Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дочки. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 липня 1995 року, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року розірвано. Від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка є інвалідом з дитинства, їй встановлена І-а група інвалідності з 03.10.2014 року безстроково та згідно медичного висновку потребує стороннього догляду, нагляду та допомоги в побуті, проживає дочка з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач працює, має дохід, проте не надає матеріальної допомоги на утримання непрацездатної дочки, тому вона бажає отримувати аліменти офіційно в примусовому порядку, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. Й захищаючи свої права як колишьоної дружини та матері непрацездатної дочки, яка доглядає за дочкою, просить вирішити питання про стягнення аліментів й на її утримання. В судовому засіданні позивачка та її представники [PERSON] та [PERSON], діючі на підставі довіреності від 24 січня 2017 року, позовні вимоги підтрмали з тих же підстав та просили їх задовольнити - стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої непрацездатноїдочки у твердій грошовій сумі 2 500 грн. 00 коп. щомісячно, та на утримання позивачки як колишньої дружини та матері непрацездатної дочки [PERSON], [INFO], у зв»язку з доглядом за дочкою, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на сайті суді. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Суд, вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 липня 1995 року, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року розірвано. Від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка є інвалідом з дитинства, їй встановлена І-а група інвалідності з 03.10.2014 року безстроково та згідно медичного висновку потребує стороннього догляду, нагляду та допомоги в побуті, проживає дочка з нею та перебуває на її утриманні. При цьому, позивачка як матір, що утримує дочку-інваліда І групи з дитинства, отримує від держави соціальну допомогу у розмірі 1 544 грн. 00 коп. (станом на січень 2017 року) (а.с.53) та 2 561 грн. 90 коп. - державну соціальну допомогу на дочку (станом на січень 2017 року) (а.с.15, 54). Сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Відповідач працює, отримує щомісячний дохід у вигляді заробітної плати за місцем роботи, проте не надає матеріальної допомоги на утримання непрацездатної дочки. Позивач просить суд призначити розмір аліментів на утримання дочки у твердій грошовій сумі - 2 500 грн. 00 коп. й на її утримання - 1 000 грн. 00 коп. щомісячно. Ставлячи вимогу про стягнення аліментів у твердій грошові сумі, позивач не довела підставу такої вимоги як усними доводами, так і документально - не надано доказів про те, що відповідач має мінливий та нерегулярний дохід або одержує частину доходу в натурі, й може надавати допомогу у такому розмірі, а також інші обставини, що мають істотне значення, а тому підстави для застосування частини першої статті 184 СК України відсутні. При цьому вказала про те, що відповідач відповідач працює, має щомісячний дохід у вигляді заробітної плати. Якщо платник аліментів, відповідно до частин 1, 2 статті 184 СК України, має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання повнолітньої непрацездатної дочки та матері дочки у зв»язку з доглядом за нею, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет, не працює, та на утриманні якої знаходиться непрацездатна дочка, її стан здоров»я, потреби, та відповідача, який працює, інших утриманців, крім дочки [PERSON] не має, й має достатні можливості сплачувати аліменти на її утримання та утримання позивачки як колишньої дружини та матері непрацездатної дочки, що здійснює за нею догляд. Відповідно до ст. 200 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України). Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу (ст. 201 СК України). Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб непрацездатної дочки сторін, дісної участі батьків у її утриманні, стягненню підлягають аліменти в розмірі ? частини заробітку/доходу відповідача, й аліменти на утримання позивачки як колишньої дружини відповідача та матері непрацездатної дочки, [INFO], у зв»язку з доглядом за дочкоюу розмірі 1/6 частини від його заробітку/доходу щомісячно, починаючи з 17 лютого 2017 року. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу (ч.ч.1-2 ст. 76 СК України). Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дочки 17 лютого 2017 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх повнолітньої непрацездатної дочки. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 1 280 грн. 00 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст.ст. 75-77, 187, 189-192 і 194-197, 198, 200, 201 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: partial