Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Смяцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай), що належало [PERSON]. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яку належним чином прийняла дружина померлого (мати позивачки), фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. [INFO] померла матір позивачки - [PERSON]. Позивачка належним чином прийняла спадщину матері, до складу якої увійшла також спадщина батька, шляхом подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) їй було відмовлено в зв'язку з видачею правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім'я спадкодавця після його смерті, що унеможливлює оформлення спадщини позивачкою. У судове засідання позивачка [PERSON]не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Смяцької сільської ради у судове засідання не з'явився, при цьому від сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, в якій зазначено, що заперечень щодо позову вони не мають. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв'язку з цим, суд враховує наступне. [INFO] в с. Смяч, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.02.1996 р. (а.с.6). Згідно копії довідки виконкому Смяцької сільської ради № 428 від 27.10.2016 року [PERSON], [INFO], який помер [INFO], на день смерті постійно проживав в [ADDRESS] Разом з ним проживала дружина - [PERSON] (а.с.16). Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22.10.2018 року, встановлений факт, що має юридичне значення - проживання в шлюбі однією сім'єю батьків заявниці [PERSON]: [PERSON] та [PERSON] як чоловік-дружина (а.с.9-10). Отже, в силу положень статей 529 ч.1, 548, 549 ч.1 п.1 Цивільного кодексу УРСР спадщина [PERSON] перейшла до спадкоємця за законом першої черги - його дружини [PERSON], при цьому як вбачається з копії повідомлення Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори, інших спадкоємців не має (а.с.24). Вже після смерті [PERSON] на його ім'я, відповідно до запису № 377 від 01.04.2000 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Полісся», що видавалось згідно рішення Новгород-Сіверською РДА №427 від 25.11.1996 року зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с.12,13). Даним сертифікатом було посвідчено право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 5,82 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості) знаходиться на території Смяцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Як вбачається з Додатку 1 до Державного актусерії [NUMBER] на право колективної власності на землю КСП «Полісся»- [PERSON] був включений до списку громадян - членів КСП «Полісся», які мали право на земельну частку (пай) (а.с.14-15). Відповідно до ч.2 ст.23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року державний акт на право колективної власності на землю видавався колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у колективній власності громадян - членів такого підприємства, кооперативу, товариства. У відповідності до абз.3 п.2 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року за № 666/94 ( який був чинний на час проведення паювання земель), кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру чистки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 (далі - Указ Президента України №720/95) право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Частиною першою статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-IV передбачено, що основним документом, який посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Зі змісту наведених вище правових приписів вбачається, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) КСП «Полісся», що знаходиться на території Смяцької сільської ради, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, однак документ, який посвідчує це право був виданий вже після його смерті і є недійсним. Частиною другою статті 548 Цивільного кодексу УРСР (далі - ЦК УРСР) (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначалося, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Викладене вище свідчить, що до [PERSON] перейшло право на земельну частку (пай) розміром 5,82 в умовних кадастрових гектарах із земель КСП «Полісся», розташованих на території Смяцької сільської ради, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке [PERSON] набув за життя і яке входить до складу його спадщини. [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть від 15.08.2005 р. серії [NUMBER] ) (а.с.7). Позивачка [PERSON] є донькою померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.8). Позивачка належним чином прийняла спадщину своєї матері [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та повідомленням Семенівської районної державної нотаріальної контори №781/02-14 від 18.12.2018 року, при цьому інші спадкоємці по справі відсутні ( а.с. 11,18). Отже, в силу положень статей 1218, 1220, 1223, 1269 ЦК України до позивачки перейшла спадщина її матері [PERSON], зокрема й право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] і було успадковане [PERSON]. Проте, як вбачається з повідомлення Семенівської районної державної нотаріальної контори, видати свідоцтво про право на спадщину на земельну часку (пай), після померлого [INFO] [PERSON], неможливо, оскільки пред'явлений сертифікат на право на земельну часту (пай) виданий на ім'я спадкодавця після його смерті, тому питання щодо оформлення права на земельну частку (пай) має вирішуватися у судовому порядку (а.с.18). Частиною третьою статті 1 Закону України №899-IV визначено, що право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до частини другої статті 2 вказаного Закону України одним із документів, які посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно роз'яснень, які містяться у пункті 24 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 серпня 2004 року член колективного сільськогосподарського підприєства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки позивачка [PERSON] набула у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка в свою чергу набула в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], право на земельну частку (пай), однак у зв'язку з недійсністю документа, який посвідчує дане право, позивачка [PERSON] не може оформити вказану спадщину у позасудовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачкою відповідного права. Отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved