Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до ДП «Південна залізниця» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності позов обґрунтовувала тим, що вона з 1976р. працює на посаді провідника пасажирських вагонів. 23.06.2015р. начальником Харківської вагонної дільниці № 1 [PERSON], виданий наказ № 127\\ДЗ про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності за перевезення безквиткових пасажирів. Однак, 25.06.2015р. наказом № 132\\ДЗ було скасовано вказаний наказ, через неможливість ознайомлення [PERSON] у передбачені законом строки. Після цього, 01.07.2015р. в.о. начальника відокремленого підрозділу «харківська вагонна дільниця № 1» ДП «Південна залізниця» [PERSON] видав наказ № 135\\Дз про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності за перевезення безквиткових пасажирів. Однак, 08.07.2015р. в.о. начальника [PERSON] видав наказ № 141\\Дз про скасування вказаного наказу від 01.07.2015р. через те, що офіційно цього дня в день видачі наказу він перебував у командировці в м. Києві. Після цього, 09.07.2015р. в.о. начальника Харківської вагонної дільниці № 1 [PERSON] знову видав черговий незаконний наказ № 144\\Дз про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача. З наказом незгодна і вважає його протиправним, т.я. вона належним чином виконувала свої посадові обовязки, безквиткових пасажирів не перевозила. З актом ревізії не згодна. Просить визнати наказ № 144\\Дз від 09.07.2015 р. про застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани неправомірним та скасувати його. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивачка позов підтримала і просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача позов не визнала, пояснила, що 27.05.2015р. на дільниці Миколїв-Знамянка працівниками ЦКРУ УЗ був перевірений поїзд № 375 сполученням Херсон-Харків. В ході перевірки було виявлено у вагоні № 5\\14381, який обслуговувала позивач, перевезення 8-ми безквиткових пасажирів, складено акт ф.ЛУ-4№ 008688, пасажирам оформлено проїзд по квитанції ГУ-57 № 409492-497. У звязку з тим, що провина позивача була встановлена 28.05.2015р. на засіданні комісії по розгляду порушень, які скоєні робітниками дільниці, що здійснюють обслуговування пасажирів в поїздах при начальнику Харківської вагонної дільниці № 1 Південної залізниці, на якій було вирішено матеріали відносно позивача, який є членом профспілкового органу, направити до первинної профспілкової організації Вільної профспілки Харківської вагонної дільниці № 1 південної залізниці для дачі згоди на звільнення з роботи на підставі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіря до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. 18.06.2015р. на адресу Харківської вагонної дільниці № 1 південної залізниці надійшов протокол засідання третьої особи на стороні позивача від 17.06.2015р. про ненадання згоди на звільнення з роботи позивача. З метою недопущення порушення посадових обовязків позивачем в подальшому, виховного впливу на правника було вирішено притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани. Крім цього, надала письмові заперечення на позов. В задоволенні позову просила відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. [PERSON] була прийнята на посаду провідника пасажирських вагонів згідно наказу від 08.01.1973 р. № 4 Харківського резерву провідників південної залізниці. На теперішній час працює провідником пасажирських вагонів Харківської вагонної дільниці №1 Південної залізниці. 27.05.2015р. на дільниці Миколїв-Знамянка працівниками ЦКРУ УЗ був перевірений поїзд № 375 сполученням Херсон-Харків. В ході перевірки було виявлено, що у вагоні який обслуговувала позивачка , перевезення восьми безквиткових пасажирів про що складено акт. Згідно вказаного акта від 27.05.2015 р. № 008688, складеного ревізорами ЦКРУ УЗ, зазначено, що пасажири [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проїжджали від ст. Миколаїв до ст. Снігурівка без квитків. Пасажирам виписаний тариф по квитанціям на загальну суму 200 грн. Крім цього, у вагоні № 5 проїжджала без проїзного документу пасажирка [PERSON] з дитиною віком до 12 років від ст. Миколаїв до ст. Снігурівка, яка від сплати тарифу відмовилась у звязку з тим, що перед цим оплатила проїзд провіднику вагону № 5. Відповідно до протоколу засідання профспілкового комітету ВПХВД № 1ПЗ від 17.06.2015р. вбачається, що комітетом було розглянуте подання начальника Харківської вагонної дільниці № 1 Південної залізниці [PERSON] за № ВЧ-1-1\\516 від 04.06.2015р. щодо надання згоди на звільнення провідника пасажирських вагонів [PERSON] з роботи на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України: винний дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіря до нього з боку власника або уповноваженого органу. Так, за результатами засідання профспілкового комітету було постановлено не давати згоди керівництву відокремленого підрозділу «Харківська вагонна дільниця № 1» ДП «Південна залізниця» на звільнення з роботи по п.2 ст. 41 КЗпП України провідника [PERSON] Згідно наказу № 144\\Дз від 09.07.2015 р. в.о. начальника відокремленого підрозділу «Харківська вагонна дільниця № 1» ДП «південна залізниця», у звязку з порушенням вимог п.1.5.3, п. 3.6.4, п.3.9.5 «Інструкції провіднику пасажирських вагонів № ЦЛ-0038» та п.7.3 «Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України», за допущення у вагон безквиткових пасажирів і відповідно до п.8.2.1, провіднику пасажирських вагонів [PERSON] т.№ 7238 оголошено догану згідно п.1 ст.147 КЗпП України. Статтею 10 ЦПК України\~закріплений принцип змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 ЦПК України\~визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Порушення трудової дисципліни\~ це невиконання чи нена\-лежне виконання працівником, без поважних причин, обов'язків, по\-кладених на нього трудовим договором або правилами внутрішньо\-го трудового розпорядку. Трудові обов'язки працівника визнача\-ються у посадовій (робочій) інструкції. Закон не вимагає, аби таке правопорушення тягнуло за собою якісь шкідливі наслідки. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт правопорушення. В Той же час наслідки порушення враховуються при визначенні тяжкості дисциплінарного проступку та виборі дисциплінарного стягнення. Вина як одна з ознак порушення трудової дисципліни є цілковито необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Аналізуючи надані представником відповідача письмові докази на підтвердження підстав притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, а саме письмові пояснення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд приходить до висновку, що згідно вказаних пояснень не можливо однозначно стверджувати про винуватість [PERSON] у провезенні безбілетних пасажирів. Так, жодна вказана особа не зазначила, що брала чи давала кошти саме [PERSON], тоді як у поясненнях вказано про особу провідника вагону № 5. Тобто вказані свідки не конкретизували особу провідника, а тому їх пояснення не можуть враховуватись для встановлення навності вини [PERSON] у вчиненні нею порушення трудової дисципліни, а також взагалі наявності порушення як такого. Крім цього, згідно пояснень начальника поїзду вбачається, що перевірка була проведена у його відсутності, а тому суд погоджується з посиланням третьої особи [PERSON] про порушення порядку проведення перевірки. Крім викладеного, суд прийшов до висновку, що [PERSON] притягнута до дисциплінарної відповідальності з порушенням умов, передбачених ст. 252 КЗпП України, а тому наказ про накладення на неї дисциплінарної відповідальності підлягає скасуванню. Стаття 252 КЗпП України застосовується при наданні згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності. Отже вказана норма дозволяє певні дії власника або уповноваженого ним органу лише за попередньою згодою профспілкового органу. Таким чином, ненадання згоди профспілкою позбавляє роботодавця права застосовувати дисциплінарне стягнення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач звертався до профспілки з приводу надання згоди на звільнення з роботи провідника пасажирських вагонів [PERSON] на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України. У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості. Тобто не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобовязаний сам доводити свою невинуватість. Принцип презумпції невинуватості в трудовому праві випливає із змісту статті 138 КЗпП, яка передбачає обовязок роботодавця доводити наявність умов, серед них і вини працівника, для притягнення такого працівника до відповідальності. Одночасно судом встановлено, що відповідачем у справі не надано доказів які б давали обґрунтовані підстави вважати, що [PERSON] здійснила перевезення безквиткових пасажирів. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved