Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Позов мотивовано тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого у них є спільна неповнолітня дитина син [PERSON], [INFO], який на даний час навчається на 2 курсі Вінницького національного технічного університету, факультет «Компютерна інженерія» ( заочна форма навчання, бюджетна основа) та доньку [PERSON], [INFO], яка навчається в Київському національному університеті [PERSON] (денна форма навчання, бюджетна основа). До [PERSON] відповідач мав аліментні зобовязання відповідно до постанови про стягнення аліментів Калинівського районного народного суду від 07.06.2000року. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те, що згідно законодавства зобовязаний це робити. Самостійно позивач не в змозі утримувати доньку, у звязку з тим, що їй необхідно кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники, тощо. Просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], 29.04.1997року народження, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення дитиною 23-х років. В судовому засіданні позивач підтримала позов за обставин викладених у ньому, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнав, не заперечив щодо його задоволення. Враховуючи думку позивача, вимоги ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 26.10.2004року (а.с.3). Згідно паспорта серія АТ042025 виданого Ленінським РВ УДМС України у Вінницькій області 13.07.2013р., вбачається, що [PERSON], 29.04.1997р.н. повнолітння (а.с.10). Відповідно до довідки Київського національного університету імені [PERSON] №0393 від 17.03.2015року [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання Інституту філології Київського національного університету імені [PERSON] , закінчує навчання 30.06.2018 року (а.с.12). Відповідно до вимог ст.ст.198, 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Особа вважається такою, що досягла певного віку, не в день народження, а починаючи з 0 годин наступної доби, отже [PERSON] досяг повноліття (18 років) 29.04.2015року. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обовязків утримувати дитину, судом не встановлено. Добровільно надавати допомогу він не бажає. Викладені обставини вказують на те, що право позивача порушено невиконанням обовязків по утриманню повнолітньої дитини відповідачем та підлягає судовому захисту, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], 29.04.1997р.н. в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.06.2015р. до закінчення навчання до 30.06.2018року включно. Крім того, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог щодо сплати аліментів до досягнення донькою 23 років, оскільки позивачем надані докази в підтвердження того, що [PERSON] буде навчатися до 30.06.2018р. Відповідно до вимог ст.367 п.1 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, слід допустити негайного виконання. Згідно ст. 5 п.1 ч.3 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60грн.

Outcome: partial