Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «БАНК «Фінанси та Кредит» в особі філії «Північно Західне Регіональне Управління», [PERSON] про визнання договору поруки № Ф1-08/50005-62/1 від 24 квітня 2008 року та іпотечного договору № 50005-62 від 24 квітня 2008 року припиненим. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 24 квітня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Північно-Західне регіональне управління» ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] укладено Договір про відкриття кредитної лінії № Ф1-08/50005-62 на суму 20 000 доларів США на строк до 23 квітня 2023 року з оплатою по процентній ставці 8 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним кредитним договором, 24 квітня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Північно-Західне регіональне управління» ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено договір поруки № Ф1-08/50005-62/1, згідно якого вона зобов'язується перед відповідачем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором. Крім того, 24 квітня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Північно-Західне регіональне управління» ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено іпотечний договір № 50005-62, згідно якого вона як майновий поручитель передала в іпотеку банку нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Чапаєва, 11 у с. Зоря Рівненського району Рівненської області. Вказує, що договір поруки № Ф1-08/50005-62/1 від 24 квітня 2008 року та іпотечний договір № 50005-62 від 28 квітня 2008 року є припиненим, оскільки відповідач збільшив процентну ставку за кредитним договором з 16.06.2012 року до 13, 5 % річних, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності за неналежне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені позовні вимоги з підстав викладених у заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача підтримав подані на позов заперечення, пояснив, що договір поруки та договір іпотеки є два різними та не пов'язаними між собою договорами. Іпотечний договір № 50005-62 від 28 квітня 2008 року забезпечує зобов'язання виключно по договору про відкриття кредитної лінії № Ф1-08/50005-62 від 24 квітня 2008 року. Відповідно до ст. 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (ст. 553-559 ЦК) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотеко держателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. Також відповідно до п. 2.5 договору поруки, виконання зобов'язань поручителем за договором є безумовним. Просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Північно-Західне регіональне управління» ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] укладено Договір про відкриття кредитної лінії № Ф1-08/50005-62 на суму 20 000 доларів США на строк до 23 квітня 2023 року з оплатою по процентній ставці 8 % річних. На забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 24 квітня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Північно-Західне регіональне управління» ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено договір поруки № Ф1-08/50005-62/1, у відповідності з яким остання несе солідарну відповідальність з [PERSON] у випадку порушення ним зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п. 4.4. вищевказаного договору поруки, у внесення змін і доповнень у Кредитний договір, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності Поручителя, не допускається без узгодження з Поручителем. 15 березня 2012 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», в особі філії «Північно-Західне регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору лінії « Ф1-08/50005-62 від 24 квітня 2008 року про внесення змін до Кредитного договору. Відповідно до п. 2.1 даної угоди розділу 2 «Предмет» договору» Кредитного договору виклали в новій редакції: «Банк відкриває Позичальнику Відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в розмірі 20 000 доларів США, з оплатою по процентній ставці з 24.04.2008 року по 15.06.2012 року - 8 % річних, а з 16.05.2012 року - 13, 5 % річних. Представником відповідача не надано доказів про те, що ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» повідомляв [PERSON] про підвищення відсоткової ставки за Договором про відкриття кредитної лінії № Ф1-08/50005-62 і доказів про те, що [PERSON] давала згоду на таке збільшення, так як це узгоджено умовами договору поруки. Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди. Відповідно до п. 22. Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Оскільки за кредитним договором між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Північно-Західне регіональне управління» ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] відбулось збільшення кредитної процентної ставки без згоди поручителя [PERSON] підстави покладення на останню відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком відсутні і договір поруки слід визнати припиненим. Щодо позовної вимоги про визнання припиненим іпотечного договору суд приходить до наступного висновку. 24 квітня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Північно-Західне регіональне управління» ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено іпотечний договір № 50005-62, згідно якого вона як майновий поручитель передала в іпотеку банку нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Чапаєва, 11 у с. Зоря Рівненського району рівненської області. Відповідно до п. 23 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553- 559 ЦК) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. Згідно ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання. А тому до іпотеки не можуть бути застосовані вимоги про припинення поруки у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя та збільшення обсягу його відповідальності, передбачені ч.1 ст.559 ЦК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» серед підстав, за яких припиняється іпотека, не передбачена зміна зобов'язання без згоди іпотекодавця навіть у разі збільшення обсягу відповідальності іпотекодавця. Таким чином в задоволенні позовної вимоги про визнання договору іпотеки недійсним слід відмовити.

Outcome: partial