Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON], з 1969 року по день смерті 18.01.2015 року, який мешкав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. В обґрунтування своїх вимог заявниця посилається на те, що з 20 листопада 1968 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], від якого дітей не має. Разом з чоловіком з лютого 1969 року вони були зареєстровані та фактично проживали за адресою: [INFO]. Місто Алчевськ, Луганської області з 20 лютого 2014 року віднесено до тимчасово окупованої території України. 18 січня 2015 року [PERSON] помер. Так як батьки [PERSON] померли, дітей в нього не було, [PERSON] є єдиним спадкоємцем чоловіка, зареєстрована та проживала фактично разом з чоловіком, відповідно до положень ч. З ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину. Після його смерті [PERSON] почала дуже хворіти. Згодом у неї трапився перелом верхньої треті лівого стегна та колінного суглоба, через що вона проходила тривале лікування. На сьогодні потребує в проведенні хірургічної операції, внаслідок перелому є лежачою хворою, потребує в постійному сторонньому догляді та лікуванні, нею опікується її молодша сестра. Зважаючи на всі ці обставини її молодша сестра - [PERSON] - забрала її проживати до [INFO] (Московська)[ADDRESS]. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, зокрема на грошові кошти, що знаходяться в ПАТ Банк «ТРАСТ». Так як у [PERSON] на сьогодні є нагальна потреба в коштах для проведення лікування та операції, вона через свого представника звернулась до Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, [PERSON]. Постановою від 08.02.2017 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як відсутні документи, що підтверджують місце відкриття спадщини та встановлення кола спадкоємців після смерті громадянина України [PERSON], померлого 18.01.2015 року. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»№1207-VII від 15.04.2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року. Згідно зі ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно із Наказом міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Алчевську Луганської області. Згідно з 4.1 ст.11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Таким чином, спадкоємець з зазначеною заявою може звернутися до будь-якого нотаріуса (державного чи приватного) в будь-якому населеному пункті, що знаходиться під юрисдикцією української влади. Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 05 лютого 2015 року [PERSON] помер 18 січня 2015 року, місце смерті: Луганська область, м. Алчевськ. Згідно копії паспорту [PERSON] був зареєстрований (останнє місце реєстрації) за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідок від 22.05.2008 року, від 23.09.2008 року, від 21.06.2012 року та № 555 від 19.07.2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживали разом в [INFO]. Проте, довідка № 555 від 19.07.2016 року, яка свідчить про проживання заявниці на день смерті [PERSON] разом з чоловіком видана КП «АЖЕО» Луганської народної республіки. На даний час жеки знаходяться на непідконтрольній українській державній владі території, через що представити іншу довідку вона не має можливості. Відповідно до ч. З ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Представник заявниці надала до суду заяву про розгляд справи без технічної фіксації судового засідання, вимоги заяви підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити, посилаючись на обставини, у ній викладені. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч.2 статтею 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 20.11.1968 року заявниця [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], про що міськбюро РАЦС м.Комунарська Луганської області здійснено актовий запис №1017. 18.01.2015 року [PERSON] помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області видано свідоцтво про смерть серії І-КИ №610166. Згідно копії особистого паспорту померлого, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO], з 20.02.1969 року. Згідно копії особистого паспорту заявниці, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], з 21.02.1969 року. Як вбачається з довідки №000064725 від 13.12.2016 року, [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до довідки КП «Алчевське житлово-експлуатаційне обєднання» ЛНР від 19.07.2016 року, [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], по день смерті 18.01.2015 року, заявниця зареєстрована за вказаною адресою по день видачі довідки. Надані заявницею докази не викликають у суду сумнівів у проживанні [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з 21.02.1969 року по день смерті спадкодавця 18.01.2015 року. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у ст.273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Постановою завідуючої Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 08.02.2017 року заявниці [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 18.01.2015 року, у звязку з відсутністю документів, що підтверджують місце відкриття спадщини та встановлення кола спадкоємців після смерті [PERSON] Згідно п.16 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію (ст.285 ЦПК ( 1502-06 )). При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст..1270 ць ого Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, оскільки фактично спору з нотаріусом щодо прийняття заявником спадщини після смерті [PERSON] не має, а у вчиненні нотаріальної дії заявниці відмовлено через недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу у спадщину та місця відкриття спадщини, при цьому місцем відкриття спадщини є м.Алчевськ, Луганської області, де проживав та помер спадкодавець [PERSON] та з яким по день смерті проживала заявниця, яка перебувала з ним у шлюбі, відносячись до спадкоємців першої черги за законом, дана заява належить до розгляду у порядку окремого провадження та підлягає до задоволення. Відповідно до ст..88 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок держави, оскільки заявниця була звільнена від його сплати через тяжкий майновий стан.

Outcome: approved