Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що 01 березня 2014 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороді, про що зроблено відповідний запис за № 73. Від даного шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що спільне життя між ними не склалось, причиною припинення спільного життя стало неспівпадіння поглядів на життя та несумісність характерів, через що у сторін почалися суперечки та сімейні сварки. В результаті таких взаємовідносин, ведення між подружжям спільного господарство остаточно припинено, більше шести місяців проживають окремо. За таких обставин, позивач просить шлюб укладений 01.03.2014 року між [PERSON] та [PERSON] розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Надала суду заяву відповідно до якої заявлені вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. В матеріалах справи є нотаріально посвідчена заява [PERSON] відповідно до якої, останній проти розірвання шлюбу не заперечує та просить суд розглянути справу у його відсутності. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засіданні суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії І-ФМ № 120286 від 12.09.2014 року - 01 березня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 73. У подружжя народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФМ № 299075 від 09.09.2014 року. Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3\~ ст.105 СК України\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, близько шести місяців проживають окремо, тобто даний шлюб існує тільки формально. Спорів щодо поділу спільного майна, визначення місця проживання малолітніх дітей сторонами не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. У відповідності до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved