Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що її батько [PERSON], який помер 24.08.2014р., мав у приватній власності земельну ділянку, розташовану на території Роставицької сільської ради Ружинського району Житомирської області, право власності на яку за ним посвідчено Державним актом. Позивачка, як спадкоємець по заповіту, успадкувала його майно, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може, оскільки в Державному акті на вказану земельну ділянку, виданому на ім'я батька, невірно вказано кадастровий номер земельної ділянки. В зв'язку з викладеним позивачка просить суд визнати недійсним зазначений Державний акт в частині кадастрового номера земельної ділянки, а також визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, належну спадкодавцю.. В суд сторони не з'явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримує, а представник відповідача-Роставицької сільської ради Ружинського району позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер 24.08.2014р. в с.Роставиця Ружинського району Житомирської області, що вбачається з свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 2 Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. З спадкової справи №336/2014р. , заведеної 26.09.2014р. Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлого 24.08.2014р. [PERSON], вбачається, що позивачка є єдиним спадкоємцем по заповіту вказаної особи та у встановлений законом строк прийняла його спадщину. На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №773238, виданого 27.12.2006р. Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження голови Ружинської райдержадміністрації від 23.11.2006р. №581 судом встановлено, що до спадкового майна [PERSON] входить земельна ділянка, яка розташована на території Роставицької сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1.7220 га. Проте, як вбачається з повідомлення Ружинської державної нотаріальної контори в Житомирські області від 18.07.2015р. за №1624/02-14 державним нотаріусом позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину з підстав невідповідності кадастрового номера земельної ділянки, зазначеного в Державному акті на право власності на земельну ділянку, та у витягу з Державного земельного кадастру. В оригіналі вищевказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку, зазначено кадастровий номер земельної ділянки , належної спадкодавцю, як № 1825285400:03:000:0153. В той же час, як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, наданого відділом Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області 02.06.2015р., на підставі вищевказаного Державного акту на право власності на земельні ділянки за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 1.7220 га, розташовану на території Роставицької сільської ради Ружинського району Житомирської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер якої -1825285400:03:000:7018. З врахуванням викладеного, суд приходить до впевненості, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №773238, виданому на ім'я спадкодавця [PERSON], невірно вказано кадастровий номер належної йому земельної ділянки. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивачки на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з її вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачки є помилка, допущена в Державному акті на право власності на земельну ділянку щодо кадастрового номера земельної ділянки. Внести зміни по виправленню вказаної помилки в оригінал правовстановлюючого документа після смерті спадкодавця неможливо, хоча право власності [PERSON] на зазначену у вказаному Державному акті земельну ділянку ніким не оспорюється. А тому усунення порушень прав позивачки можливо лише в судовому порядку шляхом визнання частково недійсними виданого спадкодавцю Державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання за позивачкою права на спадкове майно.

Outcome: approved