Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що з 27.11.2007 року перебувала з відповідачем - [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась одна дитина дочка [PERSON], [INFO]. 11.03.2015 року, згідно рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, шлюб між сторонами розірвано. 06.05.2016 року позивачка вдруге зареєструвала шлюб із [PERSON], у зв»язку з чим прізвище [PERSON] змінила на [PERSON]. Малолітня дочка від першого шлюбу проживає разом з позивачкою і знаходиться повністю на її утриманні. Вона самостійно займається вихованням дочки і за рахунок власних коштів здійснює усі необхідні витрати, пов'язані з її утриманням, а саме: несе витрати на продукти харчування, на забезпечення необхідним одягом, медичними препаратами, несе витрати пов'язані з навчанням (крім загальноосвітньої школи дитина відвідує заняття у хореографічному гуртку) та здійснює інші необхідні витрати на утримання їхньої з відповідачем дитини. Відповідач зовсім не дбає про виховання та матеріальне забезпечення дитини, з дочкою не спілкується, не цікавиться її успіхами в школі, на протязі двох з половиною років не надає жодних коштів на її утримання, хоча має таку можливість. Позивачці відомо, що відповідач працює неофіційно у м. Києві та отримує значний дохід, однак визначити розмір його щомісячного доходу є важко, а тому є необхідність визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач є працездатною особою і зобов»язаний належним чином виконувати свій батьківський обов'язок по вихованню і утриманню дитини. З врахуванням наведеного, просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, враховуючи щоденні потреби дитини та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка [PERSON] в обґрунтування позову посилалася на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що її шлюб з відповідачем розірвано. Стосунки з колишнім чоловіком вона не підтримує. Йому відомо про розгляд справи про стягнення аліментів в суді. Відповідач офіційно не працює, однак на скільки їй відомо, він добре заробляє працюючи неофіційно. Дитина проживає разом з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але це не перешкоджає вирішенню спору в порядку ч.1 ст. 224 ЦПК України, оскільки позивачка проти цього не заперечує, а відповідач був належно повідомлений про дату, час і місце слухання справи. Заслухавши пояснення позивачки, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії заочного рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11.03.2015 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - вирішено позов [PERSON] задовольнити, шлюб між сторонами розірвати. ( а.с. 4-5). Із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 12.05.2008 року відомо, що [PERSON] народилась [INFO] у с. Гасенки, Миргородського району, Полтавської області. ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON], сторони по справі. ( а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 06.05.2016 року відомо, що [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 06.05.2016 року. ( а.с. 7). Із копії довідки № 3275 від 31.10.2016 року виданої Бабинською сільською радою Самбірського району Львівської області, відомо, що [PERSON], [INFO], проживає разом із дочкою [PERSON], [INFO]. ( а.с. 8). У відповідності до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Однак, сторони не домовилися про спосіб виконання обов'язку утримувати дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що є підстави присудити з відповідача у користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судових витрат звільнена законом. Таким чином з відповідача потрібно стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved