Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, який в послідуючому уточнила, та просила: 1) визнати недійсним пункт 39 Договору оренди землі, укладеного 05 лютого 2008 року між Карлівською РДА та [PERSON] , зареєстрованим у Карлівському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №040855600043, в частині не переходу до спадкоємців права на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря; 2) визнати Договір оренди землі від 05 лютого 2008 року між Карлівською РДА та [PERSON] , зареєстрованим у Карлівському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №040855600043, строком на 30 років, не припиненим внаслідок пункту 39 договору оренди землі; 3) визнати перехід права оренди на земельну ділянку площею 50,0 га для ведення фермерського господарства, розташованої на території Халтуринської сільської ради Карлівського району Полтавської області (5321685600:00:007:0015) за договором оренди від 05 лютого 2008 року між Карлівською РДА та [PERSON] в порядку спадкування за законом до спадкоємиці [PERSON] ; 4) зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області замінити померлого орендаря [PERSON] за договором оренди землі від 05 лютого 2008 року між Карлівською РДА та [PERSON] на спадкоємицю за законом [PERSON] шляхом зобов`язання на укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 05 лютого 2008 року; 5) замінити орендодавця Карлівську РДА за договором оренди землі від 05 лютого 2008 року між Карлівською РДА та [PERSON] на Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області. Позовна заява мотивована тим, що 05 лютого 2008 року [PERSON] уклав з Карлівською районною державною адміністрацією договір оренди земельної ділянки загальною площею 50,0 га, в тому числі: ріллі 50,0 га, кадастровий номер 5321685600:00:007:0015, який зареєстровано у Карлівському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 12 березня 2008 року за\~№040855600043 строком на 30 років. 19 листопада 2008 року [PERSON] уклав з Фермерським господарством «М.В. Щедрий Лан» договір суборенди земельної ділянки загальною площею 50,0 га, в тому числі: ріллі 50,0 га, кадастровий номер 5321685600:00:007:0015, який зареєстровано у Карлівському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 19 листопада 2008 року за\~№040855600306 строком до 19 листопада 2037 року. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яку вона прийняла у встановленому законом порядку. 19 червня 2017 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємцю першої черги на Фермерське господарство «М.В. Щедрий Лан», після чого зверталась до Карлівської РДА із клопотанням про внесення змін до договору оренди від 05 лютого 2008 року, однак 14 березня 2017 року отримала відповідь про необхідність звернутися з цього питання до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області. Направивши відповідний запит до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, отримала відповідь від 26 червня 2017 року, в якій зазначалось про те, що у зв`язку з припиненням договору оренди землі, а відповідно і договору суборенди землі, Відділом Держгеокадастру у Карлівському районі було надано пропозицію до Головного управління про резервування зазначеної ділянки для учасників АТО. 11 серпня 2017 року позивач звернулась із відповідним запитом до Міжрайонного управління у Карлівському та Машівському районах Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, на який 16 серпня 2017 року отримала відповідь, в якій зазначено, що у зв`язку зі смертю орендаря договір оренди землі та відповідно договір суборенди припинились і Відділ мав право надати пропозицію до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про резервування земельної ділянки для учасників АТО. Позивач вважає, що пункт 39 договору оренди землі від 05 лютого 2008 року прямо суперечить нормам чинного законодавства, позбавляє її права на підприємницьку діяльність, а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] повністю підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача Карлівської РДА Демченко А.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду не з`явився. В матеріалах справи на аркушах справи 145-147 том 2 міститься відзив представника відповідача на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. Представник третьої особи Мартинівської сільської ради в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Інші треті особи в судове засідання не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Вислухавши присутніх, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до частини 3 та частини 4 статті\~12, частини 1 та частини 2 статті\~13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 05 лютого 2008 року [PERSON] уклав з Карлівською районною державною адміністрацією договір оренди земельної ділянки загальною площею 50,0 га, в тому числі: ріллі 50,0 га, кадастровий номер 5321685600:00:007:0015, який зареєстровано у Карлівському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 12 березня 2008 року за\~№040855600043. Згідно з пунктом 8 вказаного договору, договір укладено строком на 30 років. За актом прийому-передачі земельної ділянки її передано [PERSON] для ведення фермерського господарства. 19 листопада 2008 року [PERSON] уклав з Фермерським господарством «М.В. Щедрий Лан» договір суборенди земельної ділянки загальною площею 50,0 га, в тому числі: ріллі 50,0 га, кадастровий номер 5321685600:00:007:0015, який зареєстровано у Карлівському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 19 листопада 2008 року за\~№040855600306. Згідно з пунктом 8 вказаного договору, договір укладеного до 19 листопада 2037 року. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. 19 червня 2017 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємцю першої черги на Фермерське господарство «М.В. Щедрий Лан». Відповідно до положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, та положення про Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року №308, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області є територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Позивач направляла відповідний запит до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про внесення змін до договору оренди від 05 лютого 2008 року та отримала відповідь від 26 червня 2017 року, в якій зазначалось про те, що у зв`язку з припиненням договору оренди землі, а відповідно і договору суборенди землі, Відділом Держгеокадастру у Карлівському районі було надано пропозицію до Головного управління про резервування зазначеної ділянки для учасників АТО. 11 серпня 2017 року позивач звернулась із відповідним запитом до Міжрайонного управління у Карлівському та Машівському районах Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, на який 16 серпня 2017 року отримала відповідь, в якій зазначено, що у зв`язку зі смертю орендаря договір оренди землі та відповідно договір суборенди припинились і Відділ мав право надати пропозицію до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про резервування земельної ділянки для учасників АТО. Частиною першою статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно\~до\~частини\~першої\~статті\~16\~ЦК\~України,\~кожна\~особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відносини щодо оренди земельної ділянки врегульовані ЦК України, ЗК України та Законом України «Про оренду землі». Оренда землі - це окрема організаційно-правова договірна форма використання земельної ділянки, яка передбачає передачу її власником - орендодавцем (державою, територіальною громадою чи юридичною особою) у тимчасове строкове володіння та користування іншій особі - орендареві, за плату для здійснення діяльності з привласненням останнім одержаної продукції і доходів. Відповідно до частини другої статті 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. За змістом частини першої статті 7 Закону України «Про оренду землі», як в редакції станом на момент укладення договору оренди землі від 05 лютого 2008 року та і в чинній, право на оренду земельної\~\~ділянки\~\~переходить\~\~після\~\~смерті фізичної\~\~особи-орендаря,\~якщо\~інше\~не\~передбачено\~договором оренди,\~до спадкоємців,\~а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців\~-\~до\~осіб,\~які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі,\~якщо це не суперечить вимогам ЗК України та цього Закону. Отже, якщо умовами договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами, не передбачається заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкоємці орендаря після смерті останнього можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору. Пунктом 39 договору оренди земельної ділянки від 05 лютого 2008 року передбачено, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті особи-орендаря, засудження або обмеження дієздатності за рішенням суду не переходить до спадкоємців. Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з приписами статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Вирішуючи спір про визнання правочину недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним на момент його вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені в статті 203 ЦК України. В даному випадку, при укладенні 05 лютого 2008 року [PERSON] з Карлівською районною державною адміністрацією договору оренди земельної ділянки, не було порушено жодної вимоги, передбаченої статтею 203 ЦК України. Посилання позивача на те, що пункт 39 договору позбавляє її права на підприємницьку діяльність є необґрунтованим, оскільки вона особисто має право звернутись до відповідних органів або власників земельних ділянок для вирішення питання про отримання їх в оренду. Інші доводи позивача жодним чином не підтверджують незаконність оскаржуваного пункту договору та є безпідставними у виниклих правовідносинах, а тому не вимагають детального обґрунтування. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS\~v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним пункту 39 Договору оренди землі, укладеного 05 лютого 2008 року між Карлівською РДА та [PERSON] , зареєстрованим у Карлівському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №040855600043, в частині не переходу до спадкоємців права на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, є такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки, в задоволенні першої позовної вимоги відмовлено, то і інші позовні вимоги не підлягають задоволення так як є похідними.

Outcome: dismissed