Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Позов мотивований тим, що на підставі рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 04.02.2009 року [PERSON] є власником квартири [NUMBER] в житловому будинку [ADDRESS]. [PERSON] був знайомим позивача, на його прохання [PERSON] надала згоду на паспортну реєстрацію в її квартирі на строк біля 2-х років. Після закінчення цього строку відповідач обіцяв вирішити всі свої питання та добровільно знятись з реєстрації. Проте вже тривалий час [PERSON] не спілкується з позивачем, місце його перебування невідоме. Оскільки відповідач не є членом сім'ї позивача, з моменту його паспортної реєстрації з 28.07.2012 року в спірній квартирі не проживає, в утриманні житла та оплаті комунальних платежів участі не бере, він вважається таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, що і стало підставою звернення позивача до суду з цим позовом. До початку розгляду справи по суті відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права на проживання та користування квартирою, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Згідно з зустрічною позовною заявою відсутність відповідача в спірному житловому приміщенні мала поважні причини, а саме конфлікт між родинами сторін, в результаті якого позивач позбавила [PERSON] доступу до зазначеного житла. Відповідач був зареєстрований постійно за адресою : [ADDRESS] на підставі добровільної домовленості між сторонами. Фактично під час реєстрації [PERSON] у спірній квартирі існувала домовленість між сторонами безстрокового сервітутного користування житлом до дати повернення існуючого грошового боргу [PERSON] - батькові відповідача [PERSON] В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] надала уточнену позовну заяву, в якій просила суд визнати [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], зустрічний позов не визнала у повному обсязі. Представник відповідача-позивача [PERSON] первісний позов та уточнену позовну заяву не визнав у повному обсязі, зустрічний позов підтримав. Згідно з його поясненнями в судовому засіданні між сім'єю [PERSON] та сім'єю [PERSON] була домовленість про реєстрацію відповідача в спірній квартирі постійно, а не тимчасово на два роки. Проте позивач не дотрималась домовленості та звернулась до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. [PERSON] був зареєстрований у квартирі в 2012 році, на той час власником житла була [PERSON], письмової домовленості між сторонами про строк реєстрації немає. Свідок [PERSON] дав суду показання про те, що [PERSON] ніколи не мешкав в квартирі [ADDRESS], речей його там немає. Власником цієї квартири з 2009 року є [PERSON] Відповідач в квартирі зареєструвався в 2012 - 2013 р.р., проте в ній не мешкав. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що [PERSON] - це її племінниця, якій вона в 2009 році подарувала квартиру [ADDRESS]. На цей час квартира фактично належить [PERSON] [PERSON] в цій квартирі ніколи не проживав, вона його там не бачила. Свідок уклала угоду про позику грошей, іпотекою за якою була квартира. Чому [PERSON] був зареєстрований саме в спірній квартирі та чи був договір безстрокового сервітутного користування житлом [PERSON] невідомо. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову з таких підстав. На підставі рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 04.02.2009 року [PERSON] є власником квартири [NUMBER] в житловому будинку [ADDRESS]. [PERSON] був знайомим позивача, тому на його прохання [PERSON] надала згоду на реєстрацію місця проживання в квартирі. Тривалий час [PERSON] не спілкується з позивачем, місце його перебування невідоме. Відповідач не є членом сім'ї позивача, не вселявся до житлового приміщення - квартири [ADDRESS], його речей в квартирі немає. Факт відсутності відповідача за місцем реєстрації понад 1 рік без поважних причин, відсутності його майна в квартирі доведено актом, складеним мешканцями квартири та сусідами, підписи яких посвідчені головою квартального комітету «Лівобережний» та показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.4 ст.3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. На переконання суду до виниклих між сторонами правовідносин слід застосовувати за аналогією закону положення ч.2 ст.405 ЦК України, оскільки [PERSON] не є членом сім'ї [PERSON] Відповідно до ст.ст.319,383,405 ЦК України право користування житлом мають власники цього житла, члени сім'ї власника, інші особи на підставі договору з власником житла. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Реєстрація відповідача в належному позивачу на праві власності житлі може призвести до обмеження прав власника у здійсненні свого права на розпорядження майном, можливих додаткових нарахувань за комунальну послуги, залежно від кількості зареєстрованих осіб, неможливості отримати субсидію. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути будь-які, перелічені у ч.2 ст.16 ЦК України, а також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з положеннями ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На стягненні судових витрат з відповідача за первісним позовом [PERSON] позивач [PERSON] не наполягала. На підставі викладеного та

Outcome: approved