Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04.09.2015 року, є батьками неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, однак має дохід від неофіційного працевлаштування на роботах як в Україні, так і в Російській Федерації. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до положень ст.84 Сімейного кодексу України як дружина, з якою проживає дитина, просить стягувати на своє утримання 500 грн. щомісячно, до досягнення дочкою трьох років - [INFO] року. Позивач [PERSON] згідно письмової заяви зменшила позовні вимоги, просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн., на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та стягувати на своє утримання 300 грн. щомісячно, до досягнення дочкою трьох років - [INFO] року. Просить провести розгляд справи у її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Як вбачається із повідомлення про отримання рекомендованого поштового відправлення, яким відповідачу було надіслано судову повістку (поштове відправлення №3460002089086), [PERSON] 19.02.2019 року отримав судову повістку. Відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку. На підставі вказаного положення ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідач, належним чином та своєчасно сповіщений про час та місце судового засідання. Відзиву [PERSON] не подав. Зі згоди позивача, що викладена у письмовій заяві, суд повторно ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280, ст.288 ЦПК України. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Із свідоцтва про народження серія [NUMBER] встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області №699 від 22.03.2018 року, на утриманні [PERSON] перебуває малолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Згідно з положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина ( ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання обов'язку утримувати доньку, а тому з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка має право на утримання від своїх батьків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача. Визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги наступні обставини. Відповідно до положень ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до положень ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у заяві про скасування заочного рішення вказав, що офіційно не працевлаштований, інколи виїздить на сезонні роботи до Росії, має восьмеро неповнолітніх братів та сестер та допомагає батькам у їх утриманні. Відповідач вказав, що хоч і не має офіційного місця роботи, проте отримує дохід від сезонних заробітків, ним не надано доказів наявності інвалідності, його непрацездатності, або інших обставин, які б унеможливлювали виконання ним обов'язку утримувати неповнолітню доньку та дружину, з якою проживає дитина, зокрема у визначеному позивачем розмірі. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги з урахуванням заяви про їх зменшення підлягають до задоволення. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі відповідно до положень ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved