Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000\~грн. щомісячно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем зареєстрували шлюб 03 серпня 28.08.2010 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. З березня 2017 року з відповідачем припинили подружні відносини і ведення спільного господарства, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, дитина проживає разом з нею, перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, отже спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Оскільки позивач не в змозі утримувати дітей сама, а відповідач відмовляється від надання матеріальної допомоги на дітей, тому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що надає допомогу на утримання дитини добровільно по мірі його можливостей грошовими коштами. Крім того періодично передає дитині речі, подарунки. На даний час немає роботи, тому не має змоги сплачувати аліменти в розмірі, заявленому позивачем, перебуває на утриманні батьків, згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.08.2010 року, який розірваний. Під час спільного проживання народився син [PERSON], [INFO], про що видане свідоцтво про народження серії І-БВ №165005 від 23.11.2011 року. Малолітня дитина перебуває на утриманні матері, що підтверджується актом №2361 від 20.06.2017 року виданий комісією ЛКП «Під Зуброю», в зв»язку з чим позивач потребує матеріальної допомоги. Відповідач надає допомогу на утримання дитини на власний розсуд. Відповідно до ст..141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Відповідно до чч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1,2,3 статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Сторони не можуть досягнути домовленості про участь батька в утриманні дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач має задовільний стан здоровя, інших утриманців немає, не має постійного місця роботи, що підтверджується записами в трудовій книжці АК № 017660, але не позбавлений можливості самостійно працевлаштуватись. Той факт, що відповідач не працює, не звільняє його від обов'язку приймати участь в утриманні дитини, а відсутність офіційного працевлаштування на думку суду не вказує на відсутність доходу. Відповідно ст.. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1 травня 2017 року становить - 1426 грн, для дітей віком від 6 років до 18 років - 1777 грн. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивачем необґрунтовано стягнення аліментів на утримання дитини в заявленому нею розмірі. Враховуючи задовільний стан здоров»я малолітньої дитини, відповідача, матеріальний стан відповідача, виходячи з обов»язку відповідача надавати дитині матеріальну допомогу, суд вважає, що на утримання малолітнього [PERSON] слід стягнути аліменти \~\~ в сумі 1000 грн. щомісячно, що відповідає межам, встановленим Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», починаючи з дати подання позову і до досягнення дитини повноліття і такий розмір що розмір аліментіві не погіршить матеріального становища платника аліментів. Відповідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial