Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом і просить стягнути з Державного підприємства «Одеська залізниця» на її користь недоотриману заробітну плату в сумі 43200,00 гривень. При цьому позивач посилається на те, що вона працювала на посаді провідника пасажирського вагону у Пасажирському вагонному депо Одеса-Головна Одеської залізниці з 04.09.2002 року по 18.02.20143 року, коли була звільнена за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. Позивач вважає, що під час нарахування їй заробітної плати не враховувалися всі, передбачені укладеним контрактом, доплати, а саме: за розїзний характер роботи; за роботу у нічний час, за роботу у вечірній час, надурочні роботи та ін. Позивач вважає, що фактично кожен місяць недоплата складала 1200,00 гривень. Такі дії керівництва відповідача [PERSON] вважає неправомірними, а тому просить стягнути на її користь недоотриману заробітну плату в сумі 43200,00 гривень. Представник позивача по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги довірителя підтримав, просив задовольнити. Представник ДП «Одеська залізниця» по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на необґрунтованість. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, доходить висновку про необґрунтованість та недоведеність позову [PERSON], а тому відмовляє у його задоволенні. При цьому суд виходить з наступного. [PERSON] працювала на посаді провідника пасажирського вагону у Пасажирському вагонному депо Одеса-Головна Одеської залізниці з 04.09.2002 року по 18.02.20143 року, коли була звільнена за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. Позивачем заявлено, що під час нарахування їй заробітної плати не враховувалися всі, передбачені укладеним контрактом № 402 від 28.07.2008 року, доплати, а саме: за розїзний характер роботи; за роботу у нічний час, за роботу у вечірній час, надурочні роботи та ін., передбачені ст.ст. 50, 61, 106 КЗпП України та Положенням «Про порядок і умови відшкодування витрат працівникам залізничного транспорту, робота яких постійно проходить у дорозі або має розїзний характер, а також при службових поїздках в межах обслуговування дільниць, в тому числі при розїздах за межі України», затвердженого Наказом Укрзалізниці від 10.06.2002 року № 285-Ц. Позивач вважає, що фактично кожен місяць недоплата складала 1200,00 гривень, що порушує ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці». Судом встановлено, що висновком № 2456/2457 судової-економічної експертизи від 29.08.2014 року встановлено, що [PERSON] за період з лютого 2010 року по лютий 2013 року документально обґрунтовано нараховувалась заробітна плата відповідно умовам контракту №402 від 28.07.2008 року та вимогам чинного законодавства України. Суд знаходить, що обставини, які зазначає [PERSON] як докази свого позову, наразі, не мають місця, так як спростовані експертним висновком. Будь-яких інших доказів обґрунтованості вимог [PERSON] в судовому засіданні її представником суду не надано. За таких обставин, суд робить висновок про необхідність відмовити у задоволенні позову [PERSON] до ДП «Одеська залізниця» про стягнення недоотриманої заробітної плати в сумі 43200,00 гривень.

Outcome: dismissed