Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову вказує, що 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис № 168466 про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (далі - ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН») заборгованості за кредитним договором в сумі 6937,60 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до цього, за зверненням представника ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» із заявою про примусове виконання вищевказаного рішення приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журидом Сергієм Миколайовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66600843 від 23 серпня 2021 року. \~ \~ \~ \~Зважаючи на те, що розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» не є безспірним, кредитний договір нею не укладався, а також те, що виконавчий напис нотаріуса не може здійснюватися на підставі договору, який не посвідчено нотаріально, позивач вбачає наявність порушення норм законодавства при вчиненні нотаріальних дій вищевказаного характеру, а відтак просить суд визнати вищевказаний виконавчий напис, таким що не підлягає виконанню та покласти на відповідача судові витрати у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов підтримує та просить задовольнити. \~ \~ \~ \~Треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид Сергій Миколайович в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Будь-яких заяв, клопотань чи пояснень до суду не подавали. Представник відповідача\~в судове\~засідання повторно\~не з`явився,\~будучи належним\~чином повідомленим\~про час\~та місце\~слухання справи.Причин поважності неявки суду не повідомив, своїм правом на подання відзиву не скористався. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч.1 ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис № 168466 про стягнення з громадянки України [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 3087806502/229383 від 02 лютого 2020 року, укладеним з Товариством з обмеженої відповідальністю «ГОУФІНГОУ» заборгованості в сумі 6937,60 грн., право вимоги за яким перейшло на підставі договору факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021 року до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Сіті Фінанс\~Груп»,\~та,\~в подальшому,\~до ТОВ\~«ФК ДЕБТ\~КОЛЛЕКШН» (договір\~про відступлення\~права вимоги\~№ 1-03/06/2021\~від 03.06.2021\~року) (а. с. 8). З вказаного Виконавчого напису № 168466 також випливає, що строк платежу за кредитним договором № 3087806502/229383 від 02 лютого 2020 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02 лютого 2020 року по 06 червня 2021 року. Сума заборгованості складає 6937,60 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2000 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3737,60 грн., витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 1200 грн. За зверненням представника ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» із заявою про примусове виконання вищевказаного рішення приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журидом Сергієм Миколайовичем 23 серпня 2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66600843 (а.с. 9). Відповідно до норм ст. ст.11,525,629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що за фактом укладення кредитного договору було заведено кримінальне провадження №12020030010000639 від 21.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України за результатами якого слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області вказане провадження було закрите, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (через малозначність дій невідомої особи)(а.с.16). Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 15 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 3087806502/229383 від 02 лютого 2020 року, нотаріально не посвідчений. Факт укладення його позивачем з будь-якими фінансовими установами заперечується. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування вищевказаного факту. Відповідно до цього, суд вважає, що при вчиненні спірного виконавчого напису не було дотримано нормативно передбачених умов для його вчинення, а саме вимогу щодо права вчинення виконавчого напису лише на кредитному договорі, який посвідчений нотаріально. Крім того, існування заборгованості за кредитним договором оспорюється позивачем та матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних доказів безспірності заборгованості. Із матеріалів\~справи не\~вбачається,\~що при\~вчиненні напису\~нотаріус отримував\~в своє\~розпорядження оригінал\~кредитного договору,\~а також\~первинні бухгалтерські\~документи щодо\~видачі кредиту,\~що може\~свідчити про\~відсутність в\~нотаріуса підстав\~вважати,\~що розмір\~заборгованості позивача\~перед відповідачем\~є безспірними. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Також в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджували, що позивачу було відомо, що ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право вимоги до позивача за вказаним кредитним договором. Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, суд обмежений у можливостях перевірки доказів, окрім тих, що подані сторонами по справі, інакше це буде порушенням принципу диспозитивної цивільного судочинства. При вирішенні даного спору суд виходить з позиції достатності доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, як це передбачено ст.80 ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича № 168466 від 15 червня 2021 року, таким що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений судовий збір у розмірі 908,00 грн. Щодо стягнення суми інших судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частиною першою статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Позивачем дотримано процесуальний порядок вирішення питання про відшкодування понесених судових витрат (а.с.25-26). Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. В даному\~випадку,\~заявлений позивачем\~розмір витрат\~з надання\~професійної правничої\~допомоги в\~4000,00\~грн.\~підтверджується витягом\~з договору\~про надання\~професійної правничої\~допомоги №\~101\~від 08\~вересня 2021\~року та\~додатковою угодою\~до нього,\~розрахунком суми\~судових витрат\~та детальним\~описом робіт\~(наданих\~послуг) від 03.11.2021 року, актом прийому-передачі наданих послуг № 011 від 20 вересня 2021 року, меморіальними ордерами № 2PL391946 NF від 09 вересня 2021 року та № 2PL282508 від 20 вересня 2021 року. В цілому, зміст наведених стороною позивача послуг адвоката відповідає предмету спору, а тому визнається судом обґрунтованим. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи, суд бере до уваги обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, а також, враховує принцип розумності та справедливості. Відповідно до\~вказаного,\~вимога про\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~витрат з надання професійної правничої допомоги підлягає до задоволення.

Outcome: approved