Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до комунального підприємства Нетішинської міської ради «Торговий центр» (далі КП НМР «Торговий центр»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Нетішинська міська рада з позовом про визнання незаконними та скасування наказів про затвердження штатного розпису та про скорочення чисельності та штату працівників підприємства, звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що з 2000 року працювала бухгалтером в КП НМР «Торговий центр». Наказом від 31.08.2017 року № 94 була звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників. Звільнення вважає незаконним та без дотримання встановленого законом порядку з тих підстав, що 13.06.2017 року директором КП НМР «Торговий центр» був затверджений новий штатний розпис, з підстави зміни в організації виробництва і праці, згідно якого була скорочена посада бухгалтера. 14.06.2017 року даний штатний розпис був погоджений Нетішинським міським головою. 19.06.2017 року директором КП НМР «Торговий центр» видані накази №50 « Про затвердження штатного розпису» та № 51 «Про скорочення чисельності та штату працівників». В період між датою погодження штатного розпису і датою його затвердження, 16.06.2017 року наказом № 48 «Про прийняття на роботу [PERSON]П.» з 19.06.2017 року прийнято на посаду економіста [PERSON] [PERSON] вказує на те, що обовязком керівництва КП НМР «Торговий центр» було запропонувати дану вакансію економіста їй, оскільки вона може її зайняти за своєю кваліфікацією, в звязку з чим, просила визнати незаконними та скасувати зазначені вище накази про затвердження штатного розпису та про скорочення чисельності та штату працівників підприємства, звільнення, поновити її на роботі, стягнути заробіток за час вимушеного прогулу, допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали свої позовні вимоги, представник позивачки пояснив, що вважає звільнення [PERSON] незаконним, оскільки не було враховано те, що одночасно з попередженням про звільнення у разі зміни в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі та організації. Він вважає, що на момент затвердження та погодження штатного розпису була вільна посада економіста, яку позивачка могла зайняти за своєю кваліфікацією. Пояснив також, що, на його думку, відповідно до п. 3.2 розділу 3 колективного договору з КП НМР «Торговий центр» у разі виникнення причин, через які неминучі вивільнення працівників з ініціативи власника, проводити їх лише за умови письмового повідомлення трудового колективу про причини й терміни вивільнення. Вважає, що змін в організації виробництва і праці не відбулося, і підстав для скорочення посади бухгалтера не було, а прийняте рішення директора КП НМР «Торговий центр» про скорочення даної посади носить субєктивний характер, не підкріплене жодними знаннями про бухгалтерський облік. Також вказав на те, що внаслідок проведеного скорочення порушуються права працівників, які залишились на посадах та вимушені працювати понаднормово. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вважав, що звільнення проведено на законних підставах, з дотриманням встановленого законом порядку. Пояснив, що позивачці не пропонувалися інші посади, оскільки не було вакантних посад на підприємстві, як на час попередження про скорочення її посади, так і на момент її звільнення. В той же час, у зв'язку із змінами в організації виробництва та скорочення штату працівників, посада, яку обіймала позивачка, підлягала скороченню, і в новому штатному розписі, що вступив у дію з 01.09.2017 року і діє на підприємстві до теперішнього часу, не передбачена. На момент попередження і звільнення [PERSON] вільних вакансій не було. Представник третьої особи без самостійних вимог - Нетішинської міської ради Хмельницької області проти задоволення позову заперечувала, вважала, що звільнення проведено на законних підставах, з дотриманням встановленого законом порядку. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. У пункті 19 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 розяснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON] перебувала в трудових відносинах з відповідачем та з 2000 року працювала бухгалтером в КП НМР «Торговий центр». Наказом від 31.08.2017 року № 94 остання була звільнена з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату та чисельності працівників. Як вбачається з наказу від 19.06.2017 року № 50 «Про затвердження штатного розпису», директором КП НМР «Торговий центр» затверджено штатний розпис у новій редакції, який вводився в дію з 01.09.2017 року. Відповідно до наказу від 19.06.2017 року № 51, у зв'язку з потребою скоротити витрати на утримання штату працівників підприємства, вирішено внести зміни до штатного розпису КП НМР «Торговий центр», скоротивши посаду бухгалтера, яку обіймала позивачка. З даним наказом працівників підприємства ознайомлено 19.06.2017 року, що підтверджується їх особистими підписами, які наявні в даному наказі. 19.06.2017 року [PERSON] письмово, під особистий підпис, була попереджена про скорочення з 01.09.2017 року посади, яку вона займає та водночас повідомлена про відсутність вакантних посад на підприємстві, які б могли бути запропоновані позивачці. Наказом від 31.08.2017 року № 94 позивачка була звільнена з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників. При цьому судом встановлено, що в штатному розписі від 01.01.2017 року, що діяв на час роботи позивачки, була посада бухгалтера, а в штатному розписі від 19.06.2017 р., що вводився в дію з 01.09.2017 року, така посада як бухгалтер, відсутня, що свідчить про те, що на підприємстві дійсно відбулися зміни в організації виробництва та праці. Водночас, суд погоджується із доводами сторони позивача про те, що на підприємстві не відбувались такі зміни в організації виробництва і праці як, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання чи зміни у виробничому процесі. Проте позивачку було звільнено не у звязку з вказаними обставинами, а через скорочення штату працівників. Згідно п. 3, ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. З огляду на викладене суд дійшов до висновку про те, що на підприємстві дійсно мало місце скорочення штату працівників, що підтверджується вищезазначеними доказами. Посилання позивача на відсутність підстав для скорочення штату суд не бере до уваги з огляду на вищенаведені норми закону, оскільки право визначати чисельність і штат працівників належить власникові або уповноваженому ним органу і ніхто не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Власник має право на свій розсуд вносити зміни у штатний розпис. Аналогічне зазначається і в пункті 6 розділу II контракту укладеного між директором КП НМР «Торговий центр» та Нетішинською міською радою 15 травня 2017 року, згідно якого керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом, щорічно та у разі внесення змін подає на розгляд та затвердження міського голови штатний розпис, положення про оплату праці, положення про преміювання. Крім того, відповідно до положень, які містяться в 6 розділі статуту КП НМР «Торговий центр», затвердженого рішенням дванадцятої сесії Нетішинської міської ради V скликання від 26 грудня 2006 року №5 «Про комунальне підприємство «Торговий центр», зі змінами внесеними рішенням шістдесят третьої сесії Нетішинської міської ради від 23 вересня 2014 року № 63/1472 «Про внесення змін до Статутів комунальних підприємств Нетішинської міської ради», а саме, що директор підпорядкований міському голові і підзвітний та підконтрольний міській раді і виконавчому комітету міської ради. Директор підприємства самостійно вирішує усі питання господарської діяльності підприємства, за винятком тих, що віднесені статутом до компетенції міської ради та її виконавчого комітету. Вищезазначене в судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON] - Нетішинський міський голова, який вказав, що комунальне підприємство КП НМР «Торговий центр» повинне приносити прибутки і ефективно працювати. Він своїм розпорядженням 15.06.2017 року призначив [PERSON] на посаду директора КП НМР «Торговий центр», якому після вивчення стану роботи підприємства була зроблена ним вказівка оптимізувати штати, з метою економії коштів. Оскільки одним із напрямків діяльності підприємства є надання торгових площ в оренду, а орендарі звернулись до міської ради з проханням не піднімати ставки оренди приміщень і плату за комунальні платежі. Вказав, що 70% орендної плати, яку здійснюють орендарі, направлені на утримання КП НМР «Торговий центр». Поданий директором [PERSON] штатний розпис до Нетішинської міської ради, після наданого висновку його заступника, на підставі висновку комісії про доцільність скорочення штату та працівників на підприємстві, він затвердив, а доцільність скорочення штату та працівників - прерогатива керівника даного підприємства. Таке ж підтвердив і свідок [PERSON], який зазначив, що на дату прийняття наказу від 16 червня 2017 року №48 «Про прийняття на роботу [PERSON]П.» йому не було відомо про погодження чи не погодження штатного розпису міським головою, так як, один примірник штатного розпису він отримав 19.06.2017 року у загальному відділі ВК НМР, що підтверджується відміткою у реєстраційно - контрольній картці, також вказав, що штатний розпис затверджується наказом з основної діяльності підприємства. При цьому, судом встановлено, що відповідачем при звільненні позивачки було дотримано вимог ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, згідно якої про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Як вбачається з матеріалів справи, 19 червня 2017 року директором КП НМР «Торговий центр» прийнято наказ № 51 «Про скорочення чисельності та штату працівників підприємства», згідно якого у зв'язку з потребою скоротити витрати на утримання штату працівників підприємства, вирішено внести зміни до штатного розпису КП НМР «Торговий центр», скоротивши посаду бухгалтера, яку обіймала позивачка, та чисельність працівників. З даним наказом працівників підприємства ознайомлено 19.06.2017 року, що підтверджується наявними в даному наказі їх особистими підписами і свідчить про дотримання вимог п. 3.2 колективного договору КП НМР «Торговий центр». Вказаний штатний розпис вводився в дію з 01.09.2017 року згідно наказу від 19.06.2017 року № 50 «Про затвердження штатного розпису», а тому двомісячний термін від попередження до скорочення дотриманий. Також встановлено, що 19.06.2017 року [PERSON] письмово під особистий підпис, була попереджена не тільки про скорочення її посади з 01.09.2017 року, але й повідомлена про відсутність вакантних посад на підприємстві, які б могли бути запропоновані їй, про що в матеріалах справи наявне відповідне попередження директора КП НМР «Торговий центр». Належність наявного у даному попереджені підпису, виконаного позивачкою 19.06.2017 року, останньою в судовому засіданні не оспорювалось. Що стосується показів свідка [PERSON], яка є головним бухгалтером КП НМР «Торговий центр» та вказала на те, що обсяг роботи за останній час на підприємстві не змінювався, роботу економіста фактично виконував секретар, тимчасова вакансія посади економіста зявилась з січня 2016 року, то суд такі до уваги не приймає, оскільки покази даного свідка ніяким чином не доводять наявності фактів порушень прав позивачки з боку підприємства при проведенні відносно неї процедури скорочення, адже, як було встановлено у судовому засіданні, переведення на посаду економіста було неможливе оскільки вакансії на момент проведення процедури скорочення не було, і даним свідком цей факт не оспорювався. Разом з цим, суд критично відноситься до тверджень представника позивача з приводу того, що головний бухгалтер [PERSON] не повідомлялася про зміну в організації праці та виробництва, про те, що як наслідок буде скорочена посада бухгалтера, оскільки з наказом від 19.06.2017 року № 51, працівників підприємства 19.06.2017 року ознайомлено, що підтверджується їх особистими підписами, серед яких є підпис [PERSON] Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобовязаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 09.08.2017 року по справі №6-1264цс17. Що стосується доводів позивачки про те, що на момент затвердження штатного розпису на підприємстві була вакантна посада економіста, яку їй не було запропоновано, то суд такі до уваги не приймає, виходячи з наступного. Згідно матеріалів справи, 16 червня 2017 року директором КП НМР «Торговий центр» був виданий наказ № 48 «Про прийняття на роботу [PERSON]П.» після того, як на адресу КП НМР «Торговий центр» надійшло від Нетішинського міського центру зайнятості направлення на працевлаштування [PERSON] №22221706160002001 від 16 червня 2017 року на посаду економіста, так як дана посада була вакантна (декретне місце). При цьому, [PERSON] мала відповідну освіту та професійну підготовку. На дату прийняття наказу від 16 червня 2017 року №48 «Про прийняття на роботу [PERSON] була зайнята до затвердження нового штатного розпису, а тому на момент попередження позивачки та на момент її звільнення посада економіста була невакантна. При цьому, суд зауважує на тому, що посадові інструкції головного бухгалтера, бухгалтера, економіста, договори про надання послуг з ведення бухгалтерського обліку від 18.07.2017 року та від 15.08.2017 року, звіт про виконання фінансового плану підприємства за І квартал 2017 року є неналежними доказами, оскільки в межах предмету розгляду даної цивільної справи не розглядається питання про наявність переважного права позивачки на залишення на роботі перед іншими працівниками, які не потрапили під скорочення з огляду на положення ст. 42 КЗпП України. Водночас, суд погоджується із доводами сторони позивача про те, що посада бухгалтера та економіста відповідають кваліфікації позивачки. З огляду на викладене та вимог зазначених норм закону, суд прийшов до висновку про законність дій відповідача при проведенні процедури скорочення та звільненні позивачки із займаної посади, тому вважає, що вимоги останньої задоволенню не підлягають, оскільки встановлено, що в період з моменту попередження [PERSON] про скорочення її посади та видання відповідного наказу і до її звільнення на підприємстві були відсутні вакантні посади, а тому на думку суду, запропонувати їй іншу посаду можливості не було. Таким чином, наведеними доказами, проаналізованим у судовому засіданні, підтверджується, що позивака була звільнена у відповідності до вимог закону.

Outcome: dismissed