Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] , [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після померлої [INFO] [PERSON] . В обґрунтування вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлої баби [PERSON] і прийняв спадщину, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючого документа про належність майна спадкодавцеві. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Семененко С.М. в судове засідання не з`явилися, однак подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] помер дід позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Баворівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 22 червня 1992 [INFO] . [INFO] помер дядько позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , повторно виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 10 липня 2019 року. Після їх смерті відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку [ADDRESS] . Згідно довідки № 444 від 16.08.2019 року виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, про те, що колгоспний двір в [ADDRESS] станом на 01 квітня 1991 року рахувався за [PERSON] . Членами двору були: [PERSON] , 1925 р.н. голова двору; [PERSON] , 1925 р.н. дружина; [PERSON] , 1958 р.н. син. Таким чином, кожному із них належало по 1/3 частині в цьому будинку, як члену колгоспного двору. Згідно статей\~548,\~549\~ЦУ України\~(в\~ред.\~1963\~року)\~для придбання\~спадщини необхідно,\~щоб спадкоємець\~її прийняв.\~Не допускається\~прийняття спадщини\~під умовою\~або з\~застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] та [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] , шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, відповідно до вимог статей 548, 549 ЦК України (в ред. 1963 року). [INFO] померла баба позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Баворівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 12 травня 2009 року. Згідно заповіту складеного 24 січня 1996 року, [PERSON] , належний їй на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Застав`я, Тернопільського району Тернопільської області, заповіла [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не прийнялися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). Таким чином, спадкоємцем майна за заповітом [PERSON] є позивач [PERSON] Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок. Однак, державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. 13 серпня 2019 року винесено постанову № 2143/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка прийняла спадщину і не оформила після чоловіка [PERSON] померлого [INFO] та сина [PERSON] , померлого [INFO] , з посиланням на п.1 розділу 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, згідно якого видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Згідно інформаційних довідок про технічний стан нерухомого майна від 01.08.2019 року №№129, 130, 131 виданих ФОП [PERSON] вбачається, що станом на 01.08.2019 року будинковолодіння [ADDRESS] , рахується за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] державна реєстрація права власності на будинковолодіння [ADDRESS] не проведена. 25 червня 2019 року ФОП [PERSON] на замовлення позивача виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] , у якому вказана характеристика будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до експлікації приміщень до плану житлового будинку літера «А» загальна площа приміщень становить 51,7 кв.м., житлова 40,5 кв.м. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що станом на 01.04.1991 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , були членами колгоспного двору, тому суд приходить до висновку, що вони були власниками по 1/3 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Таким чином, за наведених обставин спадкодавцю [PERSON] на момент її смерті на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець не отримав за життя правовстановлюючий документ на належне майно та не здійснив державної реєстрації свого права власності, тому позивач змушений звертатись в суд за захистом своїх невизнаних прав. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити його права та інтереси, тому слід визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] , [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після померлої [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved