Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, де заінтересованою особою є Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , в якій просить встановити факт, що об`єкт нерухомого майна, який значиться у правовстановлюючому документі, а саме дублікаті свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.04.2016р. на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] розташований за адресою: квартира [ADDRESS], замість невірно вказаної [ADDRESS] . В обґрунтування своєї заяви заявниця посилається на те, що 04.10.2019р. вона звернулась до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 10.10.2019р. державний реєстратор Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради прийняв рішення про відмову у державній реєстрації права власності на вищевказану квартиру. Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 10.10.2019р. вмотивовано тим, що у наданому дублікаті свідоцтва про право власності на житло від 06.09.1994р. видавник Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради (дублікат виданий 21.04.2016р. Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради), наявна граматична помилка у місці знаходження об`єкту нерухомого майна, а саме зазначено «[ADDRESS] » (викладено російською мовою відповідно до наданого правовстановлюючого документа), проте заяву про державну реєстрацію права власності подано на реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна розташований по [ADDRESS]» . Заявниця надала до суду заяву, в якій просила заяву про встановлення факту задовольнити та розглядати справу без її участі. Від заінтересованої особи [PERSON] до суду надійшла заява в якій вона просила заяву про встановлення факту задовольнити та розглядати справу без її участі. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Суд, розглянувши подані заявницею матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 06.09.1994р. видано свідоцтво про право власності на житло [NUMBER], а саме на квартиру, що розташована за адресою: українською мовою « [ADDRESS]» , російською мовою « [ADDRESS] » відповідно до якого квартира належить на праві спільної часткової власності гр. [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] (а.с. 7). 21.04.2016р. Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради видано дублікат свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 06.09.1994р. (а.с. 8). Як видно із відміток, що містяться у копіях паспортів заявниці та заінтересованих осіб [PERSON] та [PERSON] та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 8126 від 28.08.2017р. місцем їх реєстрації є: [ADDRESS] (а.с. 9 - 11, 13). Відповідно до свідоцтва про шлюб від 14.09.2012р. серії [NUMBER] [PERSON] зміна прізвище на « [PERSON] » (а.с. 15). У технічному паспорті на квартиру [ADDRESS] (а.с. 16). Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 10.10.2019р. було відмовлено у державній реєстрації права власності, у зв`язку з тим, що у наданому дублікаті свідоцтва про право власності на житло від 06.09.1994р., який видано 21.04.2016р. Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, наявна граматична помилка у місці знаходження об`єкту нерухомого майна, а саме зазначено «[ADDRESS] » (викладено російською мовою відповідно до наданого правовстановлюючого документа), проте заяву про державну реєстрацію права власності подано на реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна розташований по [ADDRESS] » (а.с. 6). Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оцінюючи усі докази, які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості даної заяви, у зв`язку з чим вважає за можливе задовольнити її у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved