Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, посилаючись на те, що відповідач є її колишнім чоловіком та батьком їх дитини: [PERSON] , [INFO] . Вказує, що дитина мешкає разом із нею та повністю перебуває на її утриманні. Оскільки відповідач добровільно не надає дитині матеріальної допомоги вона вимушена була звернутися до суду, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що працює в лікарні та отримує заробітну плату у розмірі 3500 грн., дитина повністю перебуває на її утриманні, оскільки відповідач з січня 2019 року взагалі не надає матеріальну допомогу дитині. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що намагається надавати дитині допомогу. Вказав, що офіційно не працює, не одружений. Проти сплати аліментів не заперечує, але у розмірі, який визначений по закону. Вважає, що аліменти у розмірі 2000 грн. є надто великими. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розірвано за рішенням Генічеського районного суду від 11 лютого 2013 року, яке набрало законної сили 21 лютого 2013 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 14 березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області., акт. запис № 57. Дитина мешкає разом із матір`ю у [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою 26 липня 2019 року виконавчим комітетом Генічеської міської ради. Згідно з нормами ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідач є батьком дитини та особою працездатного віку, задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, не одружений та з огляду на недоведеність іншого, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів є такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд зазначає, що ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. У зв`язку з викладеним, враховуючи рівні обов`язки батьків щодо утримання дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову, тобто з 27 липня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Статтею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З огляду на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, відповідач сплачує судові витрати на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial