Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], зареєстрованого у [INFO], відносно дочки [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача в користь позивача судовий збір. Позивач в судове засідання не зявилася, однак, суду подала заяву, в якій просить суд слухання справи проводити у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник органу опіки та піклування Бродівської районної державної адміністрації [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак, подала суду заяву, в якій просить суд слухання справи проводити у її відсутності, не заперечує щодо його задоволення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув повторно, про причину своєї неявки суд не повідомив. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Суд розглянув справу у відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, а також те, що позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, на підставі\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Взявши до уваги пояснення позивача, зазначені в позовній заяві, дослідивши представлені суду документи, зясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити повністю. Встановлено, що [PERSON], [INFO] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії І - АМ № 110045 від 01.08.2008 року (а.с. 7). З письмових пояснень позивача вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків, з 2008 року він жодного разу не бачився з донькою і не виявляв такого бажання, не вітав дитину із днем народження, іншими святами, за весь період навчання доньки в школі жодного разу школу не відвідував, на батьківські збори не зявлявся, життям дитини не цікавився, участі в утриманні доньки не брав, дитина батька не знає. Від сплати аліментів на утримання доньки відповідач злісно ухиляється. Зазначені обставини підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 10.05.2018 року та довідкою від 12.06.2018 року № 2192 про те, що [PERSON] сімю не підтримує більше девяти років, у вихованні дочки [PERSON] участі не приймає, що підтверджується довідкою від 08.08.2018 року Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 м. Гнівань (а.с. 8-10). Висновком Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області № 01/01-35/2543 від 30.11.2018 року підтверджено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Як зазначено у довідці від 12.06.2018 року № 2192 Гніванського КП «Гніваньводопостач» та довідці від 08.08.2018 року Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 м. Гнівань відповідач протягом тривалого часу ухиляються від виконання батьківських обовязків, не беруть участі у її вихованні. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до абзацу 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, суд приходить до висновку, що у процесі розгляду справи судом здобуто достатньо доказів ухилення відповідача від виконання ним своїх батьківських обов'язків, що дає підстави до задоволення позову.

Outcome: approved