Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування вимог посилається на те, що згідно з виконавчим листом № 404/245/17, виданим 18.04.2017 Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.01.2017 до [INFO] , тобто до повноліття [PERSON] , а потім в розмірі 1/4 частини всих видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до [INFO] , тобто до повноліття [PERSON] . Відповідачем сплата аліментів проводилась не регулярно, внаслідок чого, станом на 31.05.2019, виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 14397,59 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком виданою Головним територіальним управлінням юстиції у Кіровоградській області Фортечним відділом державної виконавчої служби. На підставі ст. 196 СК України розрахувала пеню яку просить стягнути з відповідача: За 2018 рік: За жовтень 2018 року: 2576,66 грн. х 1% х 92 днів = 2370 грн. 53 коп. За листопад 2018 року: 2463,66 грн. х 1% х 61 днів = 1502 грн. 83 коп. За грудень 2018 року: 730 грн. х 1% х 31 день = 226 грн. 30 коп. Всього за 2018 рік -4099 грн. 66 коп. За 2019 рік: За січень 2019 року: 159,04 грн. х 1% х 123 дні = 195 грн. 62 коп. За березень 2019 року: 613 грн. х 1% х 92 день = 563 грн. 96 коп. За квітень 2019 року: 613 грн. х 1% х 61 днів = 373 грн. 93 коп. За травень 2019 року: 304,85 грн. х 1% х 31 день = 94 грн. 50 коп. Всього за 2019 рік -1228грн.01 коп. Всього: 5327 грн. 67 коп. Через канцелярію суду 07.10.2019 позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з січня 2017 по 07.10.2019 в розмірі 109 986 грн 209 коп. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Позивачем доказів направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи не надано, тому суд не приймає до розгляду зазначену заяву та повертає заявнику, про що зазначає у рішення суду. Представник відповідача - адвокат Литвиненко Л.М. подала відзив, в якому вимоги не визнала, мотивуючи наступним. Позивач просить стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2018 по травень 2019 року. Законодавець пов`язує право одержувача аліментів на стягнення неустойки за прострочення їх сплати з виною платника аліментів. Заборгованість зі сплати аліментів за зазначений період виникла не з вини відповідача, оскільки в період з вересня 2018 по березень 2019 відповідач був зареєстрований як безробітний в Кіровоградському МРЦЗ. За цей період його дохід склав 3452,89 грн, з якого утримано аліменти в розмірі 1037,85 грн, що становить 1/3 його доходу. З березня по червень 2019 [PERSON] працював торгівельним представником ТОВ «Форвард-СВ» його щомісячний дохід складав 4173 грн. За спірний період відповідач отримував дохід, який не міг був достатній для виконання положень ч. 2 ст. 182 СК України, про те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач самостійно доплачує аліменти, до розміру не меншого ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 18.12.2019 заборгованість відсутня. Позивач вже зверталась з позовом до відповідача про стягнення неустойки за період з січня 2017 по квітень 2018 року, який судом залишений без задоволення з підстав недоведеності. Просила у задоволенні позову відмовити. Позивач у судовому засіданні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача - адвокат Литвиненко Л.М. позов не визнала, мотивуючи обставинами, викладеними у відзиві. Просила у його задоволенні відмовити. Заслухавши учасників справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2017 з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.01.2017 до [INFO] , тобто до повноліття [PERSON] , а потім в розмірі 1/4 частини всих видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до [INFO] , тобто до повноліття [PERSON] . Позивач розрахувала пеню за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2018 по травень 2019, яка становить 5327 грн 67 коп. та просить стягнути її з відповідача. Відповідно до положень ч.1ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Як роз`яснено в абзаці 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 р., передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Так, розраховуючи розмір пені згідно з положеннями ст. 196 СК України, суд виходить з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, а пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. В період з вересня 2018 по березень 2019 відповідач був зареєстрований як безробітний в Кіровоградському МРЦЗ. За цей період його дохід склав 3452,89 грн, з якого утримано аліменти в розмірі 1037,85 грн, що підтверджується довідкою. З березня по червень 2019 [PERSON] працював торгівельним представником ТОВ «Форвард-СВ» його дохід склав 14605,50 грн, з яких 2848,09 грн утримано аліментів, що підтверджується довідкою. Доходу відповідача, отриманого у спірний період, не вистачало, що забезпечити сплату аліментів у мінімальному розмірі, встановленому ч. 2 ст. 182 СК України, а саме 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка в подальшому погашена відповідачем. Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідачем надані докази того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась не з його вини, що виключає можливість стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів. Позивач не надала доказів вини відповідача у простроченні сплати аліментів, які б спростували докази, надані відповідачем, тому позов задоволенню не підлягає. На підставі ст. 196 СК України,

Outcome: dismissed