Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із даною заявою , мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], який народився 28.05.1952 року та помер 15.03.2004 року, є її батьком. У свідоцтві про її народження записано прізвище матері «Ісак». Шлюб між батьками: [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 19.02.1977 року в м. Павлодар Руспубліка Казахстан. Після укладення шлюбу матері було присвоєно прізвище «Житар». Ще до реєстрації шлюбу її батьки проживали разом, перебували у фактичних шлюбних стосунках з початку 1975 року по грудень 1976 року. І до і після її народження спільно проживали та вели спільне господарство в с. Магала Новоселицького району Чернівецької області в будинку батьків матері. На момент її народження 08.12.1975 року батьки у зареєстрованому шлюбі не перебували, в графі «батько» у свідоцтві про її народження вказано «Ісак Аурел Васильович». З початку 1977 року вона із батьками проживала в м. Павлодар, де 05.06.1977 року народилась її сестра [PERSON]. Згодом вони переїхали в м. Чернівці, де проживали в будинку батьків батька. В м. Чернівці 23.12.1978 року народився її брат [PERSON] та 01.02.1984 року народилась сестра [PERSON]. Вона після реєстрації шлюбу вона змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Вона з батьками, братом та сестрами постійно проживали однією сім`єю, батьки спільно їх виховували, утримували та піклувались про них, батьки мали спільний бюджет та були повязані спільним побутом. Вона бажає відновити своє родинне походження та юридично оформити дійсне батьківство, оскільки її сестри та брат мають прізвище «Житар» і лише вона не носить прізвища свого батька. Посилаючись на ст.ст.128, 130, 135 Сімейного кодексу України, просила встановити факт батьківства [PERSON] відносно неї та зобовязати орган РАЦС внести відповідні зміни в актовий запис про її народження. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги з наведених підстав. Представником зацікавленої особи відділом ДРАЦС Новоселицького РУЮ подано письмову заяву про розгляд справи без участі представника та про відсутність заперечень з приводу заявлених вимог. Зацікавлені особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились. Заслухавши пояснення заявника та її представника, зацікавлених осіб [PERSON] та [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, кий не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ч.3 ст.128 Сімейного кодексу України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.7 постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Відповідно до п.3 цієї ж постанови оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. У п. 15 постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум ВСУ розяснив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Наведені заявником обставини підтверджуються поясненнями зацікавлених осіб [PERSON] та [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON] Згідно ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Тому, заявлена вимога про зобовязання внести зміни до актового запису про народження не підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Органом ДРАЦС не було відмовлено заявнику у внесені змін до актового запису про народження, при тому, що така відмова підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства. Враховуючи наведене, ст.ст. 128, 130, 135 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial