Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові позивачка вказує, що з 08.07.2001 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] та проживала разом з ним до 20.08.2014 року. Від шлюбу вони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], щомісячно у розмірі 1/3 частини (33%) від всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилась, про що надала до суду заяву, згідно з якою просить суд розглянути справу за її відсутності, на позовні вимоги наполягає та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про що надав до суду заяву, згідно з якою просить суд розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує, згоден з розміром стягнення аліментів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 08.07.2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] та проживала разом з ним до 20.08.2014 року. Від шлюбу вони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Між сторонами була досягнута усна домовленість відповідно до якої відповідач добровільно погодився сплачувати кошти на утримання дітей. Але останні два місяці кошти на утримання не надходили. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Як встановлено в судовому засіданні, батько дітей проживає окремо від них, а тому відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 СК України має обов'язок брати участь у їх утриманні та вихованні до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст. 180, 183 СК України, враховуючи те, що діти проживають з матір'ю, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на їх утримання у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.09.2014 р. до досягнення донькою [PERSON] [INFO] повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved