Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 30 березня 2013 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 321. В позовній заяві зазначила, що причиною розірвання шлюбу є те, що подружнє життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність поглядів на побут під час спільного проживання. Через постійні непорозуміння позивачка була вимушена припинити спільне проживання з відповідачем та разом з дочкою [PERSON], [INFO], переїхала проживати до своїх батьків в м. Городенка Івано-Франківської області. Позивачка вважає, що подальше збереження сім'ї з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам, тому просить розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] у підготовчому засіданні позов підтримала з наведених у ньому підстав. Просить позов задовольнити та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився. Подав до суду заяву про визнання позову, в якій просить позов задовільнити, справу слухати за його відсутності. Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки позивачка позов підтримує, відповідач визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Згідно повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 19 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], зареєстрований 30 березня 2013 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №321. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За наданий судом двохмісячний строк для примирення сторони не помирилися. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved