Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , який обґрунтувала наступним. [INFO] помер [PERSON] , за життя [PERSON] склав заповіт, яким все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів позивачу [PERSON] .. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина: 1/2 частина житлового будинку з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , що є у спільній сумісній власності із [PERSON] . З питання оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Комінтернівської районної державної нотаріальної контори, але свідоцтво про право на спадщину не отримала та їй було рекомендовано звернутися до суду з даним позовом з тих підстав, що вищевказаний житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами знаходився у спільній сумісній власності без визначення часток співвласників, а тому нотаріус не має змоги встановити склад спадкового майна. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом яким просить суд визнати за ним право приватної власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину житлового будинку в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] .. Позов обґрунтовує наступним, [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька, залишилася спадщина житловий будинок із надвірних господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який у свій час, отримали в спадок нині померлий [PERSON] та [PERSON] . Тому, з питання оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину він звернувся до державного нотаріуса Комінтернівської районної державної нотаріальної контори, де йому було рекомендовано звернутися до суду з позовом за тих підстав, що вище вказаний житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами знаходився у спільній сумісній власності без визначення часток співвласників, а тому нотаріус не може встановити склад спадкового майна. В той же час як з`ясувалося, за невідомих [PERSON] обставин 04.02.2011 року, його батько [PERSON] склав заповіт на ім`я [PERSON] . Позивач за зустрічним позовом [PERSON] внаслідок захворювання є інвалідом другої групи, а отже має право на обов`язкову частку в спадщині після смерті батька, проте не може в позасудовому порядку реалізувати своє право. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] адвокат Поночовна Т.Б. надала до суду заяву якою просила розглядати цивільну справу без її участі, також у своїй заяві вказує, що не заперечує проти задоволення зустрічного позову [PERSON] . Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Капля Т.А. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі не заперечувала визначення часток співвласників та визнання за [PERSON] 1/4 частки спірного житлового будинку. Просить задовольнити зустрічний позов [PERSON] . Представник третьої особи Кремидівської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не з`явився, будь яких клопотань та заперечень на адресу суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина. За життя померлому [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом яка складалась із житлового будинку з надвірними спорудами розташованого в [ADDRESS] . [PERSON] 23 березня 2015 року зареєструвала свою право спільної сумісної власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] висловив свою посмертну волю склавши заповіт яким заповідав все своє майно, де б воно не було та і з чого б не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день його смерті [PERSON] , [INFO] . Заповіт складено 04 лютого 2011 року та посвідчено секретарем виконавчого комітету Кремидівської сільської ради Жековою В.Б.. [PERSON] є рідним сином померлого, що посвідчується наявною у справі копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 листопада 1967 року. Згідно до довідки №238152 від 24 квітня 2019 оку Київської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії [PERSON] визнано інвалідом другої групи безстроково. Із матеріалів спадкової справи №283/2014 майна померлого [PERSON] вбачається, що із заявами про прийняття спадщини скориставшись своїм правом звернулись [PERSON] та [PERSON] . Листом державного нотаріуса Комінтернівської державної нотаріальної контори від 29 вересня 2015 року було роз`яснено [PERSON] та [PERSON] , що оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок надані [PERSON] та [PERSON] без визначення часток кожного з них у праві власності, немає можливості визначити частку нерухомого майна [PERSON] , померлого [INFO] для вирішення питання про прийняття спадщини. Згідно п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 за №7 встановлено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Задовольняючи позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами суд виходить з того, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, яка спадщину прийняла у порядку та строки визначені діючим законодавством, що підтверджено матеріалами спадкової справи. Відповідач [PERSON] (позивач за зустрічним позовом) є сином спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про його народження, який на момент смерті батька є інвалідом другої групи, має право на обов`язкову частку у спадщині та у визначений законом час прийняв спадщину, звернувшись із відповідною заявою. Крім того, суд приймає до уваги визнання відповідачами [PERSON] та [PERSON] первісного позову, що викладено в заяві їх представника [PERSON] та визнання позивачем [PERSON] зустрічного позову, що вбачається із заяви адвоката Поночовної Т.Б.. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03 березня 1993 року породжує право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . Договір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю не укладався, а на сьогоднішній день відсутня можливість його укласти відповідно до положень ст.372 ЦК України в зв`язку зі смертю одного з співвласників. Згідно зі ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Частиною першою ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Відповідно до пункту 3.4 листа Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Так, відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). У рішенні Конституційного Суду України від 11 лютого 2014 року (справа № 1-1/2014) розкривається зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 Кодексу щодо права на обов`язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 Сімейного кодексу України, який відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний». Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними громадянами є - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. За встановлених обставин та у контексті наведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що сторони набули права на спадкування вказаного житлового будинку у рівних частках, тобто по 1/4 частці кожному в залежності від набутого ними права на спадкування після смерті [PERSON] . Зважаючи на викладене, суд задовольняє первісний та зустрічний позов у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved