Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, покликаючись на те, що з 25.08.2011 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому в Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ, актовий запис № 191. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Сторони різні за характерами та поглядами на життя, тривалий час не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, втратили почуття поваги та любові, миритись не бажають, подальше існування шлюбу вважає недоцільним та таким, що суперечить її моральним принципам. Крім того, вказує на те, що син [PERSON] повністю знаходяться на її вихованні та піклуванні. З огляду на те, що в матері більше емоційно-вольової мотивації, можливостей та часу приділяти дитині увагу, вважає, що проживання дитини з матір'ю є для дитини більш сприятливим та прийнятним. Просить розірвати шлюб та визначити місце проживання сина [PERSON] з матір'ю, за адресою: [ADDRESS] до його повноліття. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позові. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні надав пояснення про те, що не заперечує проти розірвання шлюбу, проте просить визначити місце проживання дитини за ним, оскільки він забезпечує належні умови проживання та виховання дитини. Заслухавши думку учасників судового засідання, з'ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши та оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; докази є належними та допустимими /ст.ст. 57-59 ЦПК України/. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому в Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ з 25.08.2011 року, актовий запис № 191. Мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Внаслідок різниці в характерах та поглядах на життя у сім'ї виник стійкий конфлікт, тривалий час не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства біля трьох років, не мають спільного бюджету, втратили почуття любові та поваги, миритися не бажають,з а час що надавався сторонам для примирення таке не наступило. Як встановлено судом та стверджується матеріалами справи, син [PERSON] [INFO], проживає разом із мітір'ю - позивачем [PERSON] та забезпечений усіма необхідними умовами для проживання, навчання та повноцінного розвитку, виховується належним чином, будь-яких випадків порушення позивачем його законних прав у ході судового розгляду справи судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч.1 ст.160 СК України). Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи, матір належно піклується про малолітню дитину, яка відвідує дитячий садок, облікована у медичних установах, систематично слідкує за станом здоров'я дитини, її розвиток. Дані обставини стверджуються поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили сумлінне ставлення позивачки до виконання своїх материнських обов'язків. Крім того, обставини справи стверджуються, зокрема: довідкою ЛНУ ім. І.Франка про доходи [PERSON]; довідкою Дошкільного навчального закладу ясла-садок №132 від 05.10.2016 року; характеристикою з місця роботи [PERSON] - фізичного факультету ЛНУ ім. І.Фаркна №65 від 07.10.2016 року Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Як пояснив суду відповідач, він працює, йому складно цілодобово займатись вихованням сина,тому у цьому допомагатимуть його батьки,які проживають на [ADDRESS];тому місце проживання сина просить визначити з ним за місцем проживання батьків за вищевказаною адресою. Такі доводи суд вважає неспроможними,і такими, що не є підставою для відмови позивачці у визначенні місця проживання дитини з матір»ю. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому шлюб між ними слід розірвати. Крім того, суд вважає, що місцем проживання малолітньої дитини слід визначити місце проживання її матері, яка здійснює належний догляд та виховання дитини та зважаючи на вік дитини, її стать та прихильність до матері.

Outcome: approved