Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та пояснила, що 17.03.2010 року вона позичила відповідачу грошові кошти у розмірі 10000 доларів США, що підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою, відповідно до якої відповідач зобовязався повернути грошові кошти в обумовлений строк 16.03.2011 року. На неодноразові вимоги позивачки про повернення боргу відповідач спочатку обіцяв виконати зобов'язання найближчим часом, посилаючись на різного роду обставини, які нібито ускладнювали його виконання, а останнім часом взагалі почав уникати зустрічей, не відповідає на телефонні дзвінки. Оскільки, відповідач добровільно розрахуватись не бажає, позивачка звернулась до суду за захистом своїх порушених прав та просить стягнути з відповідача на її користь - 134 368,00 гривень суми боргу за позикою; 34 882,40 гривень суми у розмірі трьох відсотків річних за обліковою ставкою Національного Банку України за прострочення виконання грошового зобовязання протягом 1823 діб, всього грошових коштів на суму 169 250,40 гривень (сто шістдесят девять тисяч двісті пятдесят гривень сорок копійок) та судовий збір у сумі 1692,50 гривень (одна тисяча шістсот девяносто дві гривні пятдесят копійок). В судовому засіданні представник позивачки на позовних вимогах наполягала, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві та просила задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали, заперечували щодо їх задоволення, вказавши, що грошові кошти за борговою розпискою позивачці були повернуті своєчасно 17.03.2011 року. Власноруч написані позивачкою розписки в отриманні грошових коштів стосуються боргових відносин, повязаних виключно з боргом від 23.09.2012 року та які розглядались у іншій цивільній справі, ним було повернути значно більше боргу, чим вказує позивачка у позовній заяві, крім того вимоги є незаконними, трирічний строк позовної давності вже минув та просили застосувати строк позовної давності. Відповідно до ст.3 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Згідно ст.213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог\~ст.214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими\~ст.212 ЦПК України\~з урахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст.61 ЦПК України. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Судом встановлено. В судовому засіданні встановлено, що у березні 2010 року відповідач звернувся до позивачки з проханням позичити грошові кошти у розмірі 10000 доларів США (десять тисяч) без виплати відсотків від суми позики. 17 березня 2010 року позивачка передала відповідачу грошові кошти у розмірі 10000 доларів США (десять тисяч) у вигляді позики, що підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою, відповідно до якої відповідач зобовязався повернути грошові кошти в обумовлений строк 16.03.2011 року. Позика позивачкою відповідачу була надана 17 березня 2010 року, таким чином річний строк повернення грошових коштів спливав 16 березня 2011 року. Одночасно, 16 березня 2011 року спливав строк укладеного договору позики між позивачем і відповідачем. Згідно ст.1046 ЦК України, \~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, особа, яка пред'явила розписку для виконання і є позикодавцем, тобто розписка, що надана позивачкою [PERSON] є достовірним і належним доказом, та приймається судом на підтвердження факту укладання договору позики між сторонами та досягнення домовленостей щодо умов цього договору. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Оскільки відповідач в порушення ст.ст.526 ч.1, 527, ст.530 ч.1 ЦК України\~належним чином не виконав боргове зобов'язання перед позивачкою, зазначена сума коштів підлягає стягненню з нього на користь позивачки. Договір про сплату процентів за користування грошима позивачки відповідачем протягом року з 17 березня 2010 року до 16 березня 2011 року не був визначений. За подальше користування грошовими коштами позивачки з 17 березня 2011 року по теперішній час визначають спеціальні положення ч.1 ст.1048 ЦК України, що встановлюють цей розмір процентів, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін,\~проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При цьому договір є порушеним з боку позичальника, а наслідки порушення договору позичальником визначаються ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вищезазначеної ч.2 ст.1048 ЦК України даний договір між сторонами по справі вважається безпроцентним, але позивачка (позикодавець) з урахуванням ч.2 ст.625 ЦК України має право на зобовязання відповідача (боржника) сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та з урахуванням процентів, розмір яких визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Саме таким правом бажає скористатися позивач, позикодавець. Розрахунок 3% річних від суми заборгованості 258400 (двісті пятдесят вісім тисяч чотириста) гривень за період прострочення виконання грошового зобовязання з 17 березня 2011 року до 29 грудня 2014 року (30 грудня 2014 року відповідач вперше частково повернув позику позивачу). 29396,16 (двадцять девять тисяч триста дев'яносто шість) гривень 16 копійок сума боргу відповідача у вигляді трьох відсотків річних за обліковою ставкою Національного Банку України в період з 17 березня 2011 року до 29 грудня 2014 року. Розрахунок 3% річних від суми заборгованості 232560 (двісті тридцять дві тисячі пятсот шістдесят) гривень (258400 гривень 25840 гривень = 232560 гривень залишок заборгованості з 30 грудня 2014 року) за період прострочення виконання грошового зобовязання з 30 грудня 2014 року до 25 січня 2015 року. 515,97 (пятсот п'ятнадцять) гривень 97 копійок сума боргу відповідача у вигляді трьох відсотків річних за обліковою ставкою Національного Банку України в період з 30 грудня 2014 року до 25 січня 2015 року. Розрахунок 3% річних від суми заборгованості 183464 (сто вісімдесят три тисячі чотириста шістдесят чотири) гривні (232560 гривень 49096 гривень = 183464 гривні залишок заборгованості з 26 січня 2015 року) за період прострочення виконання грошового зобовязання з 26 січня 2015 року до 30 січня 2015 року. 75,40 (сімдесят пять) гривень 40 копійок сума боргу відповідача у вигляді трьох відсотків річних за обліковою ставкою Національного Банку України в період з 26 січня 2015 року до 30 січня 2015 року. Розрахунок 3% річних від суми заборгованості 157624 (сто пятдесят сім тисяч шістсот двадцять чотири) гривні (183464 гривень 25840 гривень = 157624 гривні залишок заборгованості з 30 січня 2015 року) за період прострочення виконання грошового зобовязання з 31 січня 2015 року до 23 липня 2015 року. 2255,04 (дві тисячі двісті пятдесят пять) гривень 04 копійки сума боргу відповідача у вигляді трьох відсотків річних за обліковою ставкою Національного Банку України в період з 31 січня 2015 року до 23 липня 2015 року. Розрахунок 3% річних від суми заборгованості 139536 (сто тридцять девять тисяч пятсот тридцять шість) гривень (157624 гривні 18088 гривень = 139536 гривень залишок заборгованості з 24 липня 2015 року) за період прострочення виконання грошового зобовязання з 24 липня 2015 року до 27 грудня 2015 року. 1800,79 (одна тисяча вісімсот) гривень 79 копійок сума боргу відповідача у вигляді трьох відсотків річних за обліковою ставкою Національного Банку України в період з 24 липня 2015 року до 27 грудня 2015 року. Розрахунок 3% річних від суми заборгованості 134368 (сто тридцять чотири тисячі триста шістдесят вісім) гривень (139536 гривень 5168 гривень = 134368 гривень залишок заборгованості з 28 грудня 2015 року) за період прострочення виконання грошового зобовязання з 28 грудня 2015 року до 12 березня 2016 року, часу складання позовної заяви. 839,04 (вісімсот тридцять девять) гривень 04 копійки сума боргу відповідача у вигляді трьох відсотків річних за обліковою ставкою Національного Банку України в період з 28 грудня 2015 року до 12 березня 2016 року. Всього сума боргу відповідача у вигляді трьох відсотків річних за обліковою ставкою Національного Банку України за весь час прострочення боргового зобовязання з 17 березня 2011 року складає 29396,16 грн. + 515,97 грн. + 75,40 грн. + 2255,04 грн. + 1800,79 грн. + 839,04 грн. = 34\~882 грн. (тридцять чотири тисячі вісімсот вісімдесят дві) 40 коп. (сорок). Несплата відповідачем суми боргу 16 березня 2011 року строку, визначеному в борговому документі є простроченням виконання грошового зобовязання.\~\~ Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу\~з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, на теперішній час прострочення виконання грошового зобовязання всього складає 1823 доби, або 4 роки 11 місяців 26 днів. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такому самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 256 ЦК України визначається поняття позовної давності строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 статті 257 ЦК України встановлюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених статтями 253255 ЦК України. Початок перебігу позовної давності визначається частиною 1 статті 261 ЦК України. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.\~\~ Складання боргового документу та надання позики відбулось 17 березня 2010 року, 16 березня 2011 року дата виконання грошового зобовязання відповідачем за борговим документом. Дата, коли позивачка довідалась про порушення свого права є 29 грудня 2015 року тобто наступного дня після останнього часткового повернення боргу відповідачем після закінчення строку виконання грошового зобовязанн. Крім того, оскільки позов задоволено повністю, суд вправі стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати, а саме, судовий збір ч.1 ст.88 ЦПК України. Таким чином, на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності,\~встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved