Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, Канівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання батьківства, внесення відомостей до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що вона з березня 2005 року проживала з [PERSON] без укладення шлюбу. Свої відносини вони оформили шляхом вінчання у храмі Святого Миколая в с. Тюшка Міжгірського району Закарпатської області. Від спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] . Оскільки вони не перебували з відповідачем у шлюбі, їх син був зареєстрований на її прізвище « [PERSON] ». Батьком записано [PERSON] , але цей запис вчинено з її слів, оскільки у відповідача на той час не було ніяких документів. З часом питання оформлення батьківства відповідач не порушував і ним же не цікавився. За весь час від народження сина відповідач надавав матеріальну допомогу на його утримання, оплачував також навчання в Одеській приватній загальноосвітній школі, де син навчається онлайн. Так тривало до грудня 2018 року, коли відповідач при спілкуванні з позивачем заявив, що має намір одружитися, для чого йому потрібно провести обряд скасування вінчання і розірвати з ними всі стосунки. З січня 2019 року відповідач перестав оплачувати навчання сина, перестав надавати їм матеріальну допомогу, а позивач сама не в змозі забезпечувати утримання їх сина та оплачувати навчання. Просить суд визнати, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] ; внести відомості до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком [PERSON] , [INFO] , громадянина України; стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн., починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, стягнути судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду телефонограму про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи Канівського міськрайонного відділу ДРАЦС в судове засідання не з`явилася, направила до суду телефонограму про розгляд справи без її участі, рішення просить прийняти в рамках чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у близьких відносинах, оскільки дану обставину останні не оспорюють. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видане 16 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкської області зазначається, що [PERSON] народився в м. Канів [INFO]. У графі «мати» зазначено - « [PERSON] », тобто позивач по справі. У графі «батько» - зазначено [PERSON] . Як пояснила позивач даний запис № 105 було зроблено у відповідності до вимог ст. 135 СК України, що було підтверджено витребуваним актовим записом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Як вище зазначено, державна реєстрація народження сина позивача, здійснена відповідно до частини першої ст. 135 СК України. Наданою до суду заявою відповідач визнав батьківство повністю та вважає, що [PERSON] дійсно є його рідним сином. Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п.п. 20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач визнає себе батьком дитини [PERSON] , суд дійшов висновку, що вимоги в цій частині слід задовільнити, визнати [PERSON] , [INFO] , українця, громадянина України батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення. Судом при визначенні розміру аліментів враховується те, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, інших утриманців не має. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Вимога про стягнення аліментів на дитину може бути подана до суду протягом усього строку існування права на утримання, тобто до досягнення дитиною повноліття. За загальним правилом аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позову на майбутнє. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач сама не може утримувати дитину та нести одноособово витрати, пов`язані з його вихованням, а тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання та виховання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не має стабільного офіційного доходу, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оскільки у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності визнаних відповідачем обставин та добровільності їх визнання позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного ,

Outcome: approved