Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що у 1966 році приїхала з РФ до України у м. Маріуполь Донецької області для постійного місця мешкання. З 1966 року постійно працювала, проживала на момент проголошення незалежності України. В даний час заявнику потрібно отримати дозвол на імміграцію та посвідку на постійне проживання, але для цього їй необхідно встановити факт проживання на території України, тому заявник просить суд, встановити факт проживання на території України з 1966 року. Просила задовольнити заяву. Заявник у судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява в якій він просив розглянути справу у його відсутності та наполягав на задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи Головного Управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, тому суд за клопотанням заявника розглянув справу, без участі представника відповідача. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню оскільки встановлено, що заявник [PERSON], постійно мешкає в м. Маріуполі по теперішній час, однак не отримала паспорт громадянина України. Факт проживання заявника на території України з 1966 року підтверджується: архівною довідкою від 27.10.2014 року №3356/05-01, архівною довідкою від 27.10.2014 року №3357/05-01, довідкою від 28.10.2014 року, №87, трудовою книжкою, актом ЖКП, показаннями свідків. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.256 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені факти, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку встановлюються факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення власних або майнових прав фізичної особи, якщо законом не передбачено інший порядок їх встановлення. П. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до частини 1 статті 257 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved