Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання разом з матірю - [PERSON], яка померла 08.10.2010 року, на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS], та встановлення факту прийняття спадщини після померлої 08.10.2010 року [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.10.2010 року померла її мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За життя мати склала заповіт на ім»я заявника та внука [PERSON]. Згідно довідки Деснянської районної у м. Чернігові ради від 07.05.2018 на день смерті матері 08.10.2010 року заявник проживала разом з нею. Однак, при зверненні до нотаріуса заявниці було повідомлено, що оскільки вона не мала зареєстрованого місця проживання разом зі спадкодавцем на час її смерті, тому для відкриття спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину потрібно звернутися до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у звязку з чим звертається до суду з даною заявою. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Заінтересовані особи [PERSON] та приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилися, про день та час проведення судового засідання повідомлено належним чином, надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності заінтересованих осіб на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона з померлою водночас отримали квартири за адресою: м. Чернігів, вул. Гонча, буд. 76. Заявник була заміжня, але постійно приходила до матері, а з 2004 року фактично проживала за адресою: [INFO], бо постійно доглядала матір, а потім ховала. Після смерті [PERSON] так і залишилася проживати у її квартирі.\~ Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона живе у квартирі [ADDRESS]. [PERSON] була її сусідкою, а [PERSON] її донька, яка з 2004 року постійно проживала і доглядала за матірю. В 2010 році [PERSON] померла. Вислухавши представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Судом встановлено, що матірю заявниці по справі [PERSON] була [PERSON], яка померла 08.10.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). Після смерті матері відкрилася спадщина на майно померлої квартиру [ADDRESS] (а.с.6-7). Як вбачається із заповіту від 30.09.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, і на що вона за законом матиме право заповіла дочці [PERSON] та внуку [PERSON], в рівних частинах кожному (а.с.8). Згідно довідки № 396 від 07.05.2018 року, виданої Деснянською районною у м. Чернігові радою, [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO], на день смерті її матері [PERSON], 08.10.2010 року, проживала разом з матірю, вони вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно інформації наданої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] від 30.10.2018 № 619/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 08.10.2010 року, не заводилася. В судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] у встановлений законом строк не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, так як вважала себе фактично такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала із спадкодавцем на день її смерті, доглядала за нею, здійснила її поховання, даний факт підтверджується також показами свідків [PERSON] та [PERSON] даних в судовому засіданні. Частина 1 статті 1221 Цивільного кодексу України передбачає, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки встановлення зазначеного факту забезпечить реалізацію права на спадщину. На підставі вище викладеного, суд вважає про наявність достатніх доказів на підтвердження факту постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тому вимоги заявника в цій частині підлягають задоволенню, оскільки даний факт інакше як у судовому порядку не може бути встановлено. Водночас, враховуючи розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008,\~ суд дійшов висновку, що в частині задоволення вимог [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини необхідно відмовити.

Outcome: partial