Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що нею з відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований 26.05.2007 р. Остерською міською радою Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 15. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюб виявився невдалим, спільне з відповідачем життя не склалось. Подружні стосунки припинились остаточно та сторони не ведуть спільного господарства та мають окремі бюджети. Примирення є недоцільним та неможливим. Збереження сім'ї не відповідає інтересам сторін та дитини. За таких обставин позивач просить розірвати шлюб, залишити їй прізвище отримане після його укладання та покласти на неї судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити з підстав зазначених в позові. Наголосила, що час для примирення не потрібен, сторони остаточно припинили відносини в листопаді 2013 року. Відповідач визнав позов в повному обсязі. Пояснив, що дійсно з листопада 2013 р. він та позивач проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та мають окремі бюджети. Просив суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено і не заперечується сторонами, що 26 травня 2007 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Остерською міською радою Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 15. Після реєстрації шлюбу позивач отримала прізвище - [PERSON] . Як встановлено в судовому засіданні, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина -[PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис № 42. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, і це визнано сторонами, що позивач та відповідач не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети та проживають окремо один від одного з листопада 2013 р. Як пояснили в судовому засіданні сторони, збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін та дитини, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Доказів, які свідчили б про можливість примирення позивача, відповідача в ході розгляду справи отримано не було. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що відповідач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу. Розподіляючи судові витрати, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти останні на неї.

Outcome: approved