Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво на право власності на житло видане Фондом комунального майна Бериславського району Херсонської області від 20.12.1994 року за №2076, та земельну ділянку площею 0,11 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю виданого Максимо Горківською сільською радою 16.02.1996 року за [NUMBER]. Перебуваючи у похилому віці, маючи намір заповісти вищевказане майно дітям, заявниці звернулась до нотаріальної контори , де було виявлено розбіжності в написанні ім'я, замість вірного [PERSON], вказано «[PERSON]», що унеможливлює складання заповіту. У зв'язку з такими розбіжностями, [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Просить встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на земелю серія [NUMBER], виданого Максимо Горківською сільською радою 16.02.1996 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не відомі. Представники заявниці [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні заяви наполягали з підстав викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Максимо Горківської сільської ради Бериславського району Херсонської області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ч.1 п.6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПКгромадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що [PERSON]. на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,11 га на підставі Державного Акту на право приватної власності на землю виданого Максимо Горківською сільською радою 16.02.1996 року за [NUMBER]. У зазначеному документі її ім'я вказано як «[PERSON]» ( а.с.5) Відповідно до підтвердження правильності написання вірного ім'я, заявник надала до суду документи : паспорт громадянина України, свідоцтво про право власності на житло від 20.12.1994 року №2076, пенсійне посвідчення [NUMBER], довідку Виконавчого комітету Степнянської сільської ради Бериславського району Херсонської області №710/02-45 від 10.10.2016 року, де ім'я заявниці вказано вірно [PERSON].(а.с..5, 6,8, 9). Оцінюючи дослідженні по справі докази та обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що мається достатньо підстав для визнання факту належності правовстановлюючого документу. Встановлення даного факту несудовим шляхом неможливо, він має для заявника юридичне значення, з ним пов'язано оформлення спадщини . На підставі викладеного,

Outcome: approved