Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цим позовом посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . На випадок своєї смерті він склав заповіт, який посвідчено 14 серпня 2009 року за №200, головою виконкому Луківської сільської ради Самбірського району Львівської області Товарницькою М.І., згідно якого він заповів своїй дочці [PERSON] , позивачу по справі, житловий будинок [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . З метою оформлення спадщини позивач звернулась до державного нотаріуса Самбірського районного нотаріального нотаріату із заявою про прийняття спадщини за законом. При оформленні спадщини їй стало відомо про наявність заборон на вказаний житловий будинок. Так, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 197923943 від 28 січня 2020 року наявний запис про заборону (архівний запис), реєстраційний номер 4041568, зареєстрована 13 листопада 2006 року Самбірською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н від 11 червня 1981 року Самбірського відділення Будбанку на об`єкт обтяження: добудований житловий будинок с.Луки, власником якого є [PERSON] . Вважає, що вказана заборона на житловий будинок батька була накладена помилково. В забороні зазначена адреса будинку с.Луки, але він ні коли не був власником житлового будинку в с.Луки. Можливо, адреса будинку зазначена с.Луки, оскільки с.Загір`я входить до Луківської сільської ради, проте право власності на житловий будинок по [ADDRESS] ) було зареєстроване за [PERSON] 11 жовтня 2007 року на підставі рішення виконкому від 19 липня 2007 року за №63. Тобто, заборона накладена у 2006 році на підставі повідомлення від 1981 року, а право власності виникло тільки в 2007 році. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її особистої присутності. Представник відповідача Самбірської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності відповідача, оскільки повністю покладається на об`єктивність та повноту розгляду по цивільній справі та законність прийнятого рішення. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: [INFO] у селі Загір`я Самбірського району Львівської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 25.08.2009 року. ( а.с. 8). Із заповіту, посвідченого головою виконкому Луківської сільської ради Самбірського району Львівської області від 14.08.2009 року відомо, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, згідно якого: зокрема належний йому будинок з приналежними до нього земельною ділянкою та господарськими будівлями, що розташовані по [ADDRESS] - заповів дочці [PERSON] . ( а.с. 9). Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу з реєстрації права власності на нерухоме майно від 11.10.2007 року, власником будинку за адресою [ADDRESS] , є [PERSON] на підставі рішення виконкому Луківської сільської ради Самбірського району Львівської області від 19.07.2007 року, форма власності приватна, частка 1/1. ( а.с. 13-14). Із відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 28.01.2020 року відомо про наявність заборони (архівний запис), реєстраційний номер 4041568, зареєстрована 13 листопада 2006 року Самбірською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н від 11 червня 1981 року Самбірського відділення Будбанку на об`єкт обтяження: добудований житловий будинок с.Луки, власником якого є [PERSON] . ( а.с. 15-16). Згідно повідомлення Національного Банку України від 09.08.2017 року відомо, що згідно з Указом Президії Верховної Ради СРСР від 07.04.1959 «Про реорганізацію системи банків довгострокових вкладень» та Постанови Ради Міністрів СРСР від 07.04.1959 №369 «Питання, пов`язані з реорганізацією системи банків довгострокових вкладень» функції Сільгоспбанку та комунальних банків було покладено на Будбанк СРСР та Держбанк СРСР. Відповідно до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 № 821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилення їх впливу на підвищення ефективності економіки» було створено систему банків у складі: Державний банк СРСР, Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР, Промислово-будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР, Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР, Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР). Пунктом 8 зазначеної постанови було передбачено створення банками СРСР відповідних республіканських банків в союзних республіках з прямим підпорядкуванням банкам СРСР. Згідно з пунктом 2 Постанови Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Закону України Про банки і банківську діяльність» від 20.03.1991 № 873-Х1І Український республіканський банк державного комерційного промислово - будівельного банку Укрпромбудбанк з його мережею, обчислювальними центрами, усіма активами, пасивами був оголошений Верховною Радою України власністю України. 27 вересня 1991 року Національним банком України було зареєстровано статут Державного комерційного промислово-будівельного банку України (Промбудбанк України), про що було внесено запис до Республіканської книги реєстрації банків за номером 1. Відповідно до статті 1 даного статуту банку Промбудбанк України виступав правонаступником Українського республіканського державно-комерційного банку Промбудбанк СРСР. Правлінням Національного банку України 09.04.1992 було анульовано реєстрацію Промбудбанку України. Національним банком України не було зареєстровано банк, який є правонаступником Будбанку СРСР. ( а.с. 17). Згідно ст.609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав, вносяться і на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у даному випадку порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. В забороні зазначена адреса будинку, що є об`єктом обтяження, с. Луки, проте за [PERSON] зареєстроване право власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Заборона накладена у 2006 році на підставі повідомлення від 1981 року, а право власності у [PERSON] виникло тільки в 2007 році. Підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб.

Outcome: approved