Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Кальміуського відділу держаної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування тимчасового обмеження у справі виїзду за межі України, мотивуючи його тим, що відносно нього діє вказане обмеження, яке було встановлено на підставі ухвали Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17.11.2011 року, винесеної за поданням державного виконавця. Оскільки вона є підприємцем та адвокатом, вказане обмеження перешкоджає у здійсненні діяльності. На підставі викладеного позов просила задовольнити. Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача Кальміуського відділу держаної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, рішення просив винести на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Судом встановлено, що на виконанні в Іллічівському ВДВС Маріупольського МУЮ Донецької області знаходилось виконавче провадження з приводу примусового виконання виконавчого листа №2-10952 від 23.02.2011 року Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми боргу в розмірі 43226,20 грн. 17 листопада 2011 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за поданням відділу Державної виконавчої служби МУЮ було винесено ухвалу, якою тимчасово обмежено право виїзду за межі України громадянці України [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] ), до виконання зобов`язань, покладених на неї судом. Згідно повідомлення Кальміуського відділу держаної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області інформацію за виконавчим провадженням №24971108 надати неможливо, оскільки згідно наказу №1699/5 від 28.07.2010 року «Про затвердження порядку роботи з документами в органах виконавчої служби» строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки. Відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Таким чином, оскільки згідно повідомлення органу ДВС виконавче провадження № 24971108 було знищене як завершене, а стягувач протягом строку передбаченого законом повторно не пред`являв виконавчого листа для виконання, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, судом враховано, що порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, врегульовано Розділом VI «ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ, ПОВ`ЯЗАНІ З ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ У ЦИВІЛЬНИХ СПРАВАХ ТА РІШЕНЬ ІНШИХ ОРГАНІВ (ПОСАДОВИХ ОСІБ)» ЦПК України. Зокрема, згідно частини п`ятої ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. Разом з тим, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Вказана позиція висловлена Верховним Судом у постанові № 61-1632св18 від 07.02.2018. За таких обставин, розгляд заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у позовному провадженні само по собі не є законним обґрунтуванням відмови у захисті порушеного права. На підставі викладеного та

Outcome: approved