Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про зміну розміру аліментів. У позові вказувала, що з 26.10.2003 року перебувала в шлюбі з відповідачем. У шлюбі, 04.03.2004 року народився син - [PERSON] 13.11.2007 року Вижницьким районним судом винесено рішення про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, яким з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначала, що одна не може в повному обсязі забезпечити дитину, оскільки відповідач платить не достатні для нормального забезпечення дитини аліменти. Дитина проживає з нею, перебуває на її утриманні, вона здійснює догляд за ним, але її доходи не дозволяють забезпечити всім необхідним, дитині також потрібна відповідна матеріальна допомога від батька, тим паче, що надання такої допомоги гарантовано законом. Посилаючись на зміни у СК України щодо розміру аліментів просила змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Вижницького районного суду від 13.11.2007 року з [PERSON] утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує. У разі неявки відповідача щодо заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини своєї неявки суду не повідомив та не подав у встановлений судом строк відзив на позов. З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що з 26.10.2003 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі. 04.03.2004 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серія 1-МИ №139149, виданого 01.04.2004 року виконкомом Берегометської селищної ради Вижницького району. Вказані обставини також встановлені рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 13.11.2007 року по цивільній справі №2-784/07, яким розірвано шлюб, зареєстрований 26.10.2003 року виконкомом Берегометської селищної ради, актовий запис №56 між [PERSON] та [PERSON] Також вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 30.10.2007 року і до досягнення ним повноліття. Неповнолітній [PERSON] проживає з позивачем. Як на підставу позовної вимоги про зміну розміру аліментів позивач посилається на те, що з 08.07.2017 року внесено зміни до ст.ст.182-184 СК України щодо розміру аліментів. На спростування позовних вимог відповідачем суду не надано жодних доказів. У ч.1 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України закріплено обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до чч.1, 2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.17 ППВС України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року (справа №143 цс13) Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). 08.07.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а тому розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2018 році» - у 2018 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року: з 1 січня 2018 року 1860,00 грн., з 1 липня 1944,00 грн., з 1 грудня 2027,00 грн. Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно чч.7, 8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи зазначені вимоги закону, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 13.11.2007 року, з підстав вимог ч.2 ст.182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі по 930,00 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст.5 ч.1 п.3 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі ч.1 ст.51 Конституції України, ст.ст.7, 180-182, 184, 192 СК України, ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2018 році», п.3 п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: approved