Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 12 грудня 2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Смілі реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 319. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони припинили спільне проживання, оскільки мають різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу неможливі, а тому просить розірвати шлюб. Крім того, позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки батько ухиляється від утримання сина. В судове засідання сторони не з'явились. В направленій до суду заяві позивач просила розглядати справу у її відсутності та задоволити позов. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-СР № 114128 [PERSON] та [PERSON] 12 грудня 2014 року уклали шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Смілі реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 319. Після реєстрації шлюбу [PERSON] взяла прізвище чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, спільних інтересів не мають, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому його належить розірвати. У відповідності із свідоцтвом про народження серії І-СР № 208624 [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Як встановлено з довідки відділу державної реєстрації виконавчого комітету Смілянської міської ради від 29 серпня 2018 року дитина живе з матірю. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки відповідач ухиляється від утримання сина, суд вважає за можливе стягувати аліменти на утримання дитини в тому розмірі, що просить позивач. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved