Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 08.03.2008 року Виконавим комітетом Жорнищенської сільської ради Іллінецького району Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №02. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матірю, позивачем по справі. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.09.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач офіційно не працює, допомоги на утримання дочки не надає, участі у вихованні дитини не бере. [PERSON] усно зверталась до відповідача з проханням надати кошти, проте безрезультатно, що стало підставою звернення до суду з позовом. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. [PERSON] подала уточнюючу заяву, в якій просила суд розпочати стягнення аліментів з 01.11.2018 року, оскільки за період з липня по листопад 2018 р. відповідач сплатив їй в рахунок аліментів грошові кошти у розмірі 4000 грн. Відповідач позов визнав частково, погодившись сплачувати на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), з розміром витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. відповідач не погодився. Заслухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. 08.03.2008 року Виконавчим комітетом Жорнищенської сільської ради Іллінецького району Вінницької області між сторонами \~ \~ \~ \~ було зареєстровано шлюб, актовий запис №02. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матірю, позивачем по справі. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.09.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач офіційно не працює, допомоги на утримання дочки не надає, участі у вихованні дитини не бере. Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є обовязком батьків. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Законодавче визначення рівного обов'язку відносно кожного з батьків передбачає і добросовісне його виконання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має на меті найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Якщо раніше існувала в законі чітка фіксована частка стягнення аліментів: 1/4, 1/6, 1/3, 1/2 частки від заробітку і залежно від кількості дітей (ст. 82 КпШС), то в нині діючому Сімейному кодексі почала діяти загальноєвропейська традиція, за якою у кожному конкретному випадку розмір аліментів (частку) буде визначати саме суд. Тобто при призначенні аліментів він може присудити кошти на утримання дитини часткою від доходу зобов'язаної особи у визначеній грошовій сумі. Як свідчить судова практика, щодо цих категорій справ суди традиційно на одну дитину стягують 1/4 частину від заробітку (доходу) батька, матері. Як указувалося вище, розмір (частка) аліментів залежить від обставин, які визначені статтею 182 СК. Від цих обставин на розсуд і оцінку суду, а також наданих доказів, частка на одну дитину може бути і 1/4, і 1/3, і 1/6, але не більше 1/2 заробітку платника аліментів. Це обумовлено статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV), в якій зазначено : «Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до повного погашення заборгованості у разі стягнення аліментів 50 % заробітної плати боржника». З пояснень [PERSON] в судовому засіданні суду стало відомо, що він нещодавно влаштувався на роботу в м. Вінниці, свого житла в м. Вінниці не має, тому винаймає квартиру, за оренду якої сплачує кошти та комунальні платежі. Можливості сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), як того просить позивач, у відповідача не має. Проаналізувавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про неплатоспроможність [PERSON] сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі, оскільки єдиним джерелом його доходів є заробітна плата, він сплачує кошти за оренду житла та комунальні послуги, тому позов підлягає частковому задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Оскільки згідно з ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, то він підлягає стягненню з відповідача у дохід держави. Що стосується стягнення з [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., то суд частково задовольняє таку вимогу. \~ \~ \~ \~Беручи до уваги те, що розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи те, що справа є незначної складності, відповідач позов визнає частково, суд вважає можливим зменшити розмір витрат на правничу допомогу відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України та стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial