Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. У позовній заяві позивач посилається на те, що 25.09.2010 року вона [PERSON] з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Червонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. У спільному шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що вона працює у Червонівській [PERSON] ступенів вчителем початкових класів. Її чоловік, оформивши у 2015 році закордонний паспорт, з 2016 року поїхав працювати в Словацьку республіку, останній раз приїжджав в Україну додому всередині вересня 2017 року, але до їх дітей не прийшов, а проживав з своїми батьками в с. Тисаашвань Ужгородського району, гроші, які заробляє в Словаччині, дітям на проживання не дав. Позивач вказує, що кошти потрібні на придбання ліків, продуктів харчування для дітей, одягу та інше, що потрібно дітям. З відповідачем вона не розлучена. Також зауважує, що відповідач у Словаччині працює на заводі, який знаходиться в с. Белуша, Словацька республіка, фірма «Еластомер», та проживає в гуртожитку, заробляє понад 1000-1400 євро в місяць, що складає його заробіток на суму 31000,00 грн. - 43400,00 грн. Вказує, як їй стало відомо, в нього завелася коханка (словачка), треба її утримувати, бо вона працює на тому заводі, і знає всі його зароблені статки. Його діти, їй не потрібні, а його зароблені гроші, також виставлено в Інтернеті фотографії з нею, яке в нього хороше життя. Зазначає, що вона зрозуміла, що це її турботи по вихованню дітей, але їй матеріально тяжко це робити, доводиться позичати гроші в знайомих, на якусь додаткову роботу в селі влаштуватися не можливо. Інших дітей, крім їх спільних дітей, відповідач не має. З посиланням на викладене позивач просила суд ухвалити рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 33 відсотки з усіх видів його заробітку (доходів), до досягнення ними повноліття, а в разі навчання до 23-х років. Позивач [PERSON] у даному судовому засіданні позов підтримала та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на їх спільних двох дітей у розмірі 4000,00 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] у дане судове засідання не зявився, при цьому 12.01.2017 року подав до суду відзив на позов, згідно з яким просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. Представник відповідача адвокат [PERSON] у даному судовому засіданні зауважив про необґрунтованість позовних вимог позивача щодо стягнення з [PERSON] аліментів на їх спільних дітей у частці від заробітку батька. Також адвокат повідомив суду про можливість сплачувати [PERSON] аліменти на двох дітей у розмірі 3000,00 грн. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.09.2010 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Матьковська) [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Червонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 05, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 071057, виданим 25.09.2010 року. Згідно з даними свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії І-ФМ № 221350, виданим виконкомом Червонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 19.04.2012 року, та свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії І-ФМ № 285346, виданим виконкомом Червонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 14.03.2014 року, їх батьком значиться відповідач [PERSON], а матірю позивач [PERSON] За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. [PERSON] аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, їх спільні діти проживають з матірю та потребують матеріального забезпечення, відповідач не працює та постійного (сталого) доходу не має, між батьками відсутня домовленість про сплату аліментів на утримання дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за малолітніми дітьми, вік дітей, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність у нього постійного місця праці, де заробіток його носить нерегулярний (мінливий) характер, даних про наявність у нього інших утриманців немає, а також вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж пятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2\~ст. 182 СК України. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обовязку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що в силу вимог\~ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на їх малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення ними повноліття. Беручи до уваги, що згідно зі\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено прожитковий мінімум для віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року 1860 грн., така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей хоча б найнеобхіднішим. [PERSON] аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України визначено, що\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 4000,00 грн. щомісячно на утримання дітей, позивач суду не надала, відтак у решті позовних вимог слід відмовити. При цьому, оскільки позивач предявила позов 30.11.2017 року, то в силу ч. 1\~ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial