Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Перша Дніпродзержинська державна нотаріальна контора про визнання додаткового строку для прийняття спадщини. У своєму позові, позивач зазначила, що вона 12 жовтня 2015 року помер її батько [PERSON], був складений ним заповіт 04 листопада 2013 року на випадок його смерті заповідав їй все майно. Вона звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька, в звязку з пропущенням спадкоємцем строку для прийняття спадщини, але вона подала заяву із запізненням на 6 днів, так як знаходилась в Росії та повернулась лише 19 квітня 2016 року. Тому, просить суд з урахування уточнень, визначити їй [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини після смерті 12 жовтня 2015 року її батька [PERSON] тривалістю у три місяці. Позивач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилалась на обставини зазначені в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився причини не явки не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Першої Камянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за відсутністю представника. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] ([PERSON], [PERSON]) є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] ([PERSON], [PERSON]), [INFO], 30 грудня 1977 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «Гибадулліної» на «Латипова», але 17 грудня 1980 року шлюб було розірвано та залишено прізвище «Латипова», що підтверджується довідкою про укладення шлюбу № 879 від 20.09.2013 р. (а.с.10) та свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис № 511 (а.с.12). Як встановлено судом, [PERSON] ([PERSON], [PERSON]) 20 грудня 1986 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Пасс» (а.с.11). Згідно до заповіту від 04 листопада 2013 року [PERSON] заповів [PERSON] все майно на випадок його смерті (а.с.7). Судом встановлено, що батько позивача [PERSON], 12 жовтня 2015 року, помер (а.с.6). Як вбачається з постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій від 22 квітня 2016 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з тим, що пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.14). Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як розяснено в п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.08.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Враховуючи обставини цивільної справи, а також те, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини за заповітом з поважних причин, так як знаходилась за межами країни, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги доведені, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved