Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення сином повноліття, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконаннята стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого в них [INFO] народився син [PERSON] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, дитина проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Після розлучення відповідач перестав належним чином виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню сина, жодних коштів на його утримання не надає, хоч є працездатним, інших утриманців не має. Оскільки вони не можуть досягнути згоди з приводу способу виконання відповідачем обов`язку по утриманню їх неповнолітнього сина, то вона вимушена звернутися в суд з даним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи в її відсутності, в якій просила позов задоволити. Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення йому рекомендованого листа з повідомленням про вручення. За таких обставин суд 04.09.2019 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 даного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 ч.2 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 04.05.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.05.2011 року (а.с. 6). Про те, що від цього шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] , свідчить свідоцтво про його народження, видане виконкомом Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківській області серії [NUMBER] від 15.01.2007 року (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом з матір`ю, позивачкою [PERSON] , яка самостійно займається його вихованням та матеріальним забезпеченням. Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, оскільки він є здоровим та працездатним, про що в заяві вказала позивачка. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, однак в добровільному порядку не виконує свій обов`язок, суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , врозмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати з часу звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд вважає, що мінімальний розмір аліментів, що стягуються з відповідача, слід обмежити сумою, еквівалентною 50 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це передбачено ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, а не прожиткового мінімуму, як просила в позовній заяві позивачка. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved