Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ СК «Кредо», [PERSON] , який в подальшому уточнила, і просила: стягнути з ТОВ СК «Кредо» на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 83\~277 грн. 83 коп.; стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 2 000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2019 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, призначено покарання, і задоволено частково цивільний позов, за яким стягнуто з ТДВ СК «Кредо» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 85\~119 грн. 80 коп., а з обвинуваченого [PERSON] стягнуто матеріальну та моральну шкоду на загальну суму 32 000 грн. У зв`язку з незгодою із вказаним судовим рішенням цивільним відповідачем ТДВ СК «Кредо» подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду. За результатами розгляду зазначеної апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції 12.06.2019 року винесено ухвалу, якою вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя у цій справі в частині вирішення цивільного позову [PERSON] скасовано та призначено новий розгляд в частині вирішення позову [PERSON] до [PERSON] , ТДВ СК «Кредо» в порядку цивільного судочинства. Згідно з вироком суду, 15 серпня 2018 року, о 16 год. 35 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Рено-21», державний реєстраційний номер [NUMBER] , здійснював рух по проїжджій частині вул. Новокузнецької, рухаючись з боку [ADDRESS] . Водограйної у напрямку вул. Нагнибіди, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований в [ADDRESS] . [ADDRESS] . В той же час, [PERSON] , діючи в якості пішохода, почала перетинати проїжджу частину [ADDRESS] . [ADDRESS] , рухаючись по нерегульованому пішохідному переходу, справа наліво по ходу руху автомобіля «Рено-21» під керуванням [PERSON] Водій [PERSON] , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити транспортний засіб, який зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом у сусідній смузі, діючи в порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, не зменшив швидкість свого руху до повної зупинки, в результаті чого допустив наїзд передньою частиною керованого автомобіля на [PERSON] . В результаті ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лонної та сідалищної кісток тазу зліва, бокової маси куприка зліва, поперечний перелом відростка 5-го поперекового хребця зліва, закритий перелом дистального мета епіфіза лівої променевої кістки, шилоподібного виростка лівої ліктьової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, набряк м`яких тканин та синець в області лівого променево-зап`ясткового суглоба в сукупності на фоні явищ травматичного шоку 1-2 ступеня кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більше ніж 21 день. Протиправними діями [PERSON] позивачу завдано як матеріальної, так і моральної шкоди. У зв`язку з тим, що цивільну відповідальність [PERSON] на момент ДТП застраховано в ТДВ СК «Кредо» (поліс АМ /4574421), матеріальну шкоду позивач вважає доцільно просити стягнути із страхової компанії. Матеріальна шкода в даному випадку складається з витрат на лікування та франшизи. Згідно із вказаним полісом, розмір франшизи становить 2 000 грн. Матеріальний збиток становить 83\~277 грн. 83 коп., що перевищує передбачену полісом франшизу. Позивач зазначає, що в частині стягнення матеріальної шкоди з [PERSON] є підстави для стягнення з останнього на її користь 2 000 грн. Інші витрати на лікування просить стягнути зі страхової компанії. Згідно наявних чеків на придбання медикаментів, на момент подачі позовної заяви, сума матеріального збитку склала 83\~277 грн. 83 коп. В даному випадку ліміт страхового відшкодування становить 200 000 грн., та на цей час матеріальна шкода в повному обсязі має бути відшкодована страховою компанією. Також позивач вказав, що кримінальним правопорушенням їй завдано моральної шкоди. Внаслідок ДТП позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді переломів, що супроводжувалось та супроводжується і по цей час, тривалим та нестерпним болем. З моменту ДТП минув майже рік, проте фізичний стан позивача за цей період не відновився, остання кожен день відчуває біль. Постійне відчуття фізичного болю та неможливість нормального життя внаслідок обмеженості та складності пересування завдали і продовжують завдавати позивачеві душевні страждання. Крім того, [PERSON] тривалий час перебувала в лікарні, що суттєво змінило її життєвий уклад у гіршу сторону, зокрема позивач не могла не лише працювати, а й спілкуватися з родиною, проживати в комфортних умовах тощо. [PERSON] визнано потерпілою у кримінальному провадженні. Наслідком вчинення протиправних дій стало те, що позивач неодноразово була повинна з`являтися до слідчого для проведення слідчий дій. Цивільний відповідач (обвинувачений) [PERSON] до цього часу не відшкодував позивачу ні матеріальну, ні моральну шкоду, тому з метою захисту її порушених з вини [PERSON] прав, вимушена звертатися за правовою допомогою та відвідувати судові органи. Моральна шкода оцінюється позивачем, виходячи з фактичних обставин справи, принципу доцільності та справедливості, в розмірі 100 000 грн. ТДВ СК «Кредо» надало суду відзив на позовну заяву, в якому частково визнає позовні вимоги на суму 11\~490 грн. 06 коп., в іншій частині заперечує та просить відмовити, що обґрунтовує наступним. Позивач в якості доказів своїх витрат щодо придбання ліків, імплантів, медичних матеріалів, до позовної заяви додав чеки з фармацевтичних закладів (аптек). Однак, за відсутності документального підтвердження закладом охорони здоров`я необхідності придбання для лікування позивача цих ліків та матеріалів такі витрати не можуть бути відшкодовані страховою компанією, відповідно до ст. 24 Закону. Будь-які чеки, додані в якості доказів понесених позивачем витрат на лікування, не можуть бути відшкодовані ТДВ СК «Кредо» відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки необхідність придбання таких медикаментів не підтверджені призначеннями медичних закладів. Позивач, у зв`язку із травмами, отриманими в ДТП, знаходилась на лікуванні в КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя», КУ «Міська лікарня № 7» Запорізької міської ради та КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня». Від зазначених медичних закладів в матеріалах справи наявні довідки та виписки з історій хвороби, в яких зазначені які саме медичні препарати були призначені позивачу. Виходячи із призначень медичних закладів згідно довідок та виписок з історій хвороби (відповідь КУ «Міська лікарня № 7» від 11.01.2019 року вих. № 93/01-20, виписка КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя» із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] № [NUMBER] та виписка КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] № [NUMBER] ) та доданих до позову чеків, відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачу підлягають до відшкодування витрати на суму 11\~490 грн. 06 коп. Відповідач зазначає, що квитанція на суму 10 100 грн., додана до позову, згідно якої отримувачем та платником виступає [PERSON] , призначення платежу зазначено «Надходження готівки за ПК», не може прийматися до уваги, оскільки не зрозуміло які медичні препарати або процедури оплачувались за вказаною квитанцією, крім того платником коштів є не позивач, а отже не позивач поніс витрати за вказаною квитанцією. Квитанція № 45-1963К від 30.08.2018 року на суму 13 200 грн., додана до позову, з призначенням платежу «Набір імплантів для остеосинтезу зг. рах. факт. № 98 від 30.08.2018 року» не може прийматися до уваги, оскільки платником згідно квитанції виступає не позивач, а отже не позивач поніс витрати, крім того, позивачем не наданий рахунок-фактура, який оплачується і згідно якого зрозуміло, що набір імплантів продається саме позивачу. Всі інші витрати, згідно доданих до позову чеків не підлягають відшкодуванню ТДВ СК «Кредо», оскільки зазначені витрати не відповідають вимогам статті 24 Закону України необхідність їх здійснення не підтверджені документально призначеннями відповідними закладами охорони здоров`я. Також зазначає, що з моменту винесення ухвали Запорізьким апеляційним судом від 12.06.2019 року у справі № 333/5326/18 по теперішній час від позивача ТДВ СК «Кредо`не отримано будь-яких додаткових документів. [PERSON] відзив на позовну заяву не надав. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляд справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірила представляти адвокату Мульченку Є.В., який надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ТДВ СК «Кредо» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, як зазначено вище останнім було надано суду відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань про відкладення судового засідання від останнього не надходило. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено наступні обставини справи. Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з [PERSON] на користь держави 1 430 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування майнової шкоди 2 000 грн., у відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. Стягнуто з ТОВ «Страхова компанія «Кредо» на користь [PERSON] у відшкодування майнової шкоди 85 119 грн. 80 коп. У цьому вироку суд першої інстанції встановив наступні обставини. 15 серпня 2018 року о 16 год. 35 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Рено-21», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснював рух по проїжджій частині [ADDRESS] . Новокузнецької, рухаючись з боку [ADDRESS] . Водограйної у напрямку вул. Нагнибіди, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований в районі будинку [ADDRESS] . Попереду водія [PERSON] , перед нерегульованим пішохідним переходом зупинився невстановлений мікроавтобус. Після зупинки невстановленого мікроавтобусу [PERSON] , діючи в якості пішохода, почала перетинати проїжджу частину [ADDRESS] . [ADDRESS] , рухаючись по нерегульованому пішохідному переходу, справа-наліво по ходу руху автомобіля «Рено-21» під керуванням [PERSON] Водій [PERSON] , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити транспортний засіб, який зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом у сусідній смузі, діючи в порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху, де сказано: «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створені перешкода чи небезпека», не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, не зменшив швидкість свого руху до повної зупинки, в результаті чого допустив наїзд передньою частиною керованого автомобіля «Рено-21» на пішохода [PERSON] . В ході ДТП пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження: у вигляді закритого перелому лонної та сідалищної кісток тазу зліва, бокової маси куприка зліва, поперечний перелом відростка 5-го поперекового хребця зліва, закритий перелом дистального мета епіфіза лівої променевої кістки, шилоподібного виростка лівої ліктьової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, набряк м`яких тканин та синець в області лівого променево-зап`ясткового суглоба в сукупності на фоні явищ травматичного шоку 1-2 ступеня кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більше ніж 21 день. Забої м`яких тканин та садна в області голови, обличчя та кінцівок, садна в області правого крила носа у [PERSON] кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Невідповідність дій водія [PERSON] вимогам п. 18.4 Правил дорожнього\~руху України знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. [PERSON] позов пред`явлений до нього визнав частково, а саме: матеріальну шкоду повністю у розмірі 2 000 гривень, а моральну шкоду частково у розмірі 15 000 гривень, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12.06.2019 року вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2019 року у відношенні [PERSON] в частині вирішення цивільного позову [PERSON] скасовано та призначено новий розгляд в частині вирішення позову [PERSON] до [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» в порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишено без змін. В цій ухвалі суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що всупереч ч. 1 ст.\~129\~КПК України не спростованими у вироку суду першої інстанції залишилися заперечення цивільного відповідача про те, що в деяких чеках зазначені як медичні засоби препарати, які на його думку, не мають відношення до лікування потерпілої [PERSON] від травм, заподіяних їй при дорожньо-транспортній пригоді, а саме: аденорм, аміксин, фармацитрон та інші. До того ж, в матеріалах кримінального провадження відсутні документальні докази грошових витрат на лікування потерпілої, оскільки надані нею квитанції та чеки про придбання медичних засобів не підтверджені документально в повному обсязі відповідним закладом охорони здоров`я на предмет їх необхідності в застосуванні при лікуванні потерпілої. З урахуванням викладеного колегія суддів вважала, що вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної здоров`ю, суд належним чином обставин справи не встановив та не врахував того, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати пов`язані з лікуванням потерпілого та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Крім того, перевіряючи доводи апеляційної скарги колегія суддів прийшла до висновку, що вирішуючи цивільний позов потерпілої [PERSON] в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з обвинуваченого [PERSON] , суд першої інстанції допустив порушення, які також тягнуть за собою скасування вироку в цій частині. Відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.07.2018 року № АМ/4574421, на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Рено-21», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Кредо» з лімітом відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200 000 гривень і за шкоду, заподіяну майну 50 000 гривень, з розміром франшизи 2 000 гривень (а.с. 146). Таким чином, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, саме страховик (в даному випадку ТДВ «Страхова компанія «Кредо») на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, тобто обвинуваченого [PERSON] . При винесенні судового рішення суд керується наступними нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Виходячи з ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального\~кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. В силу ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 6 вищевказаного Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 23 Закону відшкодуванню, в тому числі, підлягає шкода пов`язана з лікуванням потерпілого. Підпунктом 24.1 статті 24 Закону передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Частиною 6 ст.\~13\~Закону України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів» визначено, що висновки суду щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. За правовим висновком, викладеним у п. 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Пунктом 2.1 статті 2 Закону передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Тобто, порядок здійснення страхового відшкодування за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначається виключно Законом. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза це частина збитків, що не відшкодовуються страховиком, згідно з договором страхування. Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. 1194 ЦК України потерпіла особа, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої їй шкоди, має право вимагати від заподіювача шкоди сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АРК, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідачем ТДВ СК «Кредо» позов [PERSON] визнається частково у розмірі 11\~490 грн. 06 коп., і саме ці витрати, пов`язані з лікуванням потерпілої та необхідність їх здійснення, є підтвердженими документально закладом охорони здоров`я. А отже, з ТДВ СК «Кредо» на користь [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 11\~490 грн. 06 коп. Як встановлено у вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2019 року, [PERSON] позов пред`явлений до нього визнав частково, а саме: матеріальну шкоду повністю у розмірі 2 000 грн., а моральну шкоду частково у розмірі 15 000 гривень, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 2 000 гривень. Щодо стягнення з [PERSON] моральної шкоди, то суд враховує, що потерпіла [PERSON] внаслідок ДТП перенесла моральні страждання, які виразились в переживаннях з приводу пошкодження здоров`я, фізичного болю, який вона перенесла у зв`язку із спричиненою травмою, змін у звичному укладі її життя протягом тривалого часу, перебування на лікуванні протягом 4 місяців; виходячи з характеру правопорушення, принципів розумності та справедливості та матеріального становища обвинуваченого оцінює заподіяну моральну шкоду в сумі 50 000 грн., саме ця сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої, в решті позову необхідно відмовити. Згідно з ст.\~141\~ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 520 грн. на користь держави та стягнути з ТДВ СК «Кредо» судовий збір у розмірі 717 грн. 87 коп. на користь держави.

Outcome: partial