Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] , [INFO] жителя с [ADDRESS] Перемишлянського району Львівської області на її користь на утримання доньки [PERSON] - [INFO] та доньки [PERSON] - [INFO] у твердій фіксованій сумі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви та до досягнення ними повноліття. В обгрунтування позову, зазначила, що з відповідачем [PERSON] , вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2014 року, актовий запис № 923, але в провадженні Перемишлянського районного суду перебуває на розгляді позовна заява про розірвання шлюбу. Від шлюбного життя з відповідачем в них народились донька [PERSON] - [INFO] та донька [PERSON] - [INFO] . На даний час вона з відповідачем не проживає подружнім життям, оскільки має намір з ним шлюб розірвати. За період роздільного проживання та формального перебування в шлюбі відповідач надає матеріальну допомогу їхнім донькам, але вона не покриває всіх витрат, які вона несе виховуючи та утримуючи дітей. Після розірвання шлюбу відповідач може відмовитися від добровільного утримання дітей, а тому, дбаючи про їхні інтереси вона звернулася з позовною заявою про стягнення аліментів. Звертає увагу, що на даний час вона перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, їй важко самотужки утримувати дітей, забезпечувати їх всім необхідним для належного розвитку та зростання. Відповідач - приватний підприємець, часто перебуває за кордоном у відрядженнях, отримує стабільний заробіток, відтак має можливість матеріально забезпечувати своїх дітей, що є його прямим батьківським обов`язком. Позивач в судове засідання з`явилася, позовну заяву підтримала повністю та просила таку задовольнити. Відповідач в судове засідання з`явився, позов визнав частково та просив ухвалити рішення, яким встановити на користь [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітніх дітей доньки [PERSON] - [INFO] та доньки [PERSON] - [INFO] у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини його доходу, щомісячно, з дня подачі позову до суду і до досягнення дітей повноліття з підстав зазначених у поданому ним відзиві. Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 23.12.2014 року та серії [NUMBER] від 11.01.2017 року, батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.06.2014 року, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 03.06.2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №923. Згідно довідки Короснянської сільської ради №44 від 16.01.2019 року, склад сім`ї [PERSON] , становлять: [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із відзиву на позовну заяву, відповідач просить ухвалити рішення, яким встановити на користь [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітніх дітей доньки [PERSON] - [INFO] та доньки [PERSON] - [INFO] у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини його доходу, щомісячно, з дня подачі позову до суду і до досягнення дітей повноліття. Відзив обгрунтовує тим, що ознайомившись із позицією позивача, що викладена в її позовній заяві, та вимогою щодо стягнення щомісячно з мене аліментів на користь Позивача на утримання доньки [PERSON] - [INFO] , та доньки [PERSON] - [INFO] , у твердій фіксованій сумі 1 500 грн. на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви до досягнення ними повноліття, вважає, що зазначена вимога не може бути задоволена, оскільки не підкріплена належними доказами, і ґрунтується виключно на припущеннях Позивача, без належного\~врахування всіх\~суттєвих обставин,\~що мають\~значення для\~вирішення спору та бажанні отримати незаконну матеріальну вигоду, а факти викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України, оскільки, після того, як їхнє подружжя почало жити окремо, він продовжував добровільно надавати кошти Позивачу на утримання дітей, що підтверджується копіями платіжних доручень про здійснення\~ним щомісячних\~переказів на банківську картку Позивача коштів на дітей в сумі 2 000,00 грн. Крім того, він при необхідності брав участь у додаткових витратах на утримання дітей, перераховуючи на картку Позивача на її прохання кошти на різні потреби. Зазначає, що крім матеріальної допомоги, він з задоволенням з дітьми проводить час та спілкується, оскільки зацікавлений в їхньому емоційному, фізичному моральному та духовному розвитку. Водночас, Позивач в обґрунтування того, чому вона звернулася з позовною заявою про стягнення аліментів, згадує про надання відповідачем матеріальної допомоги донькам, що не покриває всіх витрат, які вона несе виховуючи та утримуючи дітей. Відтак, за дійсних обставин у нього немає обов`язку одноособово покривати всі витрати, які несе Позивач. Звертає увагу, що він знає і виконує обов`язок утримувати своїх дітей, який і не припиняється із розірванням шлюбу. Тому, вважає заяву Позивача, про те, що після розірвання шлюбу відповідач може відмовитися від добровільного утримання дітей - надуманою, оскільки він любить своїх рідних донечок і буде матеріально допомагати їм за будь яких обставин, незалежно від рішення суду чи ставлення до нього зі сторони Позивача. Окрім цього, додатково зазначає, що в обґрунтування своїх вимог щодо стягнення аліментів у твердій фіксованій сумі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно Позивач стверджує, що Відповідач є приватним підприємцем, часто перебуває за кордоном у відрядженнях, отримує стабільний заробіток, відтак має можливість матеріально забезпечувати своїх дітей, що є його прямим батьківським обов`язком. Однак, висновки Позивача стосовно того, що стан мого матеріального становища дозволяє йому сплачувати аліменти у твердій фіксованій сумі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, не відповідають дійсності та обставинам справи, оскільки з 2017 року він не є приватним підприємцем, на сьогоднішній день він знаходиться у скрутному моральному (оскільки до кінця надіявся на збереження шлюбу та сім`ї) та матеріальному становищі. Його вкрай малих заробітків, що підтверджується довідкою з місця праці, вистачає лише на їжу, предмети першої необхідності, сплату комунальних послуг. Інші доходи у нього відсутні, а тому, щоб мати можливість регулярно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, він навіть змушений час від часу позичати частину коштів у свого брата, які він зобов`язаний йому повернути. Однак, після того, як брат прочитав необгрунтовані доводи та вимоги позовної заяви про стягнення з нього аліментів, відмовився надалі позичати мені кошти. Враховуючи зазначене, Просить суд врахувати його матеріальне становище, про яке йшлося вже вище, яке свідчить, що він з своїх доходів не має реальної можливості сплачувати аліменти у твердій фіксованій сумі 1 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Як вбачається із долучених відповідачем платіжних доручень, останній добровільно надавав кошти Позивачу на утримання дітей, в сумі - 2 000,00 грн. Згідно Довідки №4 від 30.01.2019 року, яка видана гр. [PERSON] , такий дійсно працює у ФОП [PERSON] , з 06.07.2017 року за основним місцем роботи та займає посаду водія автотранспортних засобів. Посадовий оклад на січень 2019 рок , становить 4200 грн., а заробтна плата за дванадцять місяців 2018 року склала 44691, 12 грн. Відповідно до положень ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.\~181, ст.\~184 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Чинне законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч. 8 ст. 7 СК України); а також зобовязує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку (ч. 2 ст. 182 СК України). За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. Отже, оцінивши в сукупності представлені у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову про стягнення аліментів з відповідача на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] - [INFO] та доньки [PERSON] - [INFO] , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини його доходу, щомісячно, з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття,оскільки обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком, як матері так і батька. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved