Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні прав власника шляхом визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач у позові вказала, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 21.05.2016р. на праві приватної власності належить 34/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В даному житловому будинку зареєстрований колишній власник [PERSON], але фактично не проживає. У зв'язку з тим, що у частині будинку, яка належить позивачу, зареєстрований відповідач, який фактично в ньому не проживає, позивач не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне користування майном. Відповідач не є членом сім'ї позивача, ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вищевказаному будинку не укладалось, а тому вона просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, в яких просила розглядати справу без її участі (а.с. 27). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову, в якій просив розглядати справу без його участі (а.с. 28). За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником 34/100 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу частки житлового будинку від 21.05.2016 (а.с. 8, 9), який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.05.2016р. (а.с. 10). Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 27.12.2016р. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Також факт реєстрації відповідача у частині будинку, що належить позивачу, підтверджується копією домової книги іншої частини будинку, де проживає родина [PERSON] (а.с. 21). Факт фактичного не проживання відповідача у частині будинку, що належить позивачу, підтверджується довідкою голови «Вуличного комітету № 14» від 25.10.2016р., згідно якої станом на 25.10.2016р. за адресою: [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], але фактично не проживає (а.с. 11). Дані обставини підтвердили сусіди позивача: [PERSON], що проживає у будинку [ADDRESS], та [PERSON], що у будинку [ADDRESS], за участю яких складена довідка голови вуличного комітету про непроживання відповідача. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, позивач не може реалізувати свої права користування та розпорядження майном, оскільки в будинку, власником якого вона є, зареєстрований відповідач, який фактично у ньому не проживає з травня 2016р. - з дня придбання будинку позивачем, тому вимоги позивача в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та законними. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, тому в задоволені позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку необхідно відмовити, а визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: partial