Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, зазначивши заінтересованою особою Фортечний районний у м. Кіровограді відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, якою просить встановити факт народження [PERSON], яка народилась 11 грудня 2014 року в м. Севастополь, Автономної Республіки Крим, мати [PERSON], [INFO], батько [PERSON], [INFO]. На обґрунтування заяви зазначено, що заявник є бабусею [PERSON], [INFO]. Батьки дитини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають в тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим. 11 грудня 2014 року у них народилась донька [PERSON], проте свідоцтво про народження видане відділом запису актів цивільного стану Гагаринського району м. Севастополя 23 грудня 2014 року. 10.08.2016 року за вих. №1870-08/04-29 Фортечним районним у м. Кіровограді відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, було відмовлено у державній реєстрації народження, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини не пред»явлено медичний документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 року №545. Встановлення факту народження дитини необхідно для державної реєстрації народження дитини відповідно до вимог національного законодавства України. В судове засідання заявник не з»явилась, повідомлена судом про час та місце розгляду справи належним чином, надала до суду заяву, якою просила розглянути справу без її участі, заяву підтримала у повному обсязі. Представник Фортечного районного у м. Кіровограді відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти заявлених вимог не заперечив. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних мотивів. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч.2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. \~\~\~\~ Відповідно до п.п. 1, 7 ч. 1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно п. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-КМ №509641 від 23.12.2014 року виданого відділом запису актів цивільного стану Гагаринського району м. Севастополя Управління запису актів цивільного стану Уряду Севастополя у [PERSON] та [PERSON] 11 грудня 2014 року народилася дитина [PERSON] /а.с. 5/. Згідно до розяснення від 10.08.2016 року за вих. №1870-08/04-29 Фортечним районним у м. Кіровограді відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, було відмовлено у державній реєстрації народження, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини не пред»явлено медичний документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 року №545. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. \~\~\~\~ Відповідно до ч. ч.1, 2ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Згідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п. 2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є , зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. \~\~\~\~ Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини у даному випадку шляхом звернення до суду. \~\~\~ \~При цьому, суд враховує принцип 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого дитині повинно належати з її народження право на ім'я та громадянство та статтю 7 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральної Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, відповідно до якої дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про народження, видане відповідним державним органом України. Згідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження, або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховної Радою України, підлягає негайному виконанню. \~\~\~\~

Outcome: approved