Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], вказавши, що 22.07.2013 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюби вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач ухиляється від покладених на нього обовязків утримувати дитину, просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дітини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дати предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих доказів, вказав про визнання позову. Відповідно до\~ч.4 ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. 22.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Виконавчим комітетом Біленківської сільської ради Запорізького району Запорізької області зроблено відповідний акт запис №16. 17.03.2014 року у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції І-ЖС №249266, про що зроблено відповідний актовий запис №163. Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] За довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 04-27/5-6075 від 02.06.2017 року Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради неповнолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований проживаючим разом з матір'ю\~[PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст.\~180,\~182 Сімейного кодексу України?\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~ст. 181 ч. 3 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1\~ст. 191 СК України, ч.1\~ст. 367 ЦПК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована\~\~Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року\~і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.\~\~Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток\~\~дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року (Конвенцію ратифіковано\~\~Законом України №475/97-ВР\~\~від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У відповідності до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи визнання відповідачем заявлених вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Також, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved