Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивачка згідно свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1994 року, виданого виконкомом Кіцманської міської ради народних депутатів та договору дарування частки квартири від 02.08.2019 року, вона має на праві власності квартиру, що розташована в [ADDRESS] . У квартирі крім позивачки зареєстровані також відповідачі по справі, а саме: її син [PERSON] , який в даній квартирі не проживає з 2015 року. Вважає, що оскільки відповідач даним помешканням не користується, а тому втратив право на користування належним їй майном, тому просила задовольнити позов. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій позов підтримує повністю та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак, через канцелярію суду подав заяву в якій позов визнає повністю. Просить розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1994 року, виданого виконкомом Кіцманської міської ради народних депутатів та договору дарування частки квартири від 02.08.2019 року, позивачу на праві власності належить квартира, що розташована в [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження вищевказаної квартири від 22.10.2019 року, виданої виконавчим комітетом Кіцманської міської ради Чернівецької області про те, що відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS] з 2015 року. В силу ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 320 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Також, судом встановлено, що право позивача вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю підлягає захисту, оскільки відповідач не проживає у належному позивачу будинку, не приймає участі в утриманні майна та сплаті комунальних послуг, а тому чинить перешкоди у користуванні належним їй житловим приміщенням. У відповідності до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Виходячи з викладеного та зважаючи на те, що відповідач змінив місце проживання, вибувши з житлового будинку позивача і з 2015 року в цьому житлі не проживає, однак є зареєстрованим за вказаною адресою, а позивач згідно ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved