Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що 29.07.2006 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який 12.10.2010 року розірвано, що підтверджується рішенням суду. [INFO] від шлюбу в них народилася донька [PERSON] , та [INFO] народився син [PERSON] . Їх діти перебувають у віці інтенсивного розвитку, потребують витрат, однак відповідач участі в утриманні дітей не бере. Позивача просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 2500 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення ними повноліття. Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2018 року в цивільній справі № 308/548/18 задоволено повністю позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалено: сягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2500 грн. щомісячно з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з 18.01.2018 року і до моменту досягнення дитиною повноліття; сягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2500 грн. щомісячно з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з 18.01.2018 року і до моменту досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 704,80 грн. судового збору; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, згідно з якою просить переглянути заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2018 року, за наслідками розгляду даної заяви вказане заочне рішення скасувати та справу призначити до розгляду у загальному порядку. В обґрунтування поданої заяви відповідач посилається на те, що про існування зазначеного заочного рішення йому стало відомо після того, як 05.03.2020 року його представник ознайомився з матеріалами справи та отримав копію заочного рішення. Звертає увагу, що суд ухвалив про заочний розгляд справи, не маючи в матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, повторності неявки належним чином повідомленого відповідача. Матеріали позовної заяви позивачем також не отримувалися. Враховуючи наведене, вважає, що дана заява подається в строк, передбачений законодавством. Зауважує, що із змісту заочного рішення вбачається, що суд з`ясував лише доводи позивача та не з`ясував обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Посилаючись на положення ст. 182 СК України, відповідач зазначає, що позовні вимоги про стягнення аліментів визнає частково та погоджується на стягнення щомісячно на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі по 2000 грн. на кожну дитину. Також наголошує, що суд задовольняючи позов не обґрунтував своє рішення в частині визначення суми аліментів, не з`ясував матеріальне становище платника, врахував майновий стан відповідача, який нібито має постійне місце праці і веде підсобне господарство, хоча в матеріалах справи про це відсутні будь-які докази. Відповідач вказує, що насправді постійно ніде не працює, перебивається підробітками на будівництві як підсобник або допомагає в селі сусідам в домашньому господарстві, свого домашнього господарства не має та через відсутність освіти знайти постійне місце роботи не може. Зазначає, що він не має змоги сплачувати 5000 грн. в місяць, а тому, просить суд врахувати, що його доходи ледве дозволяють йому сплачувати 4000 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.06.2020 року постановлено поновити [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2018 року, задовольнити заяву відповідача про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2018 року в цивільній справі № 308/548/18. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу у її відсутності, зазначивши, що позов підтримують та просять задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 29.07.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано згідно з заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.10.2010 року (справа № 2п-5656/10). У сторін народилося двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 22.01.2009 року) та син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18.02.2015 року). За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як встановлено судом, спільні діти сторін проживають з матір`ю, перебуває на її утриманні та потребують матеріального забезпечення. Матеріалами справи не встановлено та не підтверджено, що відповідач на час розгляду справи офіційно працює та отримує постійний (сталий) дохід не має. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за неповнолітніми дітьми, вік дітей, матеріальне становище платника аліментів (відповідача), який є особою працездатного віку, відсутність у матеріалах справи даних про наявність у нього аліментних зобов`язань та інших утриманців, часткове визнання ним позову, а також вимоги норми ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України та оскільки відповідач позовні вимоги визнав, з нього слід стягнути на користь позивача аліменти на їх спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення ними повноліття. Беручи до уваги, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень, така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей хоча б найнеобхіднішим. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Таким чином, з огляду на вищенаведені обставини, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення повністю. При цьому, оскільки позов із вимогами про стягнення аліментів пред`явлений 18.01.2018 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ч. ч. 6, 7 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то такий слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved