Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що житловий будинок, розташований за вищевказаною адресою, належав колгоспному двору, головою якого був її батько [PERSON] . Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,12 га. Згідно технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 83.2 кв.м, житловою площею 68.1 кв.м., двох літніх кухонь, стайні, сараю, стодоли, двох гаражів, навісу, вбиральні, криниці та огорожі. Будівництво житлового будинку здійснено у 1984 році, господарські будівлі зведені у 1970 - 1990 роках. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 166400 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. [PERSON] помер [INFO] , не залишивши заповіту. На час його смерті діяв Цивільний кодекс України 1963 року, ст. 524 якого встановлено, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями першої черги за законом [PERSON] , які на час смерті проживали разом з ним є: мати [PERSON] , дружина [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] . Вони фактично прийняли спадщину, однак ніхто з них не звертався до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини. 25 липня 2016 року бабуся позивачки (батькова мати) [PERSON] вчинила на користь позивачки заповіт, за яким заповіла позивачці все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, і на що за законом вона матиме право. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. [PERSON] померла [INFO] . На час її смерті позивачка проживала разом з нею у житловому господарстві. Звернувшись до Городенківської районної державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житлове господарство через реєстрацію житлового господарства, як колгоспного двору, без виділу часток його членів. Станом на 15.04.1991 (час припинення колгоспних дворів) у житловому господарстві по [ADDRESS] проживала позивачка, її дід [PERSON] (помер [INFO] ), бабка [PERSON] (померла [INFO] ), батько [PERSON] (помер [INFO] ), мати [PERSON] , сестра [PERSON] , брат [PERSON] . З заявами про виділ частки у колгоспному дворі чи про прийняття спадщини ніхто з них не звертався. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , з яким проживала разом на час відкриття спадщини. Також вона є спадкоємцем своєї бабусі [PERSON] за заповітом. Після смерті батька та бабусі позивачка фактично вступила в управління спадщиною - користується спадковим майном на власний розсуд, утримує його в належному стані, оплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через неналежно оформлені правовстановлюючі документи. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, та зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, на частку у спадковому майні не претендують. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів. Суд, заслухавши вступне слово позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 17 серпня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13 липня 1988 р., вбачається, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташоване в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8748 від 12.10.2018, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 123 за [PERSON] , як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 17.08.1988 на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13.07.1988. Про те, що [ADDRESS] не змінилася, - свідчить довідка № 145, видана 13.03.2019 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району. Станом на 15.04.1991 в житловому будинку в [ADDRESS] за місцем проживання були зареєстровані: голова сім`ї [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 146, виданою 13.03.2019 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради. [PERSON] помер [INFO] в с. Олієво-Королівка Городенківського району, запис за № 27 від 12 грудня 1991 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 грудня 1991 р. Олієво-Королівською сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. [PERSON] , [INFO] , на день його смерті ( [INFO] ) був зареєстрований за місцем проживання в [ADDRESS] ; разом з ним були зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 147, виданою 13.03.2019 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради. Отже, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] в рiвних частках є його дружина [PERSON] та син [PERSON] , які прийняли спадщину, оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з одруженням 28.08.1994 змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за №10 від 28 серпня 1994 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 28 серпня 1994 р. Олієво-Королівською сільською радою. [PERSON] помер [INFO] у віці 54 роки в с. Олієво-Королівка Городенківського району, запис за № 4 від 10 січня 1999 р. в книзі реєстрації актів про смерть, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 січня 1999 р. Олієво-Королівською сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. На день смерті ( [INFO] ) [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за місцем проживання в [ADDRESS] ; разом з ним були зареєстровані: мати [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 148, виданою 13.03.2019 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради. Наведене свідчить, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] в рiвних частках є його мати [PERSON] , дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , та син [PERSON] , які прийняли спадщину, оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, однак документи про спадкування не оформили. Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1190/0116 від 09.07.2019 та Інформаційною довідкою № 56764218 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06.07.2019 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. За заповітом, посвідченим 25 липня 2016 р. секретарем Олієво-Королівської сільської ради, зареєстрованим в книзі нотаріальних дій під № 7, [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право (житловий будинок, господарські будівлі, присадибну земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, земельну частку (пай) заповіла своїй внучці [PERSON] , [INFO] Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 59324219, що доводиться копією Інформаційної довідки № 53611979 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданими Першою Снятинською державною нотаріальною конторою 09.10.2018. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 97 років в с. Олієво-Королівка Городенківського району, актовий запис № 6 від 20 квітня 2018 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20 квітня 2018 р. виконкомом Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , на день смерті була зареєстрована за місцем проживання в [ADDRESS] ; разом з нею були зареєстровані: невістка [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] , правнучка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , правнук [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 253, виданою 02.05.2019 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради. Про те, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є онукою спадкодавця [PERSON] свідчать копії: свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , виданого 22 грудня 1975 року, де зазначено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] , запис за № 60 від 22 грудня 1975 р. в книзі реєстрації актів про народження; свідоцтва про народження батька позивачки [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 02 вересня 1958 року, де зазначено, що його батьками є: [PERSON] та [PERSON] , запис за № 40 від 29 жовтня 1944 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження; витягу № 00021143049 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 05 жовтня 2018 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, з якого вбачається, що прізвище « [PERSON] » позивачка змінила на « [PERSON] » після державної реєстрації шлюбу з [PERSON] , актовий запис № 48 від 02 серпня 1997 р.; свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 17 квітня 2003 р., де зазначено, що прізвище позивачки після розірвання шлюбу з [PERSON] - « [PERSON] », запис за № 36 від 17 квітня 2003 р.; витягу № 00021142445 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 05 жовтня 2018 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, з якого вбачається, що прізвище позивачки до державної реєстрації шлюбу з [PERSON] - « [PERSON] », після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] », актовий запис № 7 від 21 квітня 2003 р., шлюб розірвано 02.12.2014 на підставі рішення Городенківського районного суду, яке набрало законної сили 17.12.2014, справа № 342/1261/14-ц, прізвище позивачки після розірвання шлюбу - « [PERSON] ». Наведене свідчить, що спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом є її онука - позивачка [PERSON] . Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] , - судом не встановлено. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого за законом була його мати [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті сина, однак спадкових прав на даний житловий будинок не оформила. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 420/2018, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом. Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53612082, виданого 09.10.2018 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 63119612 (номер у нотаріуса 420/2018), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO] . Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 107/02-31 від 21 лютого 2019 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого за законом була його мати [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті сина, але не оформила своїх спадкових прав, з посиланням на те, що вищезгадане господарство, відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 12.11.2018, вбачається, що житловий будинок збудований в 1984 р., господарські будівлі та споруди - в 1968, 1970, 1990, 1991 роках. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 19 березня 2019 р. становить 166 400 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я». Згідно погосподарської книги Олієво-Королівської сільської ради № 1 (номер об`єкта погосподрського обліку 01-0045-1) за житловим будинком в [ADDRESS] , числиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,12 га, що підтверджується довідкою № 144, виданою 13.03.2019 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради. Позивачка фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не встановлено, колишні члени колгоспного двору - відповідачі не заперечують відносно задоволення позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 525, 526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved