Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що вона [INFO] є громадянкою України та починаючи з 05.10.2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], який також є громадянином України. 06.08.2014 року в м. Луганську Луганської області, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території України, у Луганському міському пологовому будинку [PERSON] народила доньку [PERSON], батьком якої є її чоловік [PERSON] На підставі відповідної медичної документації з вищевказаного пологового будинку, 19.09.2014 року Кам'янобрідським відділом ДРАЦС РС Луганського міського управління юстиції було видано свідоцтво про народження [PERSON], але відповідні відомості щодо реєстрації народження дитини у відповідні Державні реєстри внесено не було, у звязку з технічною неможливістю Кам'янобрідського відділу ДРАЦС РС Луганського міського управління юстиції провести відповідні дії, а виїхати з м. Луганська Луганської області на територію, що контролюється українською владою, для належної реєстрації народження дитини [PERSON] не мала можливості, оскільки новонароджена дитина потребувала особливого догляду, тоді як на лінії зіткнення сил АТО та незаконних збройних формувань відбувались та відбуваються бойові дії. Це створює перешкоди у реалізації батьківських прав і у подальшому реалізації правового статусу громадянина України новонародженою дитиною ( отримання відповідних соціальних послуг, виплат). 27.01.2016 року [PERSON] зверталась до Красногвардійського відділу ДРАЦС з метою врегулювання державної реєстрації народження дитини, однак їй було рекомендовано звернутись до суду. Заявник та її чоловік є громадянами України і бажають, щоб їх спільна дитина також була зареєстрована як громадянин України, яка народилась на території України. Проте, чинним законодавством України не визначено порядок державної реєстрації народження дитини на території окремих районів Луганської та Донецької області, що тимчасово не контролюється українською владою, що унеможливлює реєстрацію народження дитини в органах РАЦС без рішення суду. У зв'язку з чим заявник вимушена звернутись до суд для встановлення факту народження її дитини - [PERSON], [INFO] в м. Луганську Луганської області для подальшого внесення відповідних відомостей в актовий запис про народження дитини. В судовому представник заявника підтримала заяву про встановлення юридичного факту народження дитини. Представник заінтересованої особи - Красногвардійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи. Згідно п.7 ч.1\~ст.256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Встановлення даного факту необхідно заявниці для державної реєстрації народження дитини. Питання реєстрації народження дитини регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р., а також деякими міжнародними правовими актами. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження; у разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Проведення повторної реєстрації факту народження , у відповідності з українським законодавством органами реєстрації актів цивільного стану є неможливим, оскільки відповідно до п.2 розділу 111 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністрества юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини, є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма 103/0), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Однак, медичне свідоцтво про народження (форма 103/0) вже надавалась Заявником до Кам'янобрідського відділу ДРАЦС РС Луганського міського управління юстиції, на підставі якої було отримано свідоцтво про народження дитини. Повторно отримати медичне свідоцтво про народження дитини е неможливим на тимчасово непідконтрольній українській владі території України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Отже, вказаний закон не містить спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту народження дитини на території, яка не контролюється українською владою, що унеможливлює державну реєстрацію народження дитини в позасудовому порядку. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Також, згідно принципу 3 Декларації прав дитини від 20 листопада 1989 року дитині має належати з його народження право на ім'я та громадянство. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів кожен чинний договір є обов'язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об'єкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками. При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Враховуючи викладене ,на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає за можливе встановити\~\~ факт народження дитини [PERSON], [INFO] в м. Луганську Луганської області,\~\~так як\~\~заявниця в іншій спосіб, крім звернутися з заявою до суду про встановлення факту, що має юридичне значення, захистити своє порушене право не може. На підставі викладеного та

Outcome: approved