Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , вказавши, що сторони перебували у шлюбі з 12.11.2011 року. Під час шлюбу сторони придбали автомобіль Форд Фокус, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , однак, в подальшому [PERSON] без згоди [PERSON] вказаний автомобіль продав. Позивач, посилаючись, що автомобіль був придбаний у шлюбі та є спільною власністю подружжя, просила стягнути з відповідача Ѕ частку вартості автомобілю в сумі 103845,50 гривень. 11.01.2020 року [PERSON] у свою чергу звернувся із позовом до [PERSON] , вказуючи, що автомобіль [PERSON] був придбаний ним за свої особисті кошти, тому немає підстав вважати зазначене майно спільним майном подружжя, а відтак просив визнати за [PERSON] право особистої власності на грошові кошти, отримані від продажу автомобілю Форд Фокус, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Ухвалою суду від 26.01.2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] було залишено без руху. Ухвалою суду від 19.02.2018 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.04.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. Ухвалою суду від 10.07.2018 року провадження у справі було зупинено до розгляду судом цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю. Ухвалою суду від 07.04.2020 року провадження у справі було поновлено. Ухвалою суду від 07.04.2020 року провадження у справі було зупинено до розгляду судом цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю. Постановою Запорізького апеляційного суду від 05.06.2020 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу суду від 07.04.2020 року задоволено, ухвалу суду від 07.04.2020 року скасовано. 11.01.2020 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю. Ухвалою суду від 15.01.2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 17.02.2020 року [PERSON] подав уточнену позовну заяву. Ухвалою суду від 26.03.2020 року відкрите провадження у справі за позовом [PERSON] та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. У серпні 2020 року представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 17.08.2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] , передано у провадження судді Дацюк О.І. на вирішення питання про об`єднання в одне провадження цієї справи із цивільної справою за позовом [PERSON] . Ухвалою суду від 05.10.2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] було прийнято до свого провадження, закрите підготовче провадження у справі, об`єднано в одне провадження цивільні справи за позовом [PERSON] та цивільну справу за позовом [PERSON] . В ході судового розгляду судом, окрім вищевказаного, розглядались клопотання учасників про долучення доказів, допит свідків, тощо. В судовому засіданні [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали, вказавши, що автомобіль Форд Фокус був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі за спільні кошти, тож є спільним майном подружжя, проданий [PERSON] без згоди [PERSON] своєму другу [PERSON] за заниженою вартістю, у зв`язку з чим просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] половину його вартості у відповідності до висновку суб`єкта оціночної діяльності. [PERSON] та його представник вказували, що автомобіль Форду Фокус є особистою приватною власністю [PERSON] , адже [PERSON] для його придбання використовував грошові кошти, отримані ним від продажу автомобілю Шкода Фабиа, яка у свою чергу була придбана у 2013 році за кошти, отримані від продажу автомобілю Ланос у 2011 році, що був придбаний [PERSON] до укладення шлюбу, а також за грошові кошти, отримані [PERSON] у дар від своєї матері [PERSON] . Також [PERSON] вказував, що на момент укладення шлюбу із [PERSON] він мав власні заощадження на депозитному рахунку та на зарплатній картці. За клопотанням учасників судом допитані свідки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтримували стосунки з 2010 року, а потім одружились. Донька подружжя народжилась із застосуванням методів ЕКО. У грудні 2011 року свідок на честь дня народження сина подарувала останньому 25000 гривень, що було оформлено відповідним договором дарування. Договір дарування оформлювали, оскільки син працював військовослужбовцем та саме тоді запроваджували декларування доходів. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з 2016 по 2018 роки працював у військовій частині разом із [PERSON] . Коли між подружжям виникли суперечки, [PERSON] показала свідку оголошення на сайті про продаж автомобілю Форд Фокус, який був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі. На прохання [PERSON] свідок зателефонував за номером телефону, зазначеним в оголошенні, та розпитував про автомобіль, у свою чергу [PERSON] повідомила, що чоловік, що представився продавцем автомобілю, є її чоловіком [PERSON] . Свідок [PERSON] суд сповістила, що є рідною сестрою [PERSON] .. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] почали зустрічатись у 2008 році, а одружились у 2011 році, у 2012 році у них народилась донька за допомогою застосуванням засобів ЕКО. Спочатку у подружжя [PERSON] був автомобіль [PERSON] , який був проданий перед застосування ЕКО [PERSON] , потім вони придбали Шкоду [PERSON] , а потім [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показав, що є другом [PERSON] . У [PERSON] був автомобіль Ланос, який останній продав у 2013 році [PERSON] , а потім придбав автомобіль Шкода Фабиа, а згодом [PERSON] , який у 2017 році продав [PERSON] . Свідок [PERSON] повідомив, що є другом [PERSON] з 2003 року. Десь у 2008 році [PERSON] купив автомобіль ВАЗ 2109, а у 2010 році автомобіль Ланос, яким також користувався і свідок на підставі довіреності.. Приблизно у 2013 році [PERSON] купив у [PERSON] автомобіль Ланос, але право власності на автомобіль переоформлено не було. У 2009 році [PERSON] познайомився із [PERSON] та вони почали зустрічатись. Після продажу Ланоса [PERSON] придбав автомобіль Шкода Фабиа, а потім автомобіль Форд Фокус. Автомобіль Форду Фокус Животенко А.А. продав [PERSON] , який у свою чергу продав його сторонній особі десь у 2018 році приблизно за 6000 доларів. Також в ході судового розгляду справи судом досліджувались письмові докази, з яких встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 12.11.2011 року, який був розірваний рішенням суду від 19.04.2018 року, яке набрало законно сили 22.05.2018 року. Згідно відповіді Регіонального сервісного центру в Запорізькій області (а.с. 63-65) [PERSON] належали: з 14.04.2011 року автомобіль Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] , який останній продав 30.09.2015 року; з 14.08.2013 року - автомобіль Skoda Fabia, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який [PERSON] продав 15.05.2015 року, та з 21.07.2015 року автомобіль Ford Focus 1.6, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який [PERSON] продав 13.05.2017 року. Відповідно до договору дарування грошових коштів від 12.12.2011 року [PERSON] подарувала [PERSON] 25000 гривень (а.с. 60). Згідно із договором купівлі-продажу транспортного засобу від 13.05.2017 року [PERSON] продав автомобіль Ford Focus 1.6, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] за 155368,44 гривень (а.с. 62). [PERSON] подала роздруківку з сайту auto.ria від 22.12.2017 року з текстом оголошення про продаж автомобілю Ford Focus 1.6, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , за 6900 доларів США, де продавцем зазначено особу на ім`я [PERSON] та зазначений номер телефону. Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності від 26.12.2017 року станом на 22.12.2017 року ринкова вартість автомобілю Ford Focus 1.6, 2007 року випуску, складає 207691 гривня з ПДВ (а.с. 8). Відповідно із довідкою судового експерта Булейка О.А. від 23.08.2020 року ціна продажу автомобілю Ford Focus об`ємом двигуна 1596 см.куб., 2007 року випуску, на 13.05.2017 року складає 174200 гривень. Ринкову вартість транспортного засобу можливо визначити після проведення дослідження автомобілю. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтями 69, 70 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як вказує ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Оцінюючи надані сторонами докази в ракурсі заявлених сторонами вимог та доводів учасників, суд дійшов наступних висновків. Автомобіль [PERSON] був придбаний під час перебування сторін у шлюбі. Достовірних, достатніх та належних доказів того, що для його придбання [PERSON] були використані грошові кошти, які є його особистою власністю, суду не надано. Так, позивач вказував, що автомобіль Ланос, який був придбаний до укладення шлюбу між сторонами, був придбаний за грошові кошти, отримані [PERSON] від продажу автомобілю ВАЗ 2109, водночас будь-яких доказів на підтвердження цього суду надано не було, адже [PERSON] не доведено, що він мав у власності автомобіль ВАЗ 2109 та продав його. Автомобіль Ланос [PERSON] придбав у квітні 2011 року, а продав у 2015 році, що вбачається з довідки сервісного центру щодо перереєстрації транспортного засобу. Продаж автомобілю Ланос у 2013 році, на чому наполягав [PERSON] , не підтверджений документально, тож підстав вважати, що грошові кошти від продажу автомобілю Ланос були використані [PERSON] для придбання автомобілю [PERSON] у суду немає. [PERSON] у свою чергу був придбаний під час перебування сторін у шлюбі, тож грошові кошти, отримані від його продажу, також вважаються спільним майном подружжя, тож у разі їх використання для придбання автомобілю Форд Фокус, що сталось за два місяці після продажу автомобілю [PERSON] , суд вважає, що автомобіль Форд Фокус придбаний за кошти, що належали подружжю. Будь-яких належних доказів того, що для придбання автомобілю Форд Фокус Жвиотенком А.А. були використані його особисті заощадження або грошові кошти, отримані у дар від матері, суду надано не було, тож виходячи з презумпції того, що будь-яке майно, придбане під час перебування у шлюбі є спільним майном подружжя, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення позову [PERSON] немає. При вирішенні позову [PERSON] суд виходить з того, що автомобіль Форд Фокус був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі, є спільним майном подружжя, під час його продажу [PERSON] не отримував згоду [PERSON] на продаж автомобілю та не надав доказів того, що він передавав [PERSON] частину грошових коштів від продажу автомобілю чи в інший спосіб компенсував його вартість, тож права [PERSON] можуть бути захищені у спосіб, про який вона просила, а саме шляхом стягнення з [PERSON] половини вартості вказаного автомобілю. Визначаючи розмір грошової компенсації, суд виходить з того, що позивачем наданий висновок оцінювача щодо вартості автомобілю у 207691 гривню, який складений у грудні 2017 року, тож за часом є найбільш наближеним до часу продажу автомобілю Форд Фокус. [PERSON] не ініціювалось призначення автотоварознавчої експертизи для спростування доводів [PERSON] щодо вартості автомобілю, а надана експертом довідка не є експертним висновком, а відображує лише ймовірну ціну подібного автомобілю станом на травень 2017 року. Вартість автомобілю, зазначена у договорі купівлі-продажу від 13.05.2017 року встановлена сторонами договору на свій власний розсуд та, на переконання суду, є явно заниженою, адже як зазначив свідок [PERSON] через рік після цього, а саме навесні 2018 року він продав автомобіль Форд Фокус приблизно за 6000 доларів, тобто за ціну, яка перевищує його вартість, зазначену у договорі від 13.05.2017 року. Виходячи з вищенаведеного, суд вбачає підстави для задоволення позову [PERSON] повністю та відмови у задоволенні позову [PERSON] . Також з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір, сплачений при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved