Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, зазначивши, що на підставі договору міни від 11.03.1999 року вона є власником квартири №13 розташованої у будинку 107 по вулиці Софіївська (Димитрова) у м. Бердянськ Запорізької області. У зазначеній квартирі крім неї зареєстровані [PERSON] та [PERSON], однак відповідач за зазначеною адресою не проживає більше 15 років, не сплачує за комунальні послуги, у звязку з чим вона не може оформити субсидію. Просила визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №13 в будинку 107 по вул. Софіївська у м. Бердянськ Запорізької області. Позивач у судове засідання не зявилась. Про слухання справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного. Згідно копії договору міни від 11.03.1999 року (а.с. 7) [PERSON] є власником цілої квартири [ADDRESS] і це право зареєстровано за нею 24.03.1999 року. Згідно довідки Обласного адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області від 18.05.2017 року (а.с. 46) [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користуванням цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1. ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та зазначив, що ніякої зацікавленості щодо житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] не проявляє, тому за ч. 1 ст. 61 ЦПК України його не проживання в спірному житловому приміщенні без поважних причин на протязі одного року не підлягає доказуванню. Статтею 4 ЦК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Із пояснень осіб, які беруть участь у справі та наданих ними доказів встановлено, що між позивачем та відповідачем існує спір з приводу користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. За таких обставин, право або інтерес позивача може бути захищено тільки у спосіб, встановлений ст. 16 ЦК України та нормами ЖК України. Разом з тим ст. 16 ЦК не міститься такого способу захисту порушеного права як примусове зняття з реєстрації. Стаття 3, ч. ст. 15 ЦПК України передбачено право особи на захист свого цивільного права чи інтересу лише в разі його порушення або оспорювання, але суду не надано жодного доказу, який би підтверджував, що реєстрація [PERSON] призводить до порушення прав позивача. Сам по собі факт реєстрації місця проживання відповідача у спірній квартирі не створює [PERSON] перешкод у користуванні та розпорядженні належним їй майном, тому його доводи у позові про порушення відповідачем його права власності на квартиру є безпідставним. Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянину надається право на свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні. Закон визначає, що реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно цього закону зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Як самостійний спосіб захисту порушеного права за змістом ст. 16 ЦК України вимога про зняття з реєстрації не підлягає застосуванню, оскільки зняття з реєстрації нерозривно пов'язане з правом на житло і залежить від вирішення питання про житлові права сторін, які регулюються нормами ЖК України та ЦК України. І тільки після вирішення житлових прав зняття з реєстрації підлягає вирішенню в адміністративному порядку органом, що передбачений Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і не відноситься до повноважень суду. З огляду на викладене, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, а саме - зняття з реєстрації, за ст. ст. 16, 386, 317 ЦК України 107 ЖК УРСР за якими він просить задовольнити вимоги, не підлягають застосуванню і підстави для зняття відповідача з реєстрації відсутні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені ним на оплату судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial