Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила постановити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 16.05.2015 року Віньковецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану за актовим записом № 21. В обґрунтування позову вказувала, що 16.05.2015 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. У зв`язку з цим у сім`ї виникали сварки, які призвели до втрати почутів, та з серпня 2015 року сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, і їхній шлюб існує формально. Тому [PERSON], не вбачаючи підстав для збереження шлюбу, просила його розірвати. У судове засідання 25.04.2017 року сторони, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не зявились, у зв`язку з чим справа розглянута згідно з приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи згідно з приписами ст. 76 ЦПК України через орган місцевого самоврядування - Охрімовецьку сільську раду у звязку з його відсутністю за місцем проживання та реєстрації, у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, заяви про неможливість прибуття до суду чи відкладення розгляду справи не подавав, у звязку з чим суд вважає причини неявки відповідача безповажними, що згідно положень ст. 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов такого висновку. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 16.05.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Віньковецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 137062. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO]. Як випливає із змісту позовної заяви, в період шлюбного життя між сторонами виникали конфлікти та суперечки, сторони подружніх стосунків не підтримують з серпня 2015 року, проживають порізно, спільного господарства не ведуть та їхній шлюб існує формально. Позивач примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажає, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, оскільки позивач та відповідач протягом останніх півтора роки не повязані спільним побутом та проживанням, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно п. 5 ст. 191 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак, беручи до уваги, що сторони спільно не проживають, позивач наполягає на припиненні шлюбу, відповідач у судові засідання не з`явився жодного разу, суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved