Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.09.2008 р. між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» було укладено договір «Автопакет» № 198/п/56/2008-840 за умовами якого третій особі було надано кредит у розмірі 14 786,31 доларів США під процентну ставку 15,4%, з терміном погашення до 02.09.2012 р. З укладеного договору при укладанні якого позивач виступив поручителем вбачається, що поручитель взяв на себе зобов'язання перед банком в повному обсязі за виконання позивальником умов кредитного договору. Відповідно до п. 8.3. кредитного договору всі зміни і доповнення до нього вносяться до нього шляхом укладання змін та доповнень, які підписуються банком та позичальником. Якщо внаслідок додаткової угоди збільшується зобов'язання позичальника (повністю або частково) чи змінюються права та/або обов'язки поручителя, така додаткова угода підписується позичальником, банком та поручителем. 01.02.2010 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 1 та визначено умови реструктуризації заборгованості, при цьому змінено строк користування кредитом - до 18.09.2016 р., що призвело до збільшення відповідальності поручителя. Таким чином підписавши додаткову угоду сторони фактично припинили існуюче зобов'язання за договором від 03.09.2008 р. та змінили його на інше. Крім того банк не скористався правом вимоги виконання зобов'язання позичальником в повному обсязі або частково. За таких обставин, порука [PERSON] за договором припиналась відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України та позивач просить суд визнати п. 3.2. «Порука» кредитного договору «Автопакет» № 198/п/56/2008-840 від 03.09.2008 р. припиненим; визнати п. 3.2. «Порука» додаткової угоди від 01.02.2010 р. до кредитного договору Автопакет» № 198/п/56/2008-840 від 03.09.2008 р. припиненим. В судовому засіданні представник [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити в повному обсязі та з підстав зазначених в позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу за його відсутністю та відмовити у задоволенні позову у зв'язку з його безпідставністю. Третя особа [PERSON], який повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи в судове засіданні не з'явився, причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено і не заперечується сторонами, що 03 вересня 2008 р. між ВАТ комерційний банк «Надра» правонаступником якого є відповідач, та [PERSON] було укладено договір «Автопакет» № 198/п/56/2008-840 відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 14 786,31 доларів США під процентну ставку 15,4%, з терміном погашення до 18.09.2015 р. (п. 1.1.4 договору). За приписами ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Згідно до приписів ст. 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як вбачається з договору, позивач [PERSON] виступила поручителем та взяла на себе зобов'язання (п.3.2.) відповідати перед банком за належне виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору в повному обсязі, як солідарний боржник. Зазначена обставина не оспорюється сторонами. 01.02.2010 р. між банком позичальником та поручителем, згідно до положень п. 8.3 договору «Автопакет» № 198/п/56/2008-840 від 03.09.2008 р., було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою, зокрема, встановили кінцевий термін повернення кредиту - 18 вересня 2016 р. Представник позивача зазначив, що зі зміною терміну повернення кредиту збільшено відповідальність поручителя, крім того сторони змінили первісне зобов'язання новим. Також банк не скористався правом на вимагати виконання боржником зобов'язань в установлений договором строк. Зазначене дає підстави [PERSON] просити визнати пункти кредитного договору та додаткової угоди припиненими відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України. Суд не погоджується з доводами представника позивача, виходячи з наступного. За положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки. Приписами ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення правовідношення. В свою чергу положеннями ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договором, відповідно до ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або інших сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст же договору, згідно до положень ст.. 628 ЦК України. становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В розумінні положень ч. 4 ст. 559 ЦК України припиняється порука, тобто правовідношення, що виникло у зв'язку із взятими на себе зобов'язаннями відповідати перед банківською установою за виконання умов кредитного договору боржником. Приписами ст. 11 ЦПК України встановлено обов'язок суду розглядати цивільні справи в межах заявлених позовних вимог. За таких обставин, зважаючи на те, що в розумінні вимог чинного законодавства припиняються прав відношення, а позивач просить суд припинити пункти договору, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed