Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] та [PERSON], третя особа Чутівська державна нотаріальна контора, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку в майні, посилаючись на те, що вони із померлим 04.11.2013 р. [PERSON] перебували у шлюбі, під час якого вони спільно суттєво добудували належний останньому будинок № 34 в смт. Скороходове Чутівського району Полтавської області, збудували господарські будівлі, наслідок чого домоволодіння істотно збільшилось у своїй цінності та ввели в експлуатацію дане домоволодіння у 1984 році, про що свідчить акт закінчення будівництва і вводу в експлуатацію від 24.10.1984 року. Позивач вважає, що дане майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні просили визнати вищевказане нерухоме майно спільною сумісною власністю [PERSON] та померлого [PERSON], як подружжя. Визнати за [PERSON] право власності на ? частку цього будинку, як на частку в спільному майні подружжя. В судовому засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали з підстав, зазначених вище та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав, повідомив суду, що його батьки: [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу спільно перебудували будинок, який належав його батькові [PERSON] до шлюбу із його матір»ю [PERSON], збудували літню кухню- гараж, сарай, а тому погоджується із вимогами матері про належність їй половини даного домоволодіння. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, його представник [PERSON] позов не визнав, посилаючись на його необгрунтваність. Вважає, що позивачем не надано доказів належності спірного будинку померлому [PERSON], оскільки право власності на нього не було належним чином оформлено за життя спадкодавця [PERSON], крім того, в матеріалах справи відсутня постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на частку у спільному сумісному майні з майна подружжя, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Чутівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши про те, що у вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив. [PERSON] та [PERSON] з 14.02.1974 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 14.02.1974 р. (а.с.8) [PERSON] свідоцтва про смерть [PERSON] помер 04.11.2013 р. (а.с.9). До шлюбу із позивачем у власності [PERSON] перебувало нерухоме майно незакінчений будівництвом житловий будинок № 34 з господарськими будівлями, що розташований по вул. Коханова в смт. Скороходове Чутівського району Полтавської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 12.07.1973 року та рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 11.02.1970 року (а.с. 10-13). Позивач [PERSON] та її чоловік [PERSON] спільними зусиллями закінчили будівництво вказаного будинку, добудували веранду, сіни, гараж та зробили перепланування будинку та господарських споруд. Даний факт підтверджується письмовими доказами та поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Дані свідки пояснили також суду, що за час шлюбу [PERSON] своєю працею приймала безпосередню участь у добудуванні та переплануванні спірного будинку і господарських споруд. Щодо документального підтвердження факту набуття у власність померлим [PERSON] спірного будинку та проведення за рахунок спільної праці подружжя [PERSON] та [PERSON] добудови будинку, його перепланування та будування господарських споруд, внаслідок чого цінність цього майна значно збільшилась, суд зауважує наступне. Як вбачається із договору про безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві власності від 25.05.1951 р. [PERSON] було відведено земельну ділянку в безстрокове користування площею 700 кв.м. по вул. Коханова № 34 в смт. Артемівка Чутівського району Полтавської області (нова назва смт. Скороходове) (а.с.14-15). [PERSON] вищевказаного договору купівлі-продажу від 12.07.1973 року та рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 11.02.1970 року до шлюбу із позивачем у власності [PERSON] перебувало нерухоме майно незакінчений будівництвом житловий будинок № 34 з господарськими будівлями, що розташований по вул. Коханова, 34 в смт. Скороходове (стара назва смт. Артемівка) Чутівського району Полтавської області. [PERSON] про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 24.10.1984 р. будинок № 34 по вул. Коханова в смт. Артемівка був введений в експлуатацію. (а.с.10-17). Рішенням виконавчого комітету Артемівської селищної рад від 24.10.1984 р. даний акт було затверджено (а.с.28). [PERSON] зазначеного [PERSON] будинок складався із 3 жилих кімнат, кухні, прихожої. Житлова площа 42,3 кв.м, корисна площа 71.6 кв.м. Надвірні будівлі складаються із: сарай-літня кухня, гараж /б), гараж /В/, сарай /Д/, колодязь № 5, огорожа. Дані складові вказані і в технічному паспорті від 18.10.1984 р. (а.с.21-24). До дати закінчення будівництва, вказаної в акті, а саме, що будівництво закінчено в 1965 році суд відноситься критично і вважає її неточною, оскільки, як вбачається із даних технічного паспорта від 18.10.1984 р., житловий будинок побудований в 1974 році, господарські будівлі в 1983 році. Суд звертає увагу, що в цей період померлий [PERSON] вже перебував в шлюбі із позивачем [PERSON] Крім того, дата вказана у акті не узгоджується із поясненнями допитаних в судовому засіданні вище перелічених свідків, які повідомили суду, що [PERSON] та [PERSON] під час спільного проживання добудували і перепланували будинок і господарські споруди. Як зазначали свідки з боку позивача, до шлюбу із [PERSON], будинок належний [PERSON] був «коробкою», без належних вікон, дверей та перекриття. Суд звертає увагу на ту обставину, що згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 21-17 від 01.06.2017 р. (а.с.212-232) ринкова вартість спірного будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 203836 грн. Ринкова вартістю добудов та поліпшень даного нерухомого майна, які здійснені в період з 1974 року по час дослідження складає 159677 грн., що відповідає 39/50 частини. Суд звертає увагу, що в судовому рішенні Чутівського народного суду від 11.02.1970 р. було встановлено, що за час спільного проживання з колишньою дружиною [PERSON] [PERSON] лише розпочав будівництво будинку, було побудовано сарай, який пристосований під житло, погріб, колодязь, огородження. Судом було також встановлено, що станом на час постановлення рішення (11.02.1970 р.) [PERSON] проживав з іншою жінкою, з якою мав дитину. Враховуючи вищевказані докази, при визначенні часу належності спірного майна спадкодавцю [PERSON] суд виходить із дати, вказаної в акті про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння: а саме 24 жовтня 1984 рік. На цей час позивач та померлий [PERSON] вже перебували в зареєстрованому шлюбі. На підставі пояснень допитаних в судовому засіданні вищевказаних свідків та порівняльного аналізу даних, які зазначені в технічних паспортах, сметі, та висновку експерта, суд прийшов до висновку, що під час шлюбу із позивачем [PERSON] та [PERSON] спільними зусиллями закінчили будівництво вказаного будинку, добудували веранду, сіни, гараж та зробили перепланування будинку та господарських споруд. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як\~ Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року\~\~\~\~\~ № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України \~\~\~\~від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На час вводу спірного домоволодіння в експлуатацію (1984 рік) виникнення права власності на будинки, споруди, згідно вимог закону, не залежало від держаної реєстрації даних об»єктів. Питання узаконення цих будівель відносилось до компетенції виконкомів місцевих рад. Як вже зазначалось спірний будинок був введений в експлуатацію 24 жовтня 1984 року. Даний факт свідчить про те, що будинок було добудовано і з даної дати він не може вважатись незакінченим будівництвом. Отже, статус, який мало домоволодіння до шлюбу позивача і померлого [PERSON] змінився. Суд зауважує, що добудування будинку та господарських споруд відбулось за рахунок спільної праці позивача та померлого [PERSON] під час перебування в зареєстрованому шлюбі і, як зазначив експерт у своєму висновку від 01.06.2017 р., ці поліпшення складають 39/50 частини, що дає підстави зробити суду висновок поза розумним сумнівом, що вони є значними. Враховуючи викладене, на підставі вищевказаних доказів, суд вважає доведеним позивачем факту належності на час смерті [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою: смт. Скороходове Чутівського району Полтавської області, вул. Коханова, 34 та факту, що під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] спірний будинок, за рахунок спільної праці, значно збільшився у своїй цінності. Добудови до існуючого будинку у виді веранди і сіней, зменшення жилої кімнати та перебудування сараю «Д» , які було проведено на підставі рішення виконкому Артемівської селищної ради від 24.04.2002 р.(а.с.29) не є самочинними та їх наявність, на думку суду, не свідчить про підстави, які б унеможливлювали визнання даного об»єкта спільною сумісною власністю. Як вже зазначалося, за даними технічного паспорта, будинок та господарські будівлі були побудовані в період з 1974 по 1983 роки. [PERSON] п.3.1 «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 р. № 95 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2013 р. за № 612/23/144 (яка діяла на час смерті [PERSON]П.), документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 р. індивідуальних, садибних житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил є технічний паспорт, а даний доказ наявний в матеріалах справи. [PERSON] ч.1 ст. 62 СК України\~виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало дружині, чоловікові якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна за змістом норма була передбачена ст. 25 Кодексу про шлюб та сім»ю України ( в редакції 1969 року). Відповідно до ч. 1\~ст.\~70 СК України\~у\~разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічна за змістом норма була передбачена ч.1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім»ю України ( в редакції 1969 року). [PERSON] ч.1 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р (із відповідними змінами) у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Позивач в нотаріальному порядку не може оформити своє право на частку в майні враховуючи те, що наявний спір щодо цього майна, про що свідчить письмова відповідь державного нотаріуса [PERSON] від 21.03.2017 р. (а.с.207), а тому суд не може взяти до уваги посилання представника відповідача [PERSON] про те, що даний позов є передчасним з огляду на відсутність постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова в позові лише з тієї підстави, що суду не надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, за наявності відповіді нотаріуса із якої поза розумним сумнівом вбачається, що позивач не може на даний час в позасудовому порядку отримати відповідне свідоцтво, на думку суду, може спричинити обмеження права позивача на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., що є недопустимим. Враховуючи викладене, суд, застосувавши принцип рівності часток чоловіка і жінки у спільному майні, прийшов до висновку про визнання спірного будинку з господарськими будівлями спільною сумісною власністю та визнання за [PERSON] право власності на ? частину цього майна. Суд не погоджується із доводами представника відповідача [PERSON] про те, що відсутність державної реєстрації права власності на спірний будинок свідчить про відсутність доказів його належності померлому [PERSON], оскільки даний будинок був збудований в період до 2004 року і в матеріалах справи наявні правовстановлюючі документи (а.с.10-24, 28,29). Правові акти, які діяли на час завершення будівництва не пов»язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. [PERSON] ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача підлягають стягненню із кожного з відповідачів в сумі по 551 грн. 20 коп. по оплаті судового збору та по 1500 грн. по оплаті за проведення експертизи. Також за рахунок відповідачів на користь держави підлягає стягненню недоплачена сума судового збору в сумі по 233 грн. 99 коп. з кожного.

Outcome: approved