Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Суворова, 16Б, 16В» про зобов`язання передати їй документи на квартиру [ADDRESS] , а саме: Акт прийому-передачі квартири; Довідку про повне виконання [PERSON] своїх зобов`язань зі сплати пайового внеску за квартиру; Технічний паспорт на квартиру та стягнення з Житлово-будівельного кооперативу «Суворова, 16Б, 16В» на користь [PERSON] пені в сумі 500000 гривень 00 коп. та коштів, сплачених за квартиру в сумі 7624 гривень 76 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що вона є членом Житлово-будівельного кооперативу «Суворова, 16Б, 16В» , сплатила всі кошти в рахунок пайового внеску, будинок прийнятий в експлуатацію, однак відповідач документи їй на квартиру не передає в зв`язку з чим позивач не має можливості зареєструвати право власності за собою на квартиру [ADDRESS] . Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і пояснив, що позов заявлено з підстав невиконання відповідачем умов Договору про асоційоване членство в кооперативі №40/С16/Б,В та Статуту Житлово-будівельного кооперативу «Суворова, 16Б, 16В». Позивачка сплатила всі кошти, передбачені Договором про асоційоване членство в кооперативі №40/С16/Б,В та додатковими угодами до даного договору. Будівництво житлового будинку по [ADDRESS] було завершено в серпні 2019 року , однак з того часу квартиру позивачу передано не було. В з`язку з порушенням термінів передачі квартири позивачу з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 500000 гривень 00 коп. Відповідно до п. 2.9 Договору про асоційоване членство в кооперативі №40/С16/Б,В в зв`язку зі зміною площі квартири з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 7624 гривень 76 коп. раніше сплачених за квартиру. При вирішенні спору слід застосовувати норми Книги п`ятої Цивільного кодексу України «Зобов`язальне право» , оскільки відповідач не виконує умови Договору про асоційоване членство в кооперативі №40/С16/Б,В. Позовні вимоги не обґрунтовуються тими обставинами, що позивач звернувся до суду з позовом за захистом прав власника квартири. Позивачка є асоційованим членом Житлово-будівельного кооперативу «Суворова, 16Б, 16В» і відповідно до Статуту при голосуванні на зборах учасників Житлово-будівельного кооперативу «Суворова, 16Б, 16В» голоси асоційованих членів не враховуються. Спір стосується не передачі позивачу квартири, а є спором з приводу передачі документів на квартиру і в цій частині немайновим. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що даний спій є корпоративним і підлягає розгляду в порядку Господарського процесуального кодексу, оскільки спір виник між членом Житлово-будівельного кооперативу і Житлово-будівельним кооперативом. Відповідно до п. 3.2. Договору про асоційоване членство в кооперативі №40/С16/Б,В пайовик повинен був укласти додаткову угоду з підрядником кооперативу на виконання внутрішніх та оздоблювальних робіт. Для прийняття житлового будинку [ADDRESS] такі роботи в квартирі [ADDRESS] були виконанні, однак позивач вартість цих робіт не оплатила. Пайовий внесок згідно Договору та додаткових угод позивачем було сплачено повністю. Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи , суд приходить до наступного. 29 липня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено Договору про асоційоване членство в кооперативі №40/С16/Б,В.( в подальшому - Договір) Відповідно п. 2.10 Договору передача об`єкту будівництва Пайовику здійснюється шляхом підписання акту прийомки - передачі за умови внесення останнім 100 % пайового внеску , визначеного за правилами , передбаченого даним Договором. 08 квітня 2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду до Договору про асоційоване членство в кооперативі №40/С16/Б,В , якою було внесено зміни в договір в частині розміру пайового внеску 28 листопада 2016 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору про асоційоване членство в кооперативі №40/С16/Б,В в частині розміру пайового внеску та типу вікон, які були встановленні по периметру зовнішніх стін квартири , на будівництво якої позивачка вносила пайовий внесок. З роздруківки з офіційного сайту Державної архітектурно - будівельної інспекції України (т. 1, а.с. 22) вбачається, що 16 серпня 2019 року було прийняти житловий будинок по [ADDRESS] в експлуатацію. 20 травня 2020 року позивачка звернулась до відповідача з вимогою передачі документів на квартиру [ADDRESS] , та сплату відповідачем пені в розмірі 10531545 гривень 75 коп. В цій Вимозі вказується, що позивачем пайовий внесок було сплачено по 30 листопада 2016 року. Суд враховує цю обставину при вирішенні спору , оскільки сторонами не надано суду доказів сплати пайового внеску позивачем , крім того представник відповідача в ході судового розгляду визнав факт сплати позивачем пайового внеску повністю. За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції. Згідно із частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Перелік категорій справ, що підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, визначено у статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні враховувати суб`єктний склад такого спору, суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі. Згідно зі статтею 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі (частина друга статті 181 ЦК України). Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (стаття 182 ЦК України). Річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною (стаття 183 ЦК України). Споживною є річ, яка внаслідок одноразового її використання знищується або припиняє існувати у первісному вигляді. Неспоживною є річ, призначена для неодноразового використання, яка зберігає при цьому свій первісний вигляд протягом тривалого часу (стаття 185 ЦК України). У статті 1 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію» визначено, що документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі. З наведеного можна зробити висновок про те, що документ є рухомою, неподільною, визначеною індивідуальними ознаками, неспоживчою річчю, тобто є майном в розумінні цивільного законодавства. Особливістю документа як майна є те, що він не має номінальної вартості та не обліковується в бухгалтерському обліку. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.. 8 Закону України «Про кооперацію» статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. При задоволенні позову в частині зобов`язання Житлово-будівельного кооперативу «Суворова, 16Б, 16В» передати [PERSON] документи на квартиру [ADDRESS] , а саме: Акт прийому-передачі квартири; Довідку про повне виконання [PERSON] своїх зобов`язань зі сплати пайового внеску за квартиру; Технічний паспорт на квартиру суд враховує, що вона сплатила пайовий внесок повністю, що не оспорюється представником відповідача, вона є асоційованим членом кооперативу. Крім того суд враховує відомості, що містяться в Технічному паспорті на квартиру [ADDRESS] , виконаному ФОП [PERSON] станом на 23 вересня 2019 року в якому вказано прізвище власника квартири - [PERSON] та серія та номер її паспорта - громадянки України та її реєстраційний номер картки платника податків (т. 1 а.с. 105 - 110). Тобто даний технічний паспорт фактично виготовлений на замовлення відповідача, він зберігається у відповідача , що підтверджується копією листа ФОП [PERSON] ( т. 1 а.с. 104). Крім того суд враховує, що п. 5.3 Статуту Житлово-будівельного кооперативу «Суворова, 16Б, 16В» передбачено , що у випадку сплати членом кооперативу пайового внеску , кооператив зобов`язаний протягом 90 календарних днів після сплати пайового внеску у повному обсязі, надати такому члену кооперативу документи, необхідні для оформлення права власності на квартиру в тому числі : Акт прийому-передачі квартири; Довідку про сплату таким членом кооперативу повної вартості пайового внеску , Технічний паспорт на квартиру, виданий органом , який здійснює функції по технічній інвентаризації житлових квартир. Суд не бере до уваги при вирішенні спору заперечення представника відповідача , що даний спір не може розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки даний спір виник з приводу невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором та Статутом кооперативу і він не стосується внутрішньої діяльності кооперативу , крім того позивачка , як асоційований член кооперативу не має права голосу у прийнятті будь - яких рішень на загальних зборах членів кооперативу ( абзац 2 п. 3.2 Статуту Житлово-будівельного кооперативу «Суворова, 16Б, 16В») (т. 1 а.с. 66). Також суд вважає, що пояснення представника відповідача щодо того, що позивачка не уклала додаткову угоду , яку мала укладати відповідно до п. 3.2. Договору про асоційоване членство в кооперативі №40/С16/Б,В, не мають значення при вирішенні спору , оскільки відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів за виконанні роботи. Також суд враховує, що відповідач не має права притримати річ (квартиру) в зв`язку з несплатою коштів за виконані внутрішні роботи, оскільки ці роботи не проводились по Договору про асоційоване членство в кооперативі №40/С16/Б,В. Тобто, при тримання квартири могло бути здійснено у випадку невиконання позивачем по угоді. Яка б мала укладатись згідно п. 3.2. Договору про асоційоване членство в кооперативі №40/С16/Б,В. При вирішенні спору щодо зобов`язання відповідача передати документи , суд враховує, що позивач не є власником даних документів і тому не має права на звернення до суду з позовом в порядку ст.. 388 ЦК України , оскільки з позовом про витребування майна в порядку ст.. 388 ЦК України може звертатись тільки власник майна, з володіння якого це майно вибуло, а ці документи ніколи не знаходились в позивача. При відмові в задоволенні позову в частині стягнення пені суд враховує, що відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію» пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки. У статті 10 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У частині п`ятій статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Аналіз вказаних норм свідчить, що не є споживачем особа, яка оплачує пай на виконання договору про сплату пайових внесків та статуту кооперативу. Договір про сплату пайових внесків не є договором про надання послуг чи підряду. При відмові в задоволенні позову про стягнення пені суд також враховує, що Житлово-будівельний кооператив «Суворова, 16Б, 16В» не є виконавцем робіт по будівництву житлового будинку [ADDRESS] чи підрядником. При відмові в задоволенні позову про стягнення 7624 гривень 76 коп., надмірно сплачених коштів в рахунок пайового внеску суд враховує наступне. Відповідно до п. 1 ч.2 ст.. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до п. 2.1. Договору про асоційоване членство в кооперативі №40/С16/Б,В, в редакції Додаткової угоди № 2 до Договору про асоційоване членство в кооперативі №40/С16/Б,В від 28 листопада 2016 року вказано, що загальна сума пайового внеску за Об`єкт будівництва становить 961785 гривень 00 коп. Суд не бере до уваги посилання представника позивача на п. 2.9 Договору про асоційоване членство в кооперативі №40/С16/Б,В , відповідно до якого в зв`язку зі зменшенням площі квартири за даними технічного паспорта на квартиру з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7624 гривень 76 коп., оскільки розмір пайового внеску визначений умовами п. 2.1. Договору про асоційоване членство в кооперативі №40/С16/Б,В, в редакції Додаткової угоди № 2 до Договору і позивачем не було заявлено вимогу про визнання цього пункту договору недійсним чи внесення змін до даного пункту Договору. Враховуючи, що позивачку , яка обґрунтовувала позовні вимоги в частині стягнення пені сумі 500000 гривень 00 коп. і стягнення 7624 гривень 76 коп., порушенням її прав, як споживача послуг відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» і при подачі позову вона звільнялася від сплати судового збору , то судові витрати в сумі 1681 гривні 60 коп. з цих двох позовних вимог слід віднести на рахунок держави. Враховуючи, що позивачем при подачі позову про зобов`язання передати їй документи не було сплачено судовий збір в сумі 840 гривень 80 коп. і позовні вимоги вона обґрунтовувала невиконанням відповідачем умов договору , задоволення немайнового спору в цій частині , з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 840 гривень 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial