Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 1998 року по 2007 рік позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб між сторонами по справі був розірваний 25.10.2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і находиться на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки надає нерегулярно, позивач змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Інших аліментних зобов'язань відповідач не має. Посилаючись на зазначене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги, посилаючись на те, що на даний час відповідач не працює, має нерегулярний дохід, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі з 05.09.1998 року по 25.10.2007 рік перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 2, 4). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 05.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 25.10.2007 року складено відповідний актовий запис № 172 (а.с 2). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження останньої (а.с. 3). Дитина проживає з матір'ю - [PERSON] і находиться на її утриманні, що підтверджується довідкою с місця проживання про склад сім`ї позивача (а.с. 5). Таким чином, судом встановлено, що на цей час [PERSON] повністю знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з останньою, відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки надає нерегулярно, хоча є працездатним. Останній офіційно не працевлаштований. Інших аліментних зобов'язань відповідач не має. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із змісту ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовий сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з матеріального становища сторін та враховуючи стан їх здоров'я, а також те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки надає нерегулярно, враховуючи те, що відповідач не має на утриманні інших непрацездатних осіб, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України та не надав суду інших доказів, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. За таких обставин, суд вважає, що уточнені позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст. 88 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved