Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON], про позбавлення права користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації. В позові зазначає, що вона є власником 27/50 частин житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі укладеного 02.07.2014 року договору дарування. Ця частина вищезазначеного житлового будинку була їй подарована [PERSON]. Інші 23/50 частини вказаного спірного житлового будинку належать [PERSON] Однак після укладення договору та оформлення за позивачкою права власності на частину житлового будинку чоловік [PERSON]., [PERSON] - відповідач по справі, до сих пір з реєстрації місця проживання не знявся. Відповідач в будинку не проживає, після оформлення договору дарування зібрав свої особисті речі та виїхав. Добровільно знятися з реєстрації він не бажає, місце його проживання позивачці не відомо, засоби телефонного зв'язку з ним у неї відсутні. [PERSON] їй повідомила, що не знає місце знаходження відповідача, ніяких стосунків з ним не підтримує, оскільки розірвала з ним шлюб. На теперішній час позивачка змушена сплачувати зайві комунальні платежі за відповідача, останній жодних витрат по утриманню будинку не несе, своєю реєстрацією відповідач перешкоджає їй вільно користуватися її власністю. В добровільному порядку відповідач не припинив порушення її права власності шляхом зняття з реєстрації, в зв'язку з чим вона змушена звернутися за захистом свого порушеного права в суд та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та зазначила, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] своєчасно повідомлений за останнім відомим місцем своєї реєстрації та шляхом надання оголошення у пресі про день, час та місце слухання справи, до суду повторно не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень не надав. Третя особа також в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомила, заперечень або пояснень не надала. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивачки, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла (у т.ч. колишній) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить 27/50 частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування частки будинку від 02.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] (а.с.12-14), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.07.2013 р. (а.с.15). Інша частина зазначеного будинку, а саме 23/50 його частин належать [PERSON], що підтверджено копією технічного паспорту (а.с.10). Відповідач по справі, який зареєстрований у спірному будинку, є колишнім зятем позивачки, що підтверджено довідкою № 2 виданою головою комітету № 102 Шевченківського району м. Запоріжжя від 21.01.2015 року (а.с.18), та відповідно до якої вбачається, що останній не мешкає за даною адресою з січня 2014 року. На підставі вищевикладеного суд вважає, що вимоги позивачки правомірні, оскільки відповідач у зазначеному будинку не мешкає з січня 2014 р., тобто понад 1 рік, місце його перебування невідоме, домовленостей між сторонами щодо збереження права користування житловим будинком не було. Суд вважає за доцільне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved