Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що її батько [PERSON], який помер 16.08.2014р., мав у приватній власності земельну ділянку, розташовану на території Вільнопільської сільської ради Ружинського району Житомирської області, право власності на яку за ним посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку. Позивачка, як спадкоємець по заповіту, успадкувала його майно, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може, оскільки оригінал вказаного Державного акту не зберігся. В зв'язку з викладеним позивачка просить суд визнати за нею як за спадкоємцем [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2.4679 га, кадастровий номер 1825282200:02:000:0218. В суд сторони не з'явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримує, а представник відповідача-Вільнопільської сільської ради Ружинського району позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер 16.08.2014р. в с.Мала Чернявка Ружинського району Житомирської області, що вбачається з свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 2 Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З спадкової справи №568/2015 , заведеної 16.12.2015р. Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлого 16.08.2015р. [PERSON], вбачається, що позивачка є єдиним спадкоємцем як по заповіту так і по закону першої черги вказаної особи та у встановлений законом строк прийняла його спадщину. На підставі оглянутого судом оригіналу архівного примірнику Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №883189, виданого 06.09.2005р. Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження голови Ружинської райдержадміністрації від 11.04.2005р. № 150 , встановлено, що до спадкового майна [PERSON] входить земельна ділянка площею 2.4669 га, розташована на території Вільнопільської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте, як вбачається з повідомлення Ружинської державної нотаріальної контори в Житомирські області від 16.12.2016р. № 2847/02-14державним нотаріусом позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину з підстав відсутності оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку. З позовної заяви позивачки вбачається, що вказаний оригінал нею втрачено, а отримати його дублікат неможливо в зв'язку зі смертю особи, якій видано вказаний оригінал, тобто [PERSON] На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивачки на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з її вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачки є відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на успадковану нею земельну ділянку, хоча право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку ніким не оспорюється. А тому усунення порушень прав позивачки можливо лише в судовому порядку шляхом визнання за позивачкою права на спадкове майно.

Outcome: approved