Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 28.12.2015 року, на спадкове нерухоме майно домоволодіння, що розташоване за адресою: смт. Віньків вул. Лисенка, 60, Віньковецького району Хмельницької області. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що після смерті її матері [PERSON], який померла 28.12.2015 року відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку із надвірними будівлями, що розташований в смт. Віньківці, вул. Лисенка, 60, Віньковецького району Хмельницької області, та земельної частки (пай) із земель СС «Заслав`я». Позивач є спадкоємцем померлої за законом та заповітом, спадщину прийняла, так як постійно проживала разом із спадкодавцем, та отримала в нотаріальні конторі свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Інші спадкоємці за законом: син померлої [PERSON], який є інвалідом ІІ групи та має право на обовязкову частку у спадщині, відмовився від прийняття спадщини, а син [PERSON] на спадщину не претендує. 01.07.2016 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) із земель СС «Заслав`я», однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок із надвірними будівлями в смт. Віньківці по вул. Лисенка, 60, який належав [PERSON], яка померла 28.12.2015 року [PERSON] було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. У зв`язку з цим позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права у позасудовий спосіб. У судове засідання 21.09.2016 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились. Представник позивача [PERSON] [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути за відсутності сторони позивача, та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, Віньковецької селищної ради Віньковецького району Хмельницької області, будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи, у суд не зявився. Заяв про відкладення слухання або розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За відсутності сторін справа 21.09.2016 року розглянута згідно з приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов належить задовольнити. Судом встановлено, що 28.12.2015 року в смт. Віньківці Віньковецького району Хмельницької області померла [PERSON], якій належав житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в смт. Віньківці по вул. Лисенка, 60, та право на земельну частку (пай) розміром 2,66 в умовних кадастрових гектарах із земель СС «Заслав`я». Позивач [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, спадщину прийняла, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлені законом строки, таотримавши свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) розміром 2,66 в умовних кадастрових гектарах із земель СС «Заслав`я». Інші спадкоємці за законом: син померлої [PERSON], який є інвалідом ІІ групи та має право на обовязкову частку у спадщині, відмовився від прийняття спадщини, а син [PERSON] на спадщину не претендує. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-БВ № 268327; паспортом позивача; заповітом, складеним 09.09.2015 року [PERSON], із якого слідує, що остання все своє майно заповіла [PERSON]; свідоцтвом про народження VI-УР № 1923885, відповідно до якого матір`ю [PERSON] є [PERSON]; свідоцтвом про зміну імені серії І-БВ № 009455, відповідно до якого [PERSON] 20.01.2016 року змінили прізвище на [PERSON]; випискою із облікової карти об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки, відповідно до якого головою домогосподарства в смт. Віньківці по вул. Лисенка, 60, була [PERSON], яка померла 28.12.2015 року; довідкою Віньковецької селищної ради № 1743 від 05.07.2016 року, із якої слідує, що на день смерті [PERSON], яка померла 28.12.2015 року, в складі її сім`ї були зареєстровані та проживали: дочка [PERSON], син [PERSON], син [PERSON]; матеріалами спадкової справи № 86-2016, заведеної після смерті [PERSON] за заявою [PERSON], наданої приватним нотаріусом [PERSON] на запит суду. Відповідно до оцінювального акта Віньковецького малого районного комунального підприємства «Інвентарбюро» від 07.07.2016 року, вартість домоволодіння в смт. Віньківці по вул. Лисенка, 60, (1969 року побудови) становить 27159 гривень. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Як встановлено судом, позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, у визначений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, за її заявою відкрита спадкова справа, та вона отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Інший спадкоємець за законом, який мав право на обов`язкову частку у спадщині від прийняття спадщини відмовився. Однак у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове домоволодіння [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі, оскільки постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.07.2016 року, приватним нотаріусом Віньковецького районного нотаріального округу [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями в смт. Віньківці по вул. Лисенка, 60, який належав [PERSON], яка померла 28.12.2015 року. При вирішенні розглядуваного спору суд бере до уваги, що згідно вимог Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім`ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Проте, у період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась у сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Як випливає із записів облікової карти об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки, головою двору в смт. Віньківці по вул. Лисенка, 60, була [PERSON]. Оцінивши надані позивачем докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на вказане нерухоме майно, однак не оформила це майно на своє імя, у звязку з чим виник спір, та його вирішення можливе лише в судовому порядку. А оскільки позивач є спадкоємцем померлої [PERSON], та зокрема спірного житлового будинку за заповітом, спадщину прийняла у встановленому законом порядку, визнання права власності за позивачем на спадковий житловий будинок не порушує прав чи інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на спадкове майно.

Outcome: approved