Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про стягнення недоплаченої суми пенсії в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач відмовив їй у виплаті пенсії батька, яка не була йому виплачена за час його життя, не зважаючи на наявність свідоцтва про право на спадщину за законом, з якого вбачається, що спадкоємцем усієї недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO], який помер [INFO] , є його донька - [PERSON] . Позивач вважає дії відповідача у невиплаті їй недоотриманої пенсії померлого батька протиправними, з наступних підстав. На момент смерті батька [PERSON] була членом його сім`ї, не проживала разом з ним, мала власну родину, не знаходилась на утриманні свого батька та фактично з 23 січня 2019 року проживала в м. Одесі. 23 травня 2019 року позивач тримала в м. Одеса свідоцтво про смерть батька, який помер в м. Донецьк. Позивачу відомо, що за час життя [PERSON] відповідач не виплачував йому нараховану пенсію з серпня 2014 року, тобто через провину відповідача, який не здійснив своєчасне переміщення пенсійної справи з тимчасово окупованої території м. Донецьк в населені пункти, на території яких органи влади України здійснюють свої повноваження в повному обсязі. 19 червня 2019 року позивач звернулась із заявою до Приморської державної нотаріальної контори м. Одеса про прийняття спадщини. 26 листопада 2019 року державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори м. Одеса, видано свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому зазначено, що спадщина складається з недоотриманої пенсії, що знаходиться у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. 26 грудня 2019 року позивач звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виплату недоотриманої пенсії померлого [PERSON] 20 січня 2019 року позивач отримав відповідь на заяву, в якій повідомлено, що сума пенсії виплачується не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. У зв`язку з тим, що заява про виплату недоотриманої пенсії надійшла від позивача 26 грудня 2019 року, відповідач відмовив позивачу у такій виплаті, у зв`язку зі спливом шестимісячного строку на звернення. Просить суд зобов`язати ГУ ПФУ у Донецькій області виплатити на її користь всю суму пенсії, що належала спадкодавцю [PERSON] , [INFO] і залишилась недоотриманою ним за часи його життя. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій підтримала заявлені нею позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду справи представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилась, проте надіслала на адресу суду заяву про розгляду справи у її відсутності, в якій підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якій заперечив проти задоволення позовних вимог [PERSON] , просив відмовити у їх задоволенні, виходячи з наступного. Померлий [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні як отримувач пенсії за вислугою років, відповідно до Закону № 2262. Пенсія виплачена по 01 листопада 2014 року, оскільки померлий мешкав у м. Донецьк, який є тимчасово окупованим населеним пунктом. Закон № 2262 є спеціальним законом, який регулює та визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Виплата пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера здійснюється в порядку, встановленому статтею 61 Закону № 2262. Вказаною статтею визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. ЗА приписами частини 3 цієї статті, зазначені суми виплачуються,якщо звернення за ними надійшло не пізніше 5 місяців після смерті. Згідно з п. 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30 січня 2007 року, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера. Таким чином, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті. Проживання членів сім`ї разом із пенсіонером та відповідне звернення до уповноваженого органу Пенсійного фонду України, де померлий пенсіонер перебував на обліку на день його смерті не пізніше 5 місяців після смерті. Пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання. Іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 1058, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Указом Президента України № 405/2014 віл 14 квітня 2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення АТО на території Донецької та Луганської областей. Національним Банком України постановою від 23 липня 2014 року № 436 на території наведених областей з 24 липня 2014 року запровадив надзвичайний режим роботи банківської системи. Постановою від 06 серпня 2014 року № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» Національний банк України зобов`язав банки України, небанківські установи та національного оператора поштового зв`язку, які є учасниками платіжних систем, призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій на території, яка не контролюється українською владою. Порядок та умови отримання пенсії особам, які зареєстровані на тимчасово окупованій території України, на якій орган державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, передбачений Законом України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VІІ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постановою № 509 та постановою № 637, відповідно до яких пенсія та заборгованість особам, які перебувають в районі проведення антитерористичної операції, виплачується після їх звернення з заявою до будь-якого органу Пенсійного фонду України за місцем знаходження особи на території підконтрольній України та надання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до постанови № 509. Особи з населених пункті, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, мають можливість одержання пенсійних виплат за умови переміщення в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, отримання довідки внутрішньо переміщеної особи, особистого звернення або у встановлених законом випадках через законних представників до пенсійного органу за місцем реєстрації ВПО щодо поновлення пенсійних виплат. Померлий [PERSON] таким правом не скористався, пенсія за період з 01 листопада 2014 року по 09 лютого 2019 року4 не нараховувалась та не виплачувалась, а тому й відсутня сума недоотриманої пенсії на яку померлий мав право за життя. Ухвалою суду від 20 березня 2020 року витребувано з Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса копію спадкової справи, що відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та, крім того, зобов`язано повідомити суду: чи відкривалась спадкова справа після смерті [PERSON] ; чи звертався хто-небудь із заявою про прийняття спадщини (відмову від прийняття спадщини), якщо зверталися - надати відомості; чи залишив заповіт померлий. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про стягнення недоплаченої суми пенсії в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 травня 2019 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Одеській області, [INFO] у місті Донецьк помер [PERSON] . 26 листопада 2019 року державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем [PERSON] , [INFO], який помер [INFO] є його дочка - [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії, що знаходиться у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. З метою отримання недоотриманої пенсії, позивач [PERSON] звернулась до відповідача із відповідною заявою, та у січні 2020 року нею отримано відповідь ГУ ПФУ в Донецькій області за № 144/03-4 від 09 січня 2020 року, згідно якої позивачу повідомлено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми випалчуються, якщо звернення за ними надійшло до органів Пенсійного фонду України не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , а заява про нарахування та виплату його недоотриманої пенсії написано 26 грудня 2019 року, підстави для виплати недоотриманої пенсії відсутні у зв`язку зі спливом 6-місячного терміну для звернення. Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія. Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому належить застосовувати ст. 1227 ЦК України. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. У відповідності до абзацу першого ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56568335 від 19.06.2019 року, спадкову справу до спадкового майна померлого [PERSON] заведено 19 червня 2019 року Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одеса. Підпунктом 4.14 пункту 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року визначено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до пункту 1 глави 7 розділу І наведеного Порядку, відповідно до статті 46 Закону нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. З копії Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 26 листопада 2019 року державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса вбачається, що спадщина на яку видано це свідоцтво складається з недоотриманої пенсії, що знаходиться у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. Отже, при здійсненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом перевірено усі обставини необхідні для здійснення такої нотаріальної дії, зокрема, що стосується складу спадкового майна. Як вже зазначалось вище, спадщина яка залишилась після смерті [INFO] [PERSON] складається з недоотриманої пенсії, розмір якої не визначено. Що ж стосується посилань представника відповідача в обґрунтування своїх заперечень проти позову на те, що наявність свідоцтва про право на спадщину за законом не є підставою для виплати недоодержаної суми пенсії, оскільки в порядку спадкування наведена сума пенсії виплаті не підлягає на підставі вимог спеціального законодавства - ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», то з цього приводу слід зазначити наступне. Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Статтею 61 даного закону фактично регулюється питання визначення складу спадщини, зокрема, не включення до складу спадщини суми недоодержаної пенсії, яка підлягала виплаті пенсіонерові до його смерті. Проте, питання визначення складу спадщини також регулюється положеннями Шостої книги Цивільного кодексу України, зокрема, статтями 1218-1219 та 1225-12321 ЦК України. Відповідно до роз`яснень, наданих у листах Міністерства юстиції України від 26.12.2008 р. № 758-0-2-08-19 «Щодо практики застосування норми права у випадку колізії» та листі Міністерства юстиції України від 30.01.2009 року № Н-35267-18 «Щодо порядку застосування нормативно-правових актів у разі існування неузгодженості між підзаконними актами», при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. В даному випадку, як вбачається із матеріалів позовної заяви і не заперечується позивачем, померлий перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України як отримувач пенсії, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Отже, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» є спеціальним законом, який регулює та визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Натомість, слід зауважити, що свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набула всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого вона набула є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії. Крім того, свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26 листопада 2019 року державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса на даний час є дійсним та жодним чином не оскаржене, не скасоване та не піддано сумніву. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Відповідно до Довідки про виплату пенсії пенсіонеру [PERSON] , який перебував на обліку в Головному управлінні ПФУ в Донецькій області, пенсія останньому нараховувалась у період з серпень 2014 року до лютого 2019 року на загальну суму 125101,35 грн. та виплачувалась у серпні-жовтні 2014 року на загальну суму 6823,74 грн. Таким чином, розмір недоотриманої пенсії за життя [PERSON] становить 118277,61 грн. З огляду на викладене, суд визнає недоотриману [PERSON] за життя пенсію спадковим майном позивача, право на яке виникло з моменту прийняття спадщини, в порядку спадкування за законом. Таким чином, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити на користь позивача [PERSON] виплату недоотриманої пенсію після смерті [PERSON] , померлого [INFO] - обґрунтовані. Згідно з частинами 1-3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, згідно з розрахунками вартості послуг за надану правову допомогу, які містяться в Акті виконаних робіт до Договору про надання правничої допомоги адвоката, винагорода адвоката Сластнікової Г.О. за надання правової допомоги [PERSON] , згідно договору про надання правової допомоги від 21 січня 2020 року, становить 10702,42 грн. Виходячи зі змісту Кошторису витрат за оплату гонорару адвоката, такий розмір витрат на правову допомогу обумовлений підготовкою до участі у судових засіданнях, складанням позовної заяви, заходами з подачі позовної заяви із додатками до суду, участю у судових засідання та витратами пов`язаними із явкою до суду. Проте, адвокат Сластнікова Г.О. у судових засіданнях, призначених у даній справі, участі не брала, у зв`язку з чим відшкодуванню підлягає сума витрат на правову допомогу у розмірі 4600,00 грн. У відповідності ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1% відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно зі статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IХ, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2020 року складає 2102,00 грн. Позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 1925,00 грн., тобто у більшому розмірі, ніж це передбачено Законом України «Про судовий збір». Повернення надміру сплаченого судового вирішується за клопотанням особи, яка його сплатила на підставі відповідної ухвали суду. Суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача та зобов`язання відповідача виплати суму недоотриманої за життя [PERSON] пенсії. Тому, за рахунок бюджетних асигнувань, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1182,77 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved