Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] в якому просять позбавити його батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO]. З відповідачем вона з 2005 року не спілкується, дитина проживає разом з нею і знаходиться виключно на її утриманні та вихованні. Починаючи з 2005 року відповідач життям сина та станом його здоров»я не цікавився, не приймає участі у його вихованні, не проявляв жодного бажання спілкуватись з дитиною. Відповідач не створює необхідні умови для всебічного розвитку дитини, не забезпечує його інтереси. В зв»язку з чим, з метою захисту інтересів сина, вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач та її представник в судове засідання не з»явились, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник Служби у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації в судове засідання не з»явився. Представник Олександрійської міської ради Кіровоградської області надіслав до суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з»явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO] являється [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7, зворотний бік). Дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Голопристанської міської ради Херсонської області від 25.07.2016 року (а.с.9). Відповідно інформації зазначеної в акті обстеження житлово-побутових умов, за місцем проживання позивача від 12.09.2016 року, батько [PERSON] не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина, не спілкується з ним (а.с. 19). Відповідно висновку Олександрійської міської ради, як органу опіки та піклування [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] . Аналізуючи надані позивачем докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] протягом тривалого часу не виконує батьківських обов'язків, станом здоров'я та розвитком дитини не займається та не цікавиться, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, що є підставою для задоволення позовних вимог у силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати у справі суд покладає на рахунок відповідача.

Outcome: approved