Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулась з суд з позовом до [PERSON] про зобов»язання останньої додержуватися правил добросусідства. Позивач свої вимоги мотивувала тим, що є власником 13/20 частин домоволодіння по вул.Першотравнева, 37 в м.Олександрія та власником земельних ділянок площею 0.1 га та площею 0.0164 га , які знаходяться за вказаною адресою та належать їй на підставі державних актів. Землекористувачем суміжної земельної ділянки № 39 по вул.Першотравнева в м.Олександрія є відповідач, яка самовільно захопила частину її земельної ділянки чим порушила її права власника. З даного приводу неодноразово зверталась до органів місцевого самоврядування, однак спір по даний час не вирішений. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Позивач пояснила, що наразі всі порушення , які мали місце відповідачем усунуто, але враховуючи, що у подальшому відповідачем можуть бути знову порушені її права просила її вимоги задовольнити. Судові витрати у справі просила з відповідача не стягувати. Відповідач позовні вимоги визнала. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником 13/20 частин домоволодіння по вул.Першотравнева, 37 в м.Олександрія та власником земельних ділянок площею 0.1 га та площею 0.0164 га , які знаходяться за вказаною адресою та належать їй на підставі державних актів (а.с.14-27). Землекористувачем суміжної земельної ділянки № 39 по вул.Першотравнева в м.Олександрія є відповідач. Земельна ділянка не приватизована. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що між ними протягом тривалого часу існував конфлікт щодо користування суміжними земельними ділянками , який на час розгляду справи по суті було сторонами вирішено у позасудовому порядку. Відповідно до положень ч.1\~ст. 103 Земельного Кодексу України\~власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Відповідно до положень ч.ч.1-3, 5\~ст. 158 Земельного Кодексу України\~земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Таким чином, спір щодо додержання громадянами правил добросусідства підлягає вирішенню органами місцевого самоврядування, при яких діють комісії по земельних питаннях. За результатами розгляду спору органом місцевого самоврядування приймається рішення, яке сторонами земельного спору у разі незгоди може бути оскаржено до суду. З огляду на те, що позивач з вимогами про зобов»язання відповідача дотримуватись правил добросусідства до органів місцевого самоврядування не зверталась та відповідне рішення не приймалось, суд не має законних підстав для задоволення позову. Крім того, відповідно до ст. 15 ЦПК України, в судовому порядку підлягають захисту порушені, невизнані або оспорювані права. Наразі, відповідачем усунуті всі порушення, які були підставою для звернення до суду, що не заперечується і позивачем, тому фактичні підстави для задоволення позову також відсутні. Оскільки визнання відповідачем позову суперечить вимогам закону, суд його до уваги не приймає та відмовляє у задоволенні позовних вимог. Судові витрати у справі, відповідно вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд залишає по фактично понесеним.

Outcome: dismissed