Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з проведенням індексації відповідно до закону; стягнення аліментів просить розпочати з часу подання заяви і проводити до досягнення дитиною повноліття та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з жовтня 2011 р. по жовтень 2017 р., шлюб не реєстрували. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який на даний час проживає з позивачкою. Оскільки відповідач добровільно коштів на утримання дитини не давав, позивачка зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина. Рішенням Городенківського районного суду від 10.12.2015 було вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач сплачував аліменти регулярно в розмірі 600 грн., однак такий розмір в даний час є мізерний та менший, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що станом на січень 2019 р. становить 813 грн. Розмір аліментів, який сплачує відповідач, не покриває витрат на харчування, одяг, взуття, лікування дитини. Відповідач фізично здоровий, має квартиру, машину, займається бізнесом, матеріально забезпечений, тому, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, має можливість сплачувати аліменти на утримання сина по 2000 грн. в місяць. 16.07.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов визнає частково і просить стягувати з нього на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з проведенням індексації відповідно до закону; стягнення аліментів у зміненому розмірі просить розпочати з моменту ухвалення судового рішення; в решті позовних вимог просить відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю. У відзиві покликається на те, що прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, тобто для сина [PERSON] , [INFO] , становить 1626 грн./місяць, 50% - 813 грн. до 30.06.2019, з 01.07.2019 - 1699 грн./місяць, 50% - 849,5 грн./місяць. Відповідач не погоджується з твердження позивачки про те, що він працює не офіційно, має свій бізнес, скриває заробіток, оскільки на даний час не працює, жодним бізнесом не займається, має у власності машину, на яку заробив в Росії. Він вчасно та повністю сплачує аліменти, дещо купляє сину. Також вказує, що позивачка перешкоджає йому відвідувати сина. Відповідач зазначає, що в нього на утриманні є ще двоє неповнолітніх дітей, які проживають за межами України: [PERSON] , 2001 року народження, та [PERSON] , 2008 року народження. Просить справу розглядати без його участі. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав, наведених в ньому. Пояснила, що на даний час синові 5 років 6 місяців, тобто зовсім скоро прожитковий мінімум буде рахуватись для нього, як для дитини віком від 6 років, і буде в більшому розмірі, ніж відповідач зазначає у відзиві. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 2000 грн. щомісячно, - не має. Зазначила, що незважаючи на те, що відповідач протягом останніх п`яти років не працює, лише шукає роботу, однак при цьому має кошти для проживання та утримання транспортного засобу. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, заслухавши вступне слово позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківської області, встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 6 від 23 січня 2014 р. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті, до якої внесено зміни Законом України № 2475-VIII від 03.07.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 16.11.2015 сплачує в користь позивачки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , присуджені рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2015 року у цивільній справі № 342/1217/15-ц (провадження № 2/342/721/2015), яке набрало законної сили 21 грудня 2015 р. Копією довідки № 2793, виданої 06.05.2019 Городенківським РВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області стверджується, що позивачка [PERSON] отримувала аліменти від відповідача [PERSON] в період з 01.11.2018 по 30.04.2019 в розмірі по 600 грн. щомісячно, які нараховані та виплачені згідно виконавчого листа виданого Городенківським районним судом 16.12.2015. Такий розмір аліментів не відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України, є меншим від мінімального. Позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі, що відповідає положенням частини 3 статті 181 СК України. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років з 1 липня 2019 р. не може бути менший, ніж 849,5 грн., з 1 грудня 2019 р. не може бути менший, ніж 889,5 грн., а на дитину віком від 6 до 18 років з 1 липня 2019 р. не може бути менший, ніж 1059 грн., з 1 грудня 2019 р. не може бути менший, ніж 1109 грн. Стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі, меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Враховуючи наведене, обставини, визначені ст. 182 СК України, суд вважає, що є підстави для зміни способу стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина. Оскільки позивачкою не надано доказів щодо розміру отримуваного відповідачем заробітку (доходу) та можливості сплачувати відповідачем аліменти в розмірі по 2000 грн. на дитину щомісячно, суд приходить до висновку, що позов про зміну способу стягнення аліментів слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з проведенням індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття. Хоча позивачка просить стягувати аліменти в зміненому розмірі з дня пред`явлення позову, однак стягнення аліментів у зміненому розмірі слід проводити з дня набрання чинності рішенням суду в даній цивільній справі і до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд керується роз`ясненнями, що містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», який визначає, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд не вбачає підстав для допущення негайного виконання даного рішення суду в межах суми платежу за один місяць, при цьому керується положеннями ст. 430 ЦПК України. Виконавчий лист, виданий 16.12.2015 Городенківським районним судом Івано-Франківської області по справі № 342/1217/15-ц (провадження № 2/342/721/2015) про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , після набрання законної сили даним судовим рішенням слід визнати таким, що не підлягає виконанню, якщо відсутня заборгованість зі сплати аліментів за цим виконавчим листом. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial