Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис строком на шість місяців відносно [PERSON], [INFO], заборонивши йому: наближення на 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, а саме: [ADDRESS], де буде мешкати заявниця разом з дітьми; Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №3 «Чебурашка» за адресою: м. Лозова, мікр-н 2, де навчається син - [PERSON]; Лозівський навчально-виховний комплекс «загальноосвітній навчальний заклад-ліцей» №4 Лозівської міської ради Харківської області за адресою: м-н 4, буд.45, м. Лозова Харківської області, де навчається донька [PERSON]; особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з заявником або контактування через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви зазначила, що з 17 червня 2016 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з яким мають малолітню дитину- Іваніщева З.С., [INFO], крім цього заявниця має доньку -[PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею. З листопада 2018 року заявниця потерпає від психологічного та фізичного домашнього насильства з боку чоловіка [PERSON], який маючи наркотичну залежність вчиняє сварки, під час яких ображає її нецензурними словами, погрожує, залякує, вимагає гроші, б'є її на очах у неповнолітніх дітей, від його агресивних дій вона з дітьми вимушена ховатися у родичів. Однак, коли він дізнався, де вона з дітьми знаходиться, прийшов до помешкання, поводився агресивно, вимагав, щоб вона його впустила, кричав, та коли вона відмовилася відчинити, намагався вибити двері, підпалив залишки монтажної піни, на якій трималися двері, внаслідок чого в квартиру пішов дим, вона відчинила вікна і зателефонувала з проханням про допомогу до свекра, було викликано поліцію. Зазначила, що незважаючи на заходи адміністративного впливу, [PERSON] своєї поведінки не змінює, через що спільне проживання з ним в одному будинку є нестерпним та небезпечним, на даний час існує реальна загроза продовження домашнього насильства з боку чоловіка щодо неї, існують обґрунтовані ризики настання більш тяжких наслідків для її психічного, та можливо і фізичного здовов'я. У судовому засіданні представник заявниці просила заяву задовольнити та надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві. Крім того, зазначила, що на теперішній час в провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області знаходиться позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Також зазначила, що постанова Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.03.2019 року, якою [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2, 173 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн. на теперішній час набрала законної сили. Пояснила, що [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми мешкає за адресою: [ADDRESS] в квартирі свекрухи, яка дозволила їм там проживати, та яка мешкає за іншою адресою разом з [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання та направлення смс повідомлень, про причини неявки не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Глава 13 розділу ІV «Окреме провадження» Цивільного процесуального кодексу України визначає порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Так, відповідно до положень ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України«Про запобігання та протидію домашньому насильству». У частині 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено поняття домашнього насильства; це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Психологічне насильство, як це визначено у законі, це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи. Фізичне насильство включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Заявниця зазначає про наявний конфлікт з її чоловіком, [PERSON], про постійне вчинення останнім відносно неї дій фізичного та психологічного характеру, образ, погроз та застосовування фізичного насильства на очах у неповнолітніх дітей. З копій свідоцтв про шлюб та про народження дітей вбачається, що заявниця перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з яким мають сина [PERSON], 2012 року народження та заявниця є матір'ю [PERSON], 2007 року народження(а.с. 11-13). [PERSON] зверталась до Лозівського ВП ГУНП в Харківській області з відповідними заявами та постановами Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.12.2018 у справі № 629/6573/18 та від 20.03.2019р. у справі 629/1123/19 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і ч.2 ст. 173-2, ст. 173 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що підтверджено відповіддю Лозівського ВП ГУНП в Харківській області на адвокатський запит, копіями: довідок про результати розгляду звернення [PERSON] та [PERSON] ЖЄО № 836 від 26.01.2019р., № 1112 від 04.02.2019р. та [PERSON] ЖЄО № 1730 від 21.02.2019р., відповіді начальника Лозівського ВПГУНП в Харківській області [PERSON] та [PERSON], рапортів, витягу з адмінпрактики; матеріалами ЄО Лозівського ВП ГУНП в Харківській області, оглянутими в судовому засіданні (а.с.25-33, 35, 50-51). За інформацією УПтСЗН Лозівської міської ради Харківської області від 14.03.2019р. за вих. № Б-37/01-09/37, 22.02.2019р. за результатами бесіди спеціалістів управління з [PERSON] було зроблено висновок щодо необхідності направлення останньої до КУ ХОР «Кризовий соціальний центр для жінок» та її направлено до зазначеного центру. Листом від 25.02.2019р. № 01-28/48 КУ ХОР «Кризовий соціальний центр для жінок» підтвердив прибуття [PERSON], разом з дітьми до зазначеної установи 22.02.2019р.(а.с. 23). З 21.11.2018р. [PERSON] знаходиться на обліку у Лозівському ВП ГУНП в Харківській області, як сімейний насильник, що підтверджено копією витягу з адмінпрактики(а.с. 34). Згідно довідки КЗОЗ «Лозівське ТМО» КЗОЗ «Лозівська ЦРЛ» від 21.03.2019р. [PERSON] перебуває на обліку з приводу синдрома залежності від опіоїдів з лютого 2019 року. Вперше був взятий на профілактичний облік з приводу вживання наркотиків із шкідливими наслідками в 2010 р., знімався з обліку з покращенням(а.с. 45). Відповідно до положень ст. 24 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника, а саме особи, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, належить до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. За статтею 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 ст. 26 Закону встановлено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Під поняттям «оцінка ризиків» розуміється оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити в своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи викладене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів. Судові витрати, пов'язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved