Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просила суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: зборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] та дитиною [PERSON] , 2018 року народження, за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань не менше 100 метрів до місця проживання (перебування) роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] . В обґрунтування своєї заяви зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 20 травня 2016 року; зареєстрована та фактично проживає з неповнолітньою дитиною [PERSON] , 2018 року народження за адресою: [ADDRESS] . ЇЇ чоловік [PERSON] неодноразово з`являвся за зазначеною адресою та вчиняв дії психічного та фізичного характеру по відношенню до неї, а саме: стукає у двері порушуючи її спокій, висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою, завдавав їй тілесні ушкодження, погрожував викрасти дитину. Своїми погрозами [PERSON] тримає її в страху, вона завжди боїться вийти з дитиною з житла. 05 серпня 2021 року викликала поліцію про що складено відповідні документи та зафіксовано факт щодо вчинення домашнього насильства. З метою забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо неї вимушена звернутись до суду із зазначеною заявою. В судове засідання заявниця та її представник не з`явились з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ч.1 ст. 305-5 ЦПК України, якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. За таких підстав суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність заявниці, її представника та заінтересованої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, Серія [NUMBER] , виданого 20 травня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новотроїцького районного управління юстиції у Херсонській області з 20 травня 2016 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтво про народження, серія [NUMBER] , виданого 30 серпня 2018 року Новотроїцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонські області. Згідно довідки №04-01/2094 виданої 16 листопада 2020 року відділом реєстрації Новокаховської міської ради [PERSON] , 2018 року народження зареєстрована за адресою: [ADDRESS] де фактично проживає разом із матір`ю [PERSON] , що підтверджується актом про проживання у житловому приміщенні, складеного 07 листопада 2020 року депутатом Новокаховської міської ради Афанасьєвим О.І. На підтвердження вимог заяви про видачу обмежувального припису [PERSON] надала копію протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05 серпня 2021 року; письмові пояснення [PERSON] від 05 серпня 2021 року та протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП складеного 05 серпня 2021 року відносно [PERSON] . Проте, докази притягнення [PERSON] до адміністративної чи кримінальної відповідальності у будь-якому вигляді за вказаним фактом та будь-яких докази на підтвердження нанесення тілесних ушкоджень або вчинення ним психологічного насильства матеріали справи не містять. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Згідно висновків викладених у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року по справі №761/49109/19 суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, встановивши, що у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України заявник не надала суду належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення [PERSON] фізичного, економічного та психологічного насильства відносно неї, а також ризиків настання насильства у майбутньому, суд відмовляє у задоволенні заяви [PERSON] . При цьому, сам факт звернення заявника до органів поліції свідчить про наявність конфлікту між подружжям та не підтверджує факт вчинення [PERSON] домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», що в цілому відповідає висновкам Верховного Суду викладеним у постанові 10 лютого 2021 року по справі №761/49109/19.

Outcome: dismissed