Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 24 вересня 2015 р. рішенням Хмельницького міськрайонного суду було розірвано шлюб між сторонами. Мають неповнолітнього сина - [PERSON] , який народився [INFO] .Син проживає разом з позивачем. Відповідач не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина, хоча за станом здоров`я та рівнем доходів має можливість це робити. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , який народився [INFO] , у розмірі 1/3 від всіх видів заробітку щомісячно до досягнення сином повноліття., а у разі навчання - до 23 років. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 12 березня 2019 року позовна заява прийнята до провадження та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, відповідь на позов не надав, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 24 вересня 2015 р. рішенням Хмельницького міськрайонного суду було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] . Дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідач не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина, хоча за станом здоров`я та рівнем доходів має можливість це робити. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. З ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитини не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти, визначається судом. Суд приходить до висновку, що слід стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] на утримання сина - [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial