Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ФОП [PERSON] про про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно наказу № 1 від 21.02.2019 року прийнята на роботу до ФОП [PERSON] продавцем продовольчих товарів. 20.08.2019 року звільнилась з роботи за згодою сторін відповідно до п.1 ст. 36 ст.38 КЗпП України. При звільненні заробітна плата за серпень місяць не виплачена. Остаточний розрахунок відповідач провела тільки 15.10.2019 року, тобто через 37 робочих днів. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 7594,62 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, попередньо направила клопотання про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, та просить задовольнити. Відповідач ФОП [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відзив суду не надано. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено що позивач [PERSON] згідно наказу № 1 від 21.02.2019 рокуприйнята відповідачем фізичною особою-підриємцем [PERSON] на посаду продавця продовольчих товарів. 20.08.2019 року [PERSON] звільнена з роботи за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. Як вбачається із розписки наданої позивачем остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати проведено відповідачем 15.10.2019 року. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд погоджується з розрахунком позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 523/18850/14-ц зроблено висновок, що відповідно до пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100(далі - Порядок) основою для обчислення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Ураховуючи, що звільнення позивача сталося 20.08.2019 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих нею за попередні два місяці роботи, а саме за червень-липень 2019 року. Заробітна плата позивача за червень-липень 2019 року становить 8416 грн. за 41 робочих днів. Розмір середньоденної заробітної плати позивача складає: 8416 / 41 = 205,26 грн. Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахункових при звільненні за період з 20.08.2019 року по 15.10.2019 року, що складає 37 робочих днів. В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.08.2019 року по 15.10.2019 року, що становить 7594,62 грн. (205,26 грн.х37 робочих днів = 7594,62 грн). Крім того, у відповідності до п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved