Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, мотивуючи свої вимоги наступним. 12.01.2013 р. Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м .Києва з державним центром розвитку сім`ї було зареєстровано шлюб між [PERSON] та відповідачем. У шлюбі народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідачем було всиновлено малолітнього сина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , прізвище дитини змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У 2018 р. відповідач в корні змінив своє ставлення до позивача, почав нехтувати обов`язками по веденню спільного господарства, по вихованню та утриманню дітей. Протягом 2018-2019 р. позивач намагалась врятувати шлюб, але відповідач практично самоусунувся від подружнього життя. Подальше спільне проживання з відповідачем не є можливим і буде суперечити інтересам [PERSON] так і інтересам виховання дітей, в дусі поваги до прав і свобод інших людей. Також позивача зазначила, що фактично існує спір щодо місця проживання неповнолітніх дітей, який має вирішити суд. За таких обставин [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, та вирішити питання про повернення прізвища [PERSON] ; визначити місце проживання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю. 15.11.2019 року позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей роз`єднано в окремі самостійні провадження. Провадження у справі за позовом [PERSON] про розірвання шлюбу відкрито 18.11.2019 р. та відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження. Представником відповідача подано відзив на позов. Представник [PERSON] зазначив, що відповідач не може погодитись з викладеним у позові. Останнім часом, дійсно, позивач попросила чоловіка виїхати з помешкання де вони спільно мешкали, спричиняла сварки та скандали. Поведінка позивача є незрозумілою, емоційною та нестриманою. Також позивач створює перешкоди у спілкуванні з дітьми та їх вихованні. Весь час відповідач намагається налагодити нормальний зв`язок із позивачем та донькою, щоб спілкуватись з останньою, утримувати та виховувати її. Позивач усіляко намагається зруйнувати сім`ю , змінила місце проживання щоб подати позов до іншого суду. Проте, відповідач має теплі почуття до позивача, бажає зберегти сім`ю, малолітні діти мають зростати поряд з батьком та матір`ю. Відповідач готовий дієво працювати та звертатися до спеціалістів з метою виходу із сімейної кризи. Позивач звертаючись до суду з даним позовом про розірвання шлюбу не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що подальше подружнє життя не є можливим. В судовому засіданні позивач [PERSON] просила задовольнити позов. Наголосила, що збереження сім`ї не є можливим, на розірванні шлюбу наполягає. Час для примирення не потрібен. Просила не вирішувати питання про прізвище, яким вона буде іменуватися в разі розірвання шлюбу та покласти на неї судові витрати. Представник позивача також підтримав заявлені вимоги, які просив задовольнити. Зазначив, що шлюб базується на принципі добровільності. Збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, який є безпідставним. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження доводів, викладених у заяві. Натомість відповідач бажає бачитись з дітьми, яких дуже любить і бажає бути присутнім в їх житті. Збереження шлюбу можливе - діти мають жити разом із обома батьками. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку усім отриманим доказам суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 12.01.2013 р. між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 40. Після реєстрації шлюбу позивач отримала прізвище чоловіка « [PERSON] ». Як свідчать матеріали справи, сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила в судовому засіданні, що разом з відповідачем не проживають, не ведуть спільне господарство. Шлюб не може бути збережений. Представник відповідача, не заперечуючи проживання сторін окремо один від одного, не спростувавши доводи позивача щодо відсутності спільного побуту та бюджету наголосила на бажанні відповідача зберегти сім`ю за для прийняття участі у вихованні дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, позивач наголосила на остаточному бажанні розірвати шлюб збереження якого не буде відповідати її інтересам. За час перебування справи у проваджені суду [PERSON] не змінила свого рішення та наполягає на задоволенні позову. Представник відповідача, вказуючи на можливість збереження сім`ї, в судовому засіданні не повідомила, які дії вчиняє [PERSON] з метою примирення з позивачем. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України. Зважаючи на встановлені обставини, беручи до уваги пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що примирення подружжя є можливим. За приписами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи з наведеного, з огляду на те, що сторони проживають окремо один от одного, не ведуть спільне господарство та з урахуванням встановлених обставин, які не свідчать про те, що подальше перебування позивача у шлюбі буде відповідати її інтересам, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про те, яким прізвищем позивач бажає іменуватися після розірвання шлюбу за клопотанням [PERSON] не розглядалось. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти такі витрати на неї. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved