Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що вона має на праві особистої приватної власності квартиру за адресою : [ADDRESS], згідно Свідоцтва на право власності на житло виданого 14.05.1993 року Бериславською районною Державною адміністрацією , згідно розпорядження від 12.05.1993 року №132. [INFO] року помер її чоловік та [PERSON] звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини, та було виявлено, що в свідоцтві на право власності ім'я [PERSON] було помилково зазначено «[PERSON]». Просить суд визнати факт належності [PERSON] свідоцтва на право власності на житло , виданого на ім'я [PERSON]. Заявниця в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник заінтересованої особи Бериславської міської ради Херсонської області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ч.1 п.6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПКгромадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що [PERSON] на праві особистої приватної власності квартиру за адресою : [ADDRESS], згідно Свідоцтва на право власності на житло виданого 14.05.1993 року Бериславською районною Державною адміністрацією , згідно розпорядження від 12.05.1993 року №132. [INFO] року помер її чоловік та [PERSON] звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини, та було виявлено, що в свідоцтві на право власності ім'я [PERSON] було помилково зазначено «[PERSON]», що унеможливлює реалізацію нотаріальних дій. (а.с.6,8,12,13). Відповідно до підтвердження правильності написання вірного ім'я, заявниця надала до суду копії документів : паспорт громадянки України, ідентифікаційний номер платника податків, пенсійне посвідчення, трудової книжки, де прізвище її ім'я зазначено вірно «[PERSON]»».(а.с.5, 9, 10). Оцінюючи дослідженні по справі докази та обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що мається достатньо підстав для визнання факту належності правовстановлюючого документу. Встановлення даного факту несудовим шляхом неможливо, він має для заявника юридичне значення, з ним пов'язано оформлення спадщини . На підставі викладеного,

Outcome: approved