Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з заявою, в якій просить продовжити термін дії обмежувального припису на два місяці або до закінчення розгляду справи про розірвання шлюбу (№ 157/63/20) та кримінального провадження (№ 157/927/20). В обґрунтування заяви зазначає, що 28 травня 2020 року судом частково задоволено її заяву про видачу обмежувального припису (справа № 157/623/20), встановлено [PERSON] тимчасові обмеження його прав та покладено на нього обов`язки: заборонено перебувати у місці спільного проживання з нею; заборонено вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому заінтересованій особі, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Вона була змушена звернутись до суду з заявою про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] , оскільки боялася за своє життя, здоров`я та за психічний стан її дітей, які постійно були свідками сварок, принижень, погроз та її побиття [PERSON] . Термін обмеження у три місяці було вказано з огляду на те, що за цей період цивільну справу за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу буде розглянуто по суті та задоволено, однак у зв`язку з постійними перенесеннями та затягуванням справу досі не розглянуто. Доки триває процес розлучення, [PERSON] (до видачі йому обмежувального припису), як вона і заявляла, всіляко намагався перешкодити цьому, використовуючи погрози, шантаж, залякування та фізичну розправу, а також маніпулюючи дітьми. [PERSON] може продовжити вчиняти щодо неї неправомірні дії з метою примусити її відкликала заяву про нанесення ним тілесних ушкоджень їй. У момент побиття її у дворі будинку, свідками чого були їхні неповнолітні діти, [PERSON] бачив та знав, що вона вагітна від іншого чоловіка, а саме від [PERSON] , але це не лише не зупинило, а й розпалювало його, і він продовжував знущатись, застосовуючи фізичну силу, що, на її думку, вказує на те, що [PERSON] становить загрозу для майбутньої дитини. На момент написання клопотання про продовження обмежувального припису вона знаходиться у пологовому відділені лікарні та найближчим часом народить спільну з [PERSON] дитину. Станом на дату закінчення дії обмежувального припису немовля буде по місцю її проживання вдома, а тому, з огляду на рецидивуючу поведінку [PERSON] , вона змушена просити суд продовжити дію обмежувального припису, боячись вже не тільки за своє життя, психічний стан, за спільних з [PERSON] неповнолітніх дітей, а й за життя та здоров`я новонародженої дитини. На момент звернення з цією заявою судом призначено на 2 вересня 2020 року розгляд кримінального провадження про вчинення [PERSON] кримінального проступку щодо неї (справа № 157/957/20). [PERSON] всіляко заперечує свою причетність до скоєння цього кримінального правопорушення, а термін дії обмеження припису закінчується. Оскільки [PERSON] у будь-який спосіб намагається перешкодити розлученню (у тому числі шляхом фізичних розправ), у неї є обґрунтовані побоювання вважати, що він, знаходячись в одному з нею будинку, може вчинити протиправні дії щодо неї з метою змусити її до відкликання заяви про нанесення їй тілесних ушкоджень. Окрім побоювань щодо фізичної розправи, просить врахувати і те, що вже понад два місяці вона фактично проживає з цивільним чоловіком та дітьми за адресою її реєстрації, однак [PERSON] , незважаючи на це, зі слів його представника має намір повернутися та жити з ними, що вкрай негативно відобразиться на дітях, так як останні бояться перечити [PERSON] . За період спільного проживання з цивільним чоловіком її діти стали усміхнені, веселі та нарешті відчули як це, життя без сварок та насилля. [PERSON] взагалі не цікавить її думка, її волевиявлення щодо небажання жити з ним у шлюбі, він наголошує на тому, що вона буде тільки з ним або її не буде взагалі, що витратить будь-які кошти, але вона залишиться з ним, що змушує побоюватись також і за життя та здоров`я її цивільного чоловіка, та їхньої спільної з [PERSON] дитини, так як не зрозуміло, що саме мав на увазі [PERSON] , висловлюючись подібним чином. Спільне проживання з ними [PERSON] використає для того, щоб втілити свої слова та погрози. Перебування [PERSON] у будинку її батьків до розірвання шлюбу та розгляду кримінального провадження щодо нанесення їй тілесних ушкоджень становить загрозу для неї, її цивільного чоловіка, психічного стану дітей та новонародженій дитині, батьківство щодо якої визнано [PERSON] . Перебування [PERSON] без сумнівів відобразиться й на її психічному стані як матері, що негативно відобразиться й на новонародженій дитині, так як у післяпологовий період та період годування груддю новонародженої дитини, постійний тривалий стрес, депресія, тривале емоційне перенапруження можуть негативно позначитись на якості молока, здоров`ї матері та малюка. До видачі обмежувального припису [PERSON] , в моменти, коли вона поверталась з магазину, в якому підробляє, діти скаржились на те, що їхній батько [PERSON] зачиняється в кімнаті, проводить якісь ритуали, палить свічки та змушує їх відкривати вікна задля того, щоб з хати виходив злий дух та чорна магія, розповсюджені ніби то з браслетів, подарованих їй та дітям її цивільним чоловіком. Про подібні обставини [PERSON] заявляв і у підготовчому засіданні по справі №157/63/20. Також [PERSON] змушував дітей передавати їй та наполягати на тому щоб вона з`їла якісь «чудотворні» цукерки, які ніби то «вилікують» їхню маму, та діти, боячись його, плакали та наполягали, щоб вона їх їла. Про спроби підкласти або, маніпулюючи дітьми, змусити її з`їсти зазначені цукерки, вона сповістила декількох знайомих та Тоболівського сільського голову [PERSON] . В сукупності з постійними збоченими розмовами [PERSON] при їхніх неповнолітніх дітях (більшість розмов записана та надана до суду у якості доказів у справі №157/63/20) стосовно його статевого органу та використання різноманітних предметів в інтимному сенсі, у неї є сумніви щодо психічного стану [PERSON] , зазначене впливає також й на психіку та поведінку дітей. Вона ніколи не перешкоджала та не має наміру у майбутньому перешкоджати спілкуванню [PERSON] з його дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , їх прогулянкам та візитам дітей до батька за його та його батьків (баби, діда) місцем реєстрації. Заяви про видачу та продовження обмежувального припису подані нею виключно задля морального захисту її та дітей, а відтепер і її цивільного чоловіка, та спільної з останнім дитини, та для усунення перешкод у користуванні житловим будинком її батьків та створення нею нової сім`ї. Вона не забороняла та не забороняє, навіть у період дії обмеження припису, денних візитів до дітей, прогулянок тощо, але [PERSON] не проявляв ініціатив або спроб зв`язатися з дітьми у будь-який спосіб (візити, телефонні дзвінки, месенджери тощо). Офіційно підтвердженими підставами для задоволення заяви про видачу обмежувального припису були такі факти: висновок судово-медичної експертизи № 80 від 19.05.2020-20.05.2020; протокол про адміністративне правопорушення від 19 травня 2020 року серії АПР 18 №450331; протокол про адміністративне затримання АЗ № 175222 від 19 травня 2020 року; терміновий заборонний припис, винесений інспектором СРПП № 4 Камінь-Каширського ВП Федоровичем А.О. На даний момент [PERSON] визнано винуватим у вчиненні домашнього насильства (справа № 157/620/20), а також призначено до судового розгляду кримінального провадження за № 157/957/20 про нанесення їй [PERSON] тілесних ушкоджень. Продовження обмежувально припису надмірно не обмежує прав [PERSON] на місце проживання, оскільки останній фактично зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а відтак має право на користування і цим житлом. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала 28 серпня 2020 року до суду заяву про розгляд заяви про продовження обмежувального припису у її відсутності. Заінтересована особа [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні проти продовження обмежувального припису заперечили, посилаючи на відсутність для цього правових підстав і пояснили, що після застосування обмежувального припису, встановлених судом на 3 місці обмежень [PERSON] жодних насильницьких дій будь-якого характеру щодо потерпілої не вчиняв, повністю виконав покладені на нього судом обов`язки та має право повернутися проживати до житлового будинку, в який вніс поліпшення своєю працею та коштами, яке є його постійним місцем проживання, його житлом і де проживають його діти. Заслухавши пояснення заінтересованої особи та його представника, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви належить відмовити, зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є подружжям, їх шлюб було зареєстровано 24 вересня 2010 року. На даний час у провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Від шлюбу є четверо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживає у житловому будинку по [ADDRESS] від 28 травня 2020 року за заявою [PERSON] ухвалено видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , та відносно останнього були встановлені наступні обмеження і покладені на нього обов`язки строком на 3 місяці: 1) заборонено перебувати в місці спільного проживання з заявницею за адресою: [ADDRESS] ; 2) заборонено вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; 3) заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Підставою для прийняття рішення про видачу обмежувального припису стала сукупність відомостей про вчинення [PERSON] неправомірних дій щодо [PERSON] в період процесу розлучення і розгляду судом справи про розірвання шлюбу, про виникнення між сторонами конфліктних ситуацій з приводу подальшого спільного проживання у шлюбі, очевидцями яких були діти, що було достатнім для надання судом оцінки вірогідності повторного вчинення домашнього насильства. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Під домашнім насильством належить розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно зі ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 26 Закону визначено, що обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті, на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону). Заявниця не надала суду жодних відомостей і судом таких під час розгляду справи не здобуто, які б давали підстави вважати про вірогідність продовження вчинення її чоловіком дій, пов`язаних з домашнім насильством. Відсутні відомості, що [PERSON] після застосування до нього судом обмежувального припису та покладення на нього обов`язків строком на 3 місяці, вчиняв відносно заявниці домашнє насильство чи не дотримався зазначених у рішенні суду від 28 травня 2020 року обов`язків. Згідно з ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області Гамули Б.С. від 12 серпня 2020 року, за заявою [PERSON] відносно заявниці також були внесені відомості до ЄРДР про вчинення останньою кримінального проступку, пов`язаного з заподіянням її чоловіку тілесних ушкоджень, постанову про закриття цього кримінального провадження слідчим суддею скасовано. Із змісту заяви [PERSON] вбачається, зокрема, що вона заперечує право на проживання її чоловіка в будинку по [ADDRESS] , посилаючись на належність цього будинку на праві власності її батькам. Проте, спір щодо права власності на нерухоме майно, про поділ спільного сумісного майна подружжя підлягає розгляду за правилами позовного провадження, а не у порядку Глави 13 ЦПК України шляхом застосування до особи обмежувального припису. Не може бути підставою для продовження обмежувального припису щодо [PERSON] посилання заявниці на те, що у вищезазначене житло прийшов проживати інший чоловік, з яким вона бажає створити нову сім`ю, а проживання її теперішнього чоловіка призведе до конфліктних ситуацій та психологічного насильства щодо неї та дітей. Посилання заявниці на наявність у її чоловіка іншого житла, в якому він зареєстрований, також не є достатньою підставою для продовження щодо останнього обмежувального припису, оскільки у вказаному вище будинку [PERSON] проживає з нею та дітьми тривалий час та воно є його помешканням (житлом). Спори про виселення особи або визнання особи такою, що втратила право користування житлом розглядаються судами у порядку позовного провадження. Аудіозаписи розмов, на які посилається заявниця у заяві стосуються конфліктних ситуацій між подружжям до видачі обмежувального припису стосовно її чоловіка і не дають суду достатньо підстав вважати, що останній продовжить вчиняти щодо неї неправомірні дії, пов`язані з домашнім насильством. Не свідчить про вірогідність продовження останнім вчинення домашнього насильства наявність у провадженні суду справи про розірвання шлюбу між подружжям, кримінального провадження про події, що мали місце до видачі обмежувального припису. За вищезазначених обставин, з урахуванням дотримання [PERSON] обов`язків, які покладалися на нього судом у зв`язку з видачею обмежувального припису, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про продовження обмежувального припису належить відмовити.

Outcome: dismissed