Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 01.11.2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Відповідно до рішення суду від 17.11.2011 року шлюб між сторонами по справі був розірваний. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Посилаючись на зазначене, а також враховуючи те, що відповідач добровільно не надає коштів на утримання дітей, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх синів у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини викладені у позові, на позовних вимогах наполягає і просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, у розмірі 1 000 грн., посилаючись на те, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх синів [PERSON], [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, при цьому пояснив, що він працює у ВАТ Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на посаді робітника ТЕЦ, його заробіток за період з вересня 2013 року по серпень 2014 року складає 41 715 грн. 22 коп. На теперішній час він сплачує позивачу аліменти на утримання дітей у розмірі 866 грн. 50 коп. щомісячно. Зазначає, що від другого шлюбу він має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на його утриманні, оскільки дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно з ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя 01.11.2003 року (а.с. 6). Відповідно до рішення Комунарського суду м. Запоріжжя від 17.11.2011 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 3-4). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтва про народження останніх (а.с. 6,7). Діти проживають з матір'ю - [PERSON] і знаходяться на її утриманні. Згідно з довідкою про середню заробітну плату, виданою ТОВ «РУШ» за № 04/09-14-08 від 04.09.2014 року, загальна сума доходу позивача за період з 01.03.2014 року по 31.08.2014 року становить 10 396 грн. 39 коп. (а.с. 29). Таким чином, судом встановлено, що на цей час [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], повністю знаходяться на утриманні позивача та проживають разом з останньою. Відповідач не в повному обсязі надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до довідки про доходи, виданої ВАТ Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» від 15.09.2014 року за № 16/9118, відповідач працює на комбінаті на посаді робітника ТЕЦ, та її заробітна плата за період з вересня 2013 року по серпень 2014 року складає 41 715 грн. 22 (а.с. 23). Відповідно до довідки, виданої ВАТ Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» від 15.09.2014 року, загальна сума аліментів, сплачених відповідачем позивачу, за період з вересня 2013 року по серпень 2014 року становить 11 798 грн. 65 коп. (а.с 24). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 06.09.2012 року [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 21). Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, приймаючи до уваги інтереси неповнолітніх [PERSON], [PERSON], їх стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, той факт, що відповідач працює, має на утриманні іншу малолітню дитину - [PERSON], [INFO], а також думку відповідача, що він зможе сплачувати аліменти, але не більш ніж 1 000 грн., враховуючи прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.05.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст. 88 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial