Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що відповідно до розпорядження Вовчанської державної районної адміністрації № 386 від 10 липня 1996 року їй була виділена земельна частка (пай), розміром 7.49 умовних кадастрових гектарів, розташована в КСП ім. Мічуріна с. Стариця Вовчанського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видано належний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 271 від 31 жовтня 1996 року. На цей час вищевказаний оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено, про що в Вовчанській районній газеті «Хлібороб» за № 15 від 14 квітня 2018 року опубліковано відповідне оголошення. На її усне звернення до Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області про втрату сертифікату, їй роз`яснено, що видача дубліката документа на сьогодні є не можливою, вирішувати це питання необхідно в судовому порядку. Підтвердження її права на земельну частку (пай) для неї є важливим, оскільки надасть їй змогу реалізувати в подальшому її права та інтереси, отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, укласти догорів оренди тощо. Просила визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 7.49 умовних кадастрових гектарів, розташовану в КСП ім. Мічуріна с. Стариця Вовчанського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Вовчанською райдержадміністрацією Харківської області, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 271 від 31 жовтня 1996 року. Ухвалою суду від 22 жовтня 2018 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено - [PERSON] . Представником третьої особи [PERSON] надані до суду заперечення, згідно яких він позовну заяву вважає безпідставною, не підтвердженою належними та допустимими доказами та такою, що не підлягає задоволенню. Разом з тим зазначає, що твердження [PERSON] про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] не відповідає дійсності, оскільки відповідно до довіреності від 25 вересня 2009 року, [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником з усіма необхідними повноваженнями в будь-яких органах, установах чи організаціях, незалежно від форм власності чи підпорядкування, з питань пов`язаних з управлінням та розпорядженням, належним їй на підставі сертифікату [NUMBER] правом на земельну частку (пай). Для чого [PERSON] надала [PERSON] право мати вільний доступ до землі, здійснювати нагляд за нею, вжити заходів для обробки землі, вносити необхідні платежі, здавати в оренду, одержувати належні [PERSON] від оренди гроші та інші форми оплати, продавати або обміняти за ціною та на умовах відомих [PERSON] належне [PERSON] право на земельну частку (пай), скрізь замість неї розписуватися, в тому числі підписувати договори цивільно-правового характеру, одержати Державний акт та виконувати всі інші дії, пов`язані з цією довіреністю. Для виконання дій за довіреністю [PERSON] передала [PERSON] оригінал сертифікату [NUMBER] . Окрім того, відповідно до розписки від 25 вересня 2004 року [PERSON] одержала від [PERSON] гроші у сумі 500,00 грн. за продане право на земельну частку (пай) розміром 7.49 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Старицької сільської ради Вовчанського району Харківської області, та належить їй на підставі сертифікату [NUMBER] , виданого Вовчанською райдержадміністрацією Харківської області 31 жовтня 1996 року. [PERSON] зловживає своїми процесуальними правами, підстава для позову є втрати вказаного сертифікату, хоча він не є втраченим, переданий [PERSON] , з проханням його повернення до нього не зверталась. Про знаходження у [PERSON] оригіналу документу їй відомо з 25 вересня 2004 року. Позивач під час судового розгляду заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача, Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій вказав, що Вовчанська районна державна адміністрація Харківської області заперечень проти задоволення позову не має, просили справу розглядати без участі представника, винести рішення з урахуванням вимог чинного законодавства за наявними у справі доказами. Представник третьої особи, Старицької сільської ради Вовчанського району Харківської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій вказав, що Старицька сільська рада Вовчанського району Харківської області не заперечує проти задоволення позову [PERSON] , просила справу розглядати у їх відсутності. Третя особа, [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщались судом завчасно та належним чином. Представником до суду надана заява про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено під час судового розгляду, відповідно до даних довідки відділу Держгеокадастру у Вовчанському районі у Харківській області № С-75/0-0.23,16-88/137-18 від 23 квітня 2018 року на ім`я [PERSON] зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] за № 271 від 31 жовтня 1996 року відповідно до розпорядження голови Вовчанської РДА від 10 липня 1996 року № 386. Сертифікат був отриманий [PERSON] . Розмір частки (паю) - 7,49 умовних кадастрових гектарів. Інформація про наявність зареєстрованого Державного акту на вищевказану частку (пай) відсутня. У відділі відсутній протокол жеребкування щодо розподілу земельних часток (паїв) між членами КСП ім. Мічуріна (а.с. 6). З приводу втрати сертифікату позивач у Вовчанській районній газеті «Хлібороб» № 15 від 14 квітня 2018 року розміщено оголошення, що загублений земельний сертифікат [NUMBER] , виданий КСП ім. Мічуріна на ім`я [PERSON] , зареєстрований за № 271 від 31 жовтня 1996 року, вважати недійсним (а.с. 7,8). У ході судового розгляду встановлено, що оригінал вищевказаного сертифікату перебуває у [PERSON] для виконання дій за довіреністю наданій йому [PERSON] 25 вересня 2004 року. Під час судового розгляду позивач підтвердила, що сертифікат дійсно перебуває у [PERSON] . Представником [PERSON] надано суду фотокопію сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , зареєстрований за № 271 від 31 жовтня 1996 року, розміром 7,80 умовних кадастрових гектарів (а.с. 69). З довіреності, посвідченої державним нотаріусом Вовчанської державної нотаріальної контори 25 вересня 2004 року, вбачається, що [PERSON] уповноважувала [PERSON] бути її представником з усіма необхідними повноваженнями в будь-яких органах, установах організаціях, незалежно від форм власності чи підпорядкування, з питань пов`язаних з управлінням та розпорядженням, належний їй на підставі сертифікату [NUMBER] , виданого Вовчанською райдержадміністрацією Харківської області 31 жовтня 1996 року правом на земельну частку (пай) розміром 7,80 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Старицької сільської ради Вовчанського району Харківської області. Для чого надавала йому право мати вільний доступ до землі, здійснювати нагляд за нею, вживати заходів до обробки землі, вносити необхідні платежі, здавати в оренду, одержувати належні їй від оренди гроші та інші форми оплати, продавати або міняти за ціною та на умовах йому відомих належне їй право на земельну частку (пай), скрізь замість неї розписуватися, в тому числі підписувати договори цивільно-правового характеру, одержати Державний акт на земельну ділянку та виконувати всі інші дії, пов`язані з цією довіреністю (а.с. 70). Згідно даних розписки від 25 вересня 2004 року вбачається, що [PERSON] одержала від [PERSON] гроші в сумі 500 грн. 00 коп. за продане право на земельну частку (пай) розміром 7,80 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Старицької сільської ради Вовчанського району Харківської області і належить на підставі сертифікату [NUMBER] , виданого Вовчанською райдержадміністрацією Харківської області 31 жовтня 1996 року (а.с.71). Згідно ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. Правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За змістом положень пунктів 15, 16, 17 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (в редакції на час складання розписки від 25 вересня 2004 року), встановлено, що громадяни та юридичні особи, які мають у власності земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва, а також громадяни України - власники земельних часток (паїв) не вправі до 1 січня 2005 року продавати або іншим способом відчужувати належні їм земельні ділянки та земельні частки (паї), крім міни, передачі їх у спадщину та при вилученні земель для суспільних потреб. Громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. На момент розгляду справи дію мораторію на продаж земель сільськогосподарського призначення продовжено до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2020 року, в порядку, визначеному цим Законом. Таким чином, судом встановлено, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] не втрачений перебуває у третьої особи по справі [PERSON] , тому правові підстави для визнання за [PERSON] право на земельну частку (пай), на підставі сертифікату серії [NUMBER] , відсутні. Оцінку наданої [PERSON] розписки про продаж земельної частки (пай) від 25 вересня 2004 року суд не надає, оскільки це не є предметом розгляду даної справи. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представником [PERSON] в наданих суду запереченнях, заявлена вимога про застосування строку позовної давності. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Частиною 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні вимоги [PERSON] відмовлено за недоведеністю, тому підстави для застосування, наслідків спливу позовної давності відсутні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд покладає судовий збір на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed