Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна разом із матірю, без згоди та супроводу батька. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Шлюб розірвано 22 листопада 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матірю та бабусею та знаходиться на їх повному утриманні. Батько дитини переїхав жити до міста Антрацит та не спілкується з колишньою родиною. Позивач бажає повезти дитину на відпочинок за кордон з метою розширення її кругозору, у звязку з чим змушена звернутися до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, в уточненій позовній заяві просила суд розглянути справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення у газеті «Урядовий курєр». На підставі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 30 серпня 2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області, серії 1-ЕД №147733 від 29 квітня 2009 року, [PERSON] народився 22 квітня 2009 року, батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обовязком батьків. Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обовязків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Особисте немайнове право на свободу пересування фізичної особи закріплене статтею 313 ЦК України. Згідно частини третьої даної статті фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами і доповненнями, та передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995р., визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Враховуючи вищевикладене, інтереси неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] На підставі викладеного, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, Закону України «Про порядок виїзду із України та вїзду в Україну громадян України», Закону України «Про охорону дитинства», Конституції України, ст. 155 СК України,

Outcome: approved