Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з виплати аліментів та зміну їх розміру, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 69656 грн в якості заборгованості по аліментах за період з 26.11.2008 по 01.01.2019; змінити розмір аліментів, визначених рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.11.2008, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , збільшивши їх стягнення у розмірі з 750 гривень до 2500 гривень щомісяця до досягнення повноліття дитини. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.11.2008 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Ігноруючи судове рішення та відмовившись від виконання своїх батьківських обов`язків, відповідач сплачує аліменти нерегулярно, у зв`язку з чим має заборгованість. Однак відповідач категорично відмовляється щодо сплати такої заборгованості. З моменту видачі судом виконавчого листа № 2-1155/09 від 29.06.2009 минуло більше десяти років. Доньці сторін виповнилось 13 років і відповідно зросли потреби на її утримання, що включає в себе навчання, харчування, забезпечення одягом, лікування, сплату комунальних послуг та витрат на культурно-освітні програми, заняття спортом та інші заходи, пов`язані з розвитком дитини. Зріс також і прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 701 гривні до 2218 гривень у 2019 році. Позивач зазначає, що вона як мати-одиначка змушена докладати великих зусиль на те, щоб хоч мінімально задовольнити потреби доньки, та не в змозі за її матеріальним станом повністю забезпечити дитину. Крім того, індекс інфляції за період з 2009 по 2019 рр. виріс на 250%. У зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою. 23.10.2019 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання (а.с. 31-32). Позивач у судовому засіданні 21.11.2019 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, при цьому зазначила, що погоджується з визначеним державним виконавцем розміром заборгованості по аліментам. Представник позивача - адвокат Булига В. О., який діє на підставі угоди щодо надання послуг адвоката від 13.12.2019, у судовому засіданні 08.01.2020 позов підтримав у повному обсязі, однак, при цьому зазначив, що відсутні правові підстави щодо стягнення в судовому порядку заборгованості по аліментам. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував щодо збільшення розміру аліментів на суму 1300 грн щомісячно, та визнав, що має заборгованість по сплаті аліментів , подавши до суду відповідний розрахунок заборгованості (а.с. 42-45). Вислухавши сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданою відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 50 (а.с. 17). 29.06.2009 Жовтневим районним судом м. Харкова видано дублікат виконавчого листа № 2-1155/09 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 750,00 грн щомісяця, починаючи з 26.11.2008 та до досягнення дитиною повноліття, який наразі знаходиться на примусовому виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), виконавче провадження № 53304353. Однак, відповідач належним чином свої батьківські обов`язки щодо матеріального утримання дитини не виконує, у зв`язку з чим має перед позивачем заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується розрахунками державного виконавця по ВП № 53304353 від 30.08.2018 (а.с. 13-16), від 27.08.2019 (а.с. 7-10), від 19.11.2019 (а.с. 42-45) та від 05.12.2019, які сторонами у встановленому законом порядку не оспорюються. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною другою статті 182 СК України (у редакції, чинній до прийняття Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 викладено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. У статті 192 СК України тільки вказано на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з приписів ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Однак, ні позивачкою, ані представником позивачки усупереч вимог ст. 81 ЦПК України не надано жодних належних та достатніх доказів, які підтверджували б значне покращення матеріального становища платника аліментів та зміни матеріального або сімейного стану одержувача аліментів, у зв`язку з якими [PERSON] просить змінити розмір стягнення аліментів, збільшив їх з 750,00 грн до 2500,00 грн на місяць. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач у судовому засіданні позов визнав в частині збільшення розміру аліментів на дитину у сумі до 1300 грн щомісячно, то суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити та змінити розмір аліментів, визначених рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.02.2009, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1300,00 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості по сплаті аліментів, то суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Статтею 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно із частиною третьою цієї статті розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України. У частині дев`ятій цієї статті зазначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 74 згаданого Закону, відповідно до частини дев`ятої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Відповідно до положень частини 4, 8, 9, 11 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час розгляду справи) виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз`яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів. Аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що визначення розміру заборгованості із сплати аліментів та порядок стягнення такої заборгованості визначено Законом України «Про виконавче провадження» та не потребує ухвалення ще одного рішення суду про стягнення цієї заборгованості, оскільки вона стягується в межах виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення аліментів. У позовній заяві позивачка не вказує на те, що вона не згодна з розміром заборгованості, визначеним державним виконавцем У судовому засіданні представник позивачки також цього не зазначив. В свою чергу відповідач не звертався до суду із самостійним позовом щодо оскарження розміру заборгованості зі сплати аліментів, визначеного державним виконавцем. З огляду на вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів. У відповідності з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 768,40 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial