Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 20.07.2017 позивач надала відповідачу в борг під розписку 7000 доларів США, а відповідач зобов`язалась повернути до 20.02.2018 року 9450 доларів США. 04.09.2017 позивач надала відповідачу в борг під розписку 6500 доларів США та 75000 грн., які зобов`язалась повернути до 20.03.2018, однак свої зобов`язання не виконала, за таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 15950 доларів США та 75000 грн., а також 3% річних у розмірі 43923, 00 грн. Ухвалою суду від 05.03.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження та відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. 17.05.2021 від представника відповідача - адвоката Красіловського В. О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив застосувати строк позовної давності до позовної вимоги про стягнення заборгованості по розписці від 20.07.2017 та в цій частині відмовити. Також в частині позовної вимоги про стягнення боргу в розмірі 6500 доларів США та 75 000 грн. за розпискою від 04.09.2021 просить задовольнити частково з урахуванням розписки [PERSON] від 11.11.2019 про повернення боргу в розмірі 1800 доларів США та наданого розрахунку 3% річних. Ухвалою суду від 02.06.2021 у справі закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились. Відповідач, належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, до суду не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Від представника відповідача 26.08.2021 року надійшла заява про відкладення розгляду справи. Суд, дослідивши доводи заявленого клопотання, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи (ч. 2 ст. 43 ЦПК України). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених статтею 223 ЦПК України. Зокрема, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд звертає увагу, що провадження у даній справі було відкрито 05.03.2021 року, надано відповідачу строк на подання відзиву - 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження. Копію позовної заяви з додатками і копію ухвали відповідач отримала 17.04.2021 (а.с. 28). В підготовче судове засідання 30.04.2021 року з`явився представник відповідача, і в той же день подав заву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 47), підготовче судове засідання було відкладено, строк підготовчого провадження продовжено. 17.05.2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву (а.с. 49-55). В подальшому представником відповідча подано 2 клопотання про відкладення підготовчого судового засідання, а також 2 клопотання про відкладення судового засідання з розгляду справи по суті. 26.08.2021 року адвокатом Красіловським В. О. втретє було подано клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання у зв`язку із його участю в іншому судовому засіданні. При цьому представником відповідача не додано до клопотання будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин, а зміст доданого витягу вказаних висновків суду не спростовує. При цьому суд констатує, що представника відповідача був повідомлений про час і місце судового розгляду завчасно 09.08.2021 року (а.с. 107-108), а з клопотанням звернувся до суду в день призначеного судового розгляду. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України). Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції. Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також неодноразово наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Враховуючи тривалість судового розгляду, встановлені обставини, суд вважає клопотання представника відповідача безпідставним і таким, що спрямоване на штучне затягування розгляду справи, та вважає, що він повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин. Позивач в судове засідання, призначене на 26.08.2021, не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує та просе задовольнити, а клопотання про виклик свідка [PERSON] відкликає. В судовому засіданні 09.08.2021 не заперечила, що 11.11.2019 [PERSON] їй повернула 1800 доларів США згідно розписки від 11.11.2019. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно письмової розписки від 20.07.2017 (копія на а.с. 8), [PERSON] отримала від [PERSON] кошти сумі 7000 доларів США та зобов`язалась повернути 9450 доларів США до 20.02.2018. Згідно письмової розписки від 04.09.2017 (копія на а.с. 9), [PERSON] отримала від [PERSON] кошти сумі 6500 лоларів США та 75 000 грн. та зобов`язалась повернути їх до 20.03.2018. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що дійсно була присутня при написанні вказаної розписки. Згідно розписки від 11.11.2019 (копія на а.с. 56), [PERSON] отримала від [PERSON] 1800 доларів США. В своєму відзиві представник відповідача просить застосувати строк позовної давності до позовної вимоги про стягнення з аборгованості по розписці від 20.07.2021, оскільки відповідач зобов`язалась повернути кошти до 20.02.2018, а позивач звернулась до суду з позовом 22.02.2021. Так, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 527 ЦК України). Разом з тим, як вбачається із скріншоту трекінгу відправлення за № 2200003608413, який відповідає номеру, зазначеному на конверті, в якому надійшла позовна заява (а.с. 18), позивач надіслала позовну заяву до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області 17.02.2021, а отже в межах строку позовної давності. За таких обставин вимога представника відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, зокрема, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено судом, за змістом розписок [PERSON] взяла у [PERSON] в борг грошові кошти, які зобов`язалась повернути в обумовлений в розписках строк, однак вона своє зобов`язання в даний строк не виконала. Відповідно до розписки від 11.11.2019 відповідач частково повернула борг в розмірі 1800 доларів США, що було підтверджено позивачем в судовому засіданні. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин, судприходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідачем було частково погашено борг за розпискою від від 04.09.2017, що не заперечилось позивачем в судовому засіданні, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню; борг в сумі 9450 доларів США за розпискою від 20.07.2017; борг в сумі 75 000 грн. та 4700 доларів США за розпискою від 04.09.2017. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З врахуванням викладеного, частковому задоволенню підлягає вимога про стягнення з відповідача 3 процентів річних від простроченої суми. Так, згідно розписки від 20.07.2017 відповідач зобов`язалась повернути 9450 доларів США до 20.02.2018, а тому за період з 21.02.2018 по 31.12.2020 з відповідача підлягають стягненню 3% річих в розмірі 21836,39 грн. За розпискою від 04.09.2017 року: 3 % річних з боргу 75000 грн. за період з 21.03.2018 по 31.12.2020 становить 6263, 01 грн.; 3% річних з боргу 6500 доларів США за період за 21.03.2018 по 11.11.2019 становить 8646,42 грн.; з врахуванням повернених відповідачем коштів в сумі 1800 доларів США, 3% рчних зборгу 4700 доларів США за період з 12.11.2019 по 31.12.2020 становить 4317, 12 грн. За таких обставин загальна сума 3% річних становить 41062,94 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та часткове задоволення позову. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витарти на сплату судового збору в розмірі 4783,97 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial