Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом доТОВ «Петромихайлівське» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що10 липня 2013 року між ВАТ (ТОВ) «Петромихайлівське» та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки площею 5.2243 гектари, кадастровий №2321586800:06:002:0022 розташованої на території Петро-Михайлівської сільської ради, Вільнянського р-ну, Запорізької області. Договір зареєстровано в реєстраційній службі Вільнянського районного управління юстиції 02 листопада 2013 року. Договір укладено терміном на 7 років. 17 вересня 2020 року позивачем було складене повідомлення на ім`я генерального директора ТОВ «Петромихайлівське» в якому зазначала, що після спливу строку дії договору оренди землі, новий договір з господарством укладати не буде. Повідомлення отримано 22.09.2020 року. 22.10.2020року представником позивача знову було направлене аналогічне повідомлення, яке було отримано господарством 27 жовтня 2020 року. Після спливу строку дії договору оренди землі-02.11.2020 року, представником позивача в встановлений законом термін 05.11.2020 року, знову було направлено повідомлення, про небажання продовжувати орендні відносини і вимогою повернення земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив в позові відмовити, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази встанови наступні обставини: 10 липня 2013 року між ВАТ (ТОВ) «Петромихайлівське» та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки площею 5.2234 гектари, кадастровий №2321586800:06:002:0022 розташованої на території Петро-Михайлівської сільської ради, Вільнянського р-ну, Запорізької області, який зареєстровано в реєстраційній службі Вільнянського районного управління юстиції 02 листопада 2013 року (номер запису про інше речове право 3410339, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 107382623215). Відповідно до п.8 Договору - договір укладено на сім років. Пункт 21 Договору визначає, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Сторони п. 37 Договору узгодили, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Позивачем та його представником неодноразово, як до спливу строку договору, так і після його було направлено повідомлення про відсутність волевиявлення власника, на продовження орендних відносин щодо спірної земельної ділянки. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Отже, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоду встановленій формі. За змістом ч.5 ст.6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Підпунктом 6 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року № 6-2777цс16. Відповідно до ст.19 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладення договору) строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Згідно з ч.1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Посилання представника відповідача про намір позивача в подальшому продовжити орендні правовідносини, тобто наявності у позивача волевиявлення на продовження договірних орендних відносин щодо спірної земельної ділянки та порушення в даному випадку переважного права відповідача на поновлення договору оренди землі в порядку ст.33 Закону України «Про оренду землі», суд до уваги не бере, оскільки порушення переважного права на укладення договору оренди землі, може бути встановлено лише за встановлення обставин реалізації волевиявлення на продовження договірних орендних відносин щодо спірної земельної ділянки (здійснення попередніх перемовин відносно укладання договору оренди, укладення договору оренди). Суд звертає увагу на те, що у разі виникнення обставин, що свідчать про реалізацію позивачем волевиявлення на продовження договірних орендних відносин щодо спірної земельної ділянки (укладення договору) без забезпечення реалізації переважного права відповідача, відповідач не обмежений захистити таке право в судовому порядку шляхом звернення з позовом про переведення прав та обов`язків за договором оренди з орендаря на особу, переважне право оренди якого порушено. «Для продовження договірних орендних відносин необхідно волевиявлення на це сторін договору, досягнення ними згоди на поновлення договору з застосуванням переважного права орендаря на продовження договору оренди, у тому числі на змінених умовах,(частина перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі); - або пасивна згода сторін договору на продовження договору на тих самих умовах на той самий строк (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»)». Зазначена правова позиція висловлена в постанові КЦ ВС від 16 січня 2019 року,справа №312/337/17). Оскільки обставин повернення відповідачем земельної ділянки орендодавцю при розгляді цивільної справи судом не встановлено, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення. Питання розподілу судових витрат суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved