Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17 листопада 2012 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований у виконкомі Лохівської сільської ради Мукачівського району, про що зроблений актовий запис № 08. У даному шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у них не склалось через не сумісність характерів, між ними постійно виникають сварки, вони втратили повагу один до одного. З січня 2015 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство та проживати однією сім'єю, внаслідок чого збереження шлюбу є не можливим, це суперечить її інтересам. Крім того, позивач зазначає, що відповідач не цікавиться дитиною, матеріально її не утримує, не відвідує її і нічим не допомагає. Він ніде не працює, однак може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, так як займається тимчасовими заробітками. В зв'язку з цим позивач просить шлюб між ними розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 600,00 грн. щомісячно. В судове засідання позивач не з'явилась, до початку розгляду справи подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши всі докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб 17 листопада 2012 року, який зареєстровано виконкомом Лохівської сільської ради Мукачівського району, про що зроблено актовий запис № 08. В даному шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст. 110 СК України). Спільне життя в подружжя не склалось, вони не зійшлись характерами, постійно між ними виникають сварки та непорозуміння. З січня 2015 року вони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства, тому збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно зі ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, позивач має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачеві слід залишити прізвище [PERSON], оскільки про це вона просить в позовній заяві. Відповідач дитині не надає ніякої допомоги, не відвідує дитину та не цікавиться її станом здоров'я. Він не працює, постійного місця роботи не має. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину відповідно до ст.191 СК України присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, стан його здоров'я, його матеріальне становище, і приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, а саме про стягнення з відповідача аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн., починаючи з 14 квітня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Правовідносини між сторонами регулюються Сімейним кодексом України. Крім того відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати за вимогою про стягнення аліментів, від оплати яких було звільнено позивача.

Outcome: approved