Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. І.Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.03.2005 року. Від шлюбу мають четверо неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак подружнє життя, яке б ґрунтувалось на почуттях взаємної любові та поваги, не склалось, через непорозуміння, суперечки, великі розбіжності в інтересах і поглядах на життя. Протягом шести місяців ведення між нами спільного господарства та сумісне проживання припинено. Зазначає, що подальше збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам. З урахуванням наведеного, просить шлюб розірвати, залишити проживати з нею неповнолітніх дітей, а також після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 22.09.2021 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. [PERSON] згідно поданої письмової заяви просить розглядати справу у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, примирення з відповідачем не бажає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Як вбачається із повідомлень про отримання рекомендованого поштового відправлення, яким відповідачу надсилалась судова повістка (поштове відправлення №3460002786291), [PERSON] 05.10.2021 року отримав судову повістку. Відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку. На підставі вказаного положення ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідач, належним чином та своєчасно сповіщений про час та місце судового засідання. Відзиву [PERSON] не подав. Зі згоди позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. ІІІ.Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.03.2005 року (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ). Відповідно до свідоцтв про народження серія [NUMBER] , серія [NUMBER] , серія [NUMBER] , серія [NUMBER] сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що позивач примиритись та налагодити подружні стосунки не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач в судове засідання не з`явився, намірів до збереження шлюбу не висловив, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу. Статтею 113 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на вік дітей, відсутність заперечень відповідача, після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити дітей проживати з матір`ю. V. Розподіл судових витрат Позивачем при зверненні до суду було заявлено клопотання про звільнення її від сплати судового збору, в обґрунтування якого зазначила, що вона є працюючою особою, яка утримує та виховує чотирьох неповнолітніх дітей, має на утриманні дочку з інвалідністю з народження, щомісячно сплачує кошти за комунальні послуги, продукти харчування, одяг для дітей. Вказує, що перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі та не має змоги сплатити судовий збір. Таким чином, просить суд звільнити її від сплати судового збору. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі та з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Аналогічні положення містяться в ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Суд, дослідивши долучені до заяви докази щодо рівня доходу позивача та наявності на її утриманні чотирьої неповнолітніх дітей, в тому числі і дитини-інваліда, вважає за можливе звільнити [PERSON] від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.)

Outcome: approved