Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що її мати [PERSON], яка померла [INFO] мала у приватній власності земельну, розташовану на території Верхівнянської сільської ради Ружинського району Житомирської області. На даний час позивачка бажає отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку, однак зробити цього не може оскільки нею втрачено оригінал правовстановлюючого документа -Державного акту на право власності на землю, який був виданий на ім'я спадкодавця. В зв'язку з викладеним позивачка просить суд визнати за нею право власності на вказане спадкове майно: на земельну ділянку, належну [PERSON] В суд сторони не з'явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримує, а представник відповідача - визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. З архівного примірника Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ 05-06 № 000180 , наданого відділом Держкомзему у Ружинському районі Житомирської області, вбачається , що [PERSON] належить право власності на земельну ділянку площею 0.4130 га, розташовану на території с.Верхівня Верхівнянської сільської ради Ружинського району Житомирської області, призначеної для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства . [PERSON] померла [INFO] в с.Верхівня Ружинського району Житомирської області, що стверджується свідоцтвом про її смерть. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 2 Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки(ст.1261 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1269 ЦК України. Позивачка є дочкою та єдиним спадкоємцем по закону першої черги майна належного [PERSON] та у встановленому законом порядку прийняла її спадщину, що вбачається з матеріалів спадкової справи №200/2014р., заведеної 24.06.2014р. Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлої [INFO] [PERSON] Таким чином судом встановлено, що до позивачки після смерті спадкодавця [PERSON] перейшло право власності останньої на все спадкове майно, зокрема і на вищевказану земельну ділянку. Проте позивачці нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю у неї оригіналу Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, що вбачається з повідомлення Ружинської державної нотаріальної контори Житомирської області від 22.07.2014р. за №1212/02-14. Таким чином, судом встановлено, що у позивачки є перешкоди для отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не може пред'явити нотаріусу оригінал Державного акту на право приватної власності на землю через те, що вказаний оригінал нею втрачено. Відповідно до п.5. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999р. №43, право звернутись за видачею дубліката державного акту про право приватної власності на земельну ділянку надається лише власнику земельної ділянки. Таким чином позивачка також не може отримати дублікат вищевказаного Державного акту у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст.1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тобто, в даному випадку право позивачки на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з її вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачки [PERSON] є відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, хоча право власності її матері на вказану земельну ділянку ніким не заперечується. Тому , врахувавши вище наведене, суд приходить до висновку що є всі підстави для визнання за [PERSON] права власності на вищевказану земельну ділянку відповідно до п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, якою передбачено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Outcome: approved