Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої майну фізичної особи. Свій позов обґрунтовує тим, що 09 лютого 2018 року близько 21 год. 10 хв. [PERSON] в м. Луцьку по вул. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «FORD MONDEO», р.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «HYNDAI ACCENT», р.н.з. [NUMBER] , під її керуванням, яким вона рухалась в попутному напрямку попереду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено її приватну власність, вказаний автомобіль. Вина [PERSON] у ДТП підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду від 06.03.2018 року по справі №161/2512/18 якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «Київський страховий дім». 13 та 14 лютого 2018 року вона звернулася до страховика з відповідними заявами, повідомленням про подію. 10.07.2018 року вона повторно звернулася до страховика. Однак, страховик проігнорував подані нею заяви та не виконав своїх зобов`язань. Покликаючись на викладені обставини та з врахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та ПрАТ «Київський страховий дім» на її користь 33210,77 грн. в якості відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу. Стягнути з [PERSON] на її користь 10\~000 грн. моральної шкоди та з відповідачів на її користь витрати пов`язанні із сплатою судового збору в розмірі 768,40 грн. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 07.05.2019 року до участі у справі як співвідповідача залучено ПрАТ «Київський страховий дім». Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності її представника. Просить суд позов задовольнити із вказаних підстав. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися будучи належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи. Про причину неявки суд не повідомили. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явилися в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до вимог ст.. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортом. З матеріалів справи судом встановлено, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.03.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 10). Вказаною постановою встановлено, що [PERSON] , 09.02.2018 року о 21.10. год., в м. Луцьку по вул. Василя Мойсея, 8, керуючи автомобілем марки «FORD MONDEO», р.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «HYNDAI ACCENT», р.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду, в результаті ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. Частиною шостою статті 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки обставини спірної ДТП та вина у її скоєнні відповідача встановлені постановою судді у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, суд дійшов висновку, що вказані обставини є встановленими та додатковому доказуванню не підлягають. Таким чином, [PERSON] , як винна особа, несе обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП. З матеріалів справи встановлено, що цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «Київський страховий дім», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2212136 від 21.12.2017 року. Отже, у відповідності до вимог ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 979 ЦК України відповідач ПрАТ «Київський страховий дім» зобов`язане відшкодувати позивачу завдану в наслідок ДТП шкоду в межах ліміту відповідальності. Відповідно до висновку експерта №99 від 08.11.2018 року встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля «HYNDAI ACCENT», р.н.з. [NUMBER] під час дорожньо-транспортної пригоди становить 31\~180,57 грн. (а.с. 19-28). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка визначає порядок відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п.36.2\~ст.36\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик\~протягом 15\~днів з\~дня узгодження\~ним розміру\~страхового відшкодування\~з особою,\~яка має\~право на\~отримання відшкодування,\~за наявності\~документів,\~зазначених у\~статті 35\~цього Закону,\~повідомлення про\~дорожньо-транспортну\~пригоду,\~але не\~пізніш як\~через 90\~днів з\~дня отримання\~заяви про\~страхове відшкодування\~зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. З матеріалів справи судом встановлено, що ПрАТ «Київський страховий дім» не відшкодувало позивачу [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 31\~180,57 грн. та витрат на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 1015,20 грн., а всього на загальну суму 32\~195,77 грн., тому вимога позивача про стягнення цих коштів підлягає до задоволення. У задоволенні позовних вимог про стягнення 1015 грн. майнової шкоди слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілої, які можуть бути частково відновлені. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6\~ст. 3 ЦК України\~є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини\~Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Суд вважає доведеним, що дії відповідача [PERSON] у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачу було завдано моральну шкоду, між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача та наслідками у вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у перенесенні душевних страждань та створенні психологічного дискомфорту у зв`язку з цим\~є причинно-наслідковий зв`язок. Отже, суд вважає доведеною ту обставину, що позивачу, внаслідок неправомірних дій відповідача, які виразилися в пошкодженні транспортного засобу, було завдано моральну шкоду, яка полягає у позбавлення її (позивача) можливості користування автомобілем, який нею використовувався у повсякденній роботі та був придбаний для благополуччя та комфорту своєї сім`ї, що внесло негативні корективи у звичайний повсякденний життєвий ритм та створило психологічний дискомфорт. Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнала позивач внаслідок неправомірних дій відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на відшкодування завданої моральної шкоди на користь [PERSON] 2000 грн.. В решті заявлених позовних вимог слід відмовити. Згідно ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.. Отже, з відповідачів в користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 1167, 1187 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial