Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання на період вагітності та після народження дитини до досягнення дитиною трирічного віку, вказавши, що вона з відповідачем\~ з 12.11.2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Вона перебуває на 7 місяці вагітності, з відповідачем вони не спілкуються та мешкають окремо. Вона зареєстрована в [INFO], де проживають її бабуся та дідусь, які є похилими людьми, та надавати їй допомогу не мають можливості. Власного житла вона не має, мешкає у друзів, оскільки у місті її діти матимуть більше можливостей для розвитку ніж у селі. Вона не працює, перебуває на лікарняному у звязку з вагітністю, проте мусить утримувати старшу доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, та турбуватись про здоров`я майбутньої дитини. Відповідач має задовільний стан здоров`я, забезпечений житлом та інших утриманців не має, тому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь та утримання на період вагітності у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до народження дитини, та після народження дитини - у тому ж розмірі, до досягнення дитиною трьох років, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову. Позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Свої позові вимоги змінила в частині розміру частки аліментів, які у позові просила стягнути з відповідача на її користь та утримання, під час її вагітності та після народження дитини, до досягнення дитиною трьох років, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме просить стягнути такі аліменти в розмірі 1 / 8 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, на чому наполягає. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, зі зміненими позовними вимогами згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції.\~\~\~\~ У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що\~сторони з 12.11.2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано у Дзержинському районному у місті [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було складено відповідний актовий запис №509 (а.с.5 - копія свідоцтва про шлюб). Як вбачається з листка непрацездатності [PERSON] АДБ № 130181 від 20.07.2017 року (а.с. 6), позивач [PERSON] з 20.07.2017 року по 22.11.2017 року перебувала на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами. На момент видачі лікарняного [PERSON] перебувала на 30 тижні вагітності, тобто на момент подачі позову до суду (09.08.2017 року ) вона перебувала у стані вагітності. Відповідно до свідоцтва про народження серія І-КИ № 646620 від 26.09.2017 року, у сторін 21.09.2017 року народився син - [PERSON]. Як вбачається з довідок про склад сім`ї, зараз позивач мешкає з дітьми: [PERSON], [INFO], (батьком якої є відповідач, записаний у свідоцтві про народження з її слів, нею подано до суду позов про визнання батьківства), та [PERSON], [INFO]. Між тим, [PERSON] у позовній заяві зазначає наявність матеріальних труднощів, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гуренка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч.1,2\~ ст.75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1\~ст.80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.ч.1, 2, 4- 6\~ст.84 Сімейного кодексу України\~дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Вагітність є підставою для стягнення аліментів на користь дружини у сукупності з іншими обставинами, зокрема, здатністю чоловіка надавати дружині матеріальну допомогу. Факт походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) не зазначений як умова виникнення права дружини на утримання під час вагітності (ч.1\~ст.84 СК України). Таким чином, чоловік зобов'язаний надавати утримання дружині під час її вагітності навіть у тому випадку, коли він не є батьком дитини. Якщо він оспорить батьківство після народження дитини, то його обов'язок буде припинятися лише після набрання сили відповідним рішенням суду про виключення відомостей про чоловіка як про батька дитини (ст.136 СК України). Право на утримання у зв'язку з вагітністю виникає у шлюбі з моменту зачаття і триває протягом всього періоду вагітності. Хоча право на утримання у зв'язку з вагітністю припиняється з моменту народження дитини, одночасно за необхідних умов виникає право на утримання відповідно до ч.2\~ст.84 СК України. Тому після народження дитини немає необхідності повторно звертатися до суду з іншою вимогою - про надання утримання до досягнення дитиною трьох років. Право особи на утримання у зв'язку з проживанням з нею дитини триває до досягнення дитиною відповідного віку (трьох або шести років). Сімейним\~ законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці суду не надав, позовні\~ вимоги\~ у розмірі 1 / 8 частки визнав,\~ є молодою працездатною особою, тому\~\~ спроможній платити аліменти\~ на утримання дружини, яка проживає зі спільними дітьми , і враховуючи , що вирішується судом питання про стягнення аліментів на дитину, відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. Крім того в ході розгляду справи встановлено, і не заперечувалось відповідачем, що позивачка завагітніла під час шлюбу, а відповідачем не надано належних, достовірних та допустимих доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки. Згідно\~статті 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, беручи до уваги що на момент подачі позову до суду, позивач перебувала у стані вагітності, проте на момент винесення рішення вже народила дитину - [PERSON], [INFO], суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON] до досягнення сином трьох років у розмірі 1/8 частини від доходу відповідача, починаючи з дати подачі позову, якою є 09.08.2017 року. Крім того, згідно ст.ст.\~4,5 ЗУ «Про судовий збір»\~підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved