Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить винести рішення, яким стягувати з [PERSON] [INFO] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? заробітку (доходу) платника податків, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Рішення про стягнення аліментів звернути до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі з 06.04.2010 року. За час пільного проживання у них народився син [PERSON] [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. В звязку із тим, що вона втратила із відповідачем взаєморозуміння та повагу один до одного 03.12.2015 року Городенківським районим судом між ними було розірвано шлюб, та на її прохання їй було відновлено дошлюбне прізвище «Яковчук». З відповідачем припинила спільне проживання в жовтні 2015 року, ще перебуваючи в шлюбі [PERSON], надавав рідко коштів на утримання дитини. В даний час теж інколи надає матеріальну допомогу на сина, однак в малій кількості, і то не регулярно, хоча заявляв, що буде надавати матеріальну допомогу в добровільному порядку. Відповідач працює в приватному акціонерному товаристві РАЙЗ «Максимко» в м. Івано-Франківськ, його середньомісячна заробітна плата в місяць становить від 7000 до 8000 тисяч гривень. [PERSON] ухиляється від участі в утриманні сина [PERSON] в добровільному порядку, тому позивачка змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно представленої копії рішення Городенківського районного суду від 03.12.2015 року, шлюб між гр. [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], зареєстрований 06.04.2010 року виконкомом Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1- розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 195202, виданого 06.02.2012 року виконкомом Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2, ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Отже, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що неповнолітній син сторін проживає разом з позивачкою. Відповідач, який проживає окремо від сімї, коштів на утримання сина не надає. Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачене визначення розміру аліментів у частці від заробітку. При визначенні розміру аліментів суд, приймаючи до уваги обставини, визначені ст. 182 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON], [INFO]. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 14.08.2017 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання. Згідно з п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Частиною 3 статті 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи вищенаведене, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 141, 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved