Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Л. Українки, 63 в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивувала тим, що згідно Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 23.08.1988р. та Виписки з інвентаризаційних матеріалів № 8097 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Л.Українки (колишня Леніна),63 в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області належали колгоспному двору, головою якого була її мама [PERSON]. Для обслуговування вказаного будинковолодіння була виділена земельна ділянка розміром 0,10 га. При житті, 25 травня 2004 року [PERSON] зробила письмове розпорядження, відповідно до якого все своє майно заповіла дочці [PERSON]. 20 грудня 2016 року [PERSON] померла. З приводу документального оформлення успадкування будинковолодіння позивачка звернулася до нотаріуса. 11 липня 2017 року отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що спадкове господарство зареєстровано, як колгоспний двір, у звязку з чим визначити конкретні частки спадкодавців неможливо. Згідно довідки Незвиської сільської ради № 775 - на час припинення колгоспного двору у спадковому житловому господарстві проживали та були зареєстровані: голова господарства [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], помер 10.07.2010р., онук [PERSON], [INFO] та онука [PERSON], [INFO] Відповідачі на частки у спадковому майні не претендують, з приводу виділення часток членів колгоспного двору не зверталися. З часу свого народження і до 1997 року позивачка проживала разом з матірю однією сімєю за вищевказаною адресою, вели спільне господарство та мали спільний побут. Після зміни місця проживання позивачка часто приїжджала до мами та здійснювала догляд за нею, допомагала у веденні господарства й обслуговуванні житла, обробляла присадибну земельну ділянку, неодноразово за власні кошти проводила як поточний, так і капітальний ремонти житла. Після смерті матері позивачка залишилась жити у спадковому господарстві, самостійно несе витрати по утриманню житла в належному стані та обробляє присадибну земельну ділянку. На даний час за власні кошти вона виготовила технічну документацію на будинок, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через реєстрацію його як колгоспного двору. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул.Л.Українки,63 в с.Воронів, житловий будинок збудований в 1963 році, господарські будівлі в 1963,1989,2011 роках, їх інвентаризаційна вартість становить 120 985 грн. Сторони, їх представники в судове засідання не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнає в повному обсязі. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Мати позивачки, [PERSON] (дівоче прізвище) [PERSON], народилася 12 липня 1939 року в с. Воронів, актовий запис № 22 від 12.07.1939р., що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 261311 виданого Городенківським райвідділом ЗАГС Івано-Франківська. Після одруження, 20 вересня 1961 року [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 22 від 20.09.1961 року, прізвище [PERSON] змінено на [PERSON], що доводиться копією свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР № 345017, виданого 20.09.1961 року Незвиською сільською радою Обертинського району Станіславської області. Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НМ № 364304, виданого 26.11.1992 року Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що 26 листопада 1992 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 14 від 26.11.1992р., уклали шлюб, при реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON]. Копією Свідоцтва на право особистої власності на будинковолодіння від 23.08.1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 148 від 10 серпня 1988 р., посвідчено, що в цілому житловий будинок та господарські будівлі і споруди, які розташовані в с. Воронів по вул. Леніна,63 - дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Згідно довідки № 664, виданої 22.06.2017р. виконкомом Незвиської сільської ради, житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, в якому була зареєстрована [PERSON], 12.07.1939р.н., розташований в с. Воронів по вул. Л.Українки, 63 (колишня Леніна). Довідкою № 775 від 13.07.2017р., виданою виконкомом Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, доводиться що станом на 01.04.1991р. в житловому будинку по вул. Л.Українки, 63 в с. Воронів були зареєстровані: голова двору [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] [PERSON] помер 10 липня 2010 року, актовий запис № 961 від 13 липня 2010 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВО № 869617, виданого 13 липня 2010 р. управлінням ЗАГС адміністрації муніципальної освіти Тосненського району Ленінградської області. [PERSON] померла 20 грудня 2016 року у віці 77 років в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 23 від 21 грудня 2016 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 239016, виданого 21 грудня 2016 р. Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За заповітом, посвідченим 25 травня 2004 р. секретарем виконкому Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], жителька с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно, в тому числі житлові споруди, земельні і майнові паї, гроші на ощадній книжці і інше майно, що їй за Законом належатиме заповіла своїй дочці [PERSON]. До спадкового майна померлої [PERSON] належить житловий будинок по вул. Л.Українки, 63 в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області. Довідкою № 776, виданою 13.07.2017 р. виконкомом Незвиської сільської ради доводиться, що [PERSON] на день смерті проживала в [INFO] разом із дочкою [PERSON], вони разом вели спільне господарство, [PERSON] займалася похоронами своєї матері. З наведеного слідує, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], як спадкоємець за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 1285/02-31 від 11.07.2017 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії встановлено, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON], померлої 20 грудня 2016 р. на житловий будинок № 63 по вул. Л.Українки в с. Вікно Городенківського району Івано-Франківської області з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого була [PERSON] (до переміни [PERSON]) [PERSON], відносилось до колгоспного двору, а отже, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 63 по вул. Л.Українки в с. Вікно, виготовленого 04.07.2017 р., встановлено, що житловий будинок збудований в 1963 році, господарські будівлі в 1963,1989,2011 роках, їх інвентаризаційна вартість становить 120985 грн. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8097 від 19.06.2017р. стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 45 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Воронів по вул. Л.Українки,63 за [PERSON] (головою колгоспного двору) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 23.08.1988р. на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988р. Довідкою № 777, виданою 13.07.2017р. виконкомом Незвиської сільської ради стверджується, що [PERSON] користувалася земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,1000 га, на даний час даною земельною ділянкою користується [PERSON] Після смерті [PERSON] позивачка продовжує проживати в спадковому житловому будинку, здійснює догляд за ним. Згідно з ч. 2 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved