Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Голованівської РДА про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 2016 року вона та [PERSON] проживали у незареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З вересня 2016 року шлюбні стосунки між ними припинені, відповідач проживає окремо, дитина проживає з матір?ю та знаходиться на її утриманні. Спорів відносно місця проживання дитини не було. З вересня 2016 року відповідач виїхав у невідомому напрямку, його місце знаходження невідоме. Весь цей час відповідач дитиною не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання з ним спілкуватися. Дитина виховується в належних умовах, стан здоров?я дитини задовільний, за дитиною доглядає мати, батько участі в цій сфері життя дитини не приймає. Висновок органу опіки та піклування носить рекомендаційний характер, але має важливе значення при вирішенні спору. Нехтування батьківськими обов?язками з боку батька, принижує гідність дитини, а наявність людини , яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини. Просить позбавити [PERSON], [INFO], уродженця смт. Васильковичі, Житомирської області батьківських прав, у відношенні малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця смт. Васильковичі Житомирської області на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття. Судові витрати покласти на [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з?явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, газета «Урядовий Кур»єр» від 02.12.2017 року №228, 15.12.2017 №237, оголошення про виклик до суду , яке опубліковане на WEB-сторінці суду та відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Представник служби органу опіки та піклування Голованівської РДА не з?явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В порядку ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.09.2016 року, виданого Деснянським районним у м.Києві відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у місті Києві [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до довідки № 519 від 19.10.2017 року виданої Голованівською селищною радою Голованівського району Кіровоградської області, згідно персональних даних, що містяться в реєстрі територіальної громади, відомості щодо відповідача [PERSON], відсутні (а.с. 67). Згідно із актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 05.12.16 р. встановлено, що матеріально- побутові умови проживання позивача задовільні (а.с. 10). За результатами відібраного пояснення інспектором Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області, [PERSON] пояснила, що вона перебуває у дружніх стосунках з [PERSON] Від цивільного шлюбу вона має сина [PERSON]. Вихованням дитини займається лише мати та її батьки, батько дитини поїхав в невідомому напрямку , не допомагає у вихованні дитини (а-с.11). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Голованівської РДА в Кіровоградській області від 04.01.18 р. слідує, що мати дитини [PERSON] та батько дитини [PERSON] проживали в цивільному шлюбі. Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 05.12.2017 року встановлено, що дитина [PERSON] проживає біля матері [PERSON] в [ADDRESS]. Відповідно до пояснень сусідів батько [PERSON] дитини не відвідує та не спілкується, а тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] Згідно довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 30.10.17 р. за №К102/30/6954 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та знятий з реєстраційного обліку 11.05.2017 року, як такий, що втратив право користування житловим приміщенням (а-с.81). Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст. 152 Сімейного кодексу України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України). Згідно статей 9, 18 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року (набрала чинність для України 27.02.1991 року) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом роз'яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Згідно положення п. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, суд вважає доведеним той факт, [PERSON], маючи малолітнього сина [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання своїх обов'язків по їх вихованню, оскільки понад рік відсутній і місце знаходження його не відоме, не піклується про нього, не забезпечує його необхідним харчуванням, одягом та належним медичним доглядом. Встановивши наявність умисного ухилення [PERSON] від виконання обов'язків по вихованню та утриманню сина, суд приходить до висновку про необхідність захисту інтересів дитини. Мотиви для позбавлення батьківських прав є доречними і достатніми, саме рішення суду про позбавлення батьківських прав здатне забезпечити належний захист дітей. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене з відповідача мають бути стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON]. Частиною першою ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з наданого платіжного доручення, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 640 грн., що підлягає відшкодуванню.

Outcome: approved