Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в якому просить: - позбавити [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON], [INFO]; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки усіх заробітків щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] у сторін народилась донька [PERSON]. На даний час сторони по справі проживають окремо. З народження дитини відповідач вихованням доньки не займається, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Ніякого зв'язку відповідач з дитиною не підтримує та ухиляється від виконання батьківських обов'язків. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні просить в задоволенні позову відмовити. Доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що протягом тривалого часу намагається спілкуватись як з позивачем, так і з донькою, однак батьки [PERSON] чинять йому перешкоди у спілкуванні. Неодноразово він намагався надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак позивач та її батьки ніякі грошові кошти від нього отримувати не бажають. Вважає, що підстави для позбавлення його батьківських прав відносно його доньки відсутні. Третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради у судове засідання представника не направила. До матеріалів справи від третьої особи надійшла заява, в якій заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. Також у заяві зазначено, що третя особа не підтримує позовні вимоги, просить прийняти рішення в інтересах дитини. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю, а [PERSON] батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Шлюб між позивачем та відповідачем не зареєстровано. У відповідності до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21. 06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані приймати участь у вихованні дитини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16, 17 постанови від 30 березня 2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Так, п. 16 вказаної Постанови передбачає, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В порушення зазначених вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків без поважних на то причин. Допитані у судовому засіданні у якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що з народження дитини батько ухиляється від виконання своїх обов'язків, не приймає участь у вихованні дитини, не цікавиться її розвитком, матеріальної допомоги не надає. При цьому, суд зазначає, що доказів винної поведінки відповідача та свідомого його ухилення від виконання батьківських обов'язків матеріали справи не містять. Судом також оцінено висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 620 від 12.12.2013 року, яким визнано не доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON]. З урахуванням системного аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Шодо позовних вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред'явлення даного позову з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. При цьому суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України роз'яснює відповідачеві його відповідальність за прострочення сплати аліментів, передбачену ст. 196 Сімейного кодексу України. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, сума судового збору у розмірі 229,40грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial