Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В уточненому позові зазначила, що 30 липня 2010 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], якого позивачка виховую самостійно та він постійно проживає разом з нею. Спільне життя в них з відповідачем не склалося. Через несумісність характерів, відсутність взаємоповаги, на протязі останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, на її думку, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє позивачці та дитині душевні страждання, Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їх родини та у позивачки, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за глибоким переконанням позивачки подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. За час спільного проживання сторони створити міцної сім'ї не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини. Також в позові зазначає, що спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, а у випадку виникнення у майбутньому такий спір буде вирішуватися у окремому порядку. Відповідач не погоджується розірвати шлюб в порядку ст. 109 Сімейного кодексу України. Відповідач працює на ПАТ «Дніпроспецсталь», слюсарем - енергетиком прокатного цеху. Як відомо позивачці, він інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітньої дочки, сина не має. На даний час позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років і у відповідності з ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України має право на утримання від чоловіка. В своєму позові вона просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між ними; стягнути кошти на утримання спільної дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки (але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення їх сином трьох років. В судовому засіданні позивачка підтримала уточнені позовні вимоги, підтвердила обставини зазначені в позові та прохала суд задовольнити їх в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, але заперечував проти стягнення коштів на утримання дружини, мотивуючи це тим, що не має змоги утримувати ще і дружину, проте ніяких доказів цього суду не надав. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що уточнений позов слід задовольнити в повному обсязі. Судом встановлено, що факт перебування сторін у шлюбі підтверджено копією свідоцтва про шлюб виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області від 30.07.2010 року, серія [NUMBER]. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень Орджонікідзевського відділу актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 868 від 18.12.2012 року, серія [NUMBER]. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка вказала на неможливість примирення та подальшого проживання разом однією родиною, відповідач позов в частині розірвання шлюбу визнав, просив розірвати шлюб, суд вбачає підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. ст. 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи працює вона та незалежно від її матеріального становища, при умові, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 367 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими доказами та підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved