Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 25 січня 2013 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 4 листопада 2013 року було розірвано. Від даного шлюбу вони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу Маневицького районного суду Волинської області від 18 жовтня 2013 року у справі № 164/1559/13-ц з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 9 жовтня 2013 року та до досягнення ним повноліття. Після винесення Маневицьким районним судом Волинської області судового наказу від 18 жовтня 2013 року малолітній [PERSON] продовжує перебувати на утриманні позивача. У [PERSON] погіршився стан здоров?я. Позивач несе витрати на оплату вартості обстежень та лікування [PERSON] , а тому матеріальний стан позивача змінився у гіршу сторону. Сума аліментів, яку сплачує відповідач щомісячно, є недостатньою для належного утримання дитини. На її неодноразові усні звернення до відповідача з проханням добровільно сплачувати більшу суму аліментів, відповідач ніяк не реагує та ухиляється від сплати коштів на утримання дитини в більшому розмірі, хоча має реальну можливість їх сплачувати. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 3000 гривень щомісячно та до досягнення [PERSON] повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленою про час та місце розгляду справи, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнав, проти їх задоволення заперечує. Вважає, що на даний час відсутні визначені законом підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь позивача [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити за безпідставністю. Крім того, додав, що після розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] він одружився з [PERSON] та на даний час має на утриманні троє малолітніх дітей від цього шлюбу. Відповідач ніде не працює, аліменти згідно судового наказу від 18 жовтня 2013 року сплачує по мірі наявності коштів. Стверджує, що задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів поставить його у скрутне матеріальне становище. Заслухавши думку відповідача, який не заперечував щодо розгляду справи у відсутності позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача [PERSON] . Заслухавши пояснення відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів слід відмовити з наступних підстав. Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров?я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров?я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що з 25 січня 2013 року позивач [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 4 листопада 2013 року було розірвано. Від даного шлюбу вони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу Маневицького районного суду Волинської області від 18 жовтня 2013 року у справі № 164/1559/13-ц з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 9 жовтня 2013 року та до досягнення ним повноліття. Після винесення Маневицьким районним судом Волинської області судового наказу від 18 жовтня 2013 року малолітній [PERSON] продовжує перебувати на утриманні позивача. У [PERSON] погіршився стан здоров?я. Позивач несе витрати на оплату вартості обстежень та лікування [PERSON] , а тому матеріальний стан позивача змінився у гіршу сторону. Сума аліментів, яку сплачує відповідач щомісячно, є недостатньою для належного утримання дитини. На неодноразові усні звернення позивача до відповідача з проханням добровільно сплачувати більшу суму аліментів, відповідач ніяк не реагує та ухиляється від сплати коштів на утримання дитини в більшому розмірі, хоча, на думку позивача, має реальну можливість їх сплачувати. Після розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] відповідач одружився з [PERSON] та на даний час має на утриманні троє малолітніх дітей від цього шлюбу: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач з 2 жовтня 2006 року ніде не працює, аліменти згідно судового наказу від 18 жовтня 2013 року сплачує по мірі наявності коштів. На думку відповідача, задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів поставить його у скрутне матеріальне становище. Зазначені обставини підтвердив відповідач в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених в судовому засіданні судового наказу Маневицького районного суду Волинської області від 18 жовтня 2013 року, свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 30 квітня 2013 року, серії [NUMBER] від 12 січня 2018 року, серії [NUMBER] від 4 червня 2019 року та серії [NUMBER] від 16 грудня 2020 року, рішення Маневицького районного судуВолинської області від 4 листопада 2013 року, свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15 вересня 2017 року, трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] , постанови про відкриття виконавчого провадження від 15 листопада 2013 року, довідок Маневицького районного відділу ДВС № 5989 від 27 травня 2021 року та № 1940 від 18 червня 2021 року, консультаційних висновків спеціалістів від 16 вересня 2015 року, 18 березня 2016 року та 17 червня 2016 року, інформації про проведені обстеження[PERSON] від 22 квітня 2017 року, 7 березня 2018 року, 27 жовтня 2018 року, 31 жовтня 2018 року, 26 квітня 2019 року, 18 листопада 2019 року, 28 січня 2021 року, 8 жовтня 2021 року. Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд при вирішенні заявлених позивачем вимог бере до уваги, що відповідно до ст. 81 ЦПК України саме на позивача покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а також представити суду докази у підтвердження обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Виходячи з положень ч. 1 ст. 192 СК України та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, суд не погоджується з доводами позивача про наявність підстав для збільшення розміру аліментів. В поданій до суду позовній заяві не вказано та до матеріалів позовної заяви не додано, а також в ході судового розгляду справи позивачем відповідно до ст. 81 ЦПК України не представлено суду будь-яких належних доказів у підтвердження того, що після винесення судового наказу Маневицького районного суду Волинської області від 18 жовтня 2013 року у відповідача суттєво покращився матеріальний стан, що є підставою для збільшення розміру аліментів. Крім того, суд при вирішенні заявлених позивачем вимог бере до уваги, що додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема необхідністю її лікування, про що вказано у позовній заяві, стягуються не шляхом звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, а шляхом звернення до суду саме з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем відповідно до ст. 81 ЦПК України не доведено підставність заявлених позовних вимог, а тому, враховуючи визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальний та сімейний стан позивача та відповідача, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed