overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.07.2007 року. Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Шлюб фактично розпався, оскільки між ними склалися відносини, які непритаманні подружжю. Так, вони тривалий час мешкають окремо один від одного, не спілкуються та взагалі жодним чином не контактують один з одним, спільного господарства не ведуть. Спір про поділ майна, яке є їх сумісною власністю, відсутній. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з нею. Питання її утримання буде вирішуватися відповідачем добровільно. Примирення вважає неможливим. Просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 197 КПК України, в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 21.07.2007 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5), згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21.07.2007 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. Факт наявності у сторін неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.07.2007 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом не проживають і не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна немає, питання місця проживання та утримання малолітньої дитини вирішено, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивачки. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст.104, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 31.08.2013 року. Мають спільну дитину - малолітнього сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними тривалий час відсутнє взаєморозуміння у сімейних питаннях, що призвело до охолодження почуттів, тому у травні 2016 року шлюбні відносини між ними припинені, з того часу проживають окремо. Спір про поділ майна, яке є їх сумісною власністю, відсутній. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з нею. Примирення вважає неможливим. Просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу їй присвоїти дошлюбне прізвище [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч.2 ст. 197 КПК України, в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 31.08.2013 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3), згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 31.08.2013 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. Факт наявності у сторін неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.08.2013 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом не проживають і не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з травня 2016 р., спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна немає, питання місця проживання та утримання малолітньої дитини вирішено, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивачки. Після розірвання шлюбу позивачці слід відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст.104, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що внаслідок частих непорозумінь, вони з відповідачем почали проживати окремо, вона на даний час переконана про неможливість збереження їх шлюбу. Просила суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.04.2010 року у Відділі РАЦС Рівненського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №404. Від подружнього життя дітей не мають. Сторони разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, доказів іншого суду не надано. Позивач не бажає продовжувати шлюбні відносини з відповідачем і зберегти шлюб. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, тому вважає, що збереження сім'ї за таких обставин є недоцільним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що вони з чоловіком один для одного стали зовсім чужими людьми, більше року як їх шлюб носить формальний характер. Просила суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. Під час розгляду справи, позивач збільшила позовні вимоги і просила визначити місце проживання їх з відповідачем доньки [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] Позивач [PERSON] та її представник адвокат Остапенко В.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали . Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.02.2008 року у Відділі РАЦС Костопільського районного управління юстиції в Рівненській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №35. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю [PERSON] Сторони разом не проживають, не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладання шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не бажають надалі підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, доказів іншого суду не надано. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх прав на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст.112 СК України, є підставами для розірвання шлюбу. Відповідач не заперечував проти визначення місця проживання дитини з матір'ю [PERSON], що свідчить про відсутність спору між ними з цього приводу та є підставою для задоволення позову в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що в останні роки в сім'ї виникали постійні сварки, відповідач зловживає спиртними напоями, обзиває її нецензурними словами та наносив побої. Просила суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.02.2005 року у Костопільському РВ ДРАЦС, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №13. Від подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO].н. та сина [PERSON], [INFO].н. Сторони не бажають підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, фактично не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, доказів іншого суду не надано. Збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що в сім'ї виникали постійні сварки та непорозуміння, втратилось почуття поваги та кохання один до одного, на даний час з відповідачем подружні відносини не підтримує, не веде спільного господарства. Фактично, шлюб носить формальний характер. Також, позивач, вказує, що їх малолітня дитина проживає з нею, і відповідач не заперечує проти цього. Просила суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.10.2010 року у Відділі РАЦС Костопільського районного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №258. Від подружнього життя мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] З спільного рішення батьків, викладеного в поданих до суду письмових заявах, вбачається про відсутність спору між ними з приводу місця проживання дитини, яка проживає на даний час з матір'ю. Сторони не бажають підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, фактично не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, доказів іншого суду не надано. Збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що в сім'ї виникали часто сварки і конфлікти, що призвело до припинення шлюбних стосунків, подальше проживання в шлюбі є неможливим. Просила суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.06.1992 року у Злазненській сільській раді Костопільського району, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №8. Від подружнього життя мають двоє малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO]. та доньку [PERSON], [INFO]. Позивач не бажає підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, фактично не підтримує подружні стосунки, спільне господарство не веде з відповідачем, доказів іншого суду не надано. Збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, тому вважає, що збереження сім'ї за таких обставин є недоцільним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що в сім'ї виникають часто сварки і конфлікти, в чоловіка є інша жінка, подальше проживання в шлюбі є неможливим. Також, [PERSON], вказує, що діти проживають з нею. Просила суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.08.1981 року у Підлужненській сільській раді Костопільського району Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №14. Від подружнього життя мають повнолітню і неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO].н. Позивач не бажає підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, фактично не підтримує подружні стосунки, спільне господарство не веде з відповідачем, доказів іншого суду не надано. Збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, тому вважає, що збереження сім'ї за таких обставин є недоцільним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] . звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що в сім'ї виникають часто сварки і конфлікти, подальше проживання в шлюбі є неможливим. Також, [PERSON], вказує, що діти проживають з нею. Просила суд, в зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, розірвати його в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.04.2001 року у Костопільському райвідділі РАГС Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №44. Від подружнього життя мають троє малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO].н., доньку [PERSON], [INFO].н. та сина [PERSON], [INFO] Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладання шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Позивач не бажає надалі підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, сторони не підтримує подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, доказів іншого суду не надано. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, являється порушенням її прав на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст.112 СК України , є підставами для розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що в сім'ї з вини відповідача виникають постійні сварки, скандали. В зв'язку з неможливістю зберегти шлюб, просила розірвати його в судовому порядку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 березня 1982 року у Підлужненській сільській раді Костопільського району, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис №6. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладання шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, позивач не бажає надалі підтримувати шлюбні відносини з відповідачем і зберегти шлюб, доказів іншого суду не надано. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх прав на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст.112 СК України, є підставами для розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved