Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що присуджених аліментів у розмірі 400 грн. на місяць не вистачає для матеріального забезпечення дитини, а відповідач має постійну роботу і регулярний доход. В зв'язку з цим, просить стягувати з відповідача на її користь на утримання сина щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше встановленого законодавством мінімального розміру і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, подавши через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без її участі в звязку з перебуванням у відрядженні, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач також в судове засідання не зявився, подавши клопотання про розгляд справи без його присутності; у відзиві на позовну заяву просить встановити мінімальний розмір аліментів та стягувати їх на користь самої дитини шляхом відкриття банківського рахунку з накопиченням коштів на ньому до повноліття сина, оскільки перебуває в іншому шлюбі, від якого має дворічну дитину; він є єдиними утримувачем сімї, так як його дружина не працює й перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення; отримував невелику та мінливу заробітну плату, вагома частина з якої витрачалася на оплату комунальних платежів та придбання ліків для часто хворіючого сина, а в даний час звільнився з роботи; також просить покласти судові витрати по справі на позивачку, так як заборгованості по сплаті аліментів не має, ініціатором позову є позивачка, яка б могла вирішити спірне питання в позасудовому порядку. Згідно з приписами ст.279 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] від зареєстрованого шлюбу, який розірвано, являються батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю, що підтверджуються копіями свідоцтв про розірвання шлюбу, народження дитини, довідкою Борзнянської міської ради №6903 від 15.12.2017р. На підставі рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 19 листопада 2009 року, яке набрало законної сили, [PERSON] зобов'язаний сплачувати на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на місяць, починаючи з 04 листопада 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного становища, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка на даний час має постійне місце роботи та отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі близько 5000 грн., сину сторін виповнилося одинадцять років і він з огляду на його вік потребує більшого матеріального забезпечення, зокрема: придбання одягу до школи, підручників, канцелярських товарів, харчування, лікування, оздоровлення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки), що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 05 лютого 2014 року по справі №6-143цс13. Крім того, суд враховує ту обставину, що розмір існуючих аліментів в 400 грн. знаходиться значно нижче визначеного законодавством мінімального рівня для дитини відповідного віку (на даний час для дітей віком від 6 до 18 років - 930 грн.), який держава постійно підвищує насамперед з метою найкращого забезпечення інтересів дитини; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Водночас, суд зважує і на доводи відповідача про його сімейне і матеріальне становище: перебування з 17 лютого 2015 року в повторному шлюбі; наявність другої малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], на якого мати [PERSON] (дружина відповідача) отримує щомісячну державну соціальну допомогу в сумі 860 грн., перебуваючи на обліку в Управлінні соціального захисту населення Пирятинської РДА; наявність на час подачі позову постійного місця роботи в Пирятинській міській раді та регулярного заробітку. Однак, суд не може погодитися з твердженням відповідача про необхідність врахування лише його посадового окладу в розмірі 3350 грн., оскільки згідно наданої ним довідки про заробітну плату №4 від 15.01.2018р. премії, надбавки, доплати та матеріальна допомога, які також є складовими частинами заробітної плати [PERSON], мають постійний характер; середньомісячний розмір заробітку відповідача становив близько 9800 грн. Посилання відповідача на втрату роботи та постійного джерела доходу не заслуговують на увагу, оскільки він звільнився за власним бажанням, а необхідність догляду за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку не підтверджена документально; натомість, довідка з медичного закладу від 11.01.2018р. підтверджує задовільний стан здоровя сина відповідача - [PERSON]. В звязку з цим, посилання [PERSON] на викладені у відзиві на позов обставини не може нівелювати його аліментного обовязку по наданню сину [PERSON] матеріального забезпечення в гарантованому державою мінімальному розмірі. Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково й стягувати з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру на дитину відповідного віку. Саме такий розмір аліментів буде необхідним і достатнім для забезпечення належних умов виховання та розвитку спільного малолітнього сина сторін [PERSON] з огляду на наявність у відповідача встановленого законом батьківського обовязку по матеріальному утриманню й іншого його малолітнього сина [PERSON]. Суд не вбачає підстав для стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] шляхом відкриття банківського рахунку та збереження коштів на ньому до повноліття дитини, оскільки у відповідності до положень ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини й той із батьків, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається ними виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідачем не надано суду доказів нецільового витрачання позивачкою отримуваних нею аліментів, а утримання аліментів на банківському рахунку до досягнення дитиною повноліття фактично унеможливлює їх використання для задоволення щоденних поточних потреб дитини з метою забезпечення фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оскільки вимогами [PERSON] є зміна розміру вже стягуваних аліментів, а не присудження їх стягнення вперше, то виходячи з положень ст.ст.191, 192 СК України, новий розмір аліментів має стягуватися з відповідача після набрання рішенням законної сили. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки 426,67 грн. сплаченого нею судового збору. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про покладення даних судових витрат на позивачку, оскільки у відповідності до ст.181 СК України вона вибрала саме судовий спосіб захисту прав дитини на гарантований державою належний рівень матеріального забезпечення, обовязок по виконанню якого відповідач у добровільному порядку не здійснював. На підставі викладеного,

Outcome: partial