Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позивач позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем із 14.05.1988 року по 30.09.2014 року. За час сумісного життя ними було набуто спільного майна згідно переліку, наведеного у позовній заяві. Просить суд виділити у власність придбане під час перебування із відповідачем майно, а саме: 1/2 приміщення пилорами за адресою: с. Борохів вул. Гагаріна, 1а Ківерцівського району Волинської області, загальною площею 507,6 кв. м, зареєстроване 22.06.2004 року; 1/4 частину ремонтної майстерні за адресою: с. Борохів вул. Салюк Марії, 1а Ківерцівського району Волинської області, загальною площею 618,5 кв. м, зареєстроване 26.01.2009 року; 1/4 частину автогаража за адресою: с. Борохів вул. Салюк Марії, 1б Ківерцівського району Волинської області, загальною площею 430,6 кв. м, зареєстроване 26.01.2009 року; 1/4 частину майстерні ремонтної за адресою: с. Борохів вул. Салюк Марії, 1в Ківерцівського району Волинської області, загальною площею 374,4 кв. м, зареєстроване 26.01.2009 року; 1/4 частину будівлі під 30-ти тонну вагу за адресою: с. Борохів вул. Салюк Марії, 12 є Ківерцівського району Волинської області, загальною площею 104,5 кв. м, зареєстроване 26.01.2009 року; 1/4 частину телятника-відгодівельника за адресою: с. Борохів, вул. Салюк Марії, 12в Ківерцівського району Волинської області, загальною площею 622,9 кв. м, зареєстроване 26.01.2009 року; 1/4 частину критого тіку за адресою: с. Борохів вул. Салюк Марії, 12и Ківерцівського району Волинської області, загальною площею 1662,1 кв. м, зареєстроване 26.01.2009 року; 1/4 складу матеріальних цінностей за адресою: с. Борохів вул. Салюк Марії, 12м Ківерцівського району Волинської області, загальною площею 187,8 кв. м, зареєстроване 26.01.2009 року; 1/4 частину зерносховища за адресою: с. Борохів вул. Салюк Марії, 12 ж Ківерцівського району Волинської області, загальною площею 1040,5 кв.м, зареєстроване 26.01.2009 року; 1/4 частину корівника чотирирядного за адресою: с. Борохів вул. Салюк Марії, 12г Ківерцівського району Волинської області, загальною площею 1864,8 кв.м, зареєстроване 26.01.2009 року; 1/4 частину зерноскладу за адресою: с. Борохів вул. Салюк Марії, 12з Ківерцівського району Волинської області, загальною площею 1244,4 кв. м, зареєстроване 26.01.2009 року; 1/4 частину зерноскладу за адресою: с. Вишнів вул. Комсомольська, 48 Ківерцівського району Волинської області, загальною площею 359,2 кв. м, зареєстроване 26.01.2009 року. Відповідачем за первісним позовом [PERSON] було подано зустрічний позов до [PERSON] про визнання права на спільне сумісне майно, відповідно до якого вказує на те, що позивачем за первісним позовом [PERSON] було замовчано факт придбання під час шлюбу також іншого нерухомого майна офісу в нежитловому приміщенні площею 58,2 кв. м., що розташований у м. Ужгороді по вул. Мукачівській, 50/1. Протягом 2003 та 2006 року відповідачем [PERSON] було отримано в позику грошові кошти еквівалентні сумі 28 тис. доларів США та 5 тис. доларів США, які у 2006 році були використані останнім на придбання майнових паїв КСП «Слава», загальна вартість придбаного майна становить 723 443 грн. 75 коп., що підтверджується актом приймання-передачі від 20.01.2009 року. При цьому вже після розірвання шлюбу [PERSON] було повернуто грошові кошти позики з особистих коштів у загальному розмірі 23360 доларів США, тому враховуючи, що [PERSON] з особистих коштів повертав борг, тому його частка у спільному майні подружжя збільшується на суму еквівалентну вказаним особистим коштам. При визначенні часток у спільному майні подружжя вважає, що слід врахувати також те, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи довічно, після розірвання шлюбу спільні діти сторін перебували на утриманні [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задоволити, щодо зустрічного позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити в повному обсязі, так як за час перебування у шлюбі, так і після його розірвання сторони займаються підприємницькою діяльністю, тому визначити для чого саме і з яких коштів придбавалось майно на даний час не є можливим, тому все перелічене майно слід віднести до спільної сумісної власності подружжя, видів лиши кожному із співвласників половину нажитого під час шлюбу майна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, його представник [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення первісного позову заперечував частково, оскільки більша частина нажитого за час шлюбу майна була придбана за особисті кошти його довірителя, крім того, після розірвання шлюбу на його утриманні залишились спільні діти, отже це є підставою для збільшення вартості його частки у спільному майні подружжя. Зустрічні позовні вимоги просив задоволити в повному обсязі. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що шлюб між сторонами було розірвано 30.09.2014 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЕГ № 039619 від 30.09.2014 року (а.с. 8). Як вбачається із позовної заяви, пояснень представників сторін спірне майно було придбане під час перебування позивача та відповідача у шлюбі між собою. Посилання відповідача за первісним позовом [PERSON] на те, що він використовував для придбання майна (майнових паїв) свої особисті кошти на увагу не заслуговують, так як будь-якими доказами ще доведено не було, при цьому за час перебування у шлюбі, та к і на даний час сторони займаються підприємницькою діяльністю і встановити для чого саме і за рахунок чиїх коштів було придбано спірне майно на даний час не є можливим. Крім того, вважає, що усі договори як про придбання майна, так і про позику коштів для його придбання здійснювались під час шлюбу і в інтересах сімї, тому суд приходить до висновку, що усе перелічене майно належить до спільної сумісної власності подружжя і його слід поділити по принципу рівності часток кожного із подружжя. В силу ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Враховуючи, що шлюб між сторонами було розірвано у 2014 році, тому посилання [PERSON] на те, що на його утриманні перебували спільні донька Леся, [INFO], та син [PERSON], [INFO], оскільки на момент розірвання шлюбу вони досягли повноліття, тому збільшення частки [PERSON]Ф у спільному майні подружжя внаслідок утримання повнолітніх дітей судом до уваги не береться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України та ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи те, що спірне майно було придбане [PERSON] та [PERSON] під час перебуванні у зареєстрованому шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 63788959 від 19.07.2016 року спірне нерухоме майно набуте за період перебування сторін у шлюбі, тому є спільною сумісною власністю подружжя, а тому як первісний, так і зустрічний позов слід задоволити. ч. 3 ст. 154 ЦПК України зазначає, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу, тому заходи забезпечення позову накладені ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.07.2016 року слід скасувати. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачів слід стягнути судові витрати, повязані зі сплатою судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved