Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить змінити розмір аліментів, визначений судовим наказом Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 31.03.2011 р. у цивільній справі № 2-н-49/11 та стягувати з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві покликається на те, що з відповідачем по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2006 р. по 09.11.2011 р. У шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO], який в даний час є неповнолітнім, проживає з позивачкою та перебуває на її вихованні та утриманні. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 09.11.2011 р. шлюб між сторонами розірвано, неповнолітнього сина залишено проживати біля позивачки. Після повторної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на «Калитка». З того часу, як сторони припинили проживати разом, відповідач перестав утримувати дитину. Згідно судового наказу, виданого Городенківським районним судом Івано-Франківської області 31.03.2011 р. у справі № 2-н-49/11, [PERSON] визначено сплату аліментів в користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так як офіційного доходу відповідач немає, то з нього стягують 30% прожиткового мінімуму, що становить 534 грн. на місяць. Цих коштів недостатньо для утримання дитини та забезпечення їй нормального рівня життя. Крім того, після внесення змін до Сімейного кодексу, розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму. Відповідач фізично здоровий, працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу синові, однак добровільно цього не робить. Саме це змусило позивачку звернутися до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Син росте, розвивається, навчається в школі, відвідує спортивну секцію по таеквондо, в якій має хороші здобутки та неодноразові перемоги. Він потребує збалансованого харчування, вітамінів, добротного одягу та взуття, літератури. Позивачка купує йому спортивний інвентар та забезпечує участь у змаганнях. При стрімкому рості цін, який зараз відбувається, все це потребує значних матеріальних витрат, а згідно закону участь відповідача у їх забезпеченні є його обовязком, однак відповідач всупереч вимогам закону, не приймає участі у покритті цих витрат нарівні з позивачкою. Вжити заходів досудового врегулювання спору з відповідачем у позивачки немає можливості, так як вони не спілкуються, аліменти відповідач надсилає поштовими переказами. 12.01.2018 р. на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачка подала до суду позовну заяву про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 31.03.2011 р. у цивільній справі № 2-н-49/11 та стягувати з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. з урахуванням індексації, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу. Позивачка в судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився. Подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає частково, а саме в частині стягнення аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, врахувавши, що за січень 2018 р. аліменти сплатив згідно судового наказу від 31.03.2011 р. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, згідно гл.10 ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2011 року по справі № 2-245/11, яке набрало законної сили 21 листопада 2011 р., шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], реєстрований 11 листопада 2006 року в селі Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12 - розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці залишено дошлюбне прізвище «Цапко». Сина [PERSON], [INFO],- залишено проживати біля матері - [PERSON]. Те, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], доводиться копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 079490, виданого 30 жовтня 2007 р. Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12 від 30 жовтня 2007 р., що і. Вищезгаданим рішенням суду сина залишено проживати біля матері [PERSON]. Згідно судового наказу, виданого Городенківським районним судом Івано-Франківської області 31 березня 2011 р. по справі № 2-н-49/11, який набрав чинності 04 травня 2011 р., з [PERSON], [INFO], жителя [INFO] на користь [PERSON], 22.08.19867 року народження, жительки вул. Козацька, 11 с. Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2011 р. та до досягнення дитиною повноліття. Про те, що [PERSON], [INFO], після реєстрації шлюбу 19 травня 2012 р. з [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на Калитка, актовий запис № 503 від 19 травня 2012 р., свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-НМ № 106843, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Відповідно до ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно судового наказу, виданого Городенківським районним судом 31 березня 2011 р. Даний розмір аліментів не відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України, зміни до якої внесено законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року. Оскільки відповідач сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а позивачка просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. з урахуванням індексації, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не суперечить чинному СК України, суд прийшов до висновку, що є підстави для зміни способу стягнення аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який становить з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років не може бути менший, ніж 930 грн. з 1 січня 2018 р. Враховуючи обставини, визначені ст.182 СК України, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно з проведенням індексації відповідно до закону. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial