Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай), як спадкоємець за законом після смерті матері [PERSON] , яку остання успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що після смерті [INFO] її батька [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай), розташовану на території Зеленокуриловецької сільської ради, розміром 2,17 в умовних кадастрових гектарах, яку прийняла її мати [PERSON] , однак оформити спадщину не встигла, оскільки померла [INFO] . Позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] та спадщину прийняла, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2019 року справу розподілено головуючому судді Яцині О.І. Ухвалою суду від 30 вересня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання на 12 листопада 2019 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. 12 листопада 2019 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 05 лютого 2020 року у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивачки та витребуванням доказів. Ухвалою суду від 05 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 27 лютого 2020 року. Представник позивачки - адвокат Соловей О.В. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідач - Зеленокуриловецька сільська рада, Новоушицького району, Хмельницької області подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позову не заперечила. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснює. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини. Позивач у справі [PERSON] народилась [INFO] та є донькою [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 вересня 1952 року та копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09 жовтня 2014 року (а.с.8,9). Батьки позивачки - [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 1951 року, що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.11). [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 квітня 2017року та копія свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 15 грудня 2006 року (а.с.10,15). Відповідно до довідок № 454, 455 від 04 червня 2018 року, виданих Новоушицькою селищною радою Хмельницької області [PERSON] та [PERSON] проживали у житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Обґрунтовуючи позов позивачка зазначила, що її мати [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , на підтвердження чого надала довідку за №456 від 04 червня 2018 року, видану Зеленокуриловецькою сільською радою (а.с.14) про фактичне прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . Суд відхиляє зазначені доводи позивачки, оскільки вони спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. Зокрема, суд дослідивши спадкові справи №17/2012, №194/2007, заведені після смерті [PERSON] та [PERSON] та встановив, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла його донька та позивачка у справі - [PERSON] та отримала 27 січня 2012 року свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадщину також прийняла позивачка у справі [PERSON] та отримала 15 червня 2007 року свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема, на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Промінь» с.Зелені Курилівці та грошові заощадження з відсотками, що на рахунках № [NUMBER] в Держощадкасі №3214/014 (а.с.). Отже спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивачка [PERSON] , а не [PERSON] , про що свідчить належний доказ - свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно суд не бере до уваги зазначену вище довідку за №456 від 04 червня 2018 року, оскільки дані зазначеній у ній спростовуються іншими належними доказами у справі. Водночас позивачці нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючих документів, про що свідчить повідомлення від 05 червня 2018 року (а.с.16), у зв`язку із чим позивачка звернулась до суду. Отже, правовідносини у справі виникли щодо реалізації позивачкою своїх спадкових прав після смерті [INFO] батька [PERSON] , тому застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI. Відповідно до частини першої статті 524, частини першої статті 529 , статті 549 ЦК Української РСР 1963 р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Суд установив, що [PERSON] був включений за №476 у список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь» с.Зелені Курилівці, що підтверджується додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 0017, виданого 20 липня 1995 року КСП (а.с.18). Однак сертифікат на право на земельну частку (пай) за життя не отримав, що зазначено у повідомленні Новоушицького відділу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (а.с.19). Грошова оцінка земельних часток (паїв) колишнього КСП «Промінь» с.Зелені Курилівці складає 58 564,50 грн, розмір земельної частки (паю) становить 2,17 умовних кадастрових гектарів (а.с.20). Відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в томі числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Зважаючи на викладене, суд вважає, що встановлені обставини по справі дають право позивачці на спадкування права на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] , оскільки останній був включений до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю та набув права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, а позивачка, будучи спадкоємцем першої черги, прийняла спадщину після його смерті. Також суд зазначає, що невірне обґрунтування позивачкою позову в частині визнання за нею права власності на спадкове майно саме після смерті матері [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , а не безпосередньо після смерті батька [PERSON] , що було встановлено у судовому засіданні, не є підставою для відмови у позові, оскільки зміст спірних правовідносин, що виникли між сторонами встановлює та надає їм правову оцінку суд. Отже позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved