Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що в період спільного проживання в них з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина знаходиться на її утриманні, тому просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку позивача щомісячно, до повноліття дитини. До початку судового розгляду позивачка надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини його неявки суду не відомі. Тому, враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст.27 ЦПК України явка до суду є правом, а не обовязком сторони у справі, суд вважає можливим розглядати справу за його відсутністю на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В період спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено,\~що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON],\~що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Стаття 27\~«Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991, та положення «Декларації прав дитини»\~регламентують,\~що інтереси дитини необхідно\~забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути\~серед тих, хто\~першим одержує\~захист і допомогу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а, отже, аліменти підлягають стягненню в порядку ст.181 Сімейного Кодексу України. Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобовязання щодо утримання. Виходячи з того, що дитина проживає разом із позивачкою, враховуючи вік дитини, спільний обовязок батьків щодо матеріального утримання дитини, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 11 вересня 2015 року дня звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі статей 180, 182, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved