Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивачка посилається на те, що 28.01.2019 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Лопухівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 1, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] виданим 28.01.2019 року. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Майнового спору з відповідачем не має. Зазначає, що після річного строку проживання з відповідачем по справі з побутових причин почалися непорозуміння, сварки та скандали. Відповідач не поважав її як дружину, постійно ображав нецензурними та образливими словами, лайками, применшуючи її особисті почуття і відчуття власної гідності. Часто проявляв безпідставні ревнощі. Також вказує що у кінці серпня 2020 року відповідач виїхав на заробітки в Чехію, а у вересні, по телефону заявив, щоб позивачка покинула помешкання, фактично вигнавши її та дитину. З того часу позивачка з сином проживає у своїх батьків в с. Лопухів. Вважає, що їх з відповідачем подружнє життя є неможливим та просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач та її представник будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися. Позивачка в позовній заяві заявила клопотання у якому просить розгляд справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих кодовими ідентифікаторами №9050004486110, в судове засідання не з`явився та про причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Представник відповідача - адвокат Носа І.М. 6.04.2021 року до канцелярії суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнала та зазначила, що примирення між сторонами неможливе. У зв`язку з неявкою у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в ній письмових доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2019 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Лопухівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 1, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] виданим 28.01.2019 року (а.с. 9). У даному шлюбі у сторін народилася дитина - син [PERSON] [INFO] , який проживає з позивачкою та спору щодо його виховання не виникає. Майнового спору з відповідачем не має. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають з вересня 2020 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, про що зазначає у позовній заяві, представник відповідача в заяві, поданій до суду 6.04.2021 вимоги позивача визнає повністю та зазначає що примирення між сторонами неможливе. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, останній через свого представника позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останнім судовий збір у сумі 908 грн.

Outcome: approved