Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок як на майно колгоспного двору. В обгрунтування позовупокликається на те, що після смерті [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, в тому числі, на житловий будинок по [ADDRESS] . Проте, нотаріусом 31.07.2019 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Будинок відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», вона є останнім членом двору, тому спадщина на вказане майно не може бути відкрита. Оскільки позивачка не втратила частку в колгоспному дворі, виникла потреба у визнанні права власності за нею. З покликанням на наведене, просить позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просила про розгляд справи без її участі, позов підтримала, з мотивів, наведених у ньому (а.с. 66, 72, 80). Представник відповідача - Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області в судове засідання не з`явився, сільський голова подала до суду лист про розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнав (а.с. 71, 79). У судове засідання учасники судового процесу не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому суд з урахування поданих сторонами заяв, вирішив здійснювати розгляд заяви у їхній відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Оглянувши заяви сторін, оригінали погосподарських книг, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р.№ 20«Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. У разі смерті одного з членів колгоспного двору, спадщина на спільне майно господарства за наявності інших його членів, не відкривалася. Це було можливим лише після смерті останнього члена двору. Із позовної заяви, із копії та оглянутих у суді оригіналів погосподарських книг с. Березець Городоцького району Львівської області за 1991-2020р.р., із копії технічного паспорта на житловий будинок на [ADDRESS] , із довідок Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області № № 472, 473, 474 від 05.07.2019 року і № 489 від 17.07.2019 року видно, що вищевказаний житловий будинок 1960 року побудови, мав статус «колгоспного двору», станом на 05.04.1991 року членами колгоспного двору на [ADDRESS] були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] (а.с. 18-22, 24-26, 28, 31-49). З копій свідоцтв про смерть серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с.11-15) видно, що інші члени колгоспного двору - [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] і [PERSON] - [INFO]. Отже, останнім членом колгоспного двору по [ADDRESS] є позивачка [PERSON] , яка у 1994 році вибула з нього, що підтверджується довідкою, виданою Новосільською сільською радою Городоцького району Львівської області № 60 від 13.03.2020 року, погосподарськими книгами с. Березець, зокрема, на 1991-1995 рр. Як встановлено в ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 р. (в редакції, що діяла до 1991 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно положень ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки, житловий будинок по [ADDRESS] має статус «колгоспного двору», позивачка є єдиним членом колгоспного двору, не втратила частку в майні цього двору, інший спосіб реєстрації права влаcності на майно колгоспного двору через реєстраційні органи чинним законодавством не передбачено, а тому, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на вказаний житловий будинок, як на майно колгоспного двору. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved