Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви року і до досягнення дитиною повноліття, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ще під час розлучення запевняв, що буде постійно матеріально допомагати синові та деякий час цієї обіцянки дотримувався. Однак, протягом останніх місяців він відмовляється надавати кошти на утримання неповнолітнього сина, хоча має постійне місце роботи, так як працює у Польщі та отримує стабільну заробітну плату. Оскільки вони не можуть досягнути згоди з приводу способу виконання відповідачем обов`язку по утриманню їх неповнолітнього сина, то вона вимушена звернутися в суд з даним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та не заперечує, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення йому рекомендованого поштового відправлення. За таких обставин суд 17.03.2020 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 даного кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 ч.2 цього ж кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 19 березня 2018 року, що підтверджується рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.03.2018 року по справі № 343/352/18 (а.с. 12-13). Про те, що від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , свідчить свідоцтво про його народження серії [NUMBER] від 27.05.2015 року (а.с. 8), видане виконкомом Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області. Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 23.11.2019 року (а.с. 7) підтверджує, що позивачка 23 листопада 2019 року уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Як зазначила позивачка у позовній заяві, неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею, вона самостійно займається його вихованням та матеріальним забезпеченням, а відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, коштів на утримання сина добровільно не надає, хоч має постійне місце роботи у Польщі та стабільну заробітну плату, тобто має можливість надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання свого неповнолітнього сина. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, однак в добровільному порядку не виконує свій обов`язок, суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved