Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Алейніков М.В. про визнання її спадкоємцем та визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме: ? частку квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року помер син позивача - [PERSON]. Позивачем у встановлений законом шестимісячний строк подано до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Алейнікова М.В. заяву про прийняття спадщини на підставі якої заведена спадкова справа №1/2015. За життя, син позивача не залишив заповіт, інших спадкоємців щодо майна померлого немає, оскільки дітей у нього не було, а батько - чоловік позивача [PERSON], спадкове майно після смерті сина не прийняв. Позивач звернулась до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Алейнікова М.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно - ? частки вищевказану квартири, яка входить до складу спадщини. Позивачем зазначено, що відсутність правовстановлюючого документу не дає їй можливості оформити таке право, тому вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги зменшила та остаточно просила визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно. Не заперечувала щодо поклдаенння судових витрат на позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав пояснення, у яких просив суд слухати справу за його відсутності та прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів згідно чинного законодавства. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Алейніков В.М. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] також в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], вказане підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] від 19.05.2015 року . Із свідоцтва про народження [PERSON] від 23.12.1975 року серії [NUMBER] вбачається, що його матір»ю є [PERSON], а батьком - [PERSON] Із матеріалів спадкової справи №1/2015, заведеної після смерті [PERSON], копія якої міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що позивач 22.09.2015 подала до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Алейнікова М.В. заяву про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] на підставі якої і була заведена вказана спадкова справа. За життя, [PERSON] не залишив заповіту щодо розпорядження своїм майном, доказів зворотного під час розгляду справи отримано не було. 31 жовтня 2016 року позивач звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Алейнікова В.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], житловою площею 28,90 кв.м., загальною площею 42,50 кв.м. Згідно фотокопії свідоцтва про право власності на майно, виданого 7.04.2000 року Органом приватизації житлового фонду Радянського району м. Києва, вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. 31 жовтня 2016 року постановою № 9/02-31 Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Алейнікова В.М. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з ненаданням право встановлювальних документів, що посвідчують право власності на спадкове майно. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 та частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦПК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому, слід зазначити, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було правомірно відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частки вищевказаної квартири, оскільки позивачем не надано оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно. Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, і про це зазначено самою позивачкою в позові, оригінал цього документу був втрачений. Разом з тим, відповідно до роз'яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що третя особа [PERSON] також являється спадкоємцем першої черги після смерті свого сина, однак спадщину не прийняв. Враховуючи викладені обставини, суд прийшов до висновку, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] - є його мати позивач [PERSON] Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Враховуючи, що в силу ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє позивача, як спадкоємця за заповітом, права на спадщину на квартиру; враховуючи обов»язок спадкоємця відповідно до ст.1297 ЦК України звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно та його подальшу державну реєстрацію (ст.1299 ЦК України) - відтак, право позивача підлягає захисту в суді, оскільки відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. При цьому, положеннями ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано суду достатньо доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що позивачем доведено своє право на спадкування після померлого [INFO] року - [PERSON], а також втрату документа, що засвідчує право власності на спадкове майно, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, проте бере до уваги відсутність заперечень щодо покладення останніх на позивача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved