Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], Борщівської державної нотаріальної контори, в якому просить визнати недійсними заповіт, складений [PERSON], посвідчений виконкомом Вовковецької сільської ради 28 жовтня 1988 року, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 26 травня 1989 року Борщівською державною нотаріальною конторою на спадкування будинку площею 50 кв.м в с.Мушкатівка Борщівського району Тернопільської області відповідачем [PERSON] за реєстром №619, вказуючи, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,25 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS], на якій розташовані два будинки, які згідно з господарськими книгами по с.Мушкатівка значились під окремими господарськими номерами, а саме: будинок під господарським номером 948 (двір робітника - [PERSON]) та будинок під номером [NUMBER] (колгоспний двір: голова [PERSON] і член двору [PERSON], яка померла [INFO], а [PERSON] помер [INFO]). Позивачка зазначила, що на час існування цього колгоспного двору член двору [PERSON] 28.10.1988 року склала заповіт, яким заповіла будинок площею 50 кв.м, як об'єкт сумісної власності колгоспного двору, [PERSON], на підставі якого 26.05.1989 року державним нотаріусом Борщівської державної нотаріальної контори [PERSON]П видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 18.10.2016 року відділом державної реєстрації Борщівської райдержадміністрації за [PERSON] зареєстровано право власності на спірний будинок. Вважає, що у відповідача [PERSON] не було законних прав на виникнення права власності на заповіданий йому будинок, оскільки на час складання заповіту на будинок він був сумісною власністю членів колгоспного двору, а саме [PERSON] і [PERSON], а не об'єктом її особистої власності, а тому, оскільки відповідно до діючої на той час статті 563 ЦК 1963 року у випадку смерті члена колгоспного двору спадщина на майно колгоспного двору не відкривалась, а отже заповіт на таке майно члена колгоспного двору є нікчемним, не відповідав нормам діючого на той час цивільного законодавства і не міг бути підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину, а видане на його підставі свідоцтво про право на спадщину є таке, що не відповідає вимогам закону, не є дійсним і не могло бути підставою реєстрації права власності на даний будинок за [PERSON] по [ADDRESS]. Про існування оспорюваного заповіту та свідоцтва про право на спадщину дізналася в жовтні 2016 року, коли звернулася у відділ реєстраційної служби із заявою. Посилаючись на те, що на час відкриття спадщини на спірний будинок після смерті [PERSON], який є її батьком, вона прийняла спадщину, оскільки проживала разом з ним, позивачка просить задовольнити позовні вимоги. Представник Борщівської державної нотаріальної контори Дідик І.О. подала заперечення на позов, в якому вказала, що відповідно до Інформаційної довідки за №742/01-21, виданої Державним нотаріальним архівом Тернопільської області від 21 листопада 2016 року, 28 травня 1989 року Борщівською державною нотаріальною конторою Тернопільської області була заведена спадкова справа № 75 / 1989 до майна померлої [INFO] [PERSON] за заявою [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом, посвідченим Вовковецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області 28 жовтня 1988 року за Р № 28. По даній справі державним нотаріусом Борщівської державної нотаріальної контори 26 травня 1989 року за Р № 619 було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в селі Мушкатівка, Борщівського району Тернопільської області, на ім'я [PERSON], оскільки на підставі довідки № 36, виданої виконкомом Вовковецької сільської ради від 20 травня 1989 року було встановлено, що зазначений житловий будинок в цілому належав спадкодавцеві. При цьому нотаріус керувався діючими на той час вимогами п. 128 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженої МЮ УРСР Наказом від 31 жовтня 1975 року за № 45/5, згідно якого якщо до складу спадкового майна входить житловий будинок (частина будинку) або квартира в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, державний нотаріус вимагає правовстановлюючий документ про належність будинку (частини будинку), квартири спадкодавцю, довідку-характеристику бюро технічної інвентаризації, а в місцевостях, де інвентаризація не провадилась,- довідку виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих, а також перевіряє по документах державної нотаріальної контори за місцем знаходження жилого будинку, чи є заборона відчуження жилого будинку (частини будинку), квартири або арешт, накладений на них. У судовому засіданні представник позивачки Навроцька В.І. позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяв. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що приблизно в 60-их роках минулого століття його батько [PERSON] побудував житловий будинок, в якому став проживати із своєю сім'єю. На цій же земельній ділянці знаходився старий житловий будинок, у якому залишилася проживати його баба [PERSON] Приблизно у 1984 році після смерті їхньої матері батько половину новозбудованого житлового будинку подарував його сестрі, позивачці по справі [PERSON], а сам пішов проживати окремо з іншою жінкою. Він у 1986 році після служби в армії повернувся додому, одружився і якийсь час із своєю сім'єю проживав у другій половині батькового будинку, однак, почалися суперечки з позивачкою і вони перейшли проживати до будинку баби [PERSON], а потім виїхали в м.Борщів, однак, його дружина і по даний час зареєстрована в домоволодінні, яке він успадкував після смерті баби. На час складання заповіту [PERSON] проживала сама, батько проживав окремо. Представник Борщівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, в поданому на позов запереченні просив суд розглянути справу у його відсутності. Належно повідомлений представник третьої особи відділу державної реєстрації Борщівської райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, в направленому на адресу суду листі просив слухати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами, суд встановив наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] 28.10.1988 року склала заповіт, яким належний їй житловий будинок заповіла відповідачу [PERSON] Заповіт посвідчено секретарем Вовковецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області, зареєстровано в реєстрі за № 28 (а.с.40). На підставі заповіту [PERSON], яка померла [INFO], державним нотаріусом Борщівської державної нотаріальної контори 26.05.1989 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину, зареєстроване в реєстрі за № 619, на цілий житловий будинок, що знаходиться в с.Мушкатівка Борщівського району Тернопільської області і належав померлій [PERSON] на підставі довідки виконкому Вовковецької сільської Ради народних депутатів, виданої 20.05.1989 року за №36, зареєстроване в погосподарській книзі цього ж виконкому за №12. Загальнокорисна площа жилого будинку 50 кв.м, жила площа - 20 кв.м (а.с.20). Як вбачається з доданої до матеріалів справи Борщівською державною нотаріальною конторою копії вищевказаної довідки виконавчого комітету Вовковецької сільської ради за померлою [PERSON] згідно запису погосподарської книги №12 стор.151, особовий рахунок [NUMBER], зареєстрований цілий житловий будинок, що знаходиться в с.Мушкатівка Борщівського району Тернопільської області. [PERSON] була останнім членом колгоспного двору (а.с.41). Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 01.09.2016 року проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину №619, видане 26.05.1989 року державним нотаріусом Борщівської державної нотаріальної контори (а.с.7). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивачка по справі є її рідна сестра, а відповідач - рідний брат. Спірний житловий будинок належав їхній бабці [PERSON] На цій же земельній ділянці їхні батьки побудували новий житловий будинок, половину якого в подальшому їхній батько [PERSON] подарував позивачці. За життя [PERSON] завжди казала, що свій будинок залишить [PERSON] На час смерті [PERSON] їхній батько [PERSON] проживав окремо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою позивачки та відповідача по справі. Усім було відомо, що їхня бабка [PERSON] склала заповіт на брата. Позивачці було відомо про заповіт, через що вона влаштовувала сварки з братом. Коли брат прийшов з армії, позивачка виганяла його з батьківського будинку і через деякий час він перейшов проживати в будинок [PERSON] Їхній батько [PERSON] після смерті матері приблизно з 1983 року пішов з дому і проживав окремо, спочатку з одною, а потім з іншою жінкою. Коли батько помер, вони з братом [PERSON] похоронили його. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що його дід [PERSON] до самої смерті проживав у с.Мушкатівка по вулиці Голятин. Батько позивачки та відповідача [PERSON] помер [INFO]( а.с.50). В судовому засіданні оглянуто погосподарські книги с.Мушкатівка за 1980-1982 р.р, (а.с.59), 1983-1985 р.р. (а.с.60), з яких встановлено, що [PERSON] в цей період являлася єдиним членом колгоспного двору, у власності якого знаходився житловий будинок загальною площею 48 кв.м. В судовому засіданні також оглянуто погосподарську книгу с.Мушкатівка №12 за 1986-1990 р.р. (а.с. 71), згідно записів у якій на стор.151, особовий рахунок [NUMBER], [PERSON] являлася головою колгоспного двору, у власності якого знаходився житловий будинок загальною площею 50 кв.м. 1932 року побудови. На даній сторінці книги також зазначено, що [PERSON] померла [INFO] і в цей день господарство було закрито. Членами даного колгоспного двору в цей період також значаться відповідач [PERSON], його дружина [PERSON], син - [PERSON] та батько [PERSON], при цьому замість [PERSON] головою двору записаний відповідач [PERSON] Як пояснив у судовому засіданні відповідач [PERSON], на час смерті [PERSON] була єдиним членом колгоспного двору, а він із сім'єю та батьком був зареєстрований у даному дворі вже після її смерті. Суд приймає до уваги такі пояснення відповідача, оскільки вони підтверджуються дослідженими у судовому засіданні записами на стор. 147-148., особовий рахунок 947 в по- господарській книзі №12 с.Мушкатівка за 1986-1990 р.р. (а.с.62), згідно яких відповідач [PERSON], його дружина [PERSON], батько [PERSON] являлися членами колгоспного двору, головою якого був [PERSON], у власності якого знаходилася ? частина житлового будинку 42 кв.м 1958 року побудови. На цій же сторінці зазначено, що господарство закрито 04.03.1989 року. З вищенаведеної погосподарської книги с.Мушкатівка №12 за 1986-1990 р.р. , стор. 149-150, особовий рахунок 948 (а.с.69-70), також встановлено, що позивачка [PERSON] проживала окремо, господарство відносилося до категорії - двір робітника, у власності якого була ? частина житлового будинку загальною площею 30 кв.м, 1958 року побудови. Членами двору являлися також дочки позивачки [PERSON], [PERSON] При цьому суд не бере до уваги довідки №№ 1056, 1057 від 19.10.2016 року (а.с.10-11), надані Мушкатівською сільською радою Борщівського району про те, що згідно погосподарської книги №12 за 1986-1990 роки головою господарства за особовим № [NUMBER] являвся [PERSON], членом даного господарства являлася [PERSON], оскільки такі довідки не відповідають дійсності і суперечать вищенаведеним даним оглянутої в судовому засіданні погосподарської книги Мушкатівської сільськї ради № 12. За змістом діючої на час виникнення спірних правовідносин ст..563 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовувалися загальні правила спадкування, встановлені розділом У11 цього Кодексу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). У судовому засіданні встановлено, що на час смерті [PERSON], а саме на [INFO] вона являлася єдиним і останнім членом колгоспного двору, а відповідач [PERSON] із своєю сім'єю та батьком [PERSON] був зареєстрований у даному дворі після її смерті, а саме після 04.03.1989 року. Отже померлий батько позивачки [PERSON] не мав права власності у колгоспному дворі, головою якого являлася [PERSON], яка, як останній член колгоспного двору, мала право залишити за заповітом своє майно відповідачу, який у встановленому порядку прийняв спадщину і отримав свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок. Крім того, позивачка не надала і в судовому засіданні не встановлено доказів прийняття нею спадщини після смерті батька [PERSON] З огляду на встановлені обставини суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження порушення прав позивачки, якими вона обґрунтовувала свої позовні вимоги, а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного, ст.5 ЦК України, ст..ст. 534, 563 ЦК Української РСР (1963 р.)

Outcome: dismissed