Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька та надання дозволу на оформлення документів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона з 2003 року по 2010 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач після розірвання шлюбу вихованням дочки не займається, матеріально не забезпечує, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, життям дитини не цікавиться, всі питання щодо виховання вирішує вона самостійно, повністю самостійно опікується над дитиною, виховує та утримує її. Для загального розвитку дитини та з метою її оздоровлення, має можливість вивезти дочку на відпочинок за кордон, забезпечуючи відповідний належний рівень оздоровлення та проживання. Для виготовлення на ім'я дитини проїзного документа на виїзд за кордон потрібна письмова нотаріально-посвідчена згода батька дитини. Однак отримати дану згоду на виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон від батька дитини вона не може, так як відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає та його місце перебування є невідомим, а приймаючи до уваги, що згідно чинного законодавства України про порядок виїзду неповнолітніх дітей за кордон необхідна нотаріально засвідчена згода на це батьків, отримати таку згоду від батька дитини вона не може, при цьому, виїзд дитини за межі України відповідає її інтересам, вона змушена була звернутися до суду з проханням про надання дозволу на виїзд її малолітньої дочки, [PERSON], [INFO] за межі державного кордону України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення нею повноліття, без згоди на такий виїзд її батька [PERSON] та дозволу на виготовлення проїзного документу для виїзду дитини за кордон. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Додатково пояснила, що дійсно проживає разом з дочкою та на початку літа мала намір вивезти дитину на оздоровлення за кордон, придбавши відповідні путівки. Однак через відсутність згоди батька не мала можливості вивезти дитину на відпочинок. Станом на час розгляду справи путівки придбані нею просочилися. Однак у звязку з ймовірною можливістю в майбутньому вивезти дитину на відпочином за кордон просить суд позов задовольнити та надати дозвіл на виїзд дитини за кордон до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення дитиною повнолітнього віку, оскільки вона точно не знає до якої країни матиме змогу поїхати та на який термін. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Служби у справах дітей Генічеської РДА, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Вислухавши пояснення позивача, та пояснення представника третьої особи, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. 01 жовтня 2010 року шлюб було розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-КГ №043800. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на його утриманні. В судовому позивач вказувала на те, що відповідач безпідставно ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини за кордон разом із матір'ю. Зазначала, що у зв'язку із відсутністю його за місцем проживання та відсутністю даних про його місцезнаходження, не має можливості нотаріально отримати відповідну згоду. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадяни України»від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон до досягнення нею повнолітнього віку та без згоди одного із батьків, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст.\~141,\~157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини. Крім цього, позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував необхідність виїзду дитини за кордон, так позивачем не вказано країну слідування, час перебування у відповідній країні, не вказано мети такого виїзду та конкретний час. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed