Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини щомісячного заробітку відповідача. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони перебувають у шлюбі, від шлюбу мають дітей, на даний час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, між ними відсутнє взаєморозуміння, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі та з викладених у позові підстав просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей сторін у розмірі, запропонованому позивачкою. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що сторони з 14 вересня 2010 року перебувають у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області. У шлюбі народились діти - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26.07.2011 відділом ДРАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18.03.2014 відділом ДРАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області. З пояснень учасників процесу судом встановлено і ніким не оспорюється, що на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, а неповнолітні діти сторін проживають разом з матір`ю. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач просить позов задовольнити, розірвавши шлюб, вказує на неможливість його збереження, а відповідач вимогу про розірвання шлюбу визнає, суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати, оскільки з пояснень учасників процесу судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд бере до уваги вік дітей, задовільний стан здоров`я дітей та отримувача аліментів, наявність у позивача роботи та заробітку, стан здоров`я платника аліментів та його матеріальний стан. З огляду на викладене, враховуючи межі заявлених вимог та визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про необхідність і достатність визначення аліментів на утримання неповнолітніх дітей сторін, що підлягатимуть стягненню з їх батька, у розмірі 1/3 частини його щомісячного заробітку. Відповідно до ст.191 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом починаючи з дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи викладене,

Outcome: approved