Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та, уточнивши позовні вимоги, просить надати дозвіл малолітній дитині [PERSON], [INFO] оформити проїзний документ для виїзду за кордон в супроводі будь-якої особи, а саме [PERSON] за дорученням матері, яка погоджена або призначена матір'ю [PERSON] без належно оформленої згоди батька - [PERSON], а також надати дозвіл малолітній громадянці України [PERSON],[INFO] в період з 30 грудня 2016 до 25 березня 2017 року на тимчасові виїзд з України до Греції, місце проживання: [ADDRESS] без згоди та супроводу батька - [PERSON]. При цьому позичка посилається на те, що не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі народила дитину [PERSON], [INFO], згідно Свідоцтва про народження, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 21 жовтня 2011 року, [NUMBER], батьком дитини вказаний відповідач по справі [PERSON], громадянин республіки Індія. Після народження дитини відповідач зник та до цього часу не з`являвся, дитиною не цікавиться, матеріально не забезпечує. Позивачка зазначила, що на теперішній час вона має намір разом з донькою виїхати за кордон з метою відпочинку та оздоровлення, поглиблення знань, розвитку творчих здібностей та розширення світогляду дитини. Однак, у зв'язку з тим, що вона не має можливості звернутись до батька дитини для отримання дозволу для виїзду за кордон, так як його не має вже 5 років, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка та її представник не з'явились, повідомлялись, представник позивачки - адвокат Кравець М.О. надала письмову заяву про розгляд справи за їх відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Третя особа: представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, повідомлявся, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, вирішення спору залишають на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в зв'язку з чим, зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні,позивачка [PERSON] не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі [INFO] народила дитину [PERSON] (актовий запис про народження №120 Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 21 січня 2011 року). У Свідоцтві про народження дитини у графі «Батько» вказано «[PERSON]», «Громадянин Республіки Індія». Після народження дитини відповідач [PERSON] зник та до теперішнього часу не з`являється, дитиною не цікавиться, матеріально не забезпечує. На теперішній час дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. З моменту фактичного розірвання відносин відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, розвитком доньки не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання та розвиток не надає, що підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідченими належним чином, листом Служби у справах дітей Одеської міської ради від 03 листопада 2016 року за №9221. На теперішній час місцезнаходження відповідача невідомо, вихованням, матеріальним забезпеченням та піклуванням за дитиною повністю займається позивачка та бабуся [PERSON], що також підтверджується довідкою, наданою головним лікарем КУ «ДГП№6» від 20 листопада 2015 року. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що врегулювати з відповідачем питання виїзду дитини закордон у позасудовому порядку неможливо, оскільки місце знаходження відповідача невідомо, дитиною він не цікавиться, аліменти не сплачує, не приймає участі у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Статтями 23, 33 Конституції України закріплено, що кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості. Також кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до положень ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно з ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, крім того, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до положень ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150 та ч. 2 ст. 155 СК України закріплено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктом 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України закріплено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до положень ч.1 ст. 2 та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно з п.п. 3, 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України» зі змінами та доповненнями, закріплено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. При таких обставинах, суд вважає уточнені позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved