Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом у якому просила визнати недійсним договір оренди землі від 01.11.2013 року, який укладено між нею і СФГ «Чумак», щодо земельної ділянки загальною площею 5,5115 га. кадастровий номер 3522580300:04:000:0096, а також скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при підписанні договору оренди землі позивач, через неосвіченість, похилий вік та стан здоров'я, неправильно сприйняла фактичні обставини правочину, що вплинуло на її волевиявлення та підписала договір оренди землі, проте не мала наміру його укладати, оскільки вважала, що підписує старий договір із необхідними виправленнями. Наведені обставини на думку позивача порушують її права, а тому вона змушена звернутись до суду за їх захистом. Представник позивача - адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача СФГ «Чумак» за довіреністю Бойко З.С. заперечила проти задоволення позову та зазначила, що спірний договір укладений згідно вимог чинного законодавства та за згодою сторін, відповідає типовому договору оренди землі, зареєстрований належним чином, підстави визнання його недійсним відсутні, а тому позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Відповідач Головне управління юстиції у Кіровоградській області свого представника у судове засідання не направили, проте надали суду письмову заяву в якій просили розглянути справу без участі їх представника, а також заперечували проти задоволення позову в частині скасування державної реєстрації спірного договору оренди землі, оскільки вважають, що дії державного реєстратора прав на нерухоме майно законні, а рішення про державну реєстрацію прав - правомірне. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно залишити без задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст.203 ч.3 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Статтею ст.229 частиною 1 ЦК України передбачено, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Судом встановлено, що 10.10.2005 року [PERSON] та СФГ «Чумак» уклали договір оренди землі, згідно якого [PERSON] передав СФГ «Чумак» в оренду земельну ділянку загальною площею 5,51 га., що розташована на території Аджамської сільської ради, Кіровоградського району та області, строком на 10 років. Вказаний договір було зареєстровано Кіровоградським районним відділом земельних ресурсів 10.10.2005 року за №1, що підтверджується копією договору та листом Управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області №4049/03/11-14 від 27.05.2014 року (а.с.11-13). Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10.08.2009 року визнано за [PERSON] право на земельну частку (пай) загальною площею 5,51 га., що розташована на території Аджамської сільської ради, Кіровоградського району та області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (а.с.14). На підставі вказаного рішення суду [PERSON] стала власником земельної ділянки площею 5,51 га., що розташована на території Аджамської сільської ради, Кіровоградського району та області, яка належить останній на підставі державного акту на право приватної власності на землю (а.с.10). 01.11.2013 року [PERSON] та СФГ «Чумак» щодо вказаної вище земельної ділянки уклали договір оренди землі строком на 10 років, який 21.12.2013 року зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, що підтверджується копіями договору та витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.7-9). Довідка №969 від 22.08.2014 року, яку надано Кіровоградською ЦРЛ, свідчить, що [PERSON] має вади зору, а тому їй рекомендовано носіння окулярів постійно і окулярів для читання (а.с.75). Згідно листа №7176/03/11-14 від 11.09.2014 року, який надано Управлінням Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області, між [PERSON] та СФГ «Чумак» укладено договір оренди землі від 10.10.2005 року за №9, терміном на 10 років, дані щодо припинення дії договору відсутні (а.с.76). Статтями 11, 60, 212 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В якості обґрунтування позовної вимоги про недійсність договору оренди землі позивач посилається на той факт, що при підписанні договору оренди землі вона, через неосвіченість, похилий вік та стан здоров'я, неправильно сприйняла фактичні обставини правочину, що вплинуло на її волевиявлення, та підписала договір оренди землі, проте не мала наміру його укладати. Матеріали справи містять докази, які свідчать про похилий вік позивачки та наявність проблем із зором, проте вказані обставини не можуть бути підставами для визнання договору оренди землі недійсним, оскільки відсутні докази, що позивач при підписання договору не мала можливості ретельно вивчити його зміст і за необхідності скористатись кваліфікованою допомогою юриста чи близького родича, які допомогли б їй вивчити зміст договору та правильно сприйняти фактичні обставини правочину, що впливали на її волевиявлення. Щодо вад зору, які має позивачка, то вони стосуються лише необхідності носіння окулярів і не позбавляють можливості прочитати текст договору та з'ясувати його зміст. Аналіз договору оренди землі свідчить, що він відповідає типовому договору оренди землі та вимогам чинного законодавства. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання договору оренди землі недійсним, а позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими. Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, то суду не надано належних і достатніх доказів, які підтверджують вказану позовну вимогу. Натомість, матеріали справи свідчать, що державну реєстрацію права оренди земельної ділянки проведено відповідно до вимог чинного законодавства. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано належних і достатніх доказів, якими підтверджуються позовні вимоги.

Outcome: dismissed