Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка перебуває в шлюбі з відповідачем на підставі офіційної шлюбної угоди № 84 від 2017 року у Арабській Республіці Єгипет, внесений до журналу відділу реєстрації актів громадянського стану під номером 354 від 22.01.2017 р. та зареєстрована в посольстві України в Арабській Республіці Єгипет в реєстрі №570/46-17. - розірвати. Сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, що фактично вони припинили подружні відносини. Примирення, за твердженням позивачки неможливо. Вона вважає, що сімейні відносини припинились, подальше сімейне життя і збереження сім`ї неможливо, оскільки вони втратили один до одного почуття любові і поваги. В судове засідання позивачка подала заяву, згідно якої просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся за місцем реєстрації, проте кореспонденцію не отримує. Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Судом встановлено, що між [PERSON] , [INFO] , громадянкою України та [PERSON] , [INFO] , громадянином Арабській Республіці Єгипет було укладено шлюб на підставі шлюбної угоди № 84 від 2017 року, яка була зареєстрована у Арабській Республіці Єгипет, внесена до журналу відділу реєстрації актів громадянського стану під номером 354 від 22.01.2017 р. та зареєстрована в посольстві України в Арабській Республіці Єгипет в реєстрі №570/46-17. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] є громадянкою України, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] а. [PERSON] , [INFO] є громадянином Арабській Республіці Єгипет, який має право на постійне місце проживання в Державі Україна, на підставі посвідки № [NUMBER] від 30.05.2019р., має реєстраційний номер облікової картки платника податків № [NUMBER] , зареєстрований в Україні за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23\~червня 2005\~року №\~2709-IV\~підстави визначення\~підсудності справ\~судам України,\~ суди\~можуть приймати\~до свого\~провадження і\~розглядати будь-які\~справи з\~іноземним елементом\~у \~випадку якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача. Враховуючи, що позивач та відповідач зареєстровані та проживають на території України, то справа підсудна судам України, а саме Суворовському районному суду м. Одеси, оскільки позивач та відповідач зареєстровані у Суворовському районі м. Одеси. Відповідно ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року № 2709-IV шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу\~України щодо підстав недійсності шлюбу . Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року № 2709-IV сторони шлюбного договору можуть обрати право, що застосовується до шлюбного договору, відповідно до частини першої статті 61 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року № 2709-IV правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Згідно ч.\~2\~ст.\~60\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право»\~від 23\~червня 2005\~року №\~2709-IV подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. У відповідності\~до ч.\~3\~ст.\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право»\~від 23\~червня 2005\~року №\~2709-IV вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним. Згідно ч.\~1\~ст.\~62\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право»\~від 23\~червня 2005\~року №\~2709-IV вибір права, передбачений частиною другою\~статті 60 та статтею 61 цього Закону, має бути здійснений у письмовій формі або явно випливати з умов шлюбного договору. Угода сторін про вибір права, що укладена в Україні, має бути нотаріально посвідчена. Частиною 1 ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року № 2709-IV припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. З шлюбного договору, який уклали сторони не вбачається визначення місця підсудності спорів щодо розірвання шлюбу, а також право якої з Держав застосовується у разі його розірвання. На підставі викладеного, суд вважає можливим застосувати положення ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року № 2709-IV. Враховуючи, що позивач та відповідач зареєстровані та проживають на території України, то до спірних правовідносин суд застосовує право Держави Україна. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Збереження сім`ї, за твердженням позивачки неможливе, оскільки подружжя втратило один до одного почуття любові і поваги. При таких обставинах суд вважає, що сімейні відносини між сторонами припинились остаточно і сім`я не може бути відновлена, в зв`язку із чим позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved