Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Теребовлянська державна нотаріальна контора, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належав дідові позивача [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів вказаний житловий будинок з надвірними будівлями позивачу. [PERSON] помер [INFO] , після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на житловий будинок. Позивач звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, але нотаріус Теребовлянської державної нотаріальної контори відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Враховуючи вказані обставини, позивач звернулась до суду для визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] за рішенням суду. Ухвалою суду від 07 липня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 27 липня 2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, у позовній заяві вказала про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада) в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник Теребовлянської державної нотаріальної контори Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, на підставі частини другоїстатті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно копії довідки Теребовлянського бюро технічної інвентаризації за № 117 від 31 березня 2021 року, власником житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] є [PERSON] , однак право власності не зареєстроване (а.с.9). Відповідно до довідки від 27 липня 2021 року № 09-04/18/200, виданої Теребовлянською міською радою Тернопільської області, житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] відноситься до колгоспного двору. [PERSON] зареєстрований та проживав у даному будинку до дня смерті [INFO] . Крім [PERSON] в будинку була зареєстрована внучка [PERSON] , яка проживає та зареєстрована в будинку і на даний час. Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] від 31 березня 2021 року, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, замовником технічної інвентаризації є [PERSON] . (а.с.6-8). Відповідно до копії висновку про вартість майна житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] станом на 22 квітня 2021 року становить 32040 грн 00 коп.(а.с.10). Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності положення статей 17, 18 Закону Про власність щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України Про введення в дію Закону України Про власність загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був [PERSON] , інших членів колгоспного двору немає. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, [PERSON] належав житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 16 січня 2020 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений старостою с.Романівка Тернопільського району Тернопільської області, яким заповів належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] в користь [PERSON] , а приналежну йому на праві приватної власності земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Романівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області в користь [PERSON] (а.с.4). Заповіт від 16 січня 2020 року на день смерті [PERSON] не змінювався і не скасовувався. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04 травня 2020 року, виданого Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), [PERSON] помер [INFO] в селі Романівка, Теребовлянського району, Тернопільської області (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема і на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину, так як постійно проживала з спадкодавцем на час відкриття спадщини та подала заяву до нотаріуса. 14 травня 2020 року була заведена спадкова справа за №97, після смерті [INFO] [PERSON] . Вказане підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої державним нотаріусом Теребовлянської державної нотаріальної контори за № 705/02-14 від 14 червня 2021 року (а.с. 11). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою за № 705/02-14 від 14 червня 2021 року слідує, що при розгляді документів відсутнє та не зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , померлого [INFO] . (а.с.11) Оскільки [PERSON] помер [INFO] , тому до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Однак, позивач не може отримати свідоцтво про прийняття спадщини, за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, тому право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно. За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Пунктом 1 частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вищенаведене, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved