Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулась з названим позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з останньої 3 365 грн. 24 коп. майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та 6 000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обгрунтовуючи позов тим, що вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 9 грудня 2015 року встановлено, що 25.05.2015 року близько 20 години 30 хвилин, поблизу домоволодіння [ADDRESS] [PERSON], на грунті неприязних відносин, умисно кинула в область її голови дерев'яний брус, чим заподіяла їй, як потерпілій легкі тілесні ушкодження, які не спричинили короткочасного розладу здоров'я.Вважає, що майнова шкода в сумі 3 365 грн. 24 коп. складається з понесених нею: 515 грн. 24 коп. витрат пов'язаних із явкою в судове засідання, 850 грн. витрат пов'язаних із доставкою свідків в судове засідання, 2 000 грн. витрат на правову допомогу. Вважає, що незаконними насильницькими діями з боку сторонньої людини щодо нанесення відповідачкою їй, як людині похилого віку тілесних ушкоджень, їй завдана моральна шкода, розмір, якої визначено нею в сумі 6 000 грн., що включає порушення звичайного способу життя внаслідок ушкодження здоров'я, а також моральними стражданнями, пов'язаними з приниженням її честі і гідності. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, з підстав зазначених в позові. Додатково пояснила, що нею винаймався автобус, яким свідки доставлялись в судове засідання до суду першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, саме водієм визначена сума в 850 грн.. Вважає такими, що не відповідають дійсності твердження відповідачки про те, шо вона не має честі і гідності та про те, що вона після нанесення тілесних ушкоджень вела нормальний спосіб життя. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] в задоволенні позову просила відмовити. Основна суть заперечень проти позову зводиться до того, що кримінальне провадження відносно неї за спричинення позивачці тілесних ушкоджень сфабриковано останньою, її чоловіком [PERSON] та сільським головою [PERSON]. Суди першої та апеляційної інстанції під час розгляду кримінального провадження невірно дали оцінку показанням потерпілої та свідків з боку останньої та неправомірно не взяли до уваги покази свідків сторони захисту, які спростовують встановлені судами обставини. Вважає, що [PERSON] є фізично здоровою людиною, яка не користується авторитетом, через свій характер, серед мешканців с.Неданчичі Ріпкинського району, не має ані честі, ані гідності. Вважає, що відповідачка, після заподіяних ушкоджень, вела нормальний спосіб життя та зранку 26 травня 2015 р. поїхала не в смт.Любеч в лікарню, а в м.Славутич на базар. Вважає, що витрати на проїзд свідків та на залучення транспорту не підтверджені документально, так як з них не можна зробити висновок, що квитки придбавались саме [PERSON] та у зв'язку з тим, що договір на доставку свідків до суду, позивачка не надала. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 5 січня 2017 р. провадження за вимогами про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в сумі 3 365 грн. 24 коп. за понесення витрат на правову допомогу та витрат, пов'язаних із залучення свідків закритто. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідачки [PERSON],, дослідивши матеріали справи та кримінального провадження № 12015270220000211 по обвинуваченню [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК України, суд приходить до наступного висновку. Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 9 грудня 2015 року (справа № 743/992/15-к), який набрав чинності 3 лютого 2016 р.: - встановлено, що 25.05.2015 року близько 20 години 30 хвилин, поблизу домоволодіння [ADDRESS] [PERSON], на грунті неприязних відносин, умисно кинула в область голови [PERSON] дерев'яний брус, чим заподіяла потерпілій легкі тілесні ушкодження, які не спричинили короткочасного розладу здоров'я. - [PERSON] було засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 850 грн. штрафу; - не вирішувалось питання про відшкодування моральної шкоди з [PERSON] на користь [PERSON]; - не вирішувалось питання про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат, пов'язаних із залучення свідків та витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За загальним правилом, відповідно до положень ст. 124 Конституції України, ст.532 КПК України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вирок суду, що набрав законної сили є обов'язковою для виконання. У справах «Брумареску проти Румунії», «Совтрансавто-Холдінг проти України», «Пономарьов проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду, який передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вказаним вироком суду встановлено всі елементи: шкоду, яку зазнала [PERSON], протиправність заподіювача шкоди [PERSON], причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди [PERSON], тому заперечення відповідача [PERSON] щодо непричетності до нанесення [PERSON], як потерпілій легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров'я, та щодо того, що суди першої та апеляційної інстанції під час розгляду кримінального провадження неправомірно не взяли до уваги покази свідків сторони захисту є безпідставними, спрямованими на уникнення цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди та фактично переоцінкою вироку, суду, який набрав законної сили. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Проаналізувавши ст.ст. 15, 16, 23, 1167 ЦК України, врахувавши вимоги розумності і справедливості та вищеописані характер і спосіб завдання цих втрат позивачці [PERSON] відповідачкою [PERSON], суд знаходить, що розмір відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушення належить визначити у розмірі 2 000 грн., який і слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], оскільки саме такий розмір моральної шкоди є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнала потерпіла внаслідок заподіяння їй [PERSON] тілесних ушкоджень. задовольнивши в цій частині позов частково. Заперечення відповідачки [PERSON] щодо того, що позивачка [PERSON] після нанесення тілесних ушкоджень вела нормальний спосіб життя, всупереч ст.ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, належними та допустимими доказами не підтверджено та спростовується матеріалами вказаного вище кримінального провадження. В порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial