Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Будо-Вороб`ївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, третя особа - Новгород-Сіверська районна державна адміністрація про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, та визнання права на земельну частку (пай). Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина, яку позивачка прийняла належним чином, шляхом подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. До спадкового майна померлого увійшло право на земельні ділянки загальною площею 6,87 га., розташовані на території Будо-Вороб`ївської сільської ради, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, що підтверджено державним актом на право приватної власності на землю серії ЧН № 027041 від 25.09.2003 року. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки їй було відмовлено в зв`язку з видачею правовстановлюючого документу після смерті спадкодавця, що унеможливлює оформлення спадщини позивачкою. У судове засідання позивачка не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача -Будо-Вороб`ївської сільської радиу судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Представник третьої особи - Новгород-Сіверської РДА Чернігівської області Буй Г.Г. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог в повному обсязі. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. [INFO] в с.Буда-Вороб`ївська Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер [PERSON] (свідоцтво про смерть від 29.11.1995 р. серії [NUMBER] (а.с.5). На ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Новгород-Сіверської райдержадміністрації № 130 від 29.04.2002 року виданий державний акт на право власності на земельні ділянки серії ІІ-ЧН №027041 від 25.09.2003 року (а.с.9). Згідно повідомлення Держгеокадастру у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян по Будо-Вороб`ївській сільській раді на ім`я [PERSON] за №35 від 25.09.2003 року зареєстрований державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 027041. Державний акт був зареєстрований після смерті та отриманий спадкоємцями (а.с.10). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.07.1965 року, позивачка є донькою [PERSON] (а.с.7). Після укладення шлюбу позивачка змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.08.1985 року (а.с.8). Згідно копії довідки виконавчого комітету Будо-Вороб`ївської сільської ради № 219 від 01.08.2019 року, [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , один (а.с.6). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Чернігівської області Шик А.Л. №1631 від 26.11.2019 року, до майна померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа №328/2019 за заявою [PERSON] - доньки померлого. Інші спадкоємці по справі відсутні (а.с.11,12). Отже, в силу положень статей 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР спадщина [PERSON] перейшла до його доньки [PERSON] . Проте, як вбачається з повідомлень приватного нотаріуса Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Чернігівської області Шик А.Л. №1631 та 1632 від 26.11.2019 року, видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку та земельну частку (пай) після померлого [INFO] [PERSON] неможливо, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ІІ -ЧН №027041від 25.09.2003 року на ім`я спадкодавця виданий після його смерті (а.с.11,12). Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною першою статті 126 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення, суд приходить до висновку, що видача Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області на ім`я [PERSON] після його смерті, державного акту на право приватної власності на землю була здійснена в порушення норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. За таких обставин, суд вважає за необхідне захистити права позивачки, визнавши недійсним державний акт на право приватної власності на землю, видані на ім`я [PERSON] . Як вбачається з повідомлення Держгеокадастру у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСГП «Промінь», що видавалися Новгород-Сіверською РДА, відповідно до запису № 68 від 15.10.1996 року зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0155068. Сертифікат був зареєстрований після смерті власника ( [INFO] ) та отриманий спадкоємцями (а.с. 10). Проте, згідно копії державного акту на право колективної власності на землю серії ЧН №000014 від 18.12.1995 року та копії списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, який входить додатком до вказаного державного акту, [PERSON] був включений до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мали право на земельну частку (пай) (а.с.21). Відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 (далі - Указ Президента України №720/95) право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05 червня 2003 року №899-IV (далі - Закон України №899-IV) право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Частиною першою статті 2 Закону України №899-IV передбачено, що основним документом, який посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Частиною третьою статті 1 Закону України №899-IV визначено, що право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до частини другої статті 2 вказаного Закону України одним із документів, які посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 24 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 серпня 2004 року член колективного сільськогосподарського підприєства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у виападку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки позивачка [PERSON] набула у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , право на земельні частку (пай), однак у зв`язку з недійсністю документа, якій посвідчує дане право, позивачка [PERSON] не може оформити вказану спадщину у позасудовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачкою відповідного права. Отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved