Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2002 року до 2019 рік, який між ними розірвано рішенням суду від 30.08.2019 року. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що на даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатися у ВПУ № 3 м. Мукачево на денній формі навчання. Донька навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того, вона сплачує за транспорт, книги, харчування, одяг та інші потреби для навчання. Як зауважує позивач, чоловік не працює, проте має мінливий заробіток (тимчасовий підробіток, домашнє господарство, тощо). Чоловік аліментів на навчання добровільно не сплачує. На підставі викладеного, позивач просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , яка продовжує навчання у ВПУ № 3 в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.03.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, повідомивши, 30.06.2021 року дочка закінчила училище та отримала атестат. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позові, зазначивши, що дочка сторін продовжує навчатися до 30.06.2021 року. Зауважує, що до позову позивачем не додано жодних доказів, на підтвердження того, що дочка потребує матеріального забезпечення. У разі задоволення позову представник позивача просив обмежитися стягнення з відповідача аліментів до 30.06.2021 року, тобто до закінчення навчання. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 27.07.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.07.2019 року (справа № 308/3392/19). Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом пор народження серії [NUMBER] від 20.01.2003 року. Згідно з довідкою, виданою директором Вищого професійного училища № 3 м. Мукачево від 08.12.2020 року за № 784, [PERSON] дійсно навчається у ВПУ № 3 м. Мукачево на денній формі навчання на І курсі за професією «токар», термін навчання з 01.09.2020 року до [INFO] . За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. За приписами ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 СК України). При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін і враховує наступні обставини: повнолітня [PERSON] перебуває на утриманні матері, що не спростовано відповідачем; навчалася у навчальному закладі на денній формі навчання; доказів про те, що донька працює матеріали справи не містять. За таких обставин, відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батька. При цьому відповідач є особою працездатного віку, дані про наявність у відповідача інших аліментних зобов`язань у матеріалах справи відсутні, відтак, суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів на спростування зазначених у позові обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1750 грн. щомісячно, і до закінчення навчання - 30.06.2021 року, виходячи з того, що згідно з наявними матеріалами справи термін її навчання з 01.09.2020 року до 30.06.2021 року, що не оспорюється сторонами. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. За приписами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно на спільну повнолітню дитину позивач суду не надала, а тому у решті позовних вимог слід відмовити. Таким чином, з огляду на вищенаведені обставини, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення частково. При цьому, оскільки позов із вимогами про стягнення аліментів пред`явлений 16.02.2021 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то такий слід компенсувати за рахунок держави. У судовому засіданні 30.06.2021 на підставі ч. 6 ст. 259 ЦПК України проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, повний текст якого складено 02.07.2021 року.

Outcome: partial