Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Вимога щодо стягнення аліментів позивач мотивувала тим, що з 04.06.2011 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем і від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу з травня 2019 року в добровільному порядку на утримання дитини не надає. Просить суд\~стягнути з\~ [PERSON] \~аліменти на\~її користь\~на утримання\~дитини в\~розмірі 1/4\~частини від\~усіх видів\~його доходу,\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з заявою до суду, тобто з 08.10.2019 року. 19.11.2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 05.12.2019 року до суду надійшов відзив. [PERSON] заперечує проти позову. Зазначає, що матеріальну допомогу на утримання дитини він постійно надає у розмірі 1\~500 грн., про свідчать копії квитанцій. Він офіційно працевлаштований, працює на посаді старшого приймальника замовлень у ТОВ «ЛІОН АВТО» з 01.06.2017 року. У подальшому також планує надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. 11.12.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив. [PERSON] підтвердила, що відповідач декілька місяців з червня по листопад 2019 року перераховував допомогу на тримання дитини в розмірі 1500 грн. Зазначеної суми не вистачає на утримання сина, так як останній навчається у гімназії № 8 м. Запоріжжя, де потрібно купувати додаткові підручники та зошити. Дитина відвідує секції з бальних танців, дзюдо та курси з англійської мови, що потребує додаткових витрат у розмірі 1400 грн. на місяць. Під час спільного проживання з [PERSON] вона була обізнана про його дохід, який щомісячно складав 11\~000 грн. 12\~000 грн., тому вважає, що стягнення аліментів в розмірі ј частини (приблизно 3000 грн.) буде доцільним для забезпечення нормального життя і розвитку дитини. За клопотанням позивача на підставі ухвали суду від 14.01.2020 року було витребувано із Головного управління ДФС у Запорізькій області інформацію щодо податкових зобов`язань позивача [PERSON] і відповідача [PERSON] та отриманий останніми дохід за 2019 рік. У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Додатково зазначила, що перебувала в шлюбі з відповідачем з 2011 року, 10.12.2019 року за рішенням суду шлюб розірвано. З 23.05.2019 року спільно з чоловіком не мешкають, спільного господарства не ведуть, допомогу на утримання сина [PERSON] надавав в розмірі 1500 грн., про що свідчать копії квитанцій. Зазначила, що вона є людиною з інвалідністю 3 групи, за 2019 рік отримала пенсію по інвалідності в розмірі 23\~392 грн. 17 коп. Сину дев`ять років, він відвідує гімназію, секції та вивчає англійську мову, за все це необхідно також здійснювати плату. Отриманих коштів не вистачає на утримання дитини, тому просить стягнути з відповідача офіційно аліменти в розмірі ј частини від усіх видів його доходу. Відповідач у суді проти позову заперечував, так як добровільно надає допомогу на утримання сина. Додатково зазначив, що з позивачем шлюб розірвано, кошти на утримання сина він направляв поштою. У грудні 2019 року у сина були змагання, на участь у яких він давав кошти. Також, коли сину [PERSON] необхідно було лікувати зуби, то він передав дитині 2\~100 грн. Він офіційно працевлаштований, отримує мінімальну заробітну плату, інших доходів не має. Вважає, що підстави для стягнення аліментів відсутні. Представник відповідача [PERSON] підтримав думку [PERSON] , вважає, що якщо відповідач добровільно сплачує аліменти, то необхідність у примусовому стягненні відсутня. Зауважив, що посилання позивача на інвалідність недоречні, так як вона може працювати і отримувати ще додатковий дохід, окрім пенсії. Стягнення з відповідача ј від усіх доходів у грошовому еквіваленті буде меншим, чим 1500 грн., які на цей час сплачує [PERSON] . Жодних порушень прав дитини не вбачає. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до такого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 04.06.2011 року (а.с. 2). \~ \~ \~ \~Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про народження, виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, виданим 08.09.2011 року (актовий запис № 908). \~ \~ \~ \~Згідно довідок № ЛА -00000008 від 27.11.2019 року та № ЛА-000000007 від 16.09.2019 року [PERSON] працює на посаді старшого приймальника замовлень ТОВ «ЛІОН АВТО» за період з 01.03.2019 року по 01.10.2019 року отримав дохід в розмірі 19\~277 грн. 68 коп. (а.с. 21-22). \~ \~ \~ \~Копіями квитанцій від 12.06.2019 року, 30.07.2019 року, 13.08.2019 року, 04.09.2019 року, 23.10.2019 року, 14.11.2019 року підтверджено, що [PERSON] направлялись кошти на адресу мешкання позивача в с. Лежине Запорізького району Запорізької області, з призначенням платежу «аліменти» (а.с. 20). \~ \~ \~ \~Позивач у справі [PERSON] є людиною з інвалідністю 3 групи безстроково, про що свідчить пенсійне посвідчення № [NUMBER] , видане 05.11.2019 року довічно. У період з січня 2019 року по грудень 2019 року (включно) [PERSON] отримала пенсію по інвалідності в розмірі 23\~392, 17 грн. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З відповіді Головного управління ДФС у Запорізькій області від 15.01.2020 року встановлено, що за період з 01.01.2019 року по 30.09.2019 року [PERSON] не мала доходів, а [PERSON] 40\~084 грн. 96 коп. без вирахування податків. Приймаючи до уваги інтереси дитини і позивача, стан здоров`я та матеріальне становище дитини позивача, можливість відповідача сплачувати аліменти (офіційно працевлаштований, протипоказання до праці не має), відсутність у останнього інших аліментних зобов`язань, а також на утриманні інших осіб, суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , що підлягають щомісячному стягненню і повинен складати ј частину\~від усіх\~видів його\~доходу,\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved