Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась з вищевказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що вона має у власності житловий будинок з господарчими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельні ділянки: площею 0,25 га - кадастровий номер 0520687000:02:008:0178; 0,0435 га - кадастровий номер 0520687000:02:008:0179; 0,1 га - кадастровий номер 0520687000:02:008:0179. 30.10.2018 між нею та [PERSON] укладено договір довічного утримання, відповідно до якого вона передала у власність відповідачу вищезазначене майно, а відповідач зобов`язався надавати їй догляд, відповідно до п. 2 договору довічного утримання. Однак з моменту укладення договору, відповідач жодним чином не виконує зобов`язання, передбачені п. 2 вказаного договору, в частині забезпечення продуктами харчування, одягом, лікарськими засобами, здійснення необхідної медичної допомоги шляхом залучення медичних працівників. Вона вимушена самостійно купувати продукти харчування та просити рідню придбавати необхідні медичні препарати. Внаслідок порушення умов договору вона вимушена була звернутись до суду та просить розірвати договір довічного утримання, укладений 30.10.2018 між нею та [PERSON] , посвідчений нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Марунько О.Г. за реєстровим номером № 1643. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 04.05.2020 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. 22.05.2020\~відповідач [PERSON] \~та його\~представник \~адвокат Мазур\~О.В.\~подали відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~зазначили,\~що 30\~жовтня 2018\~року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~було укладено\~Договір довічного\~утримання (догляду).\~Даний договір\~було посвідчено\~приватним нотаріусом\~Вінницького районного\~нотаріального округу\~Марунько О.Г.\~та зареєстровано\~в реєстрі\~за №\~1643.\~За умовами\~зазначеного Договору\~позивач передала\~у власність\~відповідачу нерухоме\~майно (нерухомість):\~житловий будинок\~з прибудовами,\~господарськими будівлями\~та спорудами\~і три\~земельні ділянки,\~вказані в\~п.п.\~1.1.-1.4.\~цього договору,\~а відповідач\~зобов`язався забезпечувати\~позивача утриманням\~довічно.\~Пунктом 2\~вказаного Договору\~передбачається,\~що за\~згодою сторін\~грошова оцінка\~матеріального забезпечення,\~яке сплачується\~відчужувачу набувачем,\~складає 1\~000,00\~грн на\~місяць. Дана сума\~повинна сплачуватися\~набувачем не\~пізніше тридцятого\~числа кожного\~місяця за\~наступний місяць,\~або довічним\~утриманням відчужувана\~шляхом забезпечення\~його харчуванням,\~необхідним одягом,\~медикаментами та\~лікарськими засобами;\~надання медичної\~допомоги шляхом\~залучення медичних\~працівників,\~але ціна\~всіх зазначених\~речей та\~послуг не\~має перевищувати\~1\~000,00\~гривень на\~місяць.\~ [PERSON] \~в своєму\~позові стверджує,\~що з\~моменту укладення\~договору відповідач\~жодним чином\~не виконує\~зобов`язання,\~передбачені п.\~2\~договору,\~а саме:\~в частині\~забезпечення її\~продуктами харчування\~та одягом,\~забезпечення лікарськими\~засобами,\~здійснення необхідної\~медичної допомоги\~шляхом залучення\~медичних працівників,\~при цьому\~взагалі не\~обґрунтовує свою\~позицію та\~не підтверджує\~її жодним\~доказом.\~Разом з\~тим твердження\~позивача,\~що з\~моменту укладення\~Договору відповідач\~жодним чином\~не виконує\~зобов`язання спростовується,\~а обставина\~належного виконання\~ [PERSON] \~договору доводиться\~як квитанціями\~про здійснення\~витрат на\~матеріальне забезпечення\~(утримання)\~позивача,\~так і\~розписками з\~власноручним підписом\~ [PERSON] .\~Всього за\~18\~місяців дії\~договору [PERSON] \~на утримання\~ [PERSON] \~сплатив кошти\~в розмірі\~27\~290,75\~грн.\~Взагалі позиція\~позивача є\~нелогічною,\~оскільки в\~отриманому за\~договором будинку\~ [PERSON] \~разом зі\~своєю сім`єю,\~а саме:\~з дружиною\~ [PERSON] ,\~яка допомагає\~йому здійснювати\~догляд за\~позивачем,\~та малолітнім\~сином [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~проживають понад\~дев`ять років,\~ще з\~квітня 2011\~року. За весь час спільного проживання [PERSON] не скаржилася на неналежність її догляду відповідачем, до того ж зрозуміло, що у випадку невиконання договору, позивач не надала б можливості безкоштовно проживати у будинку всій сім`ї відповідача. Тому на підставі вищевикладеного просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 30.06.2020 на адресу суду представник позивача згідно з ордером адвокат Самсонюк В.В. подав письмову відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що після тривалого проживання [PERSON] , його дружини і сина в будинку позивачки, і неможливості посвідчення заповіту, договору дарування, [PERSON] вмовив позивача про укладання договору довічного утримання (догляду), однак після укладення договору довічного утримання (догляду) життя [PERSON] стало нестерпним. Крім цього, в договорі про довічне утримання відсутній підпис [PERSON] . Також договір довічного утримання є одностороннім. За цим договором лише одна особа - набувач наділена обов`язками, а відчужувач - лише правами. Набувач за договором довічного утримання (догляду) зобов`язується забезпечити відчужувачеві утримання та догляд. Утримання полягає як у матеріальному забезпеченні, так і в наданні догляду: надання харчування, купівля одягу та взуття, надання житла (кімнати для проживання), створення необхідних побутових умов, заміна білизни, утримання будинку та прибудинкових споруд в належному стані, їх прибирання, оброблення земельних ділянок, вирощування та збирання огородини, та її розпорядження, інше. Зазначені обов`язки, передбачені договором довічного утримання (догляду), відповідачем [PERSON] добровільно не виконуються. Кошти надавались відповідачем лише на вимогу [PERSON] або коли вона надавала документи, квитанції, підтверджуючі понесені нею витрати на своє утримання. [PERSON] має захворювання: Стареча катаракта ОС. Антифакія ОД. Вторинна катаракта Од., при цьому будинок опалюється за допомогою грубки, і одночасно на ній готовиться їжа. Позивач живе в кімнаті, яка слугує кухнею для всіх проживаючих в будинку і одночасно для неї спальнею кімнатою, в якій вона проводить переважну частину часу. Проживання позивача в даній кімнаті є пряма шкода її здоров`ю, так як відповідач в даній кімнаті влаштовує сушіння свого робочого одягу та взуття, в якій він виконує газоелектозварювальні роботи. Внаслідок таких дій відповідача їй важко дихати, оскільки дим, запахи та запилювання від грубки спричиняють сухість та подразнення поверхні ока та горла, що спричиняють головні болі та запаморочення у позивача, що протипоказано її здоров`ю. Крім цього, відповідач має інше житло - будинок на цій же вулиці в с. Сосонка та квартиру в м. Калинівка, яку здає в оренду. На підставі вищенаведеного просить задовольнити позов в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 06 липня 2020 року задоволено письмову заяву відповідача [PERSON] та його представника згідно з ордером Мазура О.В., залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача [PERSON] , а також витребувано у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Марунько Ольги Григорівни належним чином посвідчену копію нотаріальної справи по оформленню договору довічного утримання (догляду) від 30.10.2018, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 06 серпня 2020 року закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] , про розірвання договору довічного утримання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 09.10.2020 позивач [PERSON] суду пояснила, що в 2010 році [PERSON] допомагав їй по господарству, та вона попросила його знайти хороших людей, щоб жили біля неї. Пізніше він разом з сім`єю переїхав до неї жити. Останній час відповідач її не доглядає належним чином, не лагодить хату, все знаходиться в занедбаному стані, навіть сина не допускають до неї. [PERSON] не виконують домашні обов`язки належним чином, лише хочуть, щоб вона давала їм гроші. Вона постійно, ще з 2011 року проживає в одній кімнаті, там де грубка. З жовтня 2018 року відповідач почав надавати кошти, а коли був заповіт, то кошти не надавались. Останні п`ять місяців кошти від відповідача вона вже не брала. За вісім років вони їй навіть ліки не купували, хоча вона не заперечує, що вони оплачували їй лікування. Коли відповідач обробляє земельну ділянку, то все завозить своїй матері, а їй дають лише тарілку супу чи борщу. Вони ніколи не влаштовували святкування її дня народження, лише свої святкують. Під час укладення договору довічного утримання, вона не розуміла, що підписує, їй тоді було погано. В подальшому позивач подала письмову заяву, в якій просила судовий розгляд справи проводити у її відсутність, за участі її представника, позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] адвокат Самсонюк В.В. суду пояснив, що наміру у відповідача доглядати позивача не було, оскільки даний договір є удаваним. Стан майна, який передавала позивач у власність, на даний час є занедбаним. За договором довічного утримання кошти дійсно сплачуються, однак належний догляд не здійснюється. Крім цього, в тій кімнаті, де живе позивач, [PERSON] сушить одяг, в якому працює газоелектрозварювальником, внаслідок чого позивач майже втратила зір. Тому просив задовольнити позов в повному обсязі та розірвати договір довічного утримання через невиконання умов даного договору, а також стягнути понесені позивачем судові витрати. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що його сім`я переїхала до відповідача ще в 2011 році, лише в 2018 році [PERSON] , він та його дружила вирішили оформити всі права документально, тому вони звернулись до нотаріуса, який їм підказав, що краще оформити договір довічного утримання. При цьому вони разом з позивачем під час укладення договору погодили суму 1000 грн. У нотаріуса позивач питала, яким чином зробити так, щоб син не мав ніякого відношення до будинку, на що нотаріус повідомив, що потрібно приватизувати землю, чим він і займався за власні кошти. Близько дев`яти років син позивача не приймав жодної участі в її житті, проте зараз він з`явився та наполягає, щоб позивач їх вигнала. Всі роботи по господарству він виконує належним чином та бере на себе усі витрати. Вони створюють належні умови для проживання позивача, доглядають за нею. Коли позивач хворіє, вони піклуються за нею, возять в лікарню, при необхідності викликають швидку медичну допомогу, вони оплачують їй лікування. Позивач постійно, ще від того часу, як вони до неї переїхали, проживає в одній кімнаті, там, де грубка, яка і сама постійно палить, та не хоче, щоб він відремонтував її. Жодного разу будь-яких нарікань щодо кімнати у позивача не було. Представник відповідача [PERSON] адвокат Мазур О.В. суду пояснив, що сторона відповідача повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки вимоги не підтверджені жодними доказами, є надуманими та брехливими. Відповідач з сім`єю з 2011 року проживають в даному будинку. Від [PERSON] жодних скарг на [PERSON] не надходило. В березні 2020 року відповідач заплатив 11\~000 грн за лікування позивача. Крім цього, щомісяця позивачу сплачуються кошти в сумі 1000 грн, тому умови договору виконуються належним чином. Крім того, позовні вимоги стосуються невиконання умов п. 2 договору, однак сама ж позивач зазначила, що ця вимога виконується. До лютого 2020 року син позивача ніколи не допомагав матері, так як проживає в м. Вінниці. Але в лютому 2020 року з`явився син з невісткою, тому в березні 2020 року позивач подала даний позов до суду. В судовому засіданні 13.05.2021 представник відповідача також зазначив, що протягом п`яти днів сторона позивача подасть докази на підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу. Третя особа [PERSON] суду пояснила, що з того часу як вони проживають в [PERSON] , ніхто за нею, крім них, не доглядає. На даний час з боку сина та невістки позивача на неї чиниться тиск. Коли вони щось купували [PERSON] , то вона завжди сама віддавала гроші, оскільки не хотіла брати речі безкоштовно. Вони постійно возили її в лікарню та витрачали кошти на її лікування. Кошти в сумі 1000 грн, вони їй сплачували щомісяця, але на даний час [PERSON] відмовляється їх отримувати, тому вони щомісяця здійснюють грошові перекази. Представник третьої особи [PERSON] адвокат Бегейма М.О. суду пояснив, що між позовною заявою та відповіддю на відзив, а також поясненнями сторони позивача в судовому засіданні є протиріччя. Позов є абсолютно безпідставним, тому не може були задоволений. Також зазначив, що протягом 5 днів з дня винесення кінцевого рішення по даній справі ними будуть подані докази на підтвердження понесених судових витрат. За клопотанням учасників справи в судових засіданнях були допитані свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 27.10.2020 показала, що знає позивача, оскільки являється її невісткою. Вона разом із своїм чоловіком постійно провідували її. [PERSON] хотіла, щоб вони з чоловіком жили з нею, але вони не могли, тому що постійно перебували на роботі. Після цього позивач захотіла взяти квартирантів, на що вони не заперечували, оскільки позивач сказала, що знає їх. [PERSON] часто говорила, що вона опікується квартирантами та допомагає їм доглядати їхнього сина. Також [PERSON] казала нам, що сім`я [PERSON] хоче, щоб вона склала на них заповіт, на що вони також не заперечували. До 2020 року скарг з боку [PERSON] не було. У 2020 році знайома жінка з с. Сосонка сказала їй, що між [PERSON] та її квартирантами відбувається якийсь конфлікт, та про це говорить все село. Коли вони приїхали до [PERSON] , то виявили, що вона проживає на кухні. [PERSON] плакала та жалілася на дану ситуацію. Коли вони почали виясняти, що за конфлікт у них виник, то вияснилось, що квартиранти її не слухаються, що [PERSON] змушена сама собі купляти продукти харчування. Крім цього, [PERSON] не отримує 500 грн від держави, оскільки в неї є опікун. Після даної ситуації її чоловік почав частіше приїжджати до матері, але дружині відповідача це не подобається, тому вони не дозволяють її чоловікові нічого там робити. За договір довічного утримання вони дізнались лише 28.02.2020. З лютого 2020 року її чоловік постійно провідує матір. Вони оплачували лікування [PERSON] . Раніше [PERSON] проживала в нормальних умовах, у неї була своя спальня, де була «груба», ще одна кімната, і кухня, проте зараз вона живе в кухні, оскільки [PERSON] забрали спальню собі. Вони з чоловіком постійно допомагають матері та хочуть її забрати до себе, проте [PERSON] сказала, що не віддасть свою хату цим людям. [PERSON] також повідомляла їм, що коли їй зробили операцію, то відповідачі заплатили за це свої гроші, однак до цього часу однак до цього вони нічого не платили [PERSON] . Також суду повідомила, що про більшість обставин їй відомо зі слів самої [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні 27.10.2020 показала, що знає позивача, оскільки являється її сусідкою. Одного разу до неї прийшла [PERSON] і сказала, що хоче взяти на квартиру [PERSON] , оскільки її син [PERSON] до неї не ходить, не допомагає їй та не дає кошти. Вона бачила сина [PERSON] лише декілька разів, а невістку - лише один раз. [PERSON] проживає у [PERSON] близько 9,5 років разом. [PERSON] разом з сім`єю возить [PERSON] в лікарню, купує їй продукти харчування. Вона ніколи не чула від [PERSON] скарг на [PERSON] та його сім`ю, навпаки [PERSON] казала, що вони гарно до неї ставляться. Після того, як [PERSON] потрапила до лікарні, то сім`я [PERSON] опікувалася нею та допомагала. Крім цього, років шість назад бачила сина [PERSON] та запитала його, що передати матері, на що він відповів, що у нього немає матері. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 27.10.2020 показала, що в лютому 2011 року до неї прийшла [PERSON] та сказала, що хоче, щоб її син [PERSON] переїхав до неї жити, оскільки її син покинув її та зовсім їй не допомагає. Крім цього, [PERSON] все робила свідомо, спочатку приписала її сина, склала заповіт, а потім уклали договір довічного утримання. В [PERSON] були борги, оскільки вона судилась з сусідами, після чого її син [PERSON] віддав всі борги. Коли [PERSON] лежала в лікарні, всю необхідну допомогу надавала її сім`я. Син [PERSON] за весь час перебування останньої в лікарні жодного разу не з`явився. Вона все це знає, оскільки в той час також лежала в лікарні. Її син всю роботу по господарству робить сам, все необхідне сам купує, а також купує [PERSON] необхідні ліки. [PERSON] жодного разу не скаржилась на її сина [PERSON] . На всі сімейні свята вони запрошують [PERSON] , а також завжди святкують день народження самої [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні 25.11.2020 показав, що знає сторін по справі близько десяти років, оскільки являється батьком [PERSON] . Близько десяти років позивач та відповідач з сім`єю проживають разом. Його дочка [PERSON] та зять [PERSON] завжди опікувались [PERSON] , ділились усім та запрошували її до столу, коли були гості. Позивач ніколи не жалілась на дочку та зятя, проте останніх 1,5 роки почали виникати якісь непорозуміння, скоріше за все через сторонній вплив сина [PERSON] . Зі слів зятя та дочки він знає, що з 2018 року, вони почали платити кошти [PERSON] . [PERSON] не предендували на хату, а лише хотіли доглядати до кінця життя за [PERSON] і можливо залишитись у цій хаті. Коли [PERSON] була в лікарні в 2020 році, дочка та зять до неї приїжджали. Сина [PERSON] він ніколи не бачив та не бачив, щоб він приїжджав до матері. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 02.02.2021 показав, що приблизно в 2012 році його матір запросила [PERSON] до себе проживати, оскільки він не міг постійно бути з матір`ю, а вона хотіла, щоб хтось за нею доглядав. Всі послуги до 2018 року оплачувала матір, а після цього [PERSON] . Згодом матір склала на [PERSON] заповіт, але перед цим все було на нього. В 2018 році матір почала йому жалітись, що [PERSON] до неї погано відносяться, перестали їй давати їжу, забороняли ходити до сусідів, які її годували. Після цього вони з дружиною приїхали до матері, та остання повідомила, що хоче скласти на нього заповіт, а [PERSON] показав договір довічного утримання. Матір повідомила йому, що не знала, що підписувала, оскільки їй було погано, після чого вони звернулись до суду та в поліцію. З квітня 2020 року матір коштів від [PERSON] не отримує та не хоче їх отримувати, оскільки вони витратили на лікування матері 10\~000 грн, тому вона хоче з ними розрахуватись. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 02.02.2021 показав, що знає [PERSON] , оскільки являється його кумом, та знає, що він доглядає [PERSON] . В 2010 році познайомився з [PERSON] та почав з ним товаришувати, а [PERSON] вже жили з [PERSON] . Він часто відвідує [PERSON] та приходить до них додому. За [PERSON] . [PERSON] доглядають належним чином, дають їй їсти, возять в лікарню, купують ліки, заготовлюють дрова, оплачують комунальні послуги. [PERSON] проживає в кімнаті з пічкою, яка опалюється. На всіх святкуваннях [PERSON] завжди була присутня за столом. Знав, що у [PERSON] є син, однак за десять років ні разу його не бачив. [PERSON] завжди гарно відносились до [PERSON] , проте зі слів кума, коли появився син [PERSON] , почали виникати конфлікти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 19.03.2021 показав, що знає сторін по справі, оскільки живе по сусідству він них. [PERSON] з сім`єю переїхав до [PERSON] приблизно 9-11 років тому. Цуркановські здійснюють належний догляд за [PERSON] , привозять дрова, обробляють земельну ділянку, возять в лікарню. [PERSON] ніколи не скаржилась на сім`ю [PERSON] . При ньому, [PERSON] завжди відносились до [PERSON] з повагою, ніяких інцидентів не було. Сина [PERSON] він ніколи не бачив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 19.03.2021 показала, що знає [PERSON] , оскільки являється хрещеною матір`ю їхніх дітей. Раніше [PERSON] проживали в м. Калинівка, а коли у них народився син, вони переїхали жити в село. [PERSON] пояснювала, що [PERSON] попросили їх жити з нею, оскільки їй було одиноко. За весь час проживання, ніяких сварок не було. Все робиться спільно, як для однієї сім`ї, навіть коли були заплановані хрестини дочки [PERSON] , то їх відклали, оскільки [PERSON] захворіла. Коли в 2020 році [PERSON] захворіла, [PERSON] завжди їздила до неї в лікарню. Всі кошти [PERSON] вкладають в будинок, задля облаштування всіх необхідних умов для проживання. В ході розгляду даної справи від допиту в якості свідків [PERSON] та [PERSON] сторона позивача відмовилася, а сторона відповідача відмовилася від допиту в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін по справі, їх представників, позицію третьої особи та її представника, заслухавши покази свідків, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від\~17.07.1997\~«Про ратифікацію\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~1950\~року,\~Першого протоколу\~та протоколів\~№ 2,\~4,\~7\~та 11\~Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З копій документів, на підставі яких було посвідчено договір довічного утримання 30.10.2018 за реєстровим номером № 1643 між [PERSON] та [PERSON] , що надійшли на адресу суду Вінницького районного суду Вінницької області на виконання вимог ухвали суду від 06.07.2020, установлено, що 30 жовтня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1643, відповідно до якого [PERSON] передає у власність [PERSON] нерухоме майно: житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами та три земельні ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , вказані в п.п. 1.1-1.4 цього договору, а [PERSON] зобов`язується забезпечувати [PERSON] утриманням довічно. Відповідно до п. 2 даного договору, за згодою сторін грошова оцінка матеріального забезпечення, яке сплачується відчужувачу набувачем, складає 1000 грн на місяць (т. 1 а.с. 133-134). Належність [PERSON] житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудати та земельних ділянок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , підтверджено копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копіями свідоцтв про право власності на нерухоме майно, копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, та копією витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та копією витягу з Єдиного реєстру боржників (т. 1 а.с. 135, 136, 137, 138-139, 140, 141, 142-143, 144, 145, 146-147, 148-157). Довідкою, виданою виконкомом Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 29.10.2018 за № 984, встановлено, що в будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] , зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Малолітні та неповнолітні діти за даною адресою не зареєстровані та не проживають (т. 1 а.с. 158). З довідки виконкому Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 21.05.2020 № 339 вбачається, що за [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , здійснюють постійний догляд [PERSON] разом з дружиною [PERSON] , які проживають з нею з квітня 2011 року та здійснюють догляд з 30 жовтня 2018 року по даний час. Від [PERSON] від квітня 2011 року і по теперішній час не надходило жодних скарг щодо її догляду вказаними особами (т. 1 а.с. 37). На підтвердження виконання п. 2 договору довічного утримання [PERSON] надав копії квитанцій про здійснення витрат на матеріальне забезпечення позивача та копії розписок з власноручним підписом [PERSON] (т. 1 а.с. 39-58, 59-61, 97). З копії виписки із медичної карти [PERSON] від 04.02.2020 вбачається, що [PERSON] має захворювання у вигляді: Старечої катаракти ОС. Артифакія ОД. Вторинна катаракта ОД. (т. 1 а.с. 82). Копією відповіді на запит КНП «Вінницький районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» ВМР від 16.06.2020 № 05/8-403 встановлено, що з 2018 року по дату отримання відповіді [PERSON] та [PERSON] в телефонному режимі звертаються щодо консультацій з приводу надання первинної медичної допомоги та закупівлі медикаментів для громадянки [PERSON] (т. 1 а.с. 92). Відповідно до п. 15 договору довічного утримання від 13.10.2018 року, цей договір може бути припинений за рішенням суду в разі невиконання або неналежного виконання Набувачем своїх обов`язків, або за згодою сторін. Статтею 81\~ЦПК України визначено,\~щокожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У пункті 27 постанови №\~2\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 12\~червня 2009\~року «Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції» роз`яснено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 744\~ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання є однією із правових форм забезпечення непрацездатних за віком або за станом здоров`я фізичних осіб. Недієздатна особа, відчужуючи квартиру (домоволодіння), передусім має на меті отримання утримання, догляду і інших послуг, яких вона потребує в наслідок недієздатності. Закон чи договір не ставить в залежність факт належності здійсненого забезпечення утриманням чи доглядом від прийняття виконання таких дій відчужувачем. Відтак, зобов`язання за договором довічного утримання вважається належно виконаним з моменту вчинення передбаченої договором дії набувачем. Мотиви неприйняття виконання, як і сам факт такого неприйняття, не мають правового значення до вирішення питання про належність виконання набувачем своїх обов`язків. Згідно з ч. 1 ст.\~749\~ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами статті 751\~ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 755 ЦК України\~договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Положення частини першої статті 755 ЦК України \~не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому, вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення\~ст. 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору. Тлумачення пункту 1 частини першої\~статті 755 ЦК України\~свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Частиною другою\~статті 651 ЦК України\~визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналогічні твердження викладені в Постанові Верховного Суду від 09.03.2021 (справа № 206/3112/18). Отже, наявність факту порушення зобов`язання є підставою позову, який повинен довести позивач у справі. У даних правовідносинах розірвання договору довічного утримання у судовому порядку у випадку невиконання його істотних умов та відмови від добровільного розірвання однією із сторін, а також правові наслідки його розірвання передбачені п. 2 договору. Сторони визначили та погодили у договорі істотні умови, а саме: що [PERSON] зобов`язується матеріально забезпечувати [PERSON] , тобто забезпечувати грошовими ресурсами в розмірі 1000 грн, або довічним утриманням [PERSON] шляхом забезпечення її харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; надання медичної допомоги шляхом залучення медичних працівників, але ціна всіх зазначених речей та послуг не має перевищувати 1000 грн на місяць. Як роз`яснив Верховний Суд у своїй постанові від 19.06.2019 по справі № 759/501/17, тлумачення п. 1 ч. 1\~ст. 755 ЦК\~свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді\~неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Відповідно до ч. 2\~ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст.\~76,\~77\~ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивач [PERSON] , звертаючись до відповідача [PERSON] з позовними вимогами про розірвання договору довічного утримання, посилається на те, що [PERSON] не виконує належним чином умови договору довічного утримання (п. 2 договору). Водночас в судовому засіданні доводи позивача спростовуються наявними у справі квитанціями та розписками з власноручним підписом [PERSON] , показами свідків та поясненнями самого позивача. Суд не приймає до уваги покази в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки вказані особи являються, відповідно, сином і невісткою позивача, та є зацікавленими у вирішенні даної справи на користь позивача. Крім того, більшість обставин, про які дані свідки повідомили суд, вони дізналися від самої позивача [PERSON] . Судом також не беруть до уваги фотографії, надані стороною позивача, оскільки жодна фотографія не містить будь-якого опису. Під час розгляду даної справи судом не виявлено будь-яких порушень прав позивача [PERSON] . Після укладення договору довічного утримання позивач залишилася проживати в будинку, який за договором довічного утримання перейшов у власність відповідача [PERSON] ; на даний час [PERSON] проживає в тій самій кімнаті, в якій проживала більше 10 років; відповідач та його сім`я забезпечують усім необхідним для проживання [PERSON] , вважаючи її членом своєї родини; з показів свідків також встановлено, що сім`я відповідача [PERSON] завжди вважала позивача членом своєї родини, оскільки остання постійно була присутня на сімейних святах сім`ї [PERSON] ; з пояснень [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що і вона, в свою чергу, раніше вважала [PERSON] своєю родиною, при можливості доглядаючи за їхнім старшим сином; [PERSON] та його дружина [PERSON] доглядали та піклувалися про [PERSON] під час її хвороби, купували ліки, при необхідності викликали швидку медичну допомогу, відвідували в лікарні, що не заперечувалося позивачем в судовому засіданні. Факт виконання умов п. 2 договору довічного утримання щодо щомісячного матеріального забезпечення в сумі 1000 грн підтверджується доказами по даній справі, а саме: чеками, розрахунковими квитанціями, товарними чеками, розписками, та не заперечується позивачем, яка в судовому засіданні пояснила, що спочатку отримувала від відповідача кошти в сумі 1000 грн, а, починаючи з квітня 2020 року, перестала їх отримувати з власної ініціативи, так як уже звернулася до суду з даним позовом. Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що третьою особою [PERSON] їй наносяться тілесні ушкодження, оскільки це не підтверджено жодним доказом. Також судом не приймається до уваги пояснення позивача в своїй письмовій заяві про те, що сім`я Цуркановських в с. Сосонка, Вінницького району Вінницької області придбала собі інший житловий будинок, оскільки вказані обставини не підтверджені доказами та не стосуються умов договору довічного утримання, укладеного між сторонами по справі. Також суд звертає увагу на те, що на обгрунтування своїх позовних вимог сторона позивача стверджує про те, що [PERSON] не підписувала договір довічного утримання, оскільки там відсутній її підпис, в той же час стороною позивача не висуваються вимоги про визнання такого договору недійсним. Крім того, представник позивача також зазначав про те, що при укладанні договору довічного утримання позивач [PERSON] була в хворобливому стані, що на неї чинився тиск з боку сім`ї [PERSON] , однак всі ці обставини є самостійними підставами для визнання договору недійсним. Таким чином, позивач та її представник не довели позовних вимог, оскільки не надали доказів, які б у сукупності підтверджували невиконання чи неналежне виконання відповідачем умов договору довічного утримання. Оскільки приписи укладеного між сторонами договору довічного утримання (догляду) не містять чітко визначеного порядку (способу) надання набувачем догляду та забезпечення медичною допомогою, ліками, продуктами харчування, тому при визначенні ступеню його виконання чи невиконання суд виходить із задоволення життєвонеобхідних потреб особи, що потребує догляду. Матеріалами справи та показами свідків підтверджується факт надання відповідачем обумовленого договором догляду та забезпечення належним утриманням. Відповідно до\~ч.ч.\~2-4\~ст. 2 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України,учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вищевикладене, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин справи, суд зазначає, що вимоги позову задоволенню не підлягають з огляду на те, що відсутні будь-які докази того, що відповідач не виконував та не виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені договором довічного утримання. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Тому, враховуючи ту обставину, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено в повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем слід залишити за нею.

Outcome: dismissed