Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що їй на праві власності в порядку спадкування після смерті батька на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2019 року належить земельна ділянка загальною площею 27,93 га, розташована на території Софіївської (колишня назва - Новоартемівської) сільської ради. Вказана земельна ділянка складається із ріллі та пасовища. Ще до оформлення права власності на належну їй земельну ділянку вона була обізнана про те, що частина земельної ділянки - рілля незаконно використовується відповідачем [PERSON] для вирощування сільськогосподарської продукції. Її вимоги не використовувати земельну ділянку відповідач ігнорує, посилаючись на те, що за життя батька придбав у нього зазначену земельну ділянку, що не відповідає дійсності. Позбавлена можливості використовувати належну їй земельну ділянку, оскільки відповідач чинить перешкоди, так як засіяв на ній сільськогосподарську культуру. Позивачка просить: - усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою № 1 рілля, кадастровий номер 1422484400:09:000:0012 площею 21,75га, розташованою на території Софіївської (колишня назва Новоартемівської) сільської ради Костянтинівського району, розташованою згідно плану земельних меж в наступному порядку: від А до Б землі гр. [PERSON] , від Б до В земля фермерського господарства [PERSON], від В до Г земля Софіївської (Новоартемівської) сільської ради, від Г до Д земля [PERSON] , від Д до А земля Софіївської (Новоартемівської) сільської ради, з боку відповідача шляхом заборони використовувати землю для вирощування сільськогосподарських культур та інших цілей. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Бондаренко Д.В. про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2019 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Бондаренко Д.В. про зупинення провадження у даній цивільній справі. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 вересня 2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено [PERSON] . Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2019 року провадження у даній цивільній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції у цивільній справі № 233/5206/18. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 листопада 2019 року провадження у даній цивільній справі поновлено. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2019 року підготовче провадження у даній цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Сітало В.І. підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, зазначивши, що у відповідача відсутні правові підстави для використання земельної ділянки кадастровий номер 1422484400:09:000:0012 площею 21,75га. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Бондаренко Д.В. позов [PERSON] не визнали та заперечували проти його задоволення. Представником відповідача подано відзив на позову заяву (а.с.33-36), зі змісту якого вбачається, що останній заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачка [PERSON] не надала жодного письмового доказу на підтвердження того, що саме відповідач по справі користується зазначеною земельною ділянкою і є належним відповідачем; того, що відповідач отримував будь-які претензії або прохання з боку позивачки або її батька; відсутня інформація, яка підтверджується певними доказами про наявність спору між сторонами щодо користування земельною ділянкою кадастровий номер 1422484400:09:000:0012 згідно з її цільовим призначенням. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він та його брат - [PERSON] займаються вирощуванням сільськогосподарської продукції. Батько позивачки по справі - [PERSON] за життя передав його брату - [PERSON] належну йому земельну ділянку в оренду без укладення договору, оскільки між ними склались довірельні відносини. Будь-яких перешкод в укладанні договору оренду не було. Проте, тяжка хвороба [PERSON] перед смертю завадила оформити договірні відносини у спосіб, передбачений законодавством. Земельна ділянка була передана в оренду строком на 50 років, при цьому [PERSON] одразу сплатив на користь [PERSON] в рахунок орендної плати 10000 доларів США, які останній витратив на придбання автомобіля ВАЗ 2109 та на оплату навчання доньки - позивачки по справі. У зв`язку з проведенням антитерористичної операції, приблизно в 2015 році [PERSON] змінив місце проживання та мешкає в Київі, а він є його представником на підставі усної довіреності на господарювання, в тому числі, і на орендованій земельній ділянці. Крім того, 21 березня 2019 року брат оформив довіреність, відповідно до якої доручив йому представляти інтереси. Вважає, що саме [PERSON] , а не він є належним відповідачем у справі. Земельну ділянку, яку [PERSON] за життя передав в оренду, він ( [PERSON] ) протягом 2018-2019 років обробляв від імені брата на підставі усної довіреності. В 2019 році він засіяв вказану земельну ділянку, а збором врожаю займався [PERSON] . Представник відповідача - адвокат Бондаренко Д.В. в судовому засіданні пояснив, що факт отримання [PERSON] грошових коштів в рахунок орендної плати підтверджується розпискою, написаною останнім власноруч. Протягом всього часу використання земельної ділянки [PERSON] не висловлював на адресу [PERSON] будь-яких претензій з цього приводу, з відповідними позовами до суду за життя не звертався. Земельний податок протягом всього часу користування земельною ділянкою сплачував саме [PERSON] Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову [PERSON] , пославшись в обгрунтування своєї позиції на те, що селом ширились чутки про те, що батько за життя отримав грошові кошти на належну йому землю, про існування якої вона взагалі не була обізнана до серпня 2019 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її земельна ділянка розташована неподалік від земельної ділянки стосовно якої виник спір між сторонами. Їй відомо про те, що за життя [PERSON] передав в користування відповідачу [PERSON] належну йому земельну ділянку. [PERSON] не мешкає в селі приблизно 3-4 роки, протягом яких вона його жодного разу не бачила. Безпосередньо бачила, як в 2018-2019 роках земельну ділянку, яку успадкувала [PERSON] обробляла техніка відповідача [PERSON] , при цьому його машина стояла неподалік. Крім того, і самого відповідача по справі під час цих робіт бачила на належній позивачці [PERSON] земельній ділянці. Може із впевненістю стверджувати, що земельну ділянку обробляла техніка відповідача [PERSON] , оскільки раніше сама користувалась його послугами для обробки належної їй земельної ділянки. Свідок [PERSON] , який є головою Софіївської сільської ради, в судовому засіданні пояснив, що земля [PERSON] в оренді не була, він її обробляв спільно із [PERSON] , договір оренди не укладався. Після смерті [PERSON] право власності на належну йому земельну ділянку оформила донька - [PERSON] . Зазначив, що в теперішній час вказану земельну ділянку обробляє [PERSON] , який мешкає в м.Київ. В 2018-2019 роках саме [PERSON] сплачував земельний податок за вказану земельну ділянку, заповнював відповідну декларацію. Не знає чиї трактори обробляють земельну ділянку, яку успадкувала [PERSON] , проте йому відомо, що брати [PERSON] та [PERSON] допомагають один одному. Чув, що за життя [PERSON] отримував кошти, але за що саме йому невідомо. Скарг з приводу неправомірного використання земельної ділянки від [PERSON] до сільської ради не надходило. Заслухавши пояснення сторін, їх представників та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] на підставі державного акту серія ДН № 133164, виданого 09 листопада 2004 року належала земельна ділянка, розташована на території Новоартемівської (нова назва Софіївської) сільської ради Костянтинівського району загальною площею 27,93га : ділянка № [NUMBER] кадастровий номер 1422484400:09:000:0012, ділянка № [NUMBER] кадастровий номер 1422484400:05:000:0075 (а.с.11). Відповідно до рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2019 року, яке набрало законної сили 30 жовтня 2019 року (а.с.5,114,115) за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , визнано право власності на земельну ділянку загальною площею 27,93 га, розташовану на землях Софіївської сільської ради (колишня назва - Новоартемівська сільська рада), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що має дві ділянки з таким описом меж:- №1 (рілля), кадастровий номер 1422484400:09:000:0012, площею 21,75 га: А - Б землі гр. [PERSON] , Б - В землі фермерського господарства [PERSON] , В - Г землі Софіївської (Новоартемівської) сільської ради, Г - Д землі гр. [PERSON] , Д - А землі Софіївської (Новоартемівської) сільської ради; - №2 (пасовище), кадастровий номер 1422484400:05:000:0075, площею 6,18 га: від А до Б - землі Софіївської (Новоартемівської) сільської ради, Б до В - землі гр. [PERSON] , В до Г - землі Софіївської (Новоартемівської) сільської ради, Г до А - землі гр. [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 12 березня 2019 року зареєстровано право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 1422484400:09:000:0012 площею 21,75га (а.с.6), нормативно грошова оцінка якої становить 718888гривень 95 копійок (а.с.10). Фактичне використання земельної ділянки кадастровий номер 1422484400:09:000:0012 відповідачем [PERSON] підтверджується показаннями свідка [PERSON] , які є послідовними за змістом та переконливими, зважаючи на що у суду відсутні підстави ставити їх під сумнів. Крім того, фактичне використання належної [PERSON] земельної ділянки не заперечував і сам [PERSON] в судовому засіданні, пояснивши, що обробляє її виключно як представник орендаря - [PERSON] , на підставі усної довіреності на здійснення господарської діяльності. Проте, як встановлено в ході судового розгляду справи, між [PERSON] та [PERSON] договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 1422484400:09:000:0012 в письмовій формі не укладався, право оренди останнього, як того вимагає законодавство не реєструвалось, з огляду на що суд дійшов висновку про те, що у [PERSON] відсутні підстави для уповноваження відповідача [PERSON] на використання земельної ділянки та здійснення на ній господарської діяльності. З огляду на зазначене, доводи [PERSON] та його представника - адвоката Бондаренко Д.В. стосовно того, що [PERSON] не є належним відповідачем по справі є неспроможними та відхиляються судом. Надані відповідачем квитанції від 03 липня 2019 року № 26, №27, від 13 серпня 2018 року, від 21 червня 2017 року, від 27 липня 2016 року про сплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору (а.с.66-69), квитанція про прийняття податків і зборів серія [NUMBER] (а.с.70), платником в яких зазначено позивачку по справі та [PERSON] , не є належним доказом на підтвердження існування між [PERSON] та [PERSON] договірних правовідносин з приводу використання земельної ділянки кадастровий номер 1422484400:09:000:0012 за умови відсутності укладеного між ними договору оренди землі, як того вимагає діюче законодавство. З досліджених доказів та пояснень самого відповідача [PERSON] в судовому засіданні суд дійшов висновку про те, що між останнім та [PERSON] договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 1422484400:09:000:0012 також не укладався, отже у відповідача відсутні правові підстави для використання земельної ділянки, належної позивачці [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319, ч.1 ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Частиною 1 ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Частиною другою статті 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов`язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Відсутність заперечень попереднього власника майна проти порушення права власності, не пов`язаних із позбавленням володіння, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову нового власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги наведені норми діючого законодавства та зважаючи на те, що позивачка [PERSON] є власницею земельної ділянки кадастровий номер 1422484400:09:000:0012, її право власності зареєстроване 12 березня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а відповідач без належної правової підстави (як то договір оренди, або інші підстави) фактично використовує вказану земельну ділянку всупереч волі позивачки, порушене право власності останньої підлягає судовому захисту, а позов - задоволенню - [PERSON] слід усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер 1422484400:09:000:0012 з боку відповідача [PERSON] шляхом заборони використовувати зазначену земельну ділянку для вирощування сільськогосподарських культур та інших цілей. Суд критично ставиться до показань свідка [PERSON] , оскільки вони суперечать іншим дослідженим судом доказам щодо фактичного використання належної позивачці земельної ділянки, а саме показанням свідка [PERSON] та відповідача [PERSON] , який пояснив, що фактично земельну ділянку обробляє він, але від імені брата на підставі усної довіреності. Згідно довідки виконкому Софіївської сільської ради від 17 липня 2019 року № 339 за період часу з 2010 по 2019 рік при декларуванні земельного податку та податку на прибуток, декларував та сплачував податок на прибуток за [PERSON] [PERSON] Кадастровий номер земельної ділянки 1422484400:09:000:0012 (а.с.71), проте ця обставина не спростовує висновків про наявність підстав для відновлення порушеного права позивачки [PERSON] , яких дійшов суд. Відповідачем на підтвердження поданих заперечень проти позову подано розписку, датовану 16 лютого 2010 року, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у сумі 75000 гривень (а.с.46). Зміст цієї розписки свідчить виключно про правовідносини позики, якщо такі мали місце і не містить жодного посилання ані на земельну ділянку кадастровий номер 1422484400:09:000:0012, ані на її використання, зважаючи на що суд не бере до уваги розписку від 16 лютого 2010 року в якості належного доказу по даній цивільній справі. При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 7189грн 00коп (а.с.1). Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок, оскільки саме в цьому розмірі мав бути сплачений судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру, з якою [PERSON] звернулась до суду. При цьому позивачка не позбавлена можливості звернутись до суду із клопотанням про повернення судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом відповідно до п.1) ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»

Outcome: approved