Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові позивачка вказує, що 18.03.2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 94, який на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.01.2017 року було розірвано. Від шлюбу вони мають дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на повному її забезпеченні. Після розірвання шлюбу відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує, на позовних вимогах наполягає. Відповідач про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень не надав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 18.03.2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 94 (а.с. 7), який на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.01.2017 року було розірвано (а.с. 6). Від шлюбу вони мають дітей, [PERSON], [INFO] (а.с. 8), та [PERSON], [INFO] (а.с. 9), які проживають разом з позивачем та знаходяться на повному її забезпеченні (а.с. 5). Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Як встановлено в судовому засіданні, батько дітей матеріальну допомогу на їх утримання не надає, але відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 СК України має обов'язок брати участь у їх утриманні та вихованні до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дітей. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст. 180, 183 СК України, враховуючи те, що діти проживають з матір'ю, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на їх утримання у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 03.08.2017 року, і до досягнення старшим сином [PERSON], [INFO], повноліття, після чого в позивача виникає право на стягнення аліментів на молодшу дитину, але в іншому (меншому) розмірі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України, суд присуджує аліменти з дня подачі позову до суду, а саме з 03.08.2017 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved