Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та просить зняти арешт з садового будинку [ADDRESS] в м. Одесі, який належить їй на праві власності, який був накладений постановою Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АН №366976 від 10 червня 2009 року. При цьому позивачка посилається на те, що 01 червня 2007 року Київським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» заборгованість за послуги водопостачання в розмірі 1594,64 гривень. 10 червня 2009 року, постановою державного виконавця, при примусовому виконанні судового наказу, було накладено арешт на садовий будинок [ADDRESS] в м. Одесі. Позивачка зазначила, що вона повністю погасила заборгованість і звернулась до Другого Київського відділу ДВС з заявою про зняття арешту, однак, їй було відмовлено та роз'яснено, що 10 червня 2009 року виконавчий лист було спрямовано для подальшого виконання до відділу служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області. При зверненні до Біляївського районного управління юстиції Одеської області позивачці повідомили, що у 2009 році виконавче провадження про стягнення з неї коштів було завершено та на теперішній час знищено за закінченням терміну зберігання і тому Відділ не має змоги надати довідку щодо припинення арешту на майно, у зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила їх задовольнити. Представник третьої особи: ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Представник відповідачів: Другого Київського ВДВС ОМУЮ та Відділу державної виконавчої служби Біляївського міського районного управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 01 червня 2007 року Київським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 1594,64 гривень та судові витрати в розмірі 25,50 гривень. Зазначений судовий наказ набрав законної сили та був звернутий до примусового виконання. З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності №016929 від 19 лютого 2002 року, яке 09 квітня 2002 року було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» за №1131-стр.126-кн.17с., [PERSON] на праві приватної власності належить садовий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 серпня 2014 року, постановою Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АН №366976 від 10 червня 2009 року, було накладено арешт на садовий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] Згідно довідки Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 29 липня 2014 року, відповідно до даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, на примусовому виконанні у Другому Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №2-н-1890/07, виданого Київським районним судом м. Одеси 01 червня 2007 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» грошової суми в розмірі 1620,14 гривень. 10 червня 2009 року вищезазначене виконавче провадження завершено на підставі ч.1 п.10 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ спрямовано для подальшого виконання за належністю до відділу ДВС Біляївського районного управління юстиції Одеської області. Згідно постанови відділу ДВС Біляївського районного управління юстиції Одеської області від 28 жовтня 2009 року, виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Київського районного суду м. Одеси №2-н-1890/07 - закінчено на підставі ст.37 п.8 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку зі сплатою боргу в повному обсязі. Відповідно до довідки наданої відділом ДВС Біляївського районного управління юстиції Одеської області 14 серпня 2014 року №42581, виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Київського районного суду м. Одеси №2-н-1890/07 завершено у 2009 році та було передано до архіву Відділу. На теперішній час архів 2009 року знищено, у зв'язку із закінченням строку його зберігання, а тому надати довідку щодо припинення арешту майна за вказаним виконавчим провадженням не має змоги. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При таких обставинах, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved