Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що вказаний будинок належить їй на праві приватної власності. В будинку залишилась зареєстрованою її сестра [PERSON] - відповідач у справі, однак фактично в будинку вона не проживає приблизно 20 років. Весь цей час вона проживала зі своїм чоловіком за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час вона не може оформити субсидію через те, що відповідач залишається зареєстрованою в її будинку. На підставі викладеного, позивач вважає, що відповідач втратила право користування вказаним будинком. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що вона зареєстрована в будинку за адресою: [ADDRESS], який належав її матері. Також вона підтвердила суду, що більше 20 років за місцем реєстрації не проживає, оскільки фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом із чоловіком та дітьми в будинку, який належав її свекру. Зареєструвати її за місцем проживання свекор не бажав. У серпні 2016р. свекор помер. На теперішній час її чоловік займається оформленням спадщини. Таким чином, вона не може зареєструватись за місцем проживання, оскільки право власності на будинок в порядку спадкування ще не оформлено. Дійсно, вона не знялась з реєстрації з будинку за адресою: [ADDRESS], так як не могла зареєструвати своє місце проживання за іншою адресою. У вересні 2016 року мати [PERSON] просила її знятись з реєстрації добровільно. З того часу до неї ні її мати, ні її сестра з такою вимогою не звертались. Про те, що будинок належить її сестрі, вона дізналась лише з отриманої позовної заяви у цій справі. При цьому, проти задоволення позову вона не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Позивач є власником будинку [ADDRESS], який вона отримала в дар від матері [PERSON] на підставі договору дарування від 21.10.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Сулімою В.Ф. (а.с. 3-7). У вказаному будинку з 25.04.2006р. значиться зареєстрованою сестра позивача [PERSON] Відповідно до довідки квартального комітету №48 м. Первомайську від 19.04.2017р. за місцем реєстрації відповідач не проживає 20 років. В судовому засіданні відповідач визнала той факт, що дійсно 20 років вона проживає не за місцем реєстрації, а в будинку [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком та дітьми. Її особисті речі в будинку [ADDRESS] відсутні. Ніхто не перешкоджав їй проживати за місцем реєстрації. Однак добровільно знятись з реєстрації вона не могла, оскільки не мала іншої адреси, де б могла зареєструватись. Свідки [PERSON], мати сторін, та [PERSON], який є чоловіком позивача, підтвердили суду, що відповідач не проживає в будинку [ADDRESS] 20 років, її особисті речі у вказаному будинку відсутні. Перешкоди для проживання відповідача в будинку за місцем реєстрації ніхто не чинив. Стаття 383 ЦК України та стаття 150 Житлового кодексу України передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що домовленості між сторонами стосовно користування відповідачем житловим будинком за адресою: [ADDRESS], відсутні. Відповідач як член сім'ї власника будинку була зареєстрована за вказаною адресою, однак в будинку не проживає майже 20 років. Її особисті речі в будинку відсутні. Проживати відповідачу власник будинку не перешкоджав. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved