Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] в якому просить: стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення із дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказала, 06 червня 2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі [INFO] народився син - [PERSON] З січня 2019 року вона та відповідач разом не проживають. Дитина проживає разом з нею. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає, аліменти в самостійному порядку сплачувати не бажає. 21 листопада 2019 року суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України, за клопотанням позивача, ухвалив проводити її розгляд у порядку спрощеного провадження. Сторони не подали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суд не повідомила. Особа, яка надає безоплатну правову допомогу [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги просила задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 06 червня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . З копії свідоцтва про народження вбачається, що [INFO] народився [PERSON] і його батьками в свідоцтві вказані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Управління адміністративних послуг від 27.06.2019 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. При вирішенні спору суд виходить з засад рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, а саме, що кожен з подружжя рівною мірою несе обов`язки по утриманню дитини і повинен їх виконувати, а тому суд вважає правильним і справедливим покладення обов`язку по утриманню дітей в рівних долях на кожного з батьків. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що позов виник з вини відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved