Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що [INFO] помер її брат [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS] та земельної ділянки площею 1,72 га, які [PERSON] успадкував після смерті своїх батьків, однак не оформив свої спадкові права, а також Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Старовижівською районною державною адміністрацією 22 січня 1997 року. Вона є спадкоємцем другої черги за законом майна померлого [PERSON] . При зверненні в нотаріальну контору їй було надано роз`яснення порядку оформлення спадщини за законом та запропоновано звернутись до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючих документів. З чинним законодавством щодо прийняття спадщини не обізнана, вважала, що і після смерті спадкодавця спадщина належить їй, оскільки інших спадкоємців немає, від спадщини не відмовлялась. Посилаючись на те, що вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та встановити факт\~родинних відносин,\~а саме,\~що [PERSON] є її братом. Крім того, зазначає, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 021349, виданого Старовижівською районною державною адміністрацією Волинської області 31 травня 2005 року допущено описку, а саме помилково зазначено прізвище її матері як « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про укладення шлюбу, свідоцтві про смерть та інших документах остання зазначена як « [PERSON] », а тому просить встановити факт належності [PERSON] вищевказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 021349. Також, у Сертифікаті на право на земельну ділянку (пай) серії [NUMBER] № 0070275, виданого Старовижівською районною державною адміністрацією 22 січня 1997 року допущено описку, а саме помилково зазначено прізвище її брата як « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про смерть останній зазначений як « [PERSON] », а тому просить встановити факт належності [PERSON] вищевказаного сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії [NUMBER] № 0070275. В позасудовому порядку вирішити питання щодо усунення розбіжностей у вказаних документах та встановлення юридичного факту родинних відносин немає можливості. У підготовче засідання позивач не з`явилась, однак її представник [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просить розглядати справу без його участі. Представник Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю та просив справу розглядати за його відсутності. Представники третьої особи - Старовижівської районної державної адміністрації Волинської області, в підготовче засідання не з`явився, подав заяву, про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документу не заперечує. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, в підготовче засідання не з`явився, подала суду клопотання, в якому вказує, що не заперечує щодо розгляду справи без участі представника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та залишає питання щодо врегулювання спору на розсуд суду. Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з пунктами 1, 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 даної статті встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті другому постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Судом встановлено, що 12 листопада 1953 року батьки заявника [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (аркуш справи 9-10), подружжю присвоєні прізвища [PERSON] . [INFO] в с.Кукуріки Старовижівського району Волинської області народився [PERSON] , в відомостях про батька та матір зазначені [PERSON] та [PERSON] (аркуш справи 11). Заявник, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) народилася [INFO] в с.Кукуріки, Старовижівського району, Волинської області. У Свідоцтві про народження заявника її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (аркуш справи 7-8). 22 січня 1997 року [PERSON] , як члену колективного сільськогосподарського підприємства, Колективного сільськогосподарського підприємства «Колос», видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВЛ № 0070275, згідно якого, на підставі рішення Старовижівської райдержадміністрації від 21 січня 1997 року йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Колос» розміром 2.7 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) (аркуш справи 13). [PERSON] помер [INFO] в селі Кукуріки Старовижівського району Волинської області, що стверджується свідоцтвом про смерть (аркуш справи 17). Відповідно до довідки виконавчого комітету Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області № 290 від 07 листопада 2019 року [PERSON] є сином [PERSON] , згідно даних погосподарської книги за 2006-2010 роки вищевказані громадяни проживали разом та вели спільне господарство, інших громадян з аналогічним прізвищем, ім`ям та по батькові по сільській раді не значиться (аркуш справи 22). Крім того, судом встановлено, що у правовстановлюючому документі - Сертифікаті на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Колос» розміром 2.77 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), виданому 22 січня 1997 року Старовижівською районною державною адміністрацією на ім`я [PERSON] , що не збігається з прізвищем цієї особи у свідоцтві про смерть - [PERSON] . Таким чином з представлених письмових доказів, суд встановив, що факт родинних відносин та належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження, а саме, що [PERSON] , [INFO] є сестрою [PERSON] , який помер [INFO] , а також факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого [PERSON] . Старовижівською районною державною адміністрацією 22 січня 1997 року. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в селі Кукуріки Старовижівського району Волинської області, а [PERSON] померла [INFO] в селі Кукуріки Старовижівського району Волинської області, що стверджується свідоцтвами про смерть (аркуш справи 15-16). За життя [PERSON] 16 грудня 2002 року склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно заповіла [PERSON] (аркуш справи 14). Спадщину після смерті [PERSON] , прийняв її син [PERSON] шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак не оформив спадкові права, так як [INFO] помер, що стверджується довідкою Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області № 289 від 07 листопада 2019 року та свідоцтвом про смерть (аркуш справи 17, 23). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області № 289 від 07 листопада 2019 року до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок із господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] , грошові заощадження, земельна ділянка надана у приватну власність площею 0,51 га, згідно з рішенням № 15/2, від 29 вересня 1993 року, але не приватизована, право на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ВЛ № 0070275, право на майновий пай, посвідчено свідоцтвом ВЛ № 0011731. До складу спадкового майна також входить земельна ділянка, яку [PERSON] успадкував після матері, але належно не оформив, а саме земельна ділянка площею 1,72 га. Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 021349, виданого 31 травня 2005 року Старовижівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації від 21 квітня 2005 року № 85, яким було посвідчено право власності на земельну ділянку площею 1,72 га призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Руднянської сільської ради Старовижівського району Волинської області, виданий на ім`я [PERSON] . Однак при цьому в Держаному акті на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 021349 допущено помилку в прізвищі, а саме замість [PERSON] вказано [PERSON] . Таким чином з представлених суду письмових доказів, суд встановив факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 021349, виданого [PERSON] 31 травня 2005 року Старовижівською районною державною адміністрацією Волинської області. За встановленими законом правилами здійснення права на спадкування право на спадщину виникає у день її відкриття, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1223, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до часини першої статті 1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). За змістом наведених норм матеріального права право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а правила частини третьої статті 1272\~ЦК України можуть бути застосовані лише у випадку, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (аркуш справи 43). З огляду на вказане, [PERSON] у встановленому законом порядку та строки спадщину після смерті брата не прийняла. Спадкоємці першої черги за законом відсутні, у зв`язку з чим, виходячи з встановленого статтею 1258\~ЦК України принципу черговості спадкування за законом, позивач має право на спадкування після смерті брата [PERSON] . На час смерті [PERSON] позивач з ним постійно не проживала, а тому для прийняття спадщини після її смерті відповідно до вимог статей 1269, 1270\~ЦК України остання у шестимісячний строк зобов`язана була подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 24\~постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду із цим позовом позивач покликалася на те, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини є необізнаність із правилами спадкування, в зв`язку з чим з об`єктивних причин вона не подала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини. Аналіз наведених причин пропуску строку для прийняття спадщини та обставин справи в їх сукупності дає підстави для визнання таких причин в контексті положень частини третьої статті 1272\~ЦК України поважними, оскільки вони об`єктивно унеможливили подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття та реалізацію нею передбаченого і гарантованого законом права на спадкування в межах встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. За таких обставин справи, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, враховуючи, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, розбіжності у документах, що підтверджують родинні відносини та належність правовстановлюючого документу, що унеможливлюють використання ним цих документів для реалізації свого права на спадкування та оформлення права на спадщину, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову. Згідно з частиною 1 статті 141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за нею у зв`язку з поданою про це письмовою заявою. На підставі викладеного, статтей 1220, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України та

Outcome: approved