Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] в якому просила розділити в натурі жилий будинок розташований по вул. В.Василевської,89 в м. Миргороді Полтавської області, який був побудований під час шлюбу укладеного між нею та відповідачем [PERSON] Виділити їй 1/2 частину жилого будинку з відповідними прибудовами, та збільшити її долю на суму допомоги наданої її батьками і братом. Порядок користування земельною ділянкою визначити згідно її долі в будинку. Земельну ділянку розташовану за адресою: вул. В.Василевської,95-А м. Миргород Полтавської області розділити навпіл. Визнати за нею право власності на частину будинку з прибудовами і земельною ділянкою по вул. В.Василевської,89 м. Миргород Полтавської області та право власності на рухоме майно, а саме меблі, техніку та речі домашнього вжитку набуте в шлюбі на загальну суму 24397 грн. Мотивуючи вимоги тим, що вона перебувала в шлюбі із [PERSON] з 04.09.1992 по 03.08.2015 року, який рішенням суду розірваний. Під час перебування у шлюбі, ними був побудований приватний будинок за гроші, які надали її батьки та брат за договором повернення. За ці гроші були придбані бетонні блоки для будівництва будинку, 100 листів шиферу, 3 тони цементу. Крім того її брат - [PERSON] надав 2300 дол. США для закінчення будівництва та розрахунку за виконані будівельні роботи. 04.02.2002 року будинок був прийнятий в експлуатацію. Оскільки 18.02.2002 року свідоцтво на право власності на будинок видане на імя [PERSON] та державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на імя відповідача тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Після проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної, земельно-технічної експертизи 24.11.2016 (а.с. 87-122) та додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи, 31.08.2017 (а.с. 185-199), позивач 08.02.2018 уточнила позовні вимоги. Заявивши про зменшення позовних вимог на загальну суму 56692 грн., відмовившись від двох позовних вимог: про визнання за нею права власності на рухоме майно загальною сумою 24397 грн., оскільки це питання вирішено в досудовому порядку; та про поділ земельної ділянки, яка розташована в м. Миргороді по вул. В. Василевської,95 «А» вартістю 32295 грн. В уточненій позовній заяві просила визнати майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами разом із земельною ділянкою на якій він розташований площею 0,0900 га по вулиці Ванди Василевської,89, в місті Миргороді Полтавської області, спільною сумісною власністю подружжя, [PERSON] та [PERSON] з визначенням рівних часток по 1/2 кожному із них. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані по вулиці Ванди Василевської, 89, в місті Миргороді Полтавської області. Виділити в користування [PERSON], відповідно до варіанту № 2, висновку додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи від 31.08.2017, приміщення в будинку (квартира №2) загальною площею 36,7 кв.м. [PERSON] виділити в користування відповідно до варіанту № 2, висновку додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи від 31.08.2017, приміщення в будинку (квартира №1) загальною площею 36,7 кв. м. Зобовязати сторони вчинити переустаткування в звязку з цим розподілом. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0900 га, яка знаходиться по вул. В. Василевської, 89 в м. Миргороді Полтавської області, встановивши порядок володіння земельною ділянкою згідно часток співвласників за варіантом № 2 висновку додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи за № 692/693/694 від 31.08.2017 (а.с.226-230). Ухвалою суду від 11.04.2018 закрито провадження по справі в частині визнання за позивачем права власності на рухоме майно на суму 24397 грн. та поділу земельної ділянки розташованої за адресою: м. Миргород вул. В. Василевської,95 «А», в звязку із відмовою позивача від вказаних позовних вимог. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримуючи зменшені позовні вимоги просив їх задовольнити. Визнати житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вулиці Ванди Василевської,89, в місті Миргороді Полтавської області, із земельною ділянкою на якій він розташований площею 0,0900 га спільною сумісною власністю подружжя, [PERSON] та [PERSON], оскільки в період шлюбу суттєво збільшилася вартість домоволодіння, з визначенням рівних часток подружжя у спільному сумісному майні по 1/2 кожному із них. Визнати за позивачем право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння. Виділити в користування [PERSON], відповідно до варіанту № 2, висновку додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи від 31.08.2017, приміщення в будинку (квартира №2) загальною площею 36,7 кв. м. [PERSON] виділити в користування відповідно до варіанту № 2, висновку додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи від 31.08.2017,(квартира №1) загальною площею 36,7 кв.м. Зобовязати сторони вчинити переустаткування в звязку з цим розподілом. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0900 га, яка знаходиться по вул. В. Василевської, 89 в м. Миргороді Полтавської області, встановивши порядок володіння земельною ділянкою згідно часток співвласників за варіантом № 2 висновку додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи від 31.08.2017 року. [PERSON] та його представник, адвокат [PERSON], підтримуючи заперечення та відзив направлені на адресу суду відповідно 26.04.2016 та 21.02.2018 вказували, що будівництво будинку розпочато в 1991 році, на земельній ділянці, яка була виділена відповідачу на підставі рішення виконкому Миргородської міськради від 20 березня 1991 року. До укладення шлюбу з позивачкою 04 вересня 1992 року ним особисто за власні кошти були збудовані стіни літньої кухні-гаража з внутрішніми перегородками, 1/2 частина колодязя, який збудований на межі суміжної земельної ділянки разом з сусідом та вбиральня. Тобто це майно є його особистою власністю, а не власністю подружжя. Вся допомога надавалася родичами обох сторін виключно на безоплатній основі. Ніяких домовленостей чи угод про повернення будь-яких коштів наданих на будівництво, з будь-якими особами не було, не укладалися і договори дарування коштів чи майна позивача в період шлюбу. Просили відмовити у задоволені уточнених (зменшених) позовних вимог за недоведеністю. Зазначивши, що позовна вимога про визнання майна - житлового будинку разом з земельною ділянкою спільною сумісною власністю подружжя з визначенням рівних часток по 1/2 кожному суперечить вимогам цивільного законодавства. Оскільки не можливо визнати майно спільною сумісною власністю із визначенням часток кожного із співвласників. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування місцевого звичаю, за яким придатна для використання кухня залишається колишній дружині при розлученні. Крім того вона мешкає в іншому населеному пункті в той час, як відповідач працює в м. Миргороді та мешкає в спірному будинку. Позовна вимога про визнання права власності на ? частину земельної ділянки та встановлення порядку володіння земельною ділянкою за варіантом № 2 висновку експертизи не містить конкретної вимоги щодо площі, конфігурації, опису зовнішніх меж земельної ділянки. [PERSON] не заперечував належності позивачу частини спірного будинку, який був добудований в період шлюбу. За виключенням збудованої ним частини будинку до укладення шлюбу, тому з урахування цього їх частки при розподілі будинку не можуть бути рівними. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив. 20 березня 1991 року відповідачу [PERSON] була виділена земельна ділянка для будівництва одноквартирного житлового будинку та сараюлітня кухня зблоковані площею 25 кв.м., згідно рішення виконкому Миргородської міськради від 20 березня 1991 року на якій у 1991 році розпочато будівництво домоволодіння (а.с.42). З 04 вересня 1992 року по 03 серпня 2015 сторони перебували у зареєстрованому Миргородським міськвідділом ЗАГС Полтавської області шлюбі, актовий запис про шлюб № 232, який розірваний, що підтверджується рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03.08.2015 року (а. с. 8). До укладення шлюбу відповідачем були збудовані стіни літньої кухні-гаража з внутрішніми перегородками, 1/2 частина колодязя та вбиральня, що не заперечує позивач. 04.02.2002 року будинок розташований за адресою вулиця В.Василевської,89 м. Миргород Полтавської області прийнятий в експлуатацію, що підтверджується актом про закінчення і прийняття в експлуатацію індивідуального будинковолодіння (а.с. 14). Свідоцтво про право власності на житловий будинок видане на імя відповідача [PERSON] 13.02.2002 та зареєстровано право власності 27.02.2002 (а.с.15). Спірне домоволодіння розташоване по вулиці В.Василевської,89 м. Миргород Полтавської області складається з: житловий будинок площею - 94.8 кв.м., літня кухня - гараж площею - 46,5 кв.м., сарай площею - 6,0 кв.м., сарай площею - 11,6 кв.м., сарай площею - 27,0 кв.м., погріб площею - 17,0 кв. м., вбиральня площею - 1 кв. м., колодязь площею - 7 кв.м., огорожа площею - 18,0 кв.м., газопровід - 3 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок від 28.12.2001 року (а.с. 9-13). Домоволодіння розміщене на земельній дільниці площею 0,0900 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд за адресою м. Миргород вул. Ванди Василевської,89, яка згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія Р2 №609930 від 22 жовтня 2003 року, належить відповідачу [PERSON] (а.с.17). Відповідно до висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи №581/582/583/584 складеного 24.11.2016, загальна вартість будівельних матеріалів та робіт по будівництву стін з внутрішніми перегородками літньої кухні гаража «Б», 1/2 частини колодязя №1 та вбиральні «Д» складає 46183 грн. Розмір частки у вартості домоволодіння збільшеного на вартість матеріалів і робіт здійснених відповідачем [PERSON] до шлюбу складає 29/50. Розмір частки у вартості домоволодіння зменшеного на вартість матеріалів і робіт здійснених відповідачем [PERSON] до шлюбу складає 21/50 (а.с. 97 на звороті). Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 77 та 78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. А обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до положень статей 28,25 та 22 КпШС України, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, які кореспондуються з приписами ст. 69 Сімейного кодексу України, якою передбачено, право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Та ст. 70 Сімейного кодексу України, якою визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Разом з тим, за положеннями п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до статті 381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлено, що до укладення шлюбу відповідачем за особисті кошти було здійснено будівництво стін літньої кухні-гаража з внутрішніми перегородками літ «Б», 1/2 частини колодязя №1 та вбиральні «Д» за адресою: вул. В. Василевської, 89 в м. Миргороді Полтавської області - загальна вартість будівельних матеріалів та робіт складає 46183 грн., що є особистою власністю [PERSON], а не власністю подружжя. З урахуванням вартості будівельних матеріалів та робіт домоволодіння за адресою: вул. В. Василевської, 89 в м. Миргороді Полтавської області, що належить відповідачу на праві особистої власності суд вважає, що частки сторін у спірному майні не можуть бути рівними. В звязку з цим, вимога про визначення часток у спільному сумісному майні подружжя (по 1/2 кожному) підлягає частковому задоволенню в розмірі 29/50 частини відповідачу та 21/50 частини позивачу. Зазначений висновок суду відповідає правовому висновку ВС України у справі № 6-1447цс17 викладеному у постанові від 08 листопада 2017 року де зазначено наступне. Відповідно до частини першої статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до обєктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою обєкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду обєктами спільної сумісної власності подружжя. Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як обєкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає зясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості обєкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як обєкта. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю. Суд не знаходить підстав для збільшення частки позивача у спільному майні подружжя (спірному домоволодінні), оскільки в супереч вимог ст. 82 ЦПК України позивачем не надані докази про надання її особистих грошових коштів та будівельних матеріалів при здійсненні будівництва домоволодіння. Як і не надані докази, що підтверджують надання коштів та будівельних матеріалів при будівництві домоволодіння родичами позивача на умовах повернення, чи на підставі договору дарування лише позивачці. Також ненадані докази того, що грошові кошти та будівельні матеріали надані родичами є її особистим приватним майном. Згідно з положенням ч.1,2,4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Статтею 377 ЦК України встановлено наступне. До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків та обєктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). Висновком судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи №581/582/583/584 складеним 24.11.2016 визначені варіанти порядку володіння земельної ділянки згідно часток співвласників (а.с.101-102). В якому зазначено, що на 21/50 частин співвласника житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, приходиться площа земельної ділянки розміром 378 кв.м (900/50х21), на 29/50 частин співвласника приходиться площа земельної ділянки розміром 522 кв. м (900/50х29). В звязку із вищезазначеним необхідно визнати за [PERSON] право власності на 378 кв.м. земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що відповідає частці 21/50 (двадцять одній пятдесятій) житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, яка знаходиться по вул. В.Василевської,89 в м. Миргороді Полтавської області. Як убачається із матеріалів справи будівництво будинку розпочато в 1991 році, земельна ділянка для будівництва була виділена [PERSON] згідно рішення виконкому Миргородської міськради від 20 березня 1991 року до укладення шлюбу з позивачем 04 вересня 1992 року. До того часу ним були вже збудовані стіни літньої кухні-гаража з внутрішніми перегородками, 1/2 частина колодязя та вбиральня, що не заперечувала позивач. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи №581/582/583/584 складеного 24.11.2016, загальна вартість будівельних матеріалів та робіт по будівництву стін з внутрішніми перегородками літньої кухні гаража «Б», 1/2 частини колодязя №1 та вбиральні «Д» складає 46183 грн. (а.с. 97 на звороті). Тобто це майно на суму 46183 грн. є особистою власністю [PERSON], а не власністю подружжя. Беручи до уваги правовий висновок ВС України у справі № 6-1447цс17 від 08 листопада 2017, яким розяснено, що збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає зясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості обєкта до та після поліпшення. Оскільки позивачем не надані належні та допустимі докази про вартість спірного майна до укладення шлюбу сторонами (до поліпшення) та на час вирішення спору після поліпшення, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог: про визнання житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки на якій воно розміщено площею 0,0900 га по вулиці Ванди Василевської,89, в місті Миргороді Полтавської області, спільною сумісною власністю подружжя, з визначенням часток по 1/2 кожному з подружжя та визнання права власності позивача на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані по вулиці Ванди Василевської, 89 в місті Миргороді Полтавської області, за недоведеністю позовних вимог. Оскільки позовна вимога про визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0900 га, яка знаходиться по вулиці В.Василевської,89 в м. Миргороді Полтавської встановивши порядок володіння земельної ділянки згідно часток співвласників за варіантом № 2 висновку додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи за № 692/693/694 від 31.08.2017 року є похідною від позовної вимоги про визнання права власності позивача на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані по вулиці Ванди Василевської, 89 в місті Миргороді Полтавської області, то вказана вимога задоволена бути не може. Вирішуючи позовну вимогу про виділ часток житлового будинку в користування сторонам, суд виходить із наступного. Постановою Пленуму ВС України N 7 від 04.10.91 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» розяснено. При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. Висновком №692/693/694 додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи складеного 31.08.2017 запропоновано два варіанти реального поділу житлового будинку з господарськими приміщеннями та побутовими спорудами з відступом від розміру встановлених часток 1/2 та 1/2. В наданих варіантах розподілу зазначено, як перерозподіляються ідеальні частки співвласників, наведено пропозиції щодо переобладнання будинку та господарських будівель, визначені вартість та розміри кожної з частин, розрахована грошова компенсація, що виплачується співвласникові, ідеальна частка якого після поділу зменшилась за ідеальну (а.с. 185-198). Оскільки судом встановлена можливість виділу кожній із сторін відокремленої частини будинку у задоволенні позовної вимоги про виділ в користування [PERSON], відповідно до варіанту № 2, висновку додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно- технічної експертизи за № 692/693/694, приміщення в будинку (квартира №2) загальною площею 36,7 кв.м., виділ в користування [PERSON], відповідно до варіанту №2, висновку додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи за № 692/693/694, приміщення в будинку (квартира №1) загальною площею 36,7 кв.м, зобовязання Шарка [PERSON] [PERSON] здійснити переустаткування в будинку, необхідно відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial