Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 26.01.2001 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 93, та стягнення з останнього аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Після розірвання шлюбу між нею та [PERSON] залишити їй прізвище [PERSON]. У позовній заяві позивачка зазначила, що що 26 січня 2001 року вони уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 93. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Їх шлюб розпався тому, що вони мають різні погляди на життя, не розуміють один одного, від цього часто виникають сварки, скандали. У зв'язку з цим вони припинили між собою шлюбні стосунки і вирішили розірвати шлюб. Відповідач коштів на утримання дітей не надає. Ухвалою судді від 24.06.2014 року відкрито провадження у зазначеній справі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Пояснила, що фактично шлюбні стосунки з відповідачем припинені, діти проживають з нею, відповідач є працездатним, інших дітей не має, має можливість утримувати дітей, проте коштів на їх утримання не виділяє. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти задоволення вимоги про розірвання шлюбу. Вимоги про стягнення аліментів визнав частково, в сумі 500,0 грн. Пояснив, що він офіційно не працює, не має постійного заробітку, має інші невиконані грошові зобов'язання, тому не має можливості утримувати дітей в обсязі, що вимагає позивачка. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З дослідженого в судовому засіданні повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції 29.03.2011 року, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 26 січня 2001 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції 26.01.2001 року зроблено відповідний актовий запис за № 93. Спільне прізвище подружжя після реєстрації шлюбу - [PERSON], [PERSON] / а.с. 7/. Відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року в м. Чернігів, та його батьками значаться [PERSON] та [PERSON] / а.с. 9/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року в м. Чернігів, та її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] / а.с. 8/. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи вказані позивачкою причини розірвання шлюбу, приймаючи до уваги дані про те, що подружжя [PERSON] фактично припинило шлюбні відносини, зважаючи на визнання відповідачем вимоги про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, з урахуванням матеріального становища обох сторін, відсутності у подружжя інших неповнолітніх дітей, беручи до уваги молодий вік та стан здоров'я відповідача, який є працездатним, не має хронічних захворювань, не має на утриманні інвалідів чи інших непрацездатних осіб, суд приходить до висновку про необгрунтованість заперечень відповідача та необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved