Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29 червня 2019 року, на час звернення до суду відносини між ними припиненні. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , яких проживає разом із позивачем. Відповідач життям дитини не цікавиться, проживає окремо. Жодних інших джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду на дитину, [PERSON] не отримує. На даний час вона позбавлена змоги працювати. Через нестачу коштів виникають труднощі в належному забезпеченні себе та сина (продуктами харчування, одягом, засобами гігієни, тощо). З огляду на наведене, позивач вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 6500 грн. (мінімальна заробітна плата) та просить суд ухвалити відповідне рішення. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити позов. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Причин поважності неявки суду не повідомив, своїм правом на подання відзиву не скористався. Враховуючи вказане, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч.1 ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 червня 2019 року, який зареєстровано Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 825 (а.с.3). Від шлюбу у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14 січня 2021 року (а.с.4). На даний час дитина проживає разом із матір`ю, відповідач проживає окремо. Згідно даних АСДС, відповідно до судового наказу Луцького міськрайонного суду від 27 вересня 2021 року, що набрав законної сили, з відповідача стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 серпня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1, 3 ст. 80 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17. При вирішенні вказаної категорії спорів суд має враховувати матеріальне становище відповідача та розмір його доходів, які мають бути достатніми для виконання заявлених позовних вимог. Крім того, відповідно до приписів ст.128 КЗпП України та ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні із заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Аналогічні роз`яснення містить п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, згідно якого максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до ч. 3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 70 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відомості про наявність у відповідача фінансової спроможності сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 6500 грн. (мінімальної заробітної плати) щомісячно у суду відсутні, доказів протилежного позивач не надала. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримує соціальну допомогу при народженні дитини. Крім цього, відповідач на її користь сплачує 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) на утримання дитини. З огляду на наведене, виходячи з принципу справедливості, розумності і з урахуванням потреб дружини, суд вважає за можливе ухвалити рішення про стягнення аліментів на утримання позивача у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для однієї особи в розрахунку на місяць, що становить 2393 гривні (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік»). З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial