Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, визначення місця проживання дітей та судового збору. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала заяву згідно якої позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, просила задовольнити, позовні вимоги в частині стягнення аліментів уточнила та просила стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, місце проживання дітей визначити з нею, стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп. та справу просила слухати в її відсутність. В судове засідання відповідач не зявився, але надав заяву згідно якої уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, просив справу слухати в його відсутність. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 27 січня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.01.2007 року. Шлюб у обох перший. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на сімейне життя та різні інтереси, шлюбні відносини припиненні, примирення між ними не можливе, спільне господарство не ведуть, відповідач згоден на розірвання шлюбу. Згідно до ст.111 Сімейного кодексу України, суд приймає заходи по примиренню подружжя, якщо це не протирічить моральним основам суспільства. Враховуючи, що у сторін сім'я розпалася, суд вважає, що надавати строк для примирення недоцільно. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти мешкають з позивачкою, знаходяться на її повному утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов'язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов'язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Згідно ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved