Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просять постановити рішення про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 23 на вул.Грінченка, 10-б у м.Львові та зняти її з реєстрації, оскільки відповідачка за вказаною адресою не проживає, участі в утриманні житла не приймає, що підтверджується актами про не проживання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини. Позивачка додатково пояснила, що [PERSON] є її донькою. У липні 2000 року відповідачка добровільно виселилась з квартири, почала проживати окремо, з відповідачкою відносини не підтримує, місце її фактичного проживання не відоме. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином - через оголошення у засобах масової інформації. Про причини своєї неявки в засідання відповідачка суду не повідомила. Треті особи [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, підтвердтли факт не проживания відповідачки за адресою: [ADDRESS] Зі згоди позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст. 223, 280, ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідачки та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки та третіх осіб, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачці, [PERSON] на праві приватної власності. Даний факт стверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06.06.2011р., видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики ЛМР на підставі наказу №920-Ж-Ш. Квартира складається з житлової площі 18,2кв.м, загальна площа квартири 31,8 кв.м. Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку №102 від 23.10.2018р. у квартирі [ADDRESS] зареєстровано четверо осіб: [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO] [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що відповідачка залишила спірне жиле приміщення у липні 2000 року добровільно. З цього часу дотепер відповідачка у вказаній квартирі не проживала і наміру проживати у ній не виявляла, перешкод у користуванні квартирою їй ніким не чинилося. Поважних причин не проживання відповідачки у спірному житлі судом не встановлено. Факт не проживання відповідачки у квартирі впродовж цього часу підтверджується складеними комісією та затверджені директором ЖК №69 від 10.05.2011р., 16.11.2011р., 16.11.2010р., 29.05.2015р., 13.03.2012р., 12.06.2018р.26.06.2018р. Відповідно до ст. 41 Конституції України та рішення Конституційного суду України від 11.05.2005 року власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що відповідачка понад один рік у житловому приміщенні за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, її слід визнати такою, що втратила право на користування цим житловим приміщенням. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved