Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обгрунтований наступними обставинами. 22 грудня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, між позивачем, [PERSON] та відповідачем, [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом із матірю, У позовній заяві позивач вказала, що спільне сімейне життя з [PERSON] не склалося через відсутність взаєморозуміння, розбіжності поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. У сторін виявилися різні погляди на життя, внаслідок чого виникають постійні конфлікти, що негативно відображаються на здоровї та психологічному стані подружжя та їхнього сина. Вказала, що сумісне життя і збереження сімї стало неможливим. Позивач у підготовче засідання не зявилась, до канцелярії суду подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розгляд справи проводити у її відсутність. Просила залишити їй прізвище «Янчева» Відповідач у підготовче засідання не зявився, до канцелярії суду подав заяву, в якій позов визнав в повному обсязі та вказав, що не заперечує проти ухвалення рішення. Просив справу проводити без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши позовну заяву та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Правовідносини між сторонами виникли внаслідок здійснення права на припинення шлюбу та регулюються Главою 11 Розділу ІІ СК України. Судом встановлено, що 22 грудня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. що підтверджується свідоцтвом про одруження від 22 грудня 2015 року, Серії І-ЖД № 248595, актовий запис № 3513. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії І-ЖД № 477005, актовий запис № 5680. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, розбіжності поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, різні погляди на життя. Внаслідок чого виникають постійні конфлікти, що негативно відображаються на здоровї та психологічному стані подружжя та їхнього сина. Подальше подружнє життя є неможливим. Тому суд, враховуючи викладені обставини та визнання відповідачем позову, яке прийняте судом, задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час реєстрації шлюбу позивачем було змінене дошлюбне прізвище «Непряхіна». Позивач просить після розірвання шлюбу залишити собі прізвищем «Янчева». Між сторонами досягнуто згоди про утримання дитини. За домовленістю між сторонами, малолітній син [PERSON], залишиться проживати разом із матірю. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 704,80 гривень, які сплачено позивачем при зверненні до суду. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті повністю визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути з державного бюджету на користь позивача 50% судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved