Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 березня 1995 року позивачка, [PERSON], придбала у [PERSON] за договором №6785 купівлі-продажу нерухомого майна однокімнатну квартиру під [ADDRESS] Вказана квартира має загальну площу 41,30 кв. м, корисну площу 35,8 кв. м, та складається з житлової кімнати площею 18,6 кв. м, кухні площею 7,6 кв. м, ванної кімнати площею 2,6 кв. м, туалету площею 1,0 кв. м, коридору площею 4,5 кв. м, вбудованих шаф площею 0,2 кв. м та 1,3 кв. м, лоджій площами 4,1 кв. м, та 1,4 кв. м. Правочин було укладено у відповідності з вимогами cт. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю, реєстраційний №6785 від 15 березня 1995 року. Вказаний закон не передбачає нотаріальне оформлення правочину, а тому сторони не зверталися до нотаріуса. До підписання договору між позивачкою та відповідачем були виконані усі умови, передбачені законодавством, він звільнив квартиру, отримав від позивачки кошти та передав їй ключі від квартири. З того часу, позивача постійно в ній проживає сплачую комунальні послуги, підтримую житло в належному санітарно-технічному стані. Після підписання договору купівлі-продажу позивачці передали один примірник договору, але не попередили про те, що його необхідно зареєструвати в Одеському МБТІ. Позивачка передала усім належним комунальним службам ксерокопії договору для оформлення оплати за надані послуги, а в ОМБТІ не зверталася. У теперішній час з'ясувалося, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15.03.1995 року не має реєстрації, а квартира зареєстрована за попереднім власником, тобто за [PERSON], що підтверджується листом №2421-10/499-п від 21.03.2018 року. Державний реєстратор прав на нерухоме майно юридичного департаменту Одеської міської ради Одеської області своїм рішенням N24068936 від 18.04.2018 року відмовив позивачці у реєстрації права власності на квартиру. На підставі викладеного, позивачка просить визнати за нею, [PERSON], право власності на квартиру під [ADDRESS] загальною площею 41,30 кв. м, корисною площею 35,8 кв. м, яка складається з однієї житлової кімнати площею 18,6 кв. м, кухні площею 7,6 кв. м, ванної кімнати площею 2,6 кв. м, туалету площею 1,0 не. м, коридору площею 4,5 кв. м, вбудованих шаф площею 0,2 кв. м та 1,3 кв. м., лоджій площами 4,1 кв. м та 1,4 кв. м.. В судове засідання представник позивачки подала заяву, згідно якої просила справу розглянути у її відсутність, а також не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. За вищевказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що 15 березня 1995 року позивачка, [PERSON], придбала у [PERSON] за договором №6785 купівлі-продажу нерухомого майна однокімнатну квартиру під [ADDRESS] Вказана квартира має загальну площу 41,30 кв. м, корисну площу 35,8 кв. м, та складається з житлової кімнати площею 18,6 кв. м, кухні площею 7,6 кв. м, ванної кімнати площею 2,6 кв. м, туалету площею 1,0 кв. м, коридору площею 4,5 кв. м, вбудованих шаф площею 0,2 кв. м та 1,3 кв. м, лоджій площами 4,1 кв. м, та 1,4 кв. м.. Правочин було укладено у відповідності з вимогами cт. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю, реєстраційний №6785 від 15 березня 1995 року. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» станом на час здійснення правочину, передбачав, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Однак позивачка не зареєструвала право власності у встановленому порядку в КП «ОБМТІ та РОН», що підтверджується листом №2421-10/499-п від 21.03.2018 року. Державний реєстратор прав на нерухоме майно юридичного департаменту Одеської міської ради Одеської області своїм рішенням №24068936 від 18.04.2018 року відмовив позивачці у реєстрації права власності на квартиру. Відповідно до ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно у відповідності до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачка на законних підставах придбала об'єкт нерухомості, проте не встигла зареєструвати право власності у встановленому порядку.

Outcome: approved