Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача на її користь відшкодування матеріальної шкоди у сумі 4200,00 гривень та моральну шкоду у сумі 5000,00 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18 січня 2020 року до неї на подвір`я будинку за адресою : [ADDRESS] потрапила собака породи ротвейлер, яка належить відповідачу [PERSON] , та подавила належних їй живих курей в кількості 21 штука. З цього приводу позивач того ж дня звернулася із заявою до поліції. Співробітники поліції було оглянуто місце події та з`ясовано, що собака належить відповідачу. Відповідач визнав свою провину та погодився відшкодувати заподіяну шкоду, вони узгодили, що відповідач сплатить грошові кошти в сумі 4200 гривень, виходячи з вартості 200 гривень за 1 курку, на протязі двох місяців, про що надав відповідну розписку. Проте завдану матеріальну шкоду до теперішнього часу відповідач не відшкодував. Крім того, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку зі знищенням її майна, оскільки вона тривалий час вирощувала цих курей для можливості їх продажу або мати запас їжі. Через дану подію було знищено результат її тривалої праці і вона була змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачати зайві кошти на харчування, якими вона могла розпорядитися на власний розсуд для задоволення своїх інших потреб. До негативних наслідків позивач також відносить пережитий нею стрес та нервове потрясіння, а тому вважає, що сума відшкодування моральної шкоди має становити 5000 гривень. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2021 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду з позовом, як на підставу свої позовних вимог, [PERSON] посилається на те, що 18 січня 2020 року до її подвір`я за вказаною адресою потрапила собака породи «ротвейлер», яка належить відповідачу [PERSON] , та подавила належних їй живих курей у кількості 21 штука. За вказаним фактом позивач зверталась до органів поліції з відповідною заявою. На підтвердження завдання матеріальної шкоди та її розміру позивач надала суду розписку відповідача [PERSON] від 18 січня 2020 року, якою останній зобов`язався виплатити позивачу по 200 гривень за одну курку, а всього 4200 гривень, протягом двох місяців. Зобов`язання щодо відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Положенням ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, та за принципом змагальності сторін доводиться особою, яка звертається із відповідними вимогами. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відтак, згідно вищевказаних норм ЦПК України саме позивач має довести обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Разом з тим, позивач належних, допустимих та достатніх доказів, на підтвердження своїх доводів, викладених в позовній заяві, не надала, зокрема позивачем не надано доказів обставин завдання шкоди, її дійсного розміру та винної,протиправної поведінки відповідача. В якості доказу позивачем надана суду розписка відповідача від 18 січня 2020 року, зі змісту якої вбачається, що останній зобов`язався виплатити позивачу по 200 гривень за одну курку, а всього 4200 гривень. Проте вказана розписка не містить даних, що підставою виникнення зобов`язання зі сплати 4200 гривень є саме обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Надана розписка свідчить лише про зобов`язання щодо сплати грошових коштів, проте будь-яких даних, що вказане зобов`язання є деліктним і виникло внаслідок протиправних дій відповідача розписка не містить. Слід зазначити,що для покладання деліктної відповідальності за шкоду, заподіяну майну фізичної особи, необхідна наявність складу правопорушення: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача шкоди, вина. Тобто, для застосування відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, позивач повинен довести наявність у нього збитків, протиправних дій відповідача та причинного зв`язку між збитками позивача та діями відповідача. З аналізу наведеного слідує, що вимога про відшкодування збитків (шкоди) може пред`являтися виключно у разі, якщо збитки є результатом порушення права і виключно до особи, яка це право порушила. Відтак, оскільки підставою позову [PERSON] є відшкодування завданої матеріальної шкоди, а не стягнення грошових коштів за розпискою,в даному випадку підлягає доведенню саме наявність шкоди, протиправна поведінка відповідача та причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача. Разом з тим, позивачем не доведена наявність шкоди та її дійсний розмір саме внаслідок винних протиправних дій відповідача. Під час судового розгляду судом позивачу було роз`яснено право заявити клопотання про призначення у справі судової товарознавчої експертизи для визначення розміру шкоду, проте позивач таким правом не скористалась. За вказаних обставин суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди за їх недоведеністю. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з відповідача моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз`яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В даній справі вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди. Оскільки позивачем не доведений факт заподіяння матеріальної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача, підстав для відшкодування моральної шкоди немає. За вказаних обставин, аналізуючи підстави заявлених позовних вимог та надані позивачем докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі через недоведеність позовних вимог. В силу статті 141 ЦПК України, з огляду відмову в позові судові витрати відносяться за рахунок позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed