Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області (далі - Рада), [PERSON], Державного реєстратора відділу державної реєстрації Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області Терещенко О.М. про визнання недійсним рішень, треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], в обґрунтування якого зазначила, що вона є власницею 1/6 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яке складається з житлового будинку «А-1» з верандою літ «а» та надвірних будівель та споруд: гараж літ. «Г», навіс «Н», сараю літ. «В», та літньої кухні літ. «Б», що підтверджується рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 07 лютого 2017 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру. Крім неї співвласниками домоволодіння є: 1/6 частини [PERSON], 1/6 частини [PERSON] на підставі рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 07 лютого 2017 року, 1/2 частини [PERSON] на підставі рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року. Земельна ділянка на якій розташовані належне їм домоволодіння перебуває в комунальній власності. Вона набула права власності на частку домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька, отже до неї перейшло право користування земельною ділянкою. У травні 2017 року вона дізналась, що земельна ділянка, на якій розташовані належні їй надвірні будівлі приватизована [PERSON] Рішенням ХІ сесії VII скликання Ради №148-VII від 12 серпня 2016 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва та передано у власність [PERSON], земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1200 га із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Ради №242-VII від 25 січня 2017 року до п. 2 вищевказаного рішення внесені зміни до кадастрового номеру. Погодження меж при передачі їй земельної ділянки не проводилось. Зазначені рішення порушують її права землекористувача, обмежуються її права на користування надвірними будівлями та спорудами, часткою на праві власності на які вона володіє, оскільки вони знаходяться на земельній ділянці, яка передана у власність [PERSON] Оскільки вказані рішення стали підставою для прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію земельної ділянки, то рішення про державну реєстрацію права власності також підлягає скасуванню. Просила визнати недійсним рішення ХІ сесії VII скликання Ради № 148-VII від 12 серпня 2016 року із змінами внесеними рішенням Ради № 242-VII від 25 січня 2017 року, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва та передано у власність [PERSON], земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER]:0045, площею 0,1200 га із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за адресою: [ADDRESS], скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33881800 від 16 лютого 2017 року, на підставі якого внесено запис про реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1174049063216. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п.п. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обов'язків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання. Ухвалою суду від 23 квітня 2019 року [PERSON] виключено з переліку третіх осіб, у зв'язку зі смертю. Позивач заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Позивач зазначила, що рішення Ради порушують її права землекористувача, обмежуються її права на користування надвірними будівлями та спорудами, часткою в праві власності на які вона володіє. Представник відповідача Ради в судове засідання не з'явилась сповіщалась судом про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. У наданих суду запереченнях зазначила, що позовна заява є безпідставною, оскільки підстав для відмови [PERSON] у наданні земельної ділянки не було. Рішення Ради від 14 квітня 2016 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою. У пояснювальній записці проекту землеустрою зазначено, що на земельній ділянці розташовані тимчасові господарські споруди. Оскільки об'єкти нерухомого майна, які розташовані на земельній ділянці за класом наслідків не належать до об'єктів з середніми та значними наслідками, надання копій правовстановлюючих документів на них не потрібно. Станом на 12 серпня 2016 року ніхто право власності чи користування на прилеглу землю по [ADDRESS] не набув, тому межі ділянки для відведення індивідуального садівництва узгоджувала сільська рада. Рішенням ради від 12 серпня 2016 року земельна ділянка була передана у власність [PERSON], а оскільки кадастровий номер був зафіксований не повністю, рішенням № 242 від 25 січня 2017 року були внесені відповідні зміни у рішення Ради від 12 серпня 2017 року. Інформація про походження гаражу, навісу, кухні у сільській раді відсутня. Жодна особа у встановленому законом порядку власність на гараж та прилеглі до нього господарські споруди не засвідчила. Відсутність інформації про господарські будівлі у погосподарських книгах та відсутність правовстановлюючих документів на ці об'єкти свідчить про самовільну забудову споруд, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Вважає, що права [PERSON] порушені не були. Просила позовну заяву залишити без задоволення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення. У наданих суду запереченнях зазначила, що у квітні 2016 року рішенням Ради № 102-VII їй було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки для індивідуального садівництва, без права на забудову, за адресою: [ADDRESS]. На дату даного рішення, а також рішення Ради № 148-VII від 12 серпня 2016 року про затвердження проекту землеустрою та передачі їй земельної ділянки суміжна земельна ділянка перебувала в комунальній власності. Її земельна ділянка передувала в комунальній власності, та не використовувалось позивачем та третіми особами. Право власності у позивача на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS] виникло з моменту державної реєстрації 14 квітня 2017 року. На дату 12 серпня 2016 року ні позивач, ні треті особи не мали у користуванні земельної ділянки, ні мали права власності на житловий будинок з надвірними будівлями. Права позивача та третіх осіб порушені не були. Просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] - [PERSON] під час судового розгляду заперечила проти задоволення позовних вимог, зазначила про їх безпідставність та необґрунтованість. Відповідач, державний реєстратор відділу державної реєстрації Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області Терещенко О.М. у судове засідання не з'явилась, сповіщалась судом про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надала суду пояснення у яких зазначила, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта держаної реєстрації прав або нотаріуса. Разом із заявою подаються оригінали документів, необхідних для реєстрації прав. За результатом розгляду заяви та документів, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Законодавством чітко визначено процедуру внесення змін та скасування записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Просила вирішити справу відповідно до норм діючого законодавства, розглядати без її участі. Третя особа [PERSON] під час судового розгляду просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився сповіщався судом про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі, справи розглядати без його участі. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] під час судового розгляду просила задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення з'явившихся учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та витребуване судом наглядове провадження, приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що рішенням Ради № 102-VII від 14 квітня 2016 року [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки для індивідуального садівництва, без права на забудову, орієнтовною площею 0,12 га для передачі безоплатно у власність, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на території Ради. Рішенням ХІ сесії VII скликання Ради № 148-VII від 12 серпня 2016 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва та передано у власність [PERSON], земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1200 га із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Ради № 242-VII від 25 січня 2017 року до п. 2 вищевказаного рішення внесені зміни до кадастрового номеру, передано у власність [PERSON], земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1200 га із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 16 лютого 2017 року за № 80472863, державна реєстрація земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,12 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], за власником [PERSON] здійсненна державним реєстратором 13 лютого 2017 року. Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 07 лютого 2017 року по справі № 617\\885\\16-ц було частково задоволено позов [PERSON], зустрічний позов [PERSON], [PERSON] - задоволено повністю. Визнано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності за кожним на 1\\6 частину житлового будинку літ. «А-1» з верандою літ. «а», загальною площею, 41,4 кв.м., житловою площею 12,2 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель та споруд: гаражу літ. «Г», навісу літ. «Н», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Б», яки розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті, [PERSON], померлого [INFO]. В іншій частині у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 07 червня 2017 року за № 80990712, 1/6 частина житлового будинку з надвірними будівлями та споруд: гаражу літ. «Г», навісу літ. «Н», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Б», які розташовані за адресою: [ADDRESS], 24 квітня 2017 року зареєстрована за [PERSON], 1/6 частина житлового будинку з надвірними будівлями та споруд: гаражу літ. «Г», навісу літ. «Н», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Б», які розташовані за адресою: [ADDRESS], 14 квітня 2017 року зареєстрована за [PERSON], 1/6 частина житлового будинку з надвірними будівлями та споруд: гаражу літ. «Г», навісу літ. «Н», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Б», які розташовані за адресою: [ADDRESS], 14 квітня 2017 року зареєстрована за [PERSON], 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями та споруд: гаражу літ. «Г», навісу літ. «Н», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Б», які розташовані за адресою: [ADDRESS] 21 вересня 2016 року зареєстрована за [PERSON] Постановою апеляційного суду Харківської області від 16 квітня 2018 року апеляційну скаргу на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 07 лютого 2017 року задоволено частково. Рішення в частині визнання за [PERSON], [PERSON], [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на гараж літ. «Г», навіс літ. «Н», сарай літ. «В», літню кухню літ. «Б», які розташовані за адресою: [ADDRESS] - скасовано, у задоволенні позову в цій частині відмовити. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. 31 серпня 2016 року Вовчанським районним судом Харківської області ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до виконкому Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено. За [PERSON] визнано право власності на 1\\2 частину житлового будинку літ. «А-1» з верандою літ. «а», загальною площею, 41,4 кв.м. та житловою площею 12,2 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами: гараж літ. «Г», навіс літ. «Н», сарай літ. «В», літня кухня літ. «Б», який розташований по [ADDRESS] після смерті батька, [PERSON], померлого [INFO]. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2017 року рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року залишено без змін. Ухвалою Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року, рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області 20 липня 2017 року залишено без змін. Відповідно до даних договору дарування від 29 липня 2017 року, [PERSON] подарував [PERSON] 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS]. Право власності на подаровану частину зареєстровано за [PERSON] 29 липня 2017 року. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Пунктом в) ч. 3 та ч. 4 ст. 116 ЗК України передбачена безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян, яка провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Частина 6 вказаної статті закріплює, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Частина 7 ст. 118 ЗК України встановлює, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 122 ЗК України до повноваження сільський, селищних, міських рад щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування відносяться землі комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Як встановлено під час судового розгляду, за позивачем рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 07 лютого 2017 року визнано право власності на 1/6 частина житлового будинку з надвірними будівлями та споруд: гаражу літ. «Г», навісу літ. «Н», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Б», які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Державна реєстрація права власності на вказане майно здійснена 14 квітня 2017 року. 16 квітня 2018 року постановою апеляційного суду Харківської області право власності на надвірні будівлі та споруди: гаражу літ. «Г», навісу літ. «Н», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Б» скасовано. Відповідач [PERSON] до Ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки для ведення садівництва за адресою: [ADDRESS], звернулася 14 січня 2016 року. Рішенням сільської ради № 102-VII від 14 квітня 2016 року їй надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою. Рішенням ХІ сесії VII скликання Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області № 148-VII від 12 серпня 2016 року проект землеустрою затверджено та передано у власність [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1200 га, за адресою: [ADDRESS]. Рішенням №242-VII від 25 січня 2017 року до п. 2 вищевказаного рішення внесені зміни до кадастрового номеру. Право власності зареєстровано 12 лютого 2017 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що виділ земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER]:0045, площею 0,12 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] відповідачу [PERSON] був здійснений Радою відповідно до вимог діючого законодавства. Рішення ХІ сесії VII скликання Ради №148-VII від 12 серпня 2016 року із змінами внесеними рішенням Ради № 242- VII від 25 січня 2017 року винесені до набуття права власності позивачем на частку спадкового житлового будинку та надвірних споруд гаражу літ. «Г», навісу літ. «Н», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Б», право на які у подальшому скасовано. Враховуючи, що позивач набула право власності на 1/6 частину домоволодіння [ADDRESS] після прийняття спірних рішень Ради, суд вважає, що останні на час їх прийняття не порушували права позивача, були прийнятті в межах повноважень органу місцевого самоврядування, а тому позовні вимоги щодо визнання рішення Ради недійсним є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо вимог про скасування рішення державного реєстратора, вони також не підлягають задоволенню, оскільки останні є похідними від первісних позовних вимог. Як зазначено у ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Як зазначено у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд покладає судовий збір на позивача. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed