Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про витребування від відповідача на її користь належного їй автомобіля автомобіля «PEUGEOT Expert», державний реєстраційний номер [NUMBER], 2001 року випуску, номер шасі [NUMBER], зобов»язавши [PERSON] передати їй цей автомобіль, державні номерні знаки, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане ВРЕР м. Нетішина УДАІ УМВС України в Хмельницькій області, ключів від автомобіля та про відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Ухвалою Славутського міськрайсуду від 26 січня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині витребування від відповідача на її користь належного їй автомобіля автомобіля «PEUGEOT Expert», державний реєстраційний номер [NUMBER], 2001 року випуску, номер шасі [NUMBER], зобов»язавши [PERSON] передати їй цей автомобіль, державні номерні знаки, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане ВРЕР м. Нетішина УДАІ УМВС України в Хмельницькій області, ключі від автомобіля залишено без розгляду. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги і просила стягнути з відповідача 5000 грн. за завдану [PERSON] моральну шкоду, пов»язану з відмовою передати автомобіль одразу ж після набрання рішенням суду про розподіл майна подружжя законної сили, намаганням відповідача зняти автомобіль з обліку з метою провести його відчудження. Тривалий час вона хворіє і такі дії [PERSON] привели до заподіяння їй моральної шкоди, яка полягала у щоденних переживаннях через можливу втрату власності, що потягнуло погіршення стану її здоров»я. Представник позивачки [PERSON] підтримав позовні вимоги і дав аналогічні пояснення. Відповідач [PERSON] позову не визнав і пояснив, що наміру продати виділений позивачці у власність автомобіль у нього не було. Він не бажав, щоб цей автомобіль перебував на реєстраційному обліку в органах МРЕВ за ним, тому хотів зняти його з такого обліку та передати позивачці. Про це він неодноразово пояснював [PERSON] Після набрання законної сили ухвали суду про зняття арешту, державний виконавець 14 січня 2015 року виніс постанову про звільнення автомобіля з-під арешту. Наступного дня з цією постановою він поїхав в МРЕВ, однак не зміг зняти автомобіль з реєстраційного обліку, оскільки там була письмова заява [PERSON] з вимогою заборонити знімати автомобіль з реєстраційного обліку. Позивачка не погодилася приїхати в МРЕВ, щоб перереєструвати цей автомобіль на своє ім»я. Тому 15 січня 2015 року він приїхав додому, де передав спірний автомобіль [PERSON] При цьому остання передала виділений йому автомобіль, яким вона користувалася до цього часу. Вважає, що своїми діями не заподіяв позивачці моральної шкоди. Представник відповідача адвокат [PERSON] дав аналогічні пояснення. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши представлені письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Так, рішенням Славутського міськрайсуду від 31 березня 2014 року виділено у власність [PERSON] автомобіль «PEUGEOT Expert», державний реєстраційний номер [NUMBER], 2001 року випуску, вартістю 52957 грн. Означеним рішенням суду відповідачу виділено у власність інший автомобіль. Після набрання рішенням Славутського міськрайонного суду від 31 березня 2014 року суду законної сили 06 листопада 2014 року між позивачкою та відповідачем виникли правовідносини з приводу виконання цього рішення. У відповідності до ст.368 ЦПК України питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Однак позивачка не скористалася правом на звернення судового рішення до виконання, не звернула до суду із заявою про видачу виконавчого листа та намагалася вирішити питання про передачу майна, визначеного цим рішенням з відповідачем поза примусовим порядком. Судом встановлено, що 15 січня 2015 року на виконання рішення Славутського міськрайонного суду від 31 березня 2014 року суду [PERSON] та [PERSON] обмінялися автомобілями, виділеними їм у власність. Зазначене об»єктивно стверджується поясненнями сторін та їх письмовою розпискою від 15 січня 2015 року, долученою до справи [PERSON], в якій позивачка та відповідач зазначили про відсутність зауважень та претензій. Пояснення позивачки та її представника про те, що відповідач після набрання рішенням суду законної сили умисно не передавав належний їй автомобіль, оскільки мав реальний намір його продати і з цією метою намагався зняти транспортний засіб з обліку чим завдав їй моральної шкоди об»єктивними доказами не підтверджуються. Із пояснень сторін, матеріалів справи встановлено, що на виділений [PERSON] автомобіль був накладений арешт, який знято ухвалою Славутського міськрайонного суду від 22 грудня 2014 року та постановою головного державного виконавця органу державної виконавчої служби Славутського міськрайонного управління юстиції від 14 січня 2015 року про звільнення майна боржника з-під арешту. Натомість, послідуючі дії відповідача по добровільній передачі 15 січня 2015 року, (тобто одразу ж після зняття арешту), автомобіля позивачці свідчать про те, що він не мав наміру ухилятися від виконання рішення суду та продати транспортний засіб. Таким чином позивачкою об»єктивно не доведено, що діями чи бездіяльністю відповідача їй завдано моральної шкоди. Наведене дає підстави вважати, що вимоги позивачки є безпідставними та необґрунтованими і таким, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed