Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних стосунках. Під час спільного проживання у них, [INFO] народився син [PERSON]. На даний час відповідач із сім'єю не проживає, син проживає з нею і знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивачка звернулась до суду з позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 200 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила суд за обставин, викладених у позові стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття. Вважає дану суму достатньою для утримання дитини. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала частково, не заперечила щодо стягнення аліментів на утримання дитини в сумі 400,00 грн., в решті позовних вимог просила відмовити. Суду пояснила, що її довіритель з 2008 року не працює, має задовільний стан здоров'я, а тому не спроможний сплачувати 800 грн. щомісячно на утримання дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, судом встановлено, що у сторін, які перебували у фактичних шлюбних стосунках, [INFO] народився син [PERSON], батьком якого є відповідач [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області №337 від 05.03.2014 року неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.3). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Селищенської сільської Тиврівського району Вінницької області №228 від 26.03.2014 року, [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS], згідно трудової книжки серії [NUMBER] з 03.05.2011 року, по даний час не працює (а.с.15). Відповідач не проживає з позивачкою однією сім'єю, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є істотною обставиною. Згідно ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Доводи представника відповідача про задовільний стан здоров'я відповідача, суд приймає до уваги частково, оскільки виписка із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] та консультативне заключення мають місце станом на 2008 рік (а.с.16-17). Суд також враховує, що дитина проживає з матір'ю, яка має обмежені можливості її утримувати, а забезпечення потреб дитини вимагає значних витрат. Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для дітей відповідного віку встановлений в розмірі 1 032,00 грн. починаючи з 1 січня, 1 059 грн. починаючи з 1 липня та 1 102,00 грн. починаючи з 1 жовтня. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 року «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Позивачка просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 800,00 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і досягнення сином повноліття. Однак, зважаючи на норми ст. 184 СК України та з урахуванням положень частини 2 ст. 182 СК України, суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі. Разом з тим розмір твердої грошової суми аліментів не повинен бути менше розміру, встановленого ч.2 ст. 182 СК України. Тому, суд приходить до висновку про те, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання дитини щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн., до досягнення дитиною повноліття і саме такий розмір аліментів не суперечитиме як інтересам дитини, так і відповідача. Вимога позивачки про встановлення мінімального розміру стягуваних аліментів, а саме не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до задоволення не підлягає. Таким чином, покладення судом на відповідача обов'язку надавати на утримання дитини аліменти в розмірі 500,00 грн. щомісячно, відповідає вимогам закону і враховує найвищі інтереси дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позову. Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення витрати на правову допомогу адвоката в сумі, підтвердженій фінансовим документом в розмірі 200,00 грн. (а.с.2) та судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial