Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов обґрунтовує тим, що 21 січня 2015 року померла її мати [PERSON], яка проживала в Російській Федерації. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким належну їй квартиру [ADDRESS] заповіла своїм дітям [PERSON] та [PERSON] Після смерті матері [PERSON] її дочка [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини. Позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, але отримала відмову у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на спадкове майно. Просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої 21січня 2015 року В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити повністю. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву, в якій позов визнала, справу просила розглянути у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що квартира 45 по бульвару Шевченка в м. Черкаси належить на праві спільної часткової власності [PERSON]- 1/3 частина, [PERSON] - 1/3 частина, [PERSON]- 1/3 частина, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №17909 від 25 лютого 2008 року. 25 лютого 1998 року [PERSON] склала заповіт, яким належну їй квартиру [ADDRESS] заповіла своїм дітям [PERSON] та [PERSON] Заповіт посвідчений [PERSON] державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №1-568. Після укладання шлюбу 10 січня 1998 року, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. 21 січня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії VI-МЮ №806343 від 17 лютого 2015 року. 29 грудня 2015 року [PERSON] звернулася в компетентні органи з нотаріально посвідченою заявою, в якій зазначила про те, що їй відомо про відкриття спадщини після померлої 21 січня 2015 року [PERSON] В суд з приводу поновлення строку для прийняття спадщини звертатися не буде. Фактично в управління спадковим майном не вступала, не заперечує проти отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON], [INFO]. Постановою про нотаріальну відмову від 26 серпня 2016 року відмовлено спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на 1/3 частку в праві власності на квартиру 45 що знаходиться в будинку 289 по бульвару Шевченка в м. Черкаси. В постанові нотаріус вказує на те, що [PERSON] звернулася до приватно нотаріуса для оформлення спадкових справ на майно померлої [PERSON], яке складається з права на 1/3 частку в праві власності на квартиру 45 що знаходиться в будинку №289, розташованому по бульвару Шевченка в м. Черкаси, щодо якої існує заповіт, складений померлою [PERSON], який був посвідчений 25 лютого 1998 року Першою черкаською державною нотаріальною контрою за р.№1-568, на користь [PERSON] та [PERSON], яка також має право на спадкування, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: Російська Федерація, [ADDRESS]. Жодним спадкоємцем за спадковою справою, заведеною щодо майна померлої [PERSON], не було надано документ, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.3.1. розяснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втирати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно п.23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 серпня 2016 року нотаріус вказує на те, згідно підпункту 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, проводиться нотаріусом після подання документів що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно. Частиною 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено перелік підстав, за наявності яких нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. В пункті п.3.3. розяснень, що містяться у листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об'єкт нерухомості спадкодавцеві. Відповідно листа Міністерства юстиції України від 21 травня 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Враховуючи що [PERSON], прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла 21 січня 2015 року, є спадкоємцем за заповітом, але не може отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на частину квартири, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої 21січня 2015 року На підставі викладеного, ст.ст. 384, 1218, 1223, 1297 ЦК України,

Outcome: approved