Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила розірвати шлюб зареєстрований із [PERSON] 19 липня 1997 року Зносицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області, актовий запис № 10, із збереженням позивачем прізвища « [PERSON] ». В обгрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що 19 липня 1997 року між сторонами по справі зареєстровано шлюб. Під час сімейного життя між подружжям виникали непорозуміння, оскільки відповідач поводився щодо позивача неправомірно, про сім`ю не піклувався, що стало приводом для звернення із даним позовом до суду. Позивач в судове засідання подала письмову заяву, якою заявлені вимоги підтримала повністю, щодо надання строку на примирення категорично заперечила. Відповідач у судове засідання не з`явився вдруге, був повідомлений про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у її відсутність, яке судом задоволено. Інших клопотань від сторін не надходило. Правовідносини між сторонами виникли з приводу розірвання шлюбу. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно із ст.110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наявним в матеріалах справи свідоцтвом про укладення шлюбу від 19 липня 1997 року, згідно із яким цього ж числа Зносицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 10. Відповідно до ст.112 СК України - суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви встановлено, що між подружжям систематично виникали непорозуміння на побутовому грунті, через що сімейні стосунки припинені. Згідно із ст.111 СК України - суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Подружжя має одну неповнолітню дитину (інші діти подружжядосягли повноліття) : [PERSON] , [INFO] , що встановлено судом із наданої позивачем копії свідоцтва про народження, однак, сторони бажання до примирення не виявили. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, відсутність бажання до примирення як у позивача, так і у відповідача, який відзиву щодо позовних вимог не надіслав, в судові засідання не з`явився, що свідчить про його байдужість до долі сім`ї, з огляду на ті обставини, що непорозуміння між подружжям тривають протягом тривалого часу (протягом останніх 10 років), крім цього, позивач не вперше звертається із аналогічним позовом до суду, за час перебування справи на розгляді суду примирення між сторонами не відбулось, а тому , на думку суду, надання строку на примирення є недоцільним. З огляду на наведені вище обставини, вимога [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Крім цього, позивач просить залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Вказані правовідносини регулюються ст.113 СК України, якою встановлено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання залишити прізвище « [PERSON] », отримане після реєстрації шлюбу, що вбачається із дослідженого судом свідоцтва про одруження, а тому ця вимога також підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved