Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою, в якій після уточнення вимог (а.с.28-29) остаточно прохає визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутньою. Заявлені вимоги мотивує тим, що у грудні 2001 року її мати [PERSON] виїхала на заробітки до м. Тольятті Російської Федерації і лише впродовж першого року остання підтримувала зв'язок з рідними шляхом телефонних розмов. В подальшому місце знаходження її матері родині не відомо, самостійні спроби розшукати її та звернення до правоохоронних органів м. Тольятті позитивних результатів не мали. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою необхідно заявникові для вирішення питання щодо здійснення права на приватизацію квартири, де [PERSON] також зареєстрована. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явились, звернувшись із клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. [PERSON] заявлені вимоги підтримані у повному обсязі. Комсомольська міська рада вважаючи пред'явлену заяву необґрунтованою, проти її задоволення заперечує. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що батьками [PERSON] у свідоцтві про її народження записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Після реєстрації шлюбу з [PERSON] заявник прийняла прізвище чоловіка «[PERSON]». За наданою КЖЕП № 3 довідкою від 19.12.2013 р. [PERSON] та її донька [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Як убачається з акту, затвердженого житлово-експлуатаційним підприємством № 3 м. Комсомольська, датованого 24.12.2013 р. [PERSON] починаючи з 2001 року у квартирі [ADDRESS] не проживає (а.с.5). Розглянувши справу у межах заявлених вимог, встановивши всі обставини та оцінивши зібрані письмові докази у їх сукупності, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. За повідомленням відділу ДРАЦС РС Комсомольського МУЮ (а.с.19) в ході проведеної за період з січня 2003 року перевірки, записів державної реєстрації смерті, шлюбу, зміни прізвища відносно [PERSON] виявлено не було. Як убачається з відповідей органу податкової служби (а.с.20), центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів (а.с.26) та житлово-експлуатаційної організації (а.с.41) інформацією про фактичне місце знаходження [PERSON] останні не володіють, її місце роботи, перебування, відомості про присвоєння ІПН не відомі, транспортні засоби за останньою не зареєстровані. Згідно з повідомленням управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС в Полтавській області (а.с.33) інформація про судимість [PERSON] відсутня. Відповідно до положень п.3 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Виходячи із змісту ст.ст.247,248 ЦПК України визнання фізичної особи безвісно відсутньою залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника будь-які правові наслідки, юридичний інтерес особи, яка звертається із відповідною заявою, має бути безумовний. При розгляді справи суд зобов'язаний здійснити запити до відповідних житлово-експлуатаційних організацій, органів внутрішніх справ або органів місцевого самоврядування про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Заперечуючи проти заяви [PERSON] Комсомольська міська рада послалась на факт необґрунтованості вимог заявниці, оскільки звільнення її від сплати комунальних послуг за [PERSON] не є підставою для визнання останньою безвісно відсутньою, а дане питання регулюється Положенням про перерахунок плати за комунальні послуги на період відсутності споживача, що діє у місті. Суд не приймає до уваги вказані заперечення, що не є суттєвими, як такі, що не ґрунтуються на нормах права, оскільки метою визнання особи безвісно відсутньою є здійснення заявницею її права на приватизацію. Таким чином, судом встановлено, що протягом більш ніж дванадцяти років у місці постійного проживання [PERSON] відсутні відомості про місце її знаходження (перебування), тому є всі підстави для задоволення заяви [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved