Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 19 червня 2018 року між ними був зареєстрований шлюб, після якого сторони проживали спільно однією сім`єю. Від шлюбу мають дитину 2019 року народження. Вказує, що стосунки між ними розладились, спільно не проживають майже рік. Позивач зазначає, що за наявності у них спільної неповнолітньої дитини, вони позбавлені можливості розірвати шлюб в позасудовому порядку. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просить шлюб із відповідачем розірвати, оскільки примирення між ними неможливе, шлюб існує лише формально. Наголосила, що відповідач зловживає спиртними напоями, між ними виникали постійні сварки, через що вже рік вони не мешкають разом. Витрати по сплаті судового збору просила з відповідача не стягувати та після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив розірвати шлюб із [PERSON] . Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому 19 червня 2018 року Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області шлюбі, про що складено актовий запис № 80. Це підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . [INFO] у подружжя народилась дитина [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , видане 24 вересня 2019 року Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 339. З пояснень сторін вбачається, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені рік тому, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідач позовні вимоги визнає, погоджується із необхідністю розірвання шлюбу та тим, що зберегти шлюб неможливо. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з\~ст.\~21\~СК України,\~шлюбом є\~сімейний союз\~жінки та\~чоловіка,\~зареєстрований у\~органі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 1 ст. 24 СК України, встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України (ч. 3 ст. 105 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи із положень ст. 112 СК України, за обставин, які склалися на даний час між сторонами, враховуючи дійсні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично зруйнована, її збереження за таких обставин є неможливим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved