Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Глибочанської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] За життя її батько згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 10.12.2001 року був власником земельної ділянки площею 1,80 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Глибочанської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Позивач звернулась до Тростянецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку у нотаріальній конторі відмовлено, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Так як іншого способу захисту своїх прав позивач не має, вона звернулась до суду з даним позовом. Просила суд визнати за нею право власності на зазначену вище земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав за обставин, викладених в позові, просив його задовольнити. Додатково суду пояснив, що на даний час його клієнт позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал державного акту на землю, а по копії державного акту спадщину оформити неможливо. Видача дублікатів державних актів не передбачена діючим законодавством України. Представник відповідача Глибочанської сільської ради Тростянецького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої позов визнав та просив справу розглянути без його участі (а.с.26). Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України розглянути справу у відсутності представника відповідача, зважаючи на те, що останній скористався своїми процесуальними правами. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 24.01.2001, виданого виконкомом Петрашівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, її батьки: мати - [PERSON], батько - [PERSON] Своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» позивач в шлюбі замінила на «[PERSON]», а потім на «[PERSON]» (а.с.8,10,12). Відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 16.02.2001 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). З дня смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,80 га, в межах згідно з планом, що розташована на території Глибочанської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.33). Спадкова справа до майна померлого [PERSON] у Тростянецькій державній нотаріальній конторі не заводилась (а.с.21). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, після смерті [PERSON], померлого [INFO], позивачу у Тростянецькій державній нотаріальній конторі відмовлено, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на дану земельну ділянку (а.с.4). Відповідно до довідки №03-10/507 від 15.11.2013 року, виданої відділом Держземагенства у Тростянецькому районі Вінницької області, [PERSON] був включений до списків працівників КСП «Зоря» с.Глибочок, які є додатком до державного акту на право колективної власності на землю (а.с.9). Згідно довідок, виданих Глибочанською сільською радою №389, 390 від 09.08.2014 року, згідно записів у погосподарській книзі позивач проживала та вела спільне господарство із [PERSON] Інші спадкоємців до майна померлого відсутні (а.с.5). Згідно відповіді відділу Держземагенства у Тростянецькому районі Вінницької області №29-28-0,2-3178/2-15 від 05.06.2015, на території Глибочанської сільської ради станом на 10.12.2001 року зареєстровано та видано державний акт на право приватної власності на землю [PERSON], державний акт серії [NUMBER], реєстраційний №934 від 10.12.2001 року, на земельну ділянку площею 1,80 га, про що свідчить запис в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею (а.с.32). Враховуючи, що на момент смерті [PERSON], [INFO] діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року, встановленим судом фактичним обставинам відповідають спадкові правовідносини, що регулюються розділом VII Цивільного кодексу Української РСР( в редакції 1963 року) та Книгою шостою Цивільного кодексу України. Згідно ст. 86 ЦК Української РСР (в ред. 1693 року) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.ст. 548, 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що покійний [PERSON] мав у власності земельну ділянку, що посвідчується копією Державного акту серії [NUMBER], завірену Держземагенством у Тростянецькому районі, площею 1,80 га, розташовану на території Глибоанської сільської ради Тростянецького району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який виданий на підставі рішення 19 сесії 3 скликання Глибочанської сільської ради від 04.12.2001 року. Нормативно - правові акти, якими керувались при виготовленні та видачі державних актів на право власності на землю втратили чинність, нині діючим законодавством видача дублікатів не врегульована. Враховуючи, що [PERSON] має право на спадкування за законом на спірну земельну ділянку, позбавлена можливості отримати дублікат правовстановлюючого документу на дану земельну ділянку, суд вважає необхідним визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на земельну ділянку площею 1,80 га, розташовану на території Глибочанської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки дана обставина знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved