Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер Агро», в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 78097,37 грн., за договором оренди землі від 22 квітня 2015р., щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6522181000:01:106:0015, яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 72354,06 грн., пені 3151,72 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості 2591,59грн.; визнати недійсною додаткову угоду від 31 серпня 2016р. до договору оренди землі від 22 квітня 2015р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6522181000:01:106:0015, площею 27,7876 га; визнати припиненим договір оренди землі від 22 квітня 2015р., укладений між [PERSON] та ТОВ «Лідер Агро» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6522181000:01:106:0015 площею 27,7876 га; витребувати у ТОВ «Лідер Агро» на корись [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6522181000:01:106:0015, площею 27,7876га; стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13014,14 грн. за договором оренди землі від 22 квітня 2015р., щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6522181000:01:130:0005, загальною площею 4,6302 га, яка складається з основної суми заборгованості 12057,06грн., пені 525,22 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості 431,86грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником двох земельних ділянок з кадастровими номера 6522181000:01:106:0015 та 6522181000:01:130:0005, які розташовані на території Новогригорівської сільської ради Генічеського району Херсонської області. 22 квітня 2015р. позивач уклала з відповідачем два договори оренди зазначених земельних ділянок на п`ять та сорок дев`ять років. Однак, відповідач належним чином не виконує взяті на себе за договорами зобов`язання, а саме не сплачує орендну плату, у зв`язку з чим станом на час звернення до суду за відповідачем рахується заборгованість з орендної плати у розмірі 72354,60 грн. та 12057,06 грн., яку позивач просила стягнути разом з пенею та 3% річних на суму заборгованості. Крім того, позивач вважає, що вона не укладала додаткову угоду від 31 серпня 2016р., якою продовжено строк дії договору оренди землі на 49 років. Тому, вважає, що існують усі підстави для визнання вказаної додаткової угоди недійсною, та витребування земельної ділянки у відповідача. До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що ним у повній мірі дотримано вимоги договорів від 22 квітня 2015р. Орендна плата була ним сплачена наперед та отримана позивачем у повному обсязі, про що свідчать її розписки про отримання коштів, які були складені у присутності свідків. Крім того, додаткова угода від 31 серпня 2016р. була укладена відповідно до вимог діючого законодавства України, без жодного примусу, та за доброї волі позивача. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Зазначила, що розписки її довірителькою не складались, а додаткова угода містить не підпис позивача. Вважає, що оскільки відповідач не виконав умов договору в частині своєчасної сплати орендної плати, та те, що строк дії договору оренди землі закінчився, тому є підстави для задоволення позовних вимог у повному об`ємі. Представник відповідача проти позову заперечив. Зазначив, що доводи позивач є надуманими та спростовуються письмовими доказами, які були долучені ним до відзиву. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві власності належать дві земельні ділянки, загальною площею 32,41 га, кадастровий номер 6522181000:01:130:0005 та 6522181000:01:106:0015, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Новогригорівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії IV-XC №0040537 від 27 грудня 2002р. 22 квітня 2015р. між [PERSON] та ТОВ «Лідер Агро» було укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого [PERSON] передала товариству в строкове платне користування земельну ділянку площею 4,6302 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новогригорівської сільської ради на строк 49 років. У розділі «Орендна плата» зазначеного договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та становить 2411,52 грн., що становить 3% від вартості земельного паю, визначеної на момент укладення цього договору за один рік. Крім того, зазначеним договором сторони погодили, що обчислення розміру орендної плати за землю за весь період користування землею здійснюється без урахування індексу інфляції. За проханням орендодавця та згоди орендаря орендна плата може бути виплачена наперед. За таких умов розмір орендної плати не переглядається та не може змінений за будь-яких підстав. Отримання орендної плати підтверджується розпискою. До вказаного договору оренди земельної ділянки були складені та підписані сторонами акт прийому передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди землі від 22 квітня 2015р. та акт визначення меж земельної ділянки. 22 жовтня 2015р. вказаний договір був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №25503125. Крім того, 22 квітня 2015р. між [PERSON] та ТОВ «Лідер Агро» було укладено договір оренди землі, за яким [PERSON] передала в строкове платне користування земельну ділянку площею 27,7846 га, кадастровий номер 6522181000:01:106:0015, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новогригорівської сільської ради на строк 5 років. Вартість оренди земельної ділянки становила 14470,92 грн. на рік. У зазначеному договорі сторони погодили можливість виплати орендної плати наперед, та в разі такої виплати не можливість зміни та перегляду розміру орендної плати з будь-яких підстав. Факт сплати орендної плати підтверджується розпискою. Зазначений договір оренди був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22 жовтня 2015р. за №25502561. 31 серпня 2016р. між [PERSON] та ТОВ «Лідер Агро» було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 22 квітня 2015р., за умовам якої збільшено строк оренди землі до 49 років, а також передбачено, що орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року, та у разі зняття мораторію на відчуження землі сільськогосподарського призначення орендодавець повинен повідомити орендаря про своє рішення про відчуження земельної ділянки та укласти угоду про відчуження даної земельної ділянки. Зазначена додаткова угода була зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 07 грудня 2016р. за №75032440. Згідно розписок, які були долучені відповідачем до свого відзиву вбачається, що вони складені [PERSON] у присутності свідків, та якими вона підтверджує факт отримання коштів у сумі 60\~000 грн., 30\~000 грн., 24000 грн., та 20 000 грн., як орендну плату від ТОВ «Лідер Агро» за договорами оренди землі, які були укладені між ними 22 квітня 2015р., та в рахунок майбутніх договорів купівлі-продажу земельних ділянок. Проте, позивач посилаючись на те, що вона не отримувала жодних коштів за оренду земельних ділянок та не укладала додаткову угоду, ініціювала зазначений позов. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне. Статтею 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової шкоди). Згідно ч.1 ст.626 та ч.1 ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Стаття 13 Закону України «Про оренду землі» визначає, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За\~статтею 629 Цивільного кодексу України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності з положеннями статей\~21,22 Закону України «Про оренду землі»\~орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.\~Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до\~Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Як вже зазначалося вище, згідно розділу «Орендна плата» договорів від 22 квітня 2015р., та додаткової угоди від 31 серпня 2016р. за проханням орендодавця та при згоді орендаря, орендна плата може бути виплачена наперед. В цьому разі сторони погодились вважати виплачену наперед орендну плату грошовим кредитом, який в разі розірвання даного договору має бути повернутий. Отримання орендної плати наперед має бути оформлене розпискою, в момент отримання коштів. У разі отримання орендної плати на перед, розмір орендної плати не переглядається та не може бути змінений за будь-яких підстав. Сторона позивача у судовому засіданні стверджувала, що жодних коштів за оренду землі з моменту укладення договорів оренди не отримувала. У той же час відповідачем було надано копії розписок за підписом [PERSON] , в яких остання підтверджувала факт отримання нею орендної плати за земельні ділянки, а також підтверджувала свій намір укласти з відповідачем договір купівлі-продажу земельної ділянки. Вказані розписки були складені у присутності свідків, та містили підписи як самої [PERSON] так і свідків передачі коштів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 77 ЦПК України). Суд зазначає, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Однак, у супереч вищенаведеним нормам, позивач не виконала свого обов`язку щодо доведення обставин, що мають значення для справи, а саме: жодним чином не простувала доводи відповідача про своєчасну виплату орендної плати, та те, що підпис у вказаних розписках виконано не її рукою. Так, під час розгляду справи, 09 липня 2020р. [PERSON] було заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, проте зазначене клопотання залишилось не вирішеним попереднім судом. Після зміни складу суду, головуючою суддею Берлімовюю Ю.Г. на першому судовому засіданні було оголошено вказане клопотання, та з`ясовано думку представника позивача щодо вказаного клопотання. Представник позивача відмовилась від цього клопотання, та жодних інших клопотань не заявляла, у тому числі і виклик свідків, які були присутні під час написання спірних розписок. Жодних доказів на спростування доводів відповідача та наданих ним письмових доказів позивачем надано не було, а саме лише посилання на те, що розписки нею не надавались не є достатніми, щоб спростувати доводи відповідача. Крім того, суд вважає безпідставним і доводи позивача на те, що розписки виконані різною рукою, оскільки розписки могли писатись і іншими особами, проте головне, щоб підписи на вказаних розписках були виконані рукою позивача, як факт підтвердження того, що вона ознайомлена з їх змістом, та підтверджує викладені у розписці факти. При чому, наприкінці судового слідства, позивачем було заявлено клопотання про перерву для підготовки клопотання про витребування доказів та усне клопотання про витребування доказів, що суперечить нормам ст.ст. 116,117 ЦПК України, а тому в задоволенні вказаних клопотань позивачу було відмовлено, оскільки був порушений порядок їх подання. Теж саме стосується і додаткової угоди від 31 серпня 2016р. до договору оренди землі від 22 квітня 2015р., оскільки вказана додаткова угода містить підписи сторін, зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та позивачем жодним чином не спростовано факту підписання вказаної угоди, чи наявності підстав, з якими Цивільний кодекс України пов`язує застосування наслідків недійсності правочину. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (пункт 1 частини першої статті 611 ЦК України). Таким чином, враховуючи суми орендної плати, які отримала позивач від відповідача згідно розписок (60\~000грн., 30\~000грн., 24\~000грн., 20\~000 грн.), які в повній мірі покривають розрахунок орендної плати, визначеної у договорах від 22 квітня 2015р., з часу укладення договорів оренди землі по час подання позову, тобто за цими договорами відсутня будь-яка заборгованість, підстави для визнання додаткової угоди від 31 серпня 2016р. недійсною відсутні, у зв`язку з чим пункт угоди про збільшений строк оренди земельної ділянки до 49 років є чинним, а позивач не заявляла вимог про розірвання договору в судовому порядку, та враховуючи те, що позивачем не наведено обставин та не надано доказів того, що відповідач належним чином не виконував свої обов`язки як орендаря, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному об`ємі. Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed