Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей Ізяславської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що в період з 2014 року до 2018 року перебувала із відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Сімейні відносини з відповідачем припинено восени 2018 року. З того часу останній ніяким чином не піклується про доньку, не цікавиться її фізичним і духовним розвитком, станом здоров`я, не надає жодної матеріальної допомоги. В зв`язку із вказаним та на підставі ст.ст.164, 166 СК України просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] та стягнути з відповідача на утримання спільної дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 31.07.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється у порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання. Залучено у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - орган опіки та піклування в особі Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області, який зобов`язано надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, її батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Ухвалою суду від 22.10.2020 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, службу у справах дітей Полонської районної державної адміністрації, яку зобов`язано надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, акт обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON] . Ухвалою суду від 12.11.2020 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано в Ізяславському районному відділі ДРАЦС Центрально - Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Хмельницький) належним чином завірену копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . В подальшому, після надання можливості учасникам справи надати суду заяви по суті справи, ухвалою суду від 26.11.2020 року закрито підготовче провадження у справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі з підстав, вказаних в позові, та просила суд їх задовольнити. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, хоча про місце, день та час слухання справи повідомлені належним чином. Відповідач, повідомлений про дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов не подав. З врахуванням наведеного, вислухавши думку представника позивача, суд протокольною ухвалою постановив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, з`ясувавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.12.2015 року та актового запису про народження №153 від 22.12.2015 року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Крім того, згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Полонським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 18.10.2019 року, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до довідки про склад сім`ї від 21.07.2020 року №946, виданої Понінківською селищною радою, склад сім`ї [PERSON] , прописаної за адресою: [ADDRESS] , становить: дочка - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . При цьому, згідно довідки від 14.09.2018 року №944, виданої Ізяславською міською радою Хмельницької області, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] Відповідно до довідки Понінківського закладу дошкільної освіти №1 «Зірочка» від 20.11.2019 року №42, [PERSON] , [INFO] , зарахована до ІІ молодшої групи і відвідує вказаний заклад з 12.10.2018 року. [PERSON] , який проживає в м.Ізяслав і являється батьком дитини, в закладі дошкільної освіти не був, в навчально - виховному процесі доньки участі не приймає. Згідно актів оцінки потреб сім`ї [PERSON] від 20.07.2020 року №39 та від 27.10.2020 року №57 її дочка [PERSON] має стабільний та врівноважений емоційний стан, самопочуття дитини в нормі, має охайний вигляд, забезпечена усіма необхідними продуктами харчування, навчання та досягнення дитини відповідають її віку. Дитина любить та поважає матір. Батько [PERSON] проживає в м.Ізяслав, участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не забезпечує та морально не підтримує дитину. Мати [PERSON] перебуває в Естонії, де вийшла заміж, та в майбутньому планує забрати дітей. За дітьми доглядає бабуся [PERSON] , яка забезпечує повноцінні умови проживання онуків. Також, відповідно до акту обстеження матеріально - побутового стану сім`ї [PERSON] від 27.10.2020 року умови проживання сім`ї задовільні. В кімнатах чисто, прибрано. Наявні продукти харчування. Діти забезпеченні усім необхідним. Сім`я має земельну ділянку та веде домашнє господарство. За місцем проживання сім`я характеризується позитивно, мама належним чином доглядає дітей, матеріально утримує. На даний час мама з новонародженою дитиною перебуває в Естонії, з дітьми, які знаходяться в смт.Понінка, завжди підтримує зв`язок та планує їх забрати до себе найближчим часом. Факт того, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , знаходиться на утриманні матері підтверджено також актом від 21.07.2020 року, складеним депутатом Понінківської селищної ради смт.Понінки, виборчий округ №2 [PERSON] . У висновку органу опіки та піклування Ізяславської районної державної адміністрації від 16.12.2020 року №78/32-35-2999/2019 вказано про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні матері [PERSON] і проживає за адресою: [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача, зазначила, що у зв`язку з навчанням старшої дочки [PERSON] в Ізяславському навчально - реабілітаційному центрі Хмельницької обласної ради, її донька [PERSON] переїхала до м. Ізяслав, де й познайомилась з відповідачем. Вказала, що за час їх спільного проживання, [PERSON] не працював, зловживав спиртними напоями. Приблизно в травні 2018 року [PERSON] зі своїми дітьми повернулася до смт.Понінка, так як відповідач їх вигнав з місця спільного проживання. Позивачка влітку 2018 року залишала спільну доньку [PERSON] , так як сама поїхала на заробітки. У зв`язку з тим, що відповідач зовсім не займався дитиною та постійно зловживав спиртними напоями, старша донька позивачки через декілька днів змушена була забрати дитину в нього. Після цього [PERSON] не зустрічався та не спілкувався з дитиною. Також вказала, що [PERSON] не допомагає позивачу виховувати доньку, зовсім не цікавиться дитиною, не надає матеріальної допомоги та подарунків для дитини, не цікавиться її станом здоров`я та розвитком. Згідно пояснень, наданих в судовому засіданні іншим свідком [PERSON] , яка працює вчителем в Ізяславському навчально - реабілітаційному центрі Хмельницької обласної ради, зі слів матері, [PERSON] не бере будь - якої участі у вихованні доньки [PERSON] . Вказала, що була класним керівником іншої дитини позивача - [PERSON] , поведінка якого змінилася в гіршу сторону після появи в їх сім`ї [PERSON] . Також зазначила, що причиною переїзду [PERSON] разом зі своїми дітьми до смт.Понінка в 2018 році було негативні стосунки в сім`ї. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний і моральний розвиток. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У ст.12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідно в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази переконують суд у свідомому ухиленні відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, зокрема, він з 2018 року не проявляє жодної ініціативи з приводу спілкування з дитиною, не цікавиться її фізичним і духовним розвитком, не забезпечує її матеріально.Тобто, [PERSON] протягом тривалого часу не проявляв до дитини батьківської любові та турботи, не цікавився її бажаннями та потребами і, як наслідок, не має тісного психологічного зв`язку з донькою. Обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, нести за неї батьківську відповідальність, на що вказує відсутність з його боку будь-яких дій, спрямованих на спілкування з дитиною. Судом також враховано інтереси дитини, відсутність обставин, які б пов`язували її з батьком, крім кровного споріднення. Тобто, батьківство [PERSON] щодо доньки має формальний характер, який жодним чином не відповідає меті інституту батьківства, не сприяє забезпеченню прав та інтересів дитини. Таким чином, враховуючи необхідність забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо доньки [PERSON] на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України. Слід зазначити, що позбавлення батьківських прав тісно пов`язане з питанням про матеріальне утримання батьками своєї дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину не має виключень. При цьому, у випадку задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України). Частиною 4 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до приписів ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, для захисту прав дитини підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитинивідповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 23.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд, задовольняючи позов в частині стягнення аліментів, виходить з розумності та достатності їх розміру, а також враховує, що відповідач є особою працездатного віку, при цьому докази того, що на його утриманні перебувають інші особи, або він за станом здоров`я не може сплачувати аліменти у вказаному розмірі, у справі відсутні. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає на необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. З огляду на викладене, судові витрати, сплачені позивачем при зверненні до суду, у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, а також з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, що становить 840,80 грн., від сплати якого при поданні позовної заяви до суду щодо стягнення аліментів звільнена позивач. На підставі викладеного та

Outcome: approved