Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Обєднання співвласників багатоквартирних будинків« Донець» про стягнення середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільненні та моральної шкоди. В обґрунтування вимог позивачка [PERSON] послалася на те, що з 10.02.2013 року по 20.04.2015 року вона працювала на посаді головного бухгалтера в Обєднанні співвласників багатоквартирних будинків« Донець». Під час роботи в ОСББ « Донець», відповідач виплачував заробітну плату з порушенням строків, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 11 262 гр. 80 коп. 20.04.2015 року вона звільнилась з підприємства відповідача за згодою сторін, відповідно до ст.36 п.1 КЗпП України. На день її звільнення з роботи підприємство - відповідач не виплатило їй всі суми, належні від підприємства, а саме, заборгованість по заробітній платі. Вважає, що підприємство відповідача грубо порушило трудове законодавство, оскільки відповідно з ч.1 ст.116 КЗпП України виплата всіх сум, що належать працівнику від підприємства, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Загальна сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за її підрахунками становить суму в розмірі 31\~855 гр. 06 коп. Зазначила, що у разі порушення законодавства про оплату праці право на звернення до суду з позовом про стягнення належного працівнику заробітку не обмежується будь-яким строком. ( ч. 2 ст. 233 КЗпП України) Також позивачка [PERSON] зазначила, що невиплатою заробітної плати їй причинена моральна шкода, тобто втрати немайнового характеру. Зауважила на те, що вона переносила моральні страждання, які виразились у втраті нормальних життєвих звязків, що вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Внаслідок неотримання заробітної плати, вона не мала змоги утримувати свою неповнолітню дитину, забезпечувати її необхідними речами, була змушена позичати гроші, а згодом звертатись до суду за захистом своїх порушених прав. Моральну шкоду вона оцінює у 5000 гр. Просить стягнути з ОСББ « Донець» на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 11\~262 гр. 80 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 31\~855 гр. 06 коп., моральну шкоду у сумі 5000 гр.. Згодом позивачка [PERSON] подала уточнену позовну заяву від 29.12.2015 року, в якій зменшила обєм позовних вимог, оскільки 21.09.2015 року відповідачем їй була виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 11\~262 гр. 80 коп., яка утворилась за період з грудня 2014 року по квітень 20915 року Зазначила, що сума середнього заробітку, який відповідач зобов`язаний сплатити на її користь за час затримки розрахунку, становить 17\~209 гр. 44 коп., виходячи з наступного розрахунку. Згідно довідки відповідача № 491 від 18.08.2015 року, розмір середньоденної заробітної плати складає 112 гр. 48 коп. Кількість робочих днів затримки становить 153 дні, починаючи з 21.04.2015 року по 20.09.2015 року включно. Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку вираховується наступним чином: 112 гр. 48 коп. х 153 дні = 17\~209 гр. 44 коп. Просить стягнути з ОСББ « Донець» на її користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 17\~209 гр. 44 коп., а також суму моральної шкоди у розмірі 5000 гр.. В судовому засіданні 02.03.2016 року позивачка [PERSON] уточнені позовні вимоги від 29.12.2015 року підтримує просить задовольнити їх у повному обсязі. В судовому засіданні 02.03.2016 року представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON], який представляє інтереси позивачки [PERSON] на підставі угоди про надання правової допомоги від 03.08.2015 року, уточнені позовні вимоги [PERSON] від 29.12.2015 року також підтримує, просить задовольнити їх у повному обсязі. ( а.с.21-22,23) Представник відповідача Обєднання співвласників багатоквартирних будинків« Донець» [PERSON], яка згідно виписки з протоколу № 16 засідання правління ОСББ « Донець» від 25.06.2015 року прийнята на посаду голови правління ОСББ « Донець» з 01.07.2015 року та її наказу № 20 від 01.07.2015 року « Про вступ на посаду голови правління», в судовому засіданні 02.03.2016 року уточнені позовні вимоги [PERSON] від 29.12.2015 року визнає частково, не заперечує проти стягнення з підприємства суми середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 17\~209 гр. 44 коп. Щодо суми моральної шкоди у розмірі 5000 гр., вважає її завищеною. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 212,213 ЦПК України докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 10.02.2013 року по 20.04.2015 року працювала в Обєднанні співвласників багатоквартирних будинків« Донець» на посаді головного бухгалтера, звідки була звільнена у відповідності зі ст. 36 п.1 КЗпП України, за угодою сторін, згідно наказу № 8 від 20.04.2015 року. (а.с. 56) Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути сплаченими не пізніше наступного дня після предявлення працівником вимог про розрахунок. Така вимога міститься і в ст.12 Конвенції № 95 Міжнародної Організації Праці про охорону заробітної плати, згідно з якою при припиненні дії трудового договору з працівником провадиться остаточний розрахунок із виплатою всієї належної йому заробітної плати. Судом встановлено, що підприємство відповідача не провело з позивачкою [PERSON] повний розрахунок в день її звільнення, що є порушенням вимог ст.ст. 47,116 КЗпП України. Згідно довідки ОСББ « Донець» № 490 від 18.08.2015 року підприємство відповідача перед позивачкою [PERSON] мало заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2014 року по квітень 2015 року, яка складала суму в розмірі 11\~262 гр. 80 коп.. (а.с.43) Вказана сума заборгованості по заробітній платі була виплачена позивачці [PERSON] лише 21.09.2015 року, що не заперечували сторони в судовому засіданні. Відповідно до ст. 117 КЗОТ України у разі невиплати з вини відповідача або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що у період з 21.04.2015 року по 20.09.2015 року включно підприємство відповідача не провело з позивачкою [PERSON] повний розрахунок, а тому остання має право на середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, внаслідок чого вимоги останньої в цій частині підлягають повному задоволенню. Судом встановлено, що правовідносини між позивачкою [PERSON] та підприємством відповідача ОСББ « Донець» з приводу оплати праці є трудовими і регулюються нормами трудового законодавства ( ст. 3 КЗпП України). Суд вважає, що невиплата належних позивачці [PERSON] сум виникла саме з вини підприємства відповідача ОСББ « Донець», яка виявилась у невиконанні та неналежному виконані зобовязань, покладених на відповідача законодавством. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13 зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. В п. 25 цієї ж постанови зазначено, що непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. Суд вважає, що розрахунок позивачки [PERSON] суми середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 21.04.2015 року по 20.09.2015 року включно у розмірі 17\~209 гр. 44 коп. є вірним, обґрунтованим та складається з наступного: - розміру середньоденної заробітної плати, визначеного відповідачем, з яким позивачка повністю погоджується, що становить 112 гр.48 коп. ( а.с.44) - кількості днів затримки - 153 дні, починаючи з 21.04.2015 року по 20.09.2015 року. ( 112 гр. 48 коп. х 153 дні = 17 209 гр. 44 коп. ) Вказана сума середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 17\~209 гр. 44 коп. підлягає стягненню з відповідача ОСББ «Донець» на користь позивачки [PERSON]. Вказаний висновок суду щодо необхідності стягнення з відповідача ОСБЮБ « Донець» на користь позивачки [PERSON] суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку узгоджується з правовою позицією, наведеній в постанові Верховного Суду України від 27.03.2013 року у справі № 6-15/цс-13, згідно якої суд дійшов висновку, що аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст.117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Крім того, вирішуючи спір по даній справі, суд також застосовує Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини, які згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права та невідємною частиною національного законодавства України. Так, в своєму рішенні Європейський Суд з прав людини у справі «Меньшакова проти України» від 08.04.2010 року, суд виклав точне розуміння положення ч. 1 ст. 117 КЗпП. Суд стверджував, що застосування процесуальних обмежень у справі заявниці значною мірою залежало від тлумачень матеріальних норм Кодексу законів про працю, у зв'язку з чим, Суд зазначив, що відповідно до ст. 117 Кодексу «при відсутності спору щодо суми» заборгованості із заробітної плати, звільнені працівники мають право на компенсацію за несвоєчасну виплату такої заборгованості за період «фактичного розрахунку». Крім того, згідно п. 19 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року «кожна фізична… особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У п.22 вказаного рішення суд повторює, що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1 (994535), має автономне значення, яке необмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад борги, що становлять майно, можуть також розглядатися як «майнові права», і таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. В судовому засіданні представник відповідача ОСББ « Донець» [PERSON] не заперечувала проти стягнення з ОСББ « Донець» на користь позивачки [PERSON] суми середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 17\~209 гр. 44 коп.. Щодо вимог позивачки [PERSON] в частині стягнення з відповідача ОСББ « Донець» моральної шкоди в розмірі 5000 гр., то на думку суду вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування працівникові власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом моральної шкоди, завданої порушенням його законних прав. Суд вважає, що відповідач порушенням законних прав на отримання заробітної плати та розрахункових сум спричинив позивачці [PERSON] моральну шкоду. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, наведеній в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-54/цс-11, в якій зазначено, що ст. 237-1 КЗпП містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом зазначеного положення Закону передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки обєкту яких завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі. Суд, установивши порушення трудових прав позивача та наявність підстав для покладення на роботодавця відповідальності за завдану працівникові моральну шкоду, повинен застосовувати відповідальність, що передбачена ст. 237-1 КЗпП. В судовому засіданні встановлено, що позивачці [PERSON] були завдані моральні страждання та переживання тим, що на протязі часу з 21.04.2015 року по 20.09.2015 року включно вона не могла отримати належні їй суми заробітної плати, була змушена брати грошові кошти в борг. Порушення законних прав [PERSON] призвело до втрати нею нормальних життєвих зв'язків, обмеження у своїх потребах, неможливості утримання та забезпечення необхідними речами свого неповнолітнього сина [PERSON], 21.12.1999 року народження. За таких обставин, суд, виходячи з засад розумності, справедливості, пропорційності, вважає на необхідне стягнути з відповідача ОСББ « Донець» на користь позивачки [PERSON] суму у відшкодування моральної шкоди, однак не в розмірі 5000 гр., а в сумі 1000 гр.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору визначається по даній справі Законом України « Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-УІ, оскільки дана справа надійшла до суду 13.07.2015 року, тобто до набрання 01.09.2015 року чинності Законом України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484- УІІІ від 22.05.2015 року, а тому з вимог майнового характеру становив 1% від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, яка станом на 01.01.2015 року складає 1218 гр.. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог. За таких обставин, суд вважає на необхідне стягнути з відповідача ОСББ «Донець» на користь держави судовий збір у розмірі 243 гр. 60 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial