Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 1 000 грн. на місяць на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. народження, що мешкає з нею, на час її навчання у Київському національному торговельно-економічному університеті на денній формі навчання на факультеті ресторанно-готельного та туристичного бізнесу, посилаючись на те, що перебувала в шлюбі з відповідачем з 17.08.1996р. і рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 20.09.2013р. їх шлюб розірвано. Від даного шлюбу вони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. народження, яка проживає з нею і з 2015р. по червень 2019р. є студенткою Київського національного торговельно-економічному університету, факультету ресторанно-готельного та туристичного бізнесу і навчається на денній формі, у зв*язку із чим потребує матеріальної допомоги. Крім цього, дочка є дитиною-інвалідом, стан здоров*я її погіршується, що, також, потребує додаткових витрат на придбання ліків. Однак, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки в добровільному порядку. Просила задовольнити позов на підставі ст.ст. 182, 191, 198, 199, 200 СК України. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на не виконання відповідачем своїх батьківських обов*язків в добровільному порядку. Відповідач в судове засідання не з*явився, про день і час розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі є поштові повідомлення (а.с. 15, 19, 20) і розписка (а.с. 24), заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували в шлюбі з 17.08.1996р. і рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 20.09.2013р. їх шлюб розірвано (а.с. 9 - копія рішення суду). Від даного шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. народження (а.с. 8 - копія паспорту), яка проживає з матір*ю і з 2015р. по червень 2019р. є студенткою Київського національного торговельно-економічному університету, факультету ресторанно-готельного та туристичного бізнесу і навчається на денній формі (а.с. 10 - копія довідки). Крім цього, [PERSON] є дитиною-інвалідом, про що в справі є посвідчення (а.с. 4 - копія). Задовольняючи позов частково, суд виходив з наступного. Згідно ст.198 СК України, батьки зобов*язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до частини 1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв*язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов*язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності до частини 2 цієї ж норми права, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. А в частині 3 цієї ж правової норми вказано, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як встановлено судом, повнолітня дочка сторін [PERSON], [INFO]. народження продовжує навчання, у зв*язку із чим потребує матеріальної допомоги. Крім цього, [PERSON] є дитиною-інвалідом і за станом свого здоров*я потребує витрат на лікування. Доказів про те, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, суду не надано. У відповідності до частини 1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника аліментів або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги те, що в судовому засіданні не встановлені обставини, які підтверджують, що відповідач має нерегулярний або мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, в справі відсутні належні докази про розмір щомісячного заробітку (доходу) відповідача, у зв*язку із чим правові підстави для застосування частини 1 ст.184 СК України в спірному випадку відсутні, а аліменти підлягають стягненню у відсотковому розмірі по відношенню до заробітку (доходу) відповідача. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує обставини згідно ст.182 СК України, зокрема, матеріальне становище сторін, а також стан здоров*я повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв*язку, суд приходить до висновку про необхідність визначення аліментів в розмірі 1/4 частини від щомісячного заробітку (доходу) відповідача і частковому задоволенню позову. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. на користь держави.

Outcome: partial