Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Національного університету біоресурсів і природокористування України про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між нею та Національним університетом біоресурсів та природокористування України було укладено контракт від 28.11.2012 року на керівництво відокремленим підрозділом «Мукачівський аграрний коледж», за умовами якого вона була призначена на посаду директора даного підрозділу. 10.09.2015 року адміністрацією університету видано наказ № 1123 «к», згідно якого її звільнено з посади директора відокремленого підрозділу за невиконання умов контракту, згідно п.8 ст. 36 КЗПП України. Таке звільнення вважає незаконним та таким, що проведене з порушенням норм законодавства. Зокрема, викладені в службовій записці голови комісії та Акті роботи комісії від 09.09.2015 року твердження щодо перешкоджання роботи комісії - не відповідають дійсності. При прибутті до коледжу комісією не було надано перелік питань, що підлягають перевірці, вимоги до приміщення, які мали бути надані для роботи комісії. Комісія відмовилася підписати акт про початок роботи, до виконання своїх обов'язків не приступила з причин неналежної організації своєї діяльності. Про проведення перевірки директора не було завчасно попереджено, тому твердження щодо неналежного забезпечення директором проведення перевірки є безпідставним. Також позивач вважає, що не відповідають дійсності факти, викладені в протоколі № 2 засідання вченої ради університету від 10.09.2015 року щодо поновлення на роботі працівниці [PERSON], рішення ЄСПЛ з даного питання, наявної щодо [PERSON] кримінальної справи, рішення господарського суду про стягнення з університету коштів, строків затвердження штатного розпису, стану готовності до навчального процесу, інших питань. Зокрема: про ситуацію з поновлення [PERSON] на роботі було повідомлено Урядового уповноваженого у справах ЄСПЛ та ДВС, оскільки рішення було виконано; розгляд кримінальної справи ще триває, рішення немає; рішенням Господарського суду стягнуто кошти за фактично виконані роботи, вартість яких визначена експертом, тому тут її вини немає; порушення строків затвердження штатного розпису та інші питання, вказані в протоколі, мали місце з причин, незалежних від неї. В зв'язку з цим позивач вважає незаконним наказ від 31.08.2015 року № 1086 «к» про застосування до неї догани. Крім того, на думку позивача, наказ про звільнення її з посади є незаконним, оскільки її було позбавлено можливості надати пояснення щодо питань, які стали підставою звільнення. Застосовуючи до неї дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи не було дотримано вимог та порядку застосування дисциплінарного стягнення, що передбачені ст. 148,149 КЗПП України. На даний момент вона перебуває у вимушеному прогулі з дня звільнення і за цей час має право на стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу. З наказом про звільнення її ознайомлено 15 вересня 2015 року, тому вважає, що строк для звернення до суду за захистом своїх прав нею не пропущено. В зв'язку з цим позивач просить визнати незаконним її звільнення та поновити її на посаді директора відокремленого підрозділу «Мукачівський аграрний коледж», визнати незаконним застосування до неї дисциплінарного стягнення і скасувати наказ про оголошення їй догани, стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позивач в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, зазначений у позові. Крім того пояснила, що в день звільнення вона перебувала на лікарняному, тому її звільнення є незаконним. Комісія, яка мала проводити перевірку, упереджено ставилась до неї, проявила зневагу як до неї особисто, так і до всього навчального закладу, робота тієї комісії була спрямована тільки на її звільнення. Вона нікому нічого не забороняла робити, перевірка не була проведена з вини членів комісії, які не змогли належним чином організувати свою роботу. Зокрема, в них не було документів, які стосувалися проведення перевірки, такі документі були передані з м.Київ тільки наступного дня. Ознайомившись з документами вона запропонувала членам комісії підписати акт про початок роботи, оскільки фактично комісія мала почати свою роботу не в день її приїзду, а в день отримання документів. Підписувати будь-які акти члени комісії відмовилися, нічого не сказавши, залишили навчальний заклад, про що вона повідомила в університет. Така поведінка комісії спровокувала погіршення стану її здоров'я, вона змушена була лікуватися. Упереджене ставлення до неї з боку керівництва університету триває вже більше року, її намагаються звільнити, не надають щорічну відпустку, проводяться постійні перевірки навчального закладу. Несвоєчасне затвердження штатних розписів також мало місце через упереджене ставлення до неї, за це головний бухгалтер отримав догану, її вини в цьому немає. Оскільки вона звільнена з роботи в період перебування на лікарняному, умови контракту вона не порушувала, вважає, що є всі підстави для визнання її звільнення незаконним і поновлення її на роботі. Представник позивача в судовому засіданні також повністю підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові і просив їх задовольнити. Пояснив, що звільнення позивача за порушення п.1.5 та п.2.2.26 Контракту, як вказано в наказі про звільнення, є безпідставним, оскільки в цих пунктах не передбачено ніяких обов'язків. Із отриманих на адвокатський запит документів взагалі не вбачається, за що саме звільнено позивача. Вказані у наказі документи, як підстава для звільнення, не є належними доказами. Крім того, відповідно до умов Контракту, при наявності порушень університет мав заслухати звіт керівника відокремленого підрозділу, чого зроблено не було. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити в позові. Свої заперечення обґрунтовував тим, що невиконання позивачем умов Контракту було очевидним, оскільки вона не виконала наказ ректора Університету, своїми діями не допустила до роботи комісію, яка на виконання наказу мала вивчити стан готовності навчального закладу до нового навчального року. Жодної упередженості в роботі комісії не могло бути, оскільки до її складу входили не тільки працівники університету. Незважаючи на те, що фактично був розпочатий навчальний процес, багатьох працівників закладу на час роботи комісії не було на місці, комісія не змогла приступити до виконання своїх обов'язків. Крім того, представник відповідача вказує на те, що звільнення позивача за невиконання умов Контракту не являється звільненням в порядку накладення дисциплінарного стягнення, а тому необґрунтованим є твердження позивача щодо порушення процедури накладення дисциплінарного стягнення. Також у даному випадку не може бути застосована норма закону щодо заборони звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності, а тому вважає, що вимоги позивача є необґрунтовані і такі, що не підлягають до задоволення. Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що 28.11.2012 року між Національним університетом біоресурсів і природокористування України в особі ректора Мельничука Д.О. та [PERSON] укладено Контракт, згідно якого [PERSON] призначено на посаду директора Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Мукачівський аграрний коледж». До вказано контракту 30.10.2014 року було укладено додаткову угоду, якою внесено зміни до п.3.1. розділу 3 Контракту «Оплата праці та соціально-побутове забезпечення» і викладено його в новій редакції. Відокремлений підрозділ Національного університету біоресурсів і природокористування України «Мукачівський аграрний коледж» не є юридичною особою, здійснює свою діяльність відповідно до Положення, затвердженого ректором Університету. Наказом ректора № 954 від 07.09.2015 року, з метою вивчення стану готовності ВП НУБіП «Мукачівський аграрний коледж» до нового навчального року, визначення реального стану справ і подальших перспектив розвитку закладу, створено комісію, якій доручено з 08 по 12 вересня 2015 року провести вивчення стану готовності закладу до навчального року, і на основі отриманих результатів до 18 вересня 2015 року підготувати пропозиції щодо подальших перспектив розвитку закладу. В додаток до даного наказу 09.09.2015 року ректором університету підписано наказ № 979, яким директора ВП НУБіП «Мукачівський аграрний коледж» [PERSON] та її заступників зобов'язано забезпечити належні умови для роботи комісії, за вимогою голови або членів комісії надати необхідні документи з питань діяльності коледжу, забезпечити доступ до приміщень коледжу. Наказом від 10 вересня 2015 року за № 1123 «к» «Про звільнення з роботи» [PERSON] звільнено з посади директора за невиконання п.1.5 та п. 2.2.26 Контракту від 28.11.2013 року, на підставі пункту 8 ст. 36 КЗпП України. Згідно пункту 1.5 Контракту [PERSON], як керівник підрозділу, підпорядкована безпосередньо ректору НУБіП України та проректорам відповідно до напряму (виду) діяльності. Рішення, накази і розпорядження ректора, ректорату, вченої ради НУБіП України і конференції трудового колективу Коледжу, прийняті відповідно до їх компетенції, обов'язкові для Керівника. Пунктом 2.2.26 Контракту передбачено, що керівник Коледжу, крім обов'язків, передбачених в контракті, зобов'язаний виконувати інші обов'язки. Як зазначено в наказі про звільнення, підставою його прийняття є службова записка голови комісії Курила В.І., акт роботи комісії, рішення вченої ради університету від 10.09.2015 року, протокол № 2. Зі змісту службової записки голови комісії Курило В.І. вбачається, що комісія розпочала свою роботу о 08.30 год. 09.09.2015 року, з копією наказу про створення комісії було ознайомлено заступника директора навчального закладу [PERSON] Після прибуття до закладу директора [PERSON] відмовилася надавати будь-які документи для роботи комісії, надала вказівку працівникам Коледжу не звертати увагу на вимоги членів комісії, а продовжувати виконувати свої обов'язки. Таким чином [PERSON] відмовилася виконувати законні вимоги наказу ректора Університету, чим порушила умови укладеного з нею Контракту. Аналогічні факти зафіксовані в Акті роботи комісії від 09.09.2015 року, який підписаний головою та присутніми членами комісії. Факт відмови [PERSON] виконувати вимоги наказу ректора Університету був предметом обговорення на засіданні Вченої ради Національного університету біоресурсів і природокористування України, за наслідками якого, враховуючи і інші факти діяльності директора Коледжу, Вчена рада прийняла рішення рекомендувати ректору Університету звільнити з роботи директора Коледжу [PERSON] Вищевказані документи є належними і допустимими доказами у справі, тому повинні бути враховані судом при вирішенні даного спору. Твердження позивача про те, що викладені в цих документах обставини не відповідають дійсності суд до уваги не приймає, оскільки вони нічим не обґрунтовані. Акт відмови від підпису, на який посилається позивач, а також факт ненадання головою комісії переліку питань і вимог до приміщень, необхідних для роботи, жодним чином не спростовують факти, що викладені в Акті роботи комісії і службовій записці голови комісії, складання та підписання акту про початок роботи не передбаченого жодними нормами. Таким чином, із вказаних документів вбачається, що [PERSON] відмовилася виконувати законні вимоги голови та членів Комісії, вимоги наказів ректора Університету, що є прямим порушенням вимог п.1.5 Контракту та свідчить про умисне невиконання позивачем його умов. Невиконання керівником умов, викладених в Контракті, відповідно до п.5.2.5, є підставою для дострокового його розірвання з ініціативи НУБіП України. При цьому суд не приймає до уваги при вирішенні спору факти, викладені в протоколі № 2 засідання Вченої ради Університету, що стосуються невиконання директором Коледжу рішення суду про поновлення на роботі [PERSON], наявності відносно [PERSON] кримінального провадження, рішення Господарського суду Закарпатської області про стягнення з Університету коштів, а також доводи позивача, спрямовані на спростування цих фактів, виходячи з наступного. Як зазначив представник відповідача в судовому засіданні, в протоколі відображено все те, що обговорювалося на засідання Вченої ради, однак це не означає, що всі ці факти були безпосередньою підставою для звільнення позивача з роботи. Оскільки підставою для розірвання Контракту було саме невиконання вимог наказів ректора, не допуск до роботи комісії, тому невиконання директором Коледжу рішення суду про поновлення на роботі [PERSON], наявність відносно [PERSON] кримінального провадження, рішення Господарського суду Закарпатської області про стягнення з Університету коштів не є предметом даного спору і не підлягає дослідженню. В зв'язку з цим, суд приймає до уваги протокол № 2 засідання Вченої ради Університету, як належний і допустимий доказ, тільки в частині, що стосується обговорення відмови директора виконувати вимоги наказів ректора та прийнятого за наслідками обговорення рішення. Щодо порушення відповідачем ст. 148,149 КЗпП України (процедури накладення дисциплінарного стягнення), а також ч. 3 ст. 40 КЗпП України (заборона звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності), на які вказує позивач, суд враховує наступне. Згідно із п.8 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору передбачено умови, зазначені у контракті. Пленум Верховного Суду України визнає дисциплінарним стягненням звільнення з підстав, передбачених пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п.1 с. 41 КЗпП (п.22 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів»). Позивача звільнено на підставі п.8 ст. 36 КЗпП України (підстави, передбачені контрактом), що дисциплінарним стягненням не являється, а тому ст. 149 щодо порядку застосування дисциплінарних стягнень не підлягає застосуванню до даних правовідносин. Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз'яснення про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці, які стосуються передбачених ст. 40, 41 КЗпП України випадків. Разом із тим зміст поняття «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» розкрито законодавцем у п.4 ст. 36 КЗпП України, до якого віднесено лише звільнення з підстав, передбачених ст.ст. 40, 41 цього Кодексу. Це виключає охоплення змістом терміну «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» будь-якого іншого звільнення, підстава якого не зазначена в ст. ст. 40, 41 КЗпП України, або яке законодавець спеціально не визначив як розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. У зв'язку з цим, виходячи з нормативного тлумачення п. п. 4, 8 ст. 36, ч. 3 ст. 40, ч. 3 ст. 41, ст.ст. 40, 41 КЗпП України, та з урахуванням того, що між сторонами виник спір стосовно припинення трудового договору з підстав, передбачених контрактом (п.8 ст. 36 КЗпП України), а не у зв'язку із звільненням працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, норма ч. 3 ст.40 КЗпП України на ці правовідносини не поширюється. Правова позиція щодо цих правовідносин викладена Верховним Судом України у постанові від 26 грудня 2012 року у справі 6-156цс12. Не можуть бути прийнятими до уваги також доводи представника позивача про те, що університетом при розірванні контракту з позивачем не дотримано вимог п.2.3.1 та п.2.4.5, які передбачають обов'язок заслухати звіт директора. Даними пунктами передбачено право, а не обов'язок НУБіП України вимагати від керівника звіт при необхідності, а тому відсутність такого звіту не може бути підставою для визнання звільнення керівника за порушення умов контракту незаконним. За таких обставин суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] з посади директора за невиконання п.1.5 та п. 2.2.26 Контракту від 28.11.2013 року, на підставі пункту 8 ст. 36 КЗпП України є законним, вимоги позивача щодо порушення закону при її звільненні є необґрунтованими, а тому до задоволення не підлягають. Також не підлягає до задоволення вимога позивача про визнання незаконним та скасування наказу НУБіП України від 31.08.2015 року № 1086 «к» в частині застосування догани до [PERSON] Як вбачається із даного наказу, [PERSON] оголошено догану за неналежне виконання функціональних обов'язків, що призвело до порушення штатно-фінансової дисципліни, а саме порушення термінів затвердження штатних розписів на 2014 рік та 2015 рік за відповідною бюджетною програмою. Факт вказаного порушення, тобто порушення термінів затвердження штатних розписів, позивачем визнається в судовому засіданні і ніким не спростовується. Відповідно до п.2.2.5 Контракту керівник зобов'язаний контролювати додержання штатно-фінансової дисципліни, а згідно п. 2.2.25 саме керівник несе відповідальність за результати діяльності Коледжу перед НУБіП України. За таких обставин посилання позивача на те, що порушення термінів затвердження штатних розписів на 2014 рік та 2015 рік мало місце не з її вини є необґрунтованим, притягнення за вказане порушення до дисциплінарної відповідальності головного бухгалтера Коледжу не знімає відповідальності за це із самого керівника. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed