Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд неповнолітнього сина, [PERSON], за межі України без згоди батька дитини, посилаючись на те, що сторони мають спільного сина, якому у теперішній час виповнилось 16 років. Позивачка планує подорож разом із сином за межі України до Російської Федерації, що сприятиме оздоровленню дитини. Однак у добровільному порядку відповідач не надає згоди на виїзд сина за кордон. Оскільки син мешкає із позивачкою, місце перебування відповідача їй невідомо, то просила суд надати можливість неповнолітньому [PERSON] виїзд за кордон без згоди та супроводу відповідача до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка повністю підтримала заявлені вимоги, надавши пояснення аналогічні тим, що вказані у позовній заяві. Просила задовольнити позов. Представник позивачки, який діє на підставі довіреності, [PERSON], в судовому засіданні підтримав позицію [PERSON], вказавши, що відповідач не надає сину, [PERSON], жодної матеріальної та іншої підтримки, як батько. Тому просив задовольнити позов повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин повторно, будучи про час та місце слухання справи повідомленим належним чином. Представник третьої особи, яка діє на підставі довіреності, Шестак В. В., не заперечувала проти задоволення заявлених вимог [PERSON], вказуючи, що це не суперечитиме інтересам дитини, якій вже виповнилось 16 років. Зазначала також, що представниками третьої особи здійснювався вихід за адресою відповідача, однак за місцем прописки останнього не вдалося застати, а де він може перебувати невідомо. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників процесу, що з'явились, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, виданого 31 травня 2005 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 338 від 4 червня 1998 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року, батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). Згідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 2 квітня 2002 року, актовий запис 117 від 2 квітня 2002 року (а. с. 9). Відповідно до паспорту громадянки України (серія [NUMBER]) вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована в [ADDRESS] (а. с. 6). На підставі паспорту громадянина України (серія [NUMBER]) вбачається, що [PERSON], [INFO], також зареєстрований в [ADDRESS] (а. с. 11). За довідкою лікаря від 3 жовтня 2014 року вбачається, що [PERSON], 1998 р. н., перебуває на обліку в медичному закладі на підставі хронічного тонзиниту. Згідно до ст. 313 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) фізична особа має право на свободу пересування. При цьому фізична особа, яка досягла 14 (чотирнадцяти) років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування, а фізична особа, яка досягла 16 (шістнадцяти) років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у ст. 2 цього Закону, за якою серед інших документів, які дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон та проїзний документ дитини. За ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ на дитину оформляється на термін три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі за текстом рішення - СК) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За п. 3 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі за текстом рішення - Правила перетинання кордону), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Відповідно до п. 4 Правил перетинання кордону виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: а) якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; б) якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; в) у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). У судовому засіданні було встановлено, що неповнолітній [PERSON] на теперішній час досяг 16-річного віку та є громадянином України, тому у відповідності до положень ст. 313 ЦК має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Враховуючи, що у [PERSON] відсутній паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тому він має право виїзду за кордон України на підставі проїзного документа дитини відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». При цьому в разі відсутності згоди одного з батьків на оформлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон таке оформлення провадиться на підставі відповідного рішення суду. Суд зауважує, що положення, перелічені в Правилах перетинання кордону, щодо виїзду за межі України неповнолітньої дитини до вказаного спору не можна застосувати, оскільки «Правила перетинання державного кордону громадянами України» встановлюють порядок такого перетину, що стосується виїзду з України дітей безпосередньо віком до 16 років. Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що жодних обмежень у праві виїзду за межі України для [PERSON], 1998 р. н., немає, а лише існує порядок оформлення такого права на виїзд за кордон. Враховуючи, що батько дитини ухиляється від надання дозволу сину для виїзду за межі країни, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачки шляхом надання дозволу неповнолітньому [PERSON] на виїзд за кордон без згоди та супроводу [PERSON] Оскільки за законом проїзний документ на дитину оформлюється на термін три роки або до досягнення нею 18-річного віку, то суд вважає необхідним надати дозвіл [PERSON] на виїзд за межі країни без згоди батька до досягнення дитиною повноліття, бо таким чином права [PERSON] та [PERSON] будуть дотримані, а права [PERSON] не будуть порушені.

Outcome: approved