Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вказаним вище позовом, в обгрунтування якого посилається на те, що 27 січня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Верхньовисоцької сільської ради Турківського району Львівській області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу дітей в них не має. Спільне життя у них не склалося, відносини поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Усе це сталося через втрату почуття взаємної любові, у зв»язку з несумісністю характерів та поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Спільне господарство не ведеться. В сім»ї постійно виникали конфлікти, непорозуміння через різні погляди на життя. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому в неї виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не повідомивши причин неявки, хоч був своєчасно та належним чином, повідомленим про час та місце судового засідання, рекомендованою коресподенцією. Отже виходячи з вищенаведеного, суд вважає цю особу повідомленою про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України - не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України Із повторно виданого свідоцтва про шлюб виданого Турківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, серія І-СГ № 281654, вбачається, що 27 січня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Верхньовисоцької сільської ради Турківського району Львівській області, після укладення шлюбу чоловікові присвоєно прізвище «Винницький». Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сторони не мають бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам \~сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved