Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка зазначила, що з відповідачем одружилися 21 березня 1985 р., шлюб зареєстрували у виконавчому комітеті Назаренківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11. У шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які досягли повноліття. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили взаєморозуміння та повагу, мають різні уявлення про побудову сімейних відносин та ведення спільного господарства. У них різні культурні цінності та світогляд, власне коло спілкування. В останні роки спільного проживання стосунки між сторонами погіршилися, між ними систематично виникали сварки та бійки. З 2000 року сторони фактично проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не поєднані спільним побутом, не живуть шлюбним життям. Неодноразові спроби порозумітися та зберегти сім`ю не дали результату. Позивачка вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, суперечить її інтересам, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалами суду від 21 грудня 2018 року та від 23 травня 2019 року за клопотанням відповідача з метою збереження сім`ї сторонам було надано строк для примирення - чотири та два місяці. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно із невідомих суд причин, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення - судової повістки. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 21 березня 1985 року у Назаренківській сільській раді Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 11 в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 21 березня 1985 р. У шлюбі в сторін народилося троє дітей, які на даний час повнолітні. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають з 2000 року, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За надані судом строки для примирення сторони не помирилися. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка в позовній заяві та в заяві про розгляд справи в її відсутності не зазначила, яким прізвищем бажає іменуватися після розірвання шлюбу, тому суд вважає, що відсутні підстави для зміни прізвища позивачки. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112-114, 160 Сімейного Кодексу України, ст. 24 ЦК України,

Outcome: approved