Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про визнання права власності 1/2 частку майна, придбаного під час шлюбу. У позові вказувала, що 19.08.1975 року зареєструвала шлюб з [PERSON] і прийняла його прізвище. Її дошлюбне прізвище [PERSON]. Шлюб зареєстрований у виконавчому комітеті Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. У шлюбі народилося двоє дітей, які на даний час повнолітні. Зазначала, що за час проживання в шлюбі в період 1987-1995 років на спільні кошти збудували житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS], який зареєстрований на ім'я [PERSON] Посилаючись на ст.ст.60, 69-70 СК України, ст.ст.368, 372 ЦК України вважає, що їй належить 1/2 частина вищевказаного будинку, вартістю 506635,00 грн. Однак відповідач чинить їй перешкоди в користуванні будинком, а тому змушена звернутись до суду з даним позовом. Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину майна, придбаного під час шлюбу, а саме на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] та припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS]. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи надала суду заяву, у якій просила справу розглядати у підготовчому засіданні за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи надав суду заяву, у якій позов визнав, просив справу розглядати у підготовчому засіданні за його відсутності. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши визнання позову відповідачем, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному об'ємі з таких підстав. Судом установлено, що з 19.06.1975 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого Банилівською сільською радою Вижницького району Чернівецької області. В шлюбі неповнолітніх дітей немає. Рішенням виконавчого комітету Вижницької районної ради народних депутатів №157 від 14.10.1987 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку №891 в с. Чорногузи Вижницького району Чернівецької області на земельній ділянці площею 0,08 га, виділеній рішенням загальних зборів членів колгоспу «Зоря комунізму» №2 від 12.10.1987 року, що підтверджується його копією. [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 221,80 кв.м, житловою площею 129,30 кв.м з надвірними та господарськими спорудами: літня кухня «Б», гараж «В», сарай «Г», що розташовані по [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 02.02.2012 року, виданого виконавчим комітетом Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області та копією витягу про державну реєстрацію прав №33058942 від 02.02.2012 року, виданого ДКП «Вижницьке РБТІ», бланк серія СЕВ №693380. Згідно копії технічного паспорту інвентарний №5/235 на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], виготовленого ДКП «Вижницьке РБТІ» 19.12.2011 року на ім'я [PERSON] загальна вартість нерухомого майна станом на 25.09.2018 року становить 1013270,00 грн. Викладене також підтверджується копією довідки-характеристики №5/143 від 25.09.2018 року, виданої КП «Вижницьке РБТІ». Відповідач позов визнав, а отже визнав, що зазначений житловий будинок придбано у період з 1987-1995 років, тобто у період шлюбу з позивачем [PERSON] на спільні кошти. Підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні спірним нерухомим майном. Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України останній застосовується також щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності, та продовжують існувати після цього. Оскільки шлюб укладено до набранням чинності ЦК України, а майно набуте у спільну сумісну власність з моменту його реєстрації під час дії ЦК України, відносини між подружжям існують після набрання ним чинності, то до спірних правовідносин слід застосовувати норми Цивільного та Сімейного кодексів України. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 роз'яснено, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. У статті 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до пп.22, 23 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. У силу статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.370 ч.1 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За правилами ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи зазначені вимоги закону та досліджені в судовому засіданні письмові докази, судом установлено, що у період 1987-1995 років, тобто в період шлюбу, на виділеній [PERSON] земельній ділянці, [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами в [ADDRESS], а тому зазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] і виходячи з принципу рівності часток у майні подружжя, частки кожного з них складають по 1/2. За встановлених обставини, Суд дійшов до висновку, що за [PERSON] необхідно визнати право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS], як на 1/2 частку майна, придбаного під час шлюбу із [PERSON] та припинити право спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно. Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають до задоволення. На підставі викладеного, ст.ст.16, 21, 328, 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст.60-63, 69-70 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11,

Outcome: approved