Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до комунального підприємства «Управління капітального будівництва» про стягнення коштів не виплачених при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що у період з 18 квітня 2012року по 17 квітня 2013 року вона перебувала у трудових відносинах з КП ««Управління капітального будівництва», що підтверджується записами у трудовій книжці. 17 квітня 2013 року трудові відносини з відповідачем були припинені. Відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 5760,02 грн.. що підтверджується\~ довідкою за № 15 від 23.09.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З аналізу вказаної правової норми вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення. Позивач посилається на те, що в день її звільнення - 17.04.2013 р., відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є порушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити своєму працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р. в інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством , календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки №16 від 23.09.2019 р., виданої комунальним підприємством «Управління капітального будівництва» середньоденна заробітна плата за два календарні місяці роботи склала 150,85 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, а довідку про суми заборгованості по заробітній платі відповідачем надано лише у 2019 році, та враховуючи те, що з моменту звільнення (з 17.04.2013 року по 23.09.2019 року) до моменту звернення до суду пройшло 1610 робочих дні, з комунального підприємства «Управління капітального будівництва» підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який складає 242868,50 грн. Просить стягнути з комунального підприємства «Управління капітального будівництва» заборгованість по заробітній платі 5760,02 грн. Стягнути з комунального підприємства «Управління капітального будівництва» середній заробіток в сумі242868,50 грн. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 30 вересня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник відповідача направив до суду відзив, позовні вимоги визнав частково у сумі 5760,02 грн. заборгованості по заробітній платі. Просив здійснювати розгляд справи у відсутність представника. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином і від нього надійшло повідомлення про розгляд справи у відсутність представника. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] 18 квітня 2012року прийнята на посаду головного бухгалтера комунального підприємства «Управління капітального будівництва» .17 квітня 2013 року звільнена з з займаної посади за власним бажанням, що підтверджується записами у трудовій книжці. [PERSON] була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 5760,02 грн., що підтверджується довідкою за № 15 від 23.09.2019 року. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 5 ст. 97 КЗпП України та ч. З ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівникові здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань по оплаті праці. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Суд приходить до висновку, що з комунального підприємства «Управління капітального будівництва» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 5760 грн.02 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після\~ пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відносини, які виникають між працівником і работодавцем з приводу оплати праці, у тому числі і у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП Законом України «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», тощо. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 .11.1992 р № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорах» встановлені статтями 228, 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторони. Судом встановлено, що [PERSON] пропустила строк звернення до суду у частині стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку, звернувшись до суду 24 вересня 2019 року. Враховуючи відсутність поважності причин його пропуску, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] у частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку не підлягають задоволенню (Постанова Верховного суду України у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.01.2018 року\~ http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/71749941). Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial