Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою «Про встановлення факту смерті особи», залучивши до розгляду у справі в якості заінтересованої особи Нововодолазький районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області (вхідний № 2602/18-вх від 25.05.2018 року), на обґрунтування якої зазначила, що її баба, [PERSON], уродженка села Балачі Крукеничського району Дробицької області, [INFO], померла [INFO] в місті Сімферополь Автономної Республіки Крим, що підтверджується свідоцтвом про смерть (серії [NUMBER]), виданим Відділом реєстрації смерті міста Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції республіки Крим, актовий запис про смерть № 5029 від 13.12.2017 року, та копією довідки про її смерть № 5029, виданої Відділом реєстрації смерті міста Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Республіки Крим. Оригінал зазначеної довідки наданий до Пенсійного відділу міста Сімферополя. Родинний зв'язок між заявницею та її померлою бабою підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00020214357 від 24.05.2018 року, свідоцтвом про народження (серії [NUMBER]), виданого 25.07.1990 року Охоченським сільЗАГСОМ Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 9, свідоцтвом про шлюб (серії [NUMBER]), виданим 26.10.2017 року Охоченською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 03. 24.05.2018 року [PERSON] звернулася до Нововодолазького районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області з заявою про проведенні державної реєстрації смерті, однак їй було відмовлено у її проведенні, так як нею надано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а також у зв'язку із відсутністю документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою. Зазначила, що встановлення факту смерті їй потрібне для державної реєстрації смерті та для реалізації її спадкових прав за законом. Просила встановити факт смерті на тимчасово окупованій території міста Сімферополь Автономної Республіки Крим [PERSON], [INFO], уродженки села Балачі Крукеничського району Дробицької області, померлої [INFO]. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за її відсутності не надала, однак скористалась правом, наданим їй частиною 1 статті 58 зазначеного кодексу, щодо участі у судовому процесі через представника за ордером - адвоката [PERSON] Представник заявника - адвокат [PERSON], що діє за ордером на надання правової допомоги від 24.05.2018 року (серії ПТ № 0634792), виданим на підставі договору про надання правової допомоги (договору про надання правничої (правової) допомоги № 50/18, укладеного 24.05.2018 року між нею та [PERSON]), а також свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (серії [NUMBER]), виданого 21.03.2017 року Радою адвокатів Полтавської області, у судове засідання також не з'явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, однак надала заяву, зареєстровану за вхідним № 2616/18-вх від 25.05.2018 року, в якій просила справу розглянути за її відсутності та відсутності її довірителя, зазначивши, що заяву підтримує повністю та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Нововодолазького районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, у судове засідання теж не з'явився, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, однак надав заяву, зареєстровану за вхідним № 2615/18-вх від 25.05.2018 року, з проханням справу розглянути за їх відсутність з урахуванням того, що проти задоволення вимог заяви вони не заперечують. Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно частини 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, на підставі частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у представника заявника та представника заінтересованої сторони свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання учасниками справи особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об'єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з'ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторона заявника посилались як на підставу своїх вимог та представник заінтересованої особи погоджуючись із ними, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд - у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебуває на розгляді належного суду. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Згідно Витягу з Єдиного держаного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 6347-1126992-2017, сформованого 09.12.2017 року о 09:30, [PERSON] зареєстрована за адресом: [ADDRESS]. Відповідно до Свідоцтва про народження, виданого 25.07.1990 року Охоченським с/ЗАГС Нововодолазького району Харківської області, [PERSON] народилась [INFO] у селі Охоче Нововодолазького району Харківської області, про що в книзі реєстрації актів про народження 25.07.1990 року зроблено запис за № 9, та її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Як убачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00020214357 від 24.05.2018 року, за параметрами запиту [PERSON], [INFO], внесений реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація актового запису про народження [PERSON] та є відомості про його матір, якою є [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб (серії [NUMBER]), виданого 26.10.2017 року Охоченською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26.10.2017 року, про що цього ж дня складено відповідний актовий запис № 03. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON], дружині - [PERSON]. Як вбачається з Лікарського свідоцтва про смерть № 5029, виданого відділом реєстрації смерті міста Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим 13.12.2017 року, [PERSON], [INFO], померла [INFO] у місті Сімферополь Республіки Крим Російської Федерації від ішемії мозку хронічної. Також відповідно до відомостей, що містяться у свідоцтві про смерть (серії [NUMBER]), виданого 13 грудня 2017 року, в цей день Відділом реєстрації смерті міста Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим складений запис про смерть № 5029. Отже, заявник [PERSON] дійсно зареєстрована у Нововодолазькому районі Харківської області, перебувала у родинних відносинах із померлою за місцем свого мешкання в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим 12 грудня 2018 року [PERSON] та отримала свідоцтво про її смерть, що є недійсним та не створює правових наслідків, так як видане органами, розташованими на території тимчасово не підконтрольній Україні. Крім того, з Відмови у проведенні державної реєстрації смерті, виданої Нововодолазьким районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області 24.05.2018 року, вбачається, що заявником надано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, та в зв'язку із відсутністю документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою, а тому у відповідній державній реєстрації смерті відмовлено. Статтею 293 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що окремим провадженням є вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. При цьому пунктом 5 частини 2 цієї ж статті передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження й справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Положеннями частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України визначений перелік фактів, які підлягають встановленню в порядку окремого провадження, в тому числі й факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 цієї норми права). Статтею 317 вказаного вище нормативно-правового кодифікованого акту України обумовлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Так, зі змісту абзацу 2 частини 1, частини 2 та 4 зазначеної норми процесуального права, із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, можуть звернутись родичи померлого або їх представники до суду за межами такої території. При цьому ці справи розглядаються судом невідкладно з моменту надходження відповідної заяви, рішення підлягають негайному виконанню, а у випадку їх оскаржень - останнє не зупиняє їх виконання. При цьому частиною 2 статті 319 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для їх одержання. Як убачається з положень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Також, Верховний Суд України в пункті 13 цієї ж постанови роз'яснив, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються ним за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Отже, факт смерті [PERSON] [INFO] заявник обґрунтовує Довідкою про смерть № 5029, а також свідоцтвом про смерть (серії [NUMBER], виданим 13.12.2017 року. Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VІІ від 15.04.2014 року, у своїх статтях 1, 4, 17 та 18 регламентує, що тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, діє особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина, які на ній проживають, гарантується їх дотримання у повному обсязі після залишення ними такої території, а також встановлюється можливість застосування державними органами України механізмів, передбачених законами України та нормами міжнародного права, з метою їх захисту. Крім того, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Одночасно із цим пункт 1 статті 3 цього ж Закону України визначає, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. З огляду на наведене, медичні документи, що підтверджують факт смерті баби заявника, видані установами, які розташовані на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, а тому не створюють певних правових наслідків. Відповідно до приписів статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI від 01.07.2010 року державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб, на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем його поховання. При цьому в пункті 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: паспорт та лікарське свідоцтво про смерть форми № 106/о, затверджене наказом Міністерства охорони здоров'я України № 545 від 08.08.2006 року, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Надати такі документи заявник не має можливості, оскільки [PERSON] померла на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, відділом ДРАЦС відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті на підставі наявних у заявника медичних документів, а тому єдиною підставою для такої реєстрації є рішення суду про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Як встановлено у ході судового розгляду справи, факт смерті, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки породжує певні правові наслідки: отримання свідоцтва про смерть [PERSON] у відповідному відділі ДРАЦС та оформлення спадщини за законом. Крім того, [PERSON] є належним заявником, від встановлення факту смерті залежить виникнення її особистих чи майнових прав, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, а також заявник не має іншої можливості одержати у державному органі реєстрації актів цивільного стану документ (свідоцтво про смерть) , який посвідчує факт, що має юридичне значення, а саме: факт смерті її баби. Таким чином, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та можливість задоволення її заяви шляхом встановлення факту смерті її баби - громадянки України [PERSON], [INFO], уродженки села Балачі Крукеничського району Дробицької області, яка померла [INFO] в місті Симферопіль Автономної Республіки Крим, причина смерті хронічна ішемія мозку. На підставі абзацу 1 частини 4 статті 317 та пункту 8 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду підлягає негайному виконанню. У відповідності із приписами частини 7 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved