Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вищевказаним позовом до [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], про встановлення факту родинних відносин та про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 30 січня 2013 року помер брат позивача - [PERSON]. Враховуючи, що брат не був одружений та не мав дітей, позивач вважала, що є єдиною спадкоємицею після його смерті в розумінні ст.ст. 1261, 1262 ЦК України. Восени 2013 року при оформленні спадкових прав позивачу стало відомо, що до нотаріальної контори звернулась з заявою про прийняття спадщини в інтересах малолітнього сина відповідач по справі [PERSON], яка стверджує, що батьком її сина [PERSON] є померлий [PERSON]. Враховуючи, що брат позивача не був одружений, а [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], позивачем з метою захисту інтересів був поданий адміністративний позов до Харківського окружного адміністративного суду про визнання незаконними дії відділу державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області щодо включення відомостей про особу [PERSON], як батька [PERSON] в актовий запис про народження дитини № 78 від 13 травня 2011 року шляхом виключення відомостей про [PERSON], який помер 30 січня 2013 року, як батька, з актового запису № 78 від 13 травня 2011 року про народження дитини [PERSON], [INFO] Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2016 року по справі № 820/11854/15 в задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, треті особи: [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього сина [PERSON], служба у справах дітей виконкому Люботинської міської ради, про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії - відмовлено. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20.10.2016 року апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення. Позивачем направлена касаційна скарга на вищевказані судові рішення. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.11.2016 року відкрито касаційне провадження за скаргою [PERSON] станом на теперішній час справа не розглянута. Мати позивача - [PERSON] померла 06.11.2007 року, місце смерті: Харківська область Дергачівський район с. Безруки. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок №12 по вул. Карла Маркса в с. Безруки Дергачівського району Харківської області, зареєстрований на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.2005 року. [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] (батьком позивача), з яким мешкала у вказаному будинку. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилось двоє дітей: донька російською «Белинская Татьяна Владимировна» (у шлюбі [PERSON], свідоцтво про укладення шлюбу, видане 17 квітня 1986р., серія ІІ ВЛ № 493292), [INFO], та син російською «Белинский Богдан Владимирович», [INFO] В свідоцтві про народження (серія VII УР № 1262771, дата видачі 21.08.1968 р.) російською «Белинской Татьяны Владимировны» батьком вказаний російською «Белинский Владимир Анатольевич», матірю російською «Белинская Анна Александровна». В свідоцтві про народження (серія І-ВЛ №325594, дата видачі 26.11.1975 р.) російською «Белинского Богдана Владимировича» батьком вказаний російською «Белинский Владимир Анатольевич», матірю російською «Белинская Анна Александровна». Після реєстрації шлюбу мати [PERSON] не змінила паспорт та до своєї смерті перебувала на дошлюбному прізвищі. В записі акту про одруження №731 від 21.08.1968 року (Червонозаводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції) в відомостях про наречену було вказано її прізвище до одруження російською «Корытченко», а після одруження її прізвище вказано російською «Белинская», російською «Анна Александровна», [INFO] В повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, в відомостях про нареченого вказаний [PERSON], 14 грудня 1939р.н., в відомостях про наречену вказано [PERSON] (прізвище до державної реєстрації шлюбу) [PERSON], [INFO], паспорт серія ХІХ-ЗО № 514051. У відповіді Дзержинського РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області № 17/4154 від 27.09.2013 року зазначено, що паспорт серія ХІХ ЗО №514051, виданий 15.12.1965 року Краснозаводським РВК м. Харкова, виданий громадянці на прізвище «Коритченко»; у графі 5 заяви про видачу паспорта зазначено, що громадянка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 21.08.1968 року. Також повідомляється, що громадянка [PERSON], [INFO], уродженка м. Зіньков Полтавської області, документувалась паспортом громадянина України серії МН № 375419, виданим 04.09.2002 року МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на підставі паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії ІІ-ВЛ № 608278, виданого 04.02.1977 року відділом внутрішніх справ Московського райвиконкому м. Харкова. У зазначеному листі вказано, що громадянка [PERSON] після укладення шлюбу з питання зміни прізвища з «Коритченко» на «Білинську» не зверталась. Враховуючи різницю у прізвищах померлої [PERSON] та [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу російською «Белинская»), позивач просить встановити факт того, що позивач є донькою померлої [PERSON] Батько позивача [PERSON], помер 14.01.2011 року. Місце смерті: Харківська область Дергачівський район с. Безруки. Після його смерті відкрилась спадщина. 30 січня 2013 року помер брат позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина. Видача свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON], [INFO], який помер 30 січня 2013 року, його сину [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: вїзд Торговий, буд. 12 м. Люботин Харківської області, здійснена з грубими порушеннями порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України №282/20595 від 22.02.2012 року. Житловий будинок з надвірними будівлями №12, що розташований за адресою: вул. Карла Маркса село Безруки Дергачівського району Харківської області є єдиним спадком, який залишився після батьків у позивача. Батьки позивача, [PERSON] та [PERSON], позивач та її брат мешкали тривалий час в квартирі за адресою: м. Харків проспект Перемоги б. 72 кв. 125. Зазначена квартира продана. На кошти від продажу квартири в 2005 році батьками був придбаний спірний будинок. Життя складалося у позивача по різному. Позивач вийшла заміж, народила доньку в 1986 році, але чоловік виявився неблагополучним: став пиячити, перебував в місцях позбавлення волі. Протягом 10 років будь-який зв'язок з ним відсутній. У звязку з погіршенням стану здоровя та відсутністю коштів на лікування, у 2006 році позивач вимушена була продати свою квартиру №115 по Салтівському шосе, будинок 270Г в м. Харкові. Тому, позивач з донькою [PERSON] в 2006 році переїхала до своїх батьків в село Безруки. Враховуючи матеріальні труднощі, вимушена була поїхати до Росії на заробітки. На час смерті батьків знаходилась в Росії, що підтверджується довідкою ТОВ «Гиз-контакт, ЛТД» від 29.05.2013 року та не мала можливості звернутися до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Декілька разів приїжджала протягом цього часу у звязку з погіршенням стану здоровя. Позивач завжди вважала домівку батьків своїм будинком, місцем, куди позивач може повернутися. Крім того, позивач зазначає, що вона страждає на серйозне захворювання. Декілька разів знаходилась на стаціонарному лікуванні. Період відновлення після хвороби тривалий та тяжкий. За своїм станом здоровя позивачу протипоказано хвилювання. Багато коштів витрачається на ліки. Одразу після приїзду в 2013 році та поновлення свого здоровя після хвороби позивач звернулась до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, але їй відмовлено у звязку з перебігом строку для прийняття спадщини. Все це приводить позивача у стан психоголічної та психічної напруженості, негативно впливає на стан здоровя позивача. Позивач зазначає, що в неї не має іншого нерухомого майна, крім будинку померлих батьків. Спірний житловий будинок є єдиною можливістю отримати житло. У звязку з відсутністю житла, вимушена постійно орендувати кімнату. Все вищевикладене свідчить про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. У звязку з тим, що виникнення права на спадкування після смерті матері та брата позивача залежить від доведення певних фактів, а видача свідоцтва про права на спадщину брата, який помер 30 січня 2013 року, його сину [PERSON], [INFO], впливає на спадкові права позивача, остання була вимушена звернутися до суду з відповідною заявою. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], позовні вимоги визнала частково, посилаючись на те, що [PERSON] є донькою померлого [PERSON] та сестрою її цивільного чоловіка [PERSON]. В іншій частині позов не визнала. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала і просила в задоволенні позова відмовити в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, як докази в справі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом було встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок з господарськими, побутовими спорудами і будівлями та земельною ділянкою площею 0,15 на за адресою № 12 по вул. Карла Маркса в с.Безруки Дергачівського району Харківської області на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.2005 року, засвідченого 15.09.2005 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1868. (а.с. 61, 62, 63 том справи 1). [PERSON] померла 06 листопада 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 147162. (а.с. 54 том справи 1). [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON], [INFO], з 21 серпня 1968 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 11-ЯК № 0516405. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON]. (а.с. 66 том справи 1). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилось двоє дітей: донька російською мовою «Белинская Татьяна Владимировна» (у шлюбі [PERSON]), [INFO], та син російською «Белинский Богдан Владимирович», [INFO]. В свідоцтві про народження позивача серія VII УР № 1262771, дата видачі 21.08.1968 р. російською мовою «Белинской Татьяны Владимировны» батьком вказаний російською мовою «Белинский Владимир Анатольевич», матірю російською мовою «Белинская Анна Александровна». (а.с. 67 том справи 1). В свідоцтві про народження померлого брата позивача серія І-ВЛ №325594, дата видачі 26.11.1975 р. російською мовою «Белинского Богдана Владимировича» батьком вказаний російською мовою «Белинский Владимир Анатольевич», матірю російською мовою «Белинская Анна Александровна». Після реєстрації шлюбу мати позивача [PERSON] не змінила паспорт та до своєї смерті перебувала на дошлюбному прізвищі (а.с. 65 том. 1). В повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, в відомостях про нареченого вказаний [PERSON], [INFO], в відомостях про наречену вказано [PERSON] (прізвище до державної реєстрації шлюбу) [PERSON], [INFO] (а.с. 130-131 том справи 1). У відповіді Дзержинського РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області № 17/4154 від 27.09.2013 року зазначено, що паспорт серії ХІХ ЗО №514051, виданий 15.12.1965 року Краснозаводським РВК м.Харкова, виданий громадянці на прізвище «Коритченко»; у графі 5 заяви про видачу паспорта зазначено, що громадянка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 21.08.1968 року. Громадянка [PERSON], [INFO], уродженка м. Зіньков Полтавської області, документувалась паспортом громадянина України серії МН № 375419, виданим 04.09.2002 року МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на підставі паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії ІІ-ВЛ № 608278, виданого 04.02.1977 року відділом внутрішніх справ Московського райвиконкому м. Харкова. У зазначеному листі вказано, що громадянка [PERSON] після укладення шлюбу з питання зміни прізвища з «Коритченко» на «Білинську» не зверталась. Враховуючи різницю у прізвищах померлої [PERSON] та у свідоцтві про народження [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу російською «Белинская»), позивач просить встановити факт того, що позивач є донькою померлої [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що їй відомо про те, що бабуся [PERSON] не змінювала своє прізвище після шлюбу, а також додала, що вона з матірю [PERSON] переїхали жити до батьків її матері в 2006 році за адресою: с. Безруки вул. К.Маркса б. 12. За даною адресою проживали: вона, її мама, дід, баба і мамин брат [PERSON]. В 2007 році мама поїхала на заробітки, а вона залишилась проживати з бабусею. 06.11.2007 року померла бабуся, вона з дядьком її похоронили, мама не змогла приїхати, т.я. працювала за контрактом і її не відпустили. Через рік свідок переїхала проживати в м. Харків, т.я. вийшла заміж, але приїжджала до діда і дядька. 14 січня 2011 року помер дід. Мама не приїжджала на поховання батька. Співмешканка дядька [PERSON] не проживала в с. Безруки, вона проживала в м. Люботин. Дядько зловживав спиртними напоями. У [PERSON] були психічні розлади, траплялися приступи, вона була оголошена в розшук. Приблизно в 2010 році мама пропала і більше двох років була в розшуку, її знайшли в 2013 році біля церкви на вулиці Клочківській в м. Харків, після чого її знову госпіталізували в психіатричну лікарню. Встановлення факту, що має юридичне значення, передбачене ст. 256 ЦПК України. Встановлення факту родинних відносин передбачене ст. 256 ч. 1 п. 1 ЦПК України, а саме родинних відносин між фізичними особами. Суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Мати позивача - [PERSON] померла 06.11.2007 року, місце смерті: Харківська область Дергачівський район с. Безруки. Батько позивача - [PERSON] помер 14.01.2011 року. Місце смерті: Харківська область Дергачівський район с. Безруки. 30 січня 2013 року помер брат позивача [PERSON]. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON], як представник позивача [PERSON], зверталася до нотаріальної контори з листом стосовно прийняття спадщини, але 08.02.2014 року за вихідним номером 311\\01-16 отримала роз'яснення про те, що нею пропущений строк на подачу заяви про прийняття спадщини із посиланням на те, що з заявою звернувся [PERSON]. (а.с. 87 том справи 1). Після смерті [PERSON], померлого 30 січня 2013 року, з заявою про пийняття спадщини звернулася [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], і 12 грудня 2014 року на імя малолітнього [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 100, 146 том справи 1). Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як на поважну причину пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини [PERSON] посилається на її перебування у відрядженні в Російській Федерації, що підтверджує довідкою ТОВ «Гіз-контакт, ЛТД» за вихідним номером 2013721-12 від 29.05.2013 року, у якій зазначено, що [PERSON] в період з вересня 2007 року по травень 2013 року неодноразово знаходилася у довгострокових відрядженнях в м. Бєлгород Росія, у звязку з відкриттям нової філії підприємства. (а.с. 65 том справи 2). Доказами відповідно до ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України). Крім того, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд приходить до висновку про те, що видана довідка є недопустимим доказом, так як суду не надано на підтвердження перебування у відрядженні позивача доказів про те, у якості кого працювала [PERSON], не надані копії наказів керівника підприємства щодо відрядження за кордон [PERSON], копію її трудової книжки та інше. Більш того позивач сама вказувала в поясненнях в судовому засіданні, що вона приїздила додому в с. Безруки на вул. [PERSON] б. 12, тобто їй було відомо про смерть матері, і вона фактично мала обєктивну можливість подати заяву про прийняття спадщини. У відповідності до п. 1.1. розділу 2 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордоном, затвердженої наказом Мінфіна України від 13.03.1998 року №59, відрядження за кордон здійснюються відповідно до наказу (розпорядження) керівника підприємства після затвердження завдання, в якому визначаються мета виїзду, термін, умови перебування за кордоном (у разі поїздки за запрошенням подається його копія з перекладом), і кошторису витрат. Термін відрядження визначається керівником, але не може перевищувати 60 календарних днів. Стосовно смерті батька [PERSON], який помер 14 січня 2011 року, позивач вказує на знаходження в цей період на лікуванні. Однак як вбачається з витребуваних судом довідок з лікарняних установ: -КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» [PERSON] перебувала на лікуванні у період з 03.11.2009 року по 13.05.2010 року (а.с. 59 том справи 2); -КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3» [PERSON] перебувала на лікуванні у період з 16.02.2013 року по 11.06.2013 року (а.с. 64 том 2). Таким чином, у період після смерті батька [PERSON] не перебувала на лікуванні, а тому мала обєктивну можливість звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обовязковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Стосовно перебування [PERSON] у розшуку суду взагалі не надано жодного доказу. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем [PERSON] не зазначено будь-яких обєктивних, непереборних, істотних труднощів, які б їй перешкоджали подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Outcome: partial