Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду із зазначеним позовом та просила визнати заповіт недійсним і визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом на однокімнатну квартиру під [ADDRESS]. Під час розгляду справи позивачка збільшила позовні вимоги та просила визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON], посвідчений 26 листопада 215 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом на однокімнатну квартиру під [ADDRESS], та на земельну ділянку площею 1,55 га, яка розташована в межах території Первомайської районної ради Первомайського району Миколаївської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER] від 22 грудня 2003 року. В обґрунтування вимог, посилалась на те, що померла [PERSON] була її рідною сестрою, інших спадкоємців не має. А заповіт, якій був складений 26 листопада 2015 року сестрою на ім'я відповідачів по справі, не відповідає вимогам законодавства, оскільки сестра була людиною похилого віку, хворіла та не усвідомлювала значення своїх дій, та не могла керувати ними. В зв'язку з чим просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивачки в судове засідання не з'явилась та просила розглянути справу у її відсутність (а.с.240). Відповідачі в судове засідання не з'явилась, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність та надали заяви, відповідно до яких визнали позов частково в частині визнання права власності за позивачкою на земельну ділянку, в іншій частині позову просили відмовити. Судове рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] була рідною сестрою [PERSON], про що свідчать: свідоцтво про народження [PERSON], де її прізвище до шлюбу «[PERSON]», а батьками записані [PERSON] та [PERSON]; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, де зазначено, що батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] (а.с.129). Після укладення шлюбу, [PERSON] змінила прізвище з «[PERSON]» на прізвище «[PERSON]» (а.с.16). [PERSON] померла [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть, серія [NUMBER] ( а.с .13). [PERSON] належала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради 18.01.2001р № 12-22088 та зареєстровано 07.03.2001р. в кн..401пр.стр.20 р №42 ( а.с. 108). Крім того, [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,55 га, яка розташована в межах території Первомайської районної ради Первомайського району Миколаївської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER] від 22 грудня 2003 року ( а.с.228). Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26 листопада 2015 року, [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] та [PERSON] 05.03.2018 року відповідачами [PERSON] та [PERSON] був поданий зустрічний позов до [PERSON] про визнання за ними права власності на земельну ділянку площею 1,55 га, яка розташована в межах території Первомайської районної ради Первомайського району Миколаївської області, від якого у подальшому [PERSON] та [PERSON] відмовились, про що надали до суду 28.03.2018р. відповідні заяви (а.с.242, 244). Відповідно до ухвали суду від 30.03.2018 року вказані заяви були задоволені та провадження за зустрічним позовом закрито. 12.03.2018року [PERSON] до суду було подано заяву про збільшення позовних вимог, де вона просить визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON], посвідчений 26 листопада 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом на однокімнатну квартиру під [ADDRESS], та на земельну ділянку площею 1,55 га, яка розташована в межах території Первомайської районної ради Первомайського району Миколаївської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 22 грудня 2003 року, від якого в подальшому [PERSON] частково відмовилась, подавши до суду 28.03.2018 року заяву про відмову від позовних вимог в частині визнання заповіту недійсним та визнання за нею права власності на однокімнатну квартиру під [ADDRESS] та відповідно до ухвали суду від 30.03.2018р. вказана заява була задоволена та провадження у справі в цій частині закрито. Одночасно наполягала на задоволені її позовних вимог в частині визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 1,55 га, яка розташована в межах території Первомайської районної ради Первомайського району Миколаївської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER] від 22 грудня 2003 року ( а.с.235). Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В силу ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є правоустановлюючий документ але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України. В силу ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В силу ч.1,6 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 1,55 га, яка розташована в межах території Первомайської районної ради Первомайського району Миколаївської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку , серія [NUMBER] від 22 грудня 2003 року, підлягають задоволенню.

Outcome: approved