Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов мотивований тим, що 22.07.2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №1259. За рішенням Вінницького міського суду Вінницької області шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги, необхідної для утримання дітей. Допомоги від держави позивач також не отримує, тому неповнолітні дочки повністю знаходяться на її утриманні. [PERSON] усно зверталась до відповідача з проханням надати кошти, проте безрезультатно, що стало підставою звернення до суду з позовом. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник позов визнали частково, погодившись сплачувати на утримання обох дітей 1500 грн. щомісячно, з розміром витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. вони не погодились. У відзиві на позов відповідач зазначив про те, що після розладу сімейного життя, нещасного випадку з товаришем відповідача на виробництві [PERSON] тривалий час не працював. З вересня 2018 р. відповідач працює монтажником сталевих та залізобетонних конструкцій в Приватному підприємстві «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління №8» і його дохід складає 5000 грн. на місяць. У відповідача відсутня матеріальна можливість сплачувати заявлену позивачем суму аліментів, зважаючи на відсутність заощаджень та доході, оскільки всі прибутки використовував в інтересах сім»ї, яка віднедавна розпалась, що призвело до порушення психоемоційного стану та можливості плідно працювати. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 22.07.2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №1259. За рішенням Вінницького міського суду Вінницької області шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги, необхідної для утримання дітей. Неповнолітні дочки повністю знаходяться на утриманні позивача. Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є обовязком батьків. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Законодавче визначення рівного обов'язку відносно кожного з батьків передбачає і добросовісне його виконання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судом при вирішенні позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 р. N 2475-VIII було внесено, зокрема, зміни до ст. 182 Сімейного кодексу України. Встановлено, що: мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів; суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. В законодавстві запроваджено такі поняття як «мінімальний\~гарантований\~розмір аліментів» та «мінімальний\~рекомендований розмір аліментів». Який з них має сплачувати платник,\~вирішує суд. З пояснень [PERSON] в судовому засіданні суду стало відомо, що він займався підприємницькою діяльністю до лютого 2018 року. З вересня 2018 р. був працевлаштований в Приватне підприємство ««Спеціалізоване будівельно-монтажне управління №8» монтажником, наразі він звільнений. Відповідач пояснив, що він намагається працювати та отримувати дохід. В той же час суду не надано докази про те, що він шукає роботу, та чи перебуває на обліку в службі з питань зайнятості. Згідно з відомостями, що надійшли з Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області з березня 2018 року [PERSON] доходу не отримує. Підприємницьку діяльність він не припиняв, документи на зайняття такою діяльністю зберігаються у відповідача. Зі слів відповідача, він не має змоги сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 6000 грн. Щомісячно як про це просить позивач. На даний час відповідач добровільно надає кошти на утримання дітей, вітає з днем народження, старшій дочці оплатив вартість проведеного дозвілля на день народження в ресторані. Відповідно до листа Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області №3450/9/02-32-50-09-01 від 31.01.2019 р. [PERSON] перебуває на обліку у Вінницькому управлінні ГУ ДФС у Вінницькій області як фізична особа-підприємець з 22.12.2015 р., в період з 01.01.2017 р. по теперішній час здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. В період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. згідно з поданою декларацією платника єдиного податку сума задекларованого доходу 633619,0 грн., в період з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. згідно з поданою декларацією платника єдиного податку сума задекларованого доходу 321820,0 грн. Проаналізувавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та платоспроможність [PERSON] сплачувати аліменти в розмірі 4500 грн. щомісячно. Такий розмір аліментів відповідає мінімальному рекомендованому розміру аліментів, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (в період з 01.01.2019 р. по 30.06.2019 р. прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років 2027 грн.). Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Оскільки згідно із ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, такий вид судових витрат підлягає стягненню з відповідача у дохід держави. Що стосується стягнення з [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., то суд відмовляє в задоволенні цієї вимоги. \~ \~ \~ \~Беручи до уваги те, що розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Детальний розрахунок витрат на правову допомогу до справи не подано.

Outcome: partial