Дана обставина не заперечувалась представником позивача. А отже, в силу положень 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. За нормою ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 статті 199 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Позивач не працює, стипендію не отримує, матеріально себе не утримує та проживає у гуртожитку в м. Позані, що визнається сторонами. А відтак, суд приходить до висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходить з того, що обов'язок по утриманню повнолітньої дочки, яка продовжує навчання покладено на обох батьків. Відповідач [PERSON] за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем має можливість сплачувати аліменти на дитину, яка продовжує навчання, є особою працездатного віку. Крім того, відповідач надавав згоду на виїзд позивача для навчання на території Республіки Польща і не заперечував проти підписання позивачем договору про надання освітніх послуг та інших документів пов'язаних із навчанням на території Республіки Польща. Більше того, як пояснив представник відповідача, відповідач не заперечував проти виплати позивачу коштів на її утримання на період її навчання у розмірі 180 000,00 грн., що становить вартість її навчання в Університеті ім. Адама Міцкевича в м. Познані за чотири роки. Згідно із ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За положеннями ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 76, 77, 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Виходячи із спільного обов'язку батьків приймати участь в утриманні дитини, суд враховує, можливість надання такого утримання і другим з батьків - матір'ю дитини, так як остання за станом здоров'я та матеріальним становищем може приймати участь в утриманні позивача, яка продовжує навчання, оскільки також є особою працездатного віку, доказів перебування її на обліку у фонді зайнятості суду не надано, мати так само як і батько надавала свою згоду на виїзд позивача для навчання на території Республіки\~Польща і не заперечувала проти підписання нею договору про надання освітніх послуг для навчання. Крім того, нею проведено оплату за навчання доньки за перший навчальний рік, що також в сукупності з дослідженими доказами свідчить про її можливість нести витрати на утримання доньки із відповідачем спільно. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача, суд також звертає увагу, що законодавець не встановлює, що аліменти на утримання повнолітніх дочки сина, які продовжують навчання, підлягають стягненню щомісячно. При визначені розміру аліментів, суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6?1296цс15, в якому зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Позивач обґрунтовуючи розмір матеріальної допомоги, яку вона потребує у зв'язку із навчанням, надала лише копію договору №2017/DLx-SM11 про умови та розмір оплати освітніх послуг навчання на денній формі в Університеті ім. Адама Міцкевича в м. Познані, укладений між позивачем та Університетом ім. Адама Міцкевича в м. Познані. Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували розмір матеріальної допомоги, яку потребує позивач (зокрема, вартості проїзду, проживання, харчування, вартості підручників ), до матеріалів справи позивачем не подано. Враховуючи викладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства та з огляду на надані позивачем докази, суд вважає, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача становить ? частину вартості навчання в Університеті ім. Адама Міцкевича в м. Познанідо закінчення [PERSON]навчання в Університеті, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вона продовжуватиме навчання. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 6 Сімейного Кодексу України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В той же час, аліментні зобов'язання між батьками і повнолітніми дітьми регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб стягнення аліментів. Норми глави 16 Сімейного кодексу України не встановлюють обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, норми статті 185 СК України не застосовуються. А тому, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь відповідача додаткових витрат на підставі статті 185 Сімейного кодексу України задоволенню не підлягають. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Отже, рішення в частині стягнення на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із відповідача в дохід Держави в розмірі 704,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial