Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу, відшкодування збитків та моральної шкоди. В обґрунтування вимог вказує, що 10 червня 2021 року нею в магазині «[INFO]» ( [ADDRESS] ) було замовлено виготовлення кухонного куточка, у зв`язку з чим того ж дня між [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено замовлення-угоду на виготовлення вказаного товару та досягнуто згоди щодо його вартості (7300 грн.). Предметом договору визначено кухонний куточок розміром 125 на 145 см., який складається з двох частин, ескіз якого відображено продавцем у зазначеній угоді. 26.06.2021 року позивач отримала своє замовлення та, перевіривши комплектність та цілісність товару, оплатила його. Того ж дня, здійснюючи збірку куточка та його встановлення, [PERSON] було виявлено істотні недоліки товару, зокрема те, що форма куточка не відповідає умовам договору, оскільки довжина його верхньої частини становить 145 см, а нижньої - 125 см, що суперечить замовленню, відповідно до якого, довжина його верхньої частини мала дорівнювати 125 см, а нижньої - 145 см. Враховуючи вказане, позивач не може використовувати його за призначенням, враховуючи розміри її кухонної кімнати. Крім того, відповідно до умов договору, вставки з тканини «Ексім текстиль» мали бути завширшки 18 см, а фактично вони іншого розміру. В порядку досудового врегулювання спору 02.08.2021 року [PERSON] направила лист на адресу відповідача, з вимогою про повернення коштів та прийняття неналежного товару назад, проте жодної відповіді вона не отримала. Крім того, нею також була написана скарга до Головного управління Держпродспоживслужби у м. Луцьку з проханням вирішити вказане питання, проте про результати розгляду її не повідомили. З огляду на наведене, позивач просить суд ухвалити рішення про розірвання договору купівлі-продажу, з поверненням сплаченої за товар грошової суми у розмірі 7300 грн., а також стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10000 грн. Ухвалою суду від 20 вересня 2021 року справа була прийнята до розгляду та відкрито провадження. 11 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому остання заперечує проти задоволення позовних вимог, вказує на їх безпідставність. Зауважує, що вона дійсно здійснює підприємницьку діяльність з торгівлі меблями в магазині « [INFO] » ( [ADDRESS] ). 10 червня 2021 року до неї звернулась позивач з виявивши бажання придбати кухонний куточок. Після обговорення та узгодження всіх умов, вони уклали угоду, відповідно до якої замовлення мало складатись з двох частин, загальний розмір: 1,25 м вздовж, 1,45 м поперек; низ, сидіння та бокові частини куточка мали бути обтягнуті тканиною виробника EximTextil «Марсель» 19-го кольору з каталогу виробника, із вставками тієї ж тканини 18-го кольору, вартість товару 7300 грн. Відповідно до п.11 договору, [PERSON] сплатила 2000 грн. завдатку, що в подальшому було враховано при здійсненні остаточного розрахунку. 26.06.2021 року товар було доставлено позивачу, за адресою вказаною в угоді, та передано без претензій щодо зовнішнього вигляду, дизайну, конструкції та комплектації, що оформлено актом прийому-передачі товару. В період з 22.07.2021 року по 23.07.2021 року головним управлінням Держпродспоживслужби у Волинській області відповідно до направлення №1314 на проведення державного нагляду (контролю) від 16.07.2021 року було проведено позапланову перевірку відповідача на предмет дотримання Правил побутового обслуговування населення, законодавства про захист прав споживачів, за результатами якої встановлено відсутність порушень вимог законодавства (підставою для проведення перевірки стало звернення [PERSON] ). Відповідач вказує, що покликання позивача про невідповідність замовлення умовам договору не відповідає дійсності. З фотознімків долучених [PERSON] видно, що його верхня (поздовжня) сторона є коротшою за нижню (поперечну), як і передбачено угодою. Неможливість його встановлення в кімнаті є наслідком прорахунку позивача. Крім того, вказані в угоді цифри «18» та «19» є позначкою номерів кольору тканини з каталогу виробника, а не розмірів вставок, відповідно до чого посилання на невідповідність умовах договору в цій частині є невірними. Враховуючи вказане, відповідач просить відмовити у задоволенні позову, крім того, вказує, що планує понести витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. В подальшому, вказані витрати були підтверджені нею документально. У відповіді на відзив позивач вказує, що замовлення було доставлено їй в розібраному вигляді, що фактично позбавило її можливості оцінити його відповідність умовам договору, крім того, підписання акту прийому-передачі на її думку не позбавляє її права користуватись правами наданими законодавством про захист прав споживачів. В судовому засіданні позивач та її представник свої вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеному у позові та відповіді на відзив. Відповідач та її представник заперечили проти задоволення позовних вимог та просили суд відмовити в позові, а також стягнути з позивача понесенні судові витрати. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 10 червня 2021року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено замовлення-угоду відповідно до умов якої відповідач зобов`язувалась доставити позивачу кухонний куточок з параметрами 125 на 145 см, що складається з двох частин (не розкладний), вартістю 7300 грн. (сума завдатку - 2000 грн.), матеріал короба - фанера, тканини (низ, сидіння, боковини) виробника EximTextil «Марсель» 19-го кольору, вставки 18- го кольору (а.с.5, 42). Згідно п.7 будь-які претензії до товару не діють у разі самостійного заносу, складання та монтажу. Повернення товару здійснюється відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Меблі належної якості, придбанні під замовлення, поверненою та обміну не підлягають (п. 9 договору). Згідно товарного чеку від 10.06.2021 року позивачем було сплачено суму завдатку в сумі 2000 грн. (а.с.37). 26.06.2021 року [PERSON] було доставлено замовлення, яке нею було прийнято зі сплатою повної суми товару за виключенням завдатку (а.с.6). На підтвердження вказаного було складено та підписано акт прийому-передачі (кухонний куточок індивідуальні розміри 125 на 145 см), який було підписано замовником (а.с.38). Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України). Згідно частини 1 статті 628 Цивільного України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтями 638-640ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Оскільки спірні правовідносини сторін виникли на підставі договору купівлі-продажу (замовлення-угоди) кухонного куточку, що укладений між суб`єктом підприємницької діяльності та фізичною особою, мова йде про договір роздрібної купівлі-продажу. Згідно до ч. ч. 1-5 ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав Споживачів. Умови договору, що обмежують права покупця-фізичної особи порівняно з правами, встановленими цим Кодексом та законодавством про захист прав споживачів, є нікчемними. Покупець має право на відшкодування збитків, завданих йому продавцем внаслідок використання ним переваг свого становища у виробничій або торговельній діяльності. Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1ст. 662 ЦК України). Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Відповідно до статей 651, 654 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. У відповідності до статей 8, 9 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг. Положеннями ст. 709 ЦК України передбачено, що продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов`язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Вимога покупця про безоплатне усунення недоліків товару підлягає задоволенню продавцем або виготовлювачем протягом чотирнадцяти днів або, за домовленістю сторін, в інший строк. На вимогу покупця на час ремонту йому має бути наданий у користування аналогічний товар, незалежно від моделі, з доставкою. Частиною 14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника. Суд наголошує, що необхідно розмежовувати права споживача, які відносяться до категорії товарів, що мають недоліки (право на безоплатне усунення недоліків товару) та до категорії товарів, що мають істотні недоліки (право на обмін товару чи розірвання договору). Відповідно до п. 15 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Відповідно до п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. З огляду на те, що сторонами в даному випадку було погоджено усі істотні умови договору при оформленні угоди-замовлення від 10 червня 2021 року, наявність невідповідності умовам договору параметрів готового виробу вказана позивачем як основна підстава розірвання договору не може вважатись ні недоліком, ні істотним недоліком відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів», так як вказана угода передбачає виготовлення кухонного куточка, що складається з двох частин, із зазначенням розмірів 125 на 145 см (без зазначення особливих вимог щодо принципового розміру однієї із сторін). Із замовленням до відповідача позивач зверталась самостійно, особисто вказувала та узгоджувала необхідні параметри, доказів про наявність акцентування уваги виконавця замовлення на обов`язкових зауваженнях щодо розмірів тієї чи іншої частини кухонного куточка, враховуючи особливості його подальшого розташування в кухонній кімнаті [PERSON] не надано. Враховуючи вказаний факт, відповідач не може вважати такою, що порушила умови договору чи не дотрималась його умов, оскільки параметри доставленого виробу відповідають узгодженим домовленостям. Окрім цього, з фотознімків долучених [PERSON] вбачається, що його верхня (поздовжня) сторона є коротшою за нижню (поперечну), як і передбачено угодою (а.с.12). При доставці товару позивач підписала акт прийому-передачі замовлення, не висловлювала будь-яких зауважень щодо якості, комплектації, дизайну, зовнішнього вигляду чи конструкції виробу, що не заперечується обома сторонами. Згідно ч. 7 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» про відступи від умов договору та інші недоліки в роботі (послузі), що не могли бути виявлені при звичайному способі її прийняття, споживач зобов`язаний повідомити виконавцеві не пізніше трьох діб після їх виявлення. Замовлення отримане позивачем 26 червня 2021 року, досудова вимога про повернення коштів за товар направлена відповідачу 02.07.2021 року, відповідно до чого у даному випадку повідомлення виконавця замовлення здійснено з порушенням встановленого законодавством терміну. Також, за зверненням [PERSON] в період з 22.07.2021 року по 23.07.2021 року Головним управлінням Держпродспоживслужби у Волинській області відповідно до направлення №1314 на проведення державного нагляду (контролю) від 16.07.2021 року було проведено позапланову перевірку відповідача на предмет дотримання Правил побутового обслуговування населення, законодавства про захист прав споживачів, за результатами якої встановлено відсутність порушень вимог законодавства (а.с.39-41). Враховуючи наведене, належних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність вини відповідача у розглядуваному випадку не надано, відповідно до чого підстави для розірвання договору купівлі-продажу та повернення позивачу сплачених за товар коштів у суду відсутні. Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в частині вказаних вимог по причині відсутності вини зі сторони відповідача, позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] моральної шкоди у розмірі 10000 грн. також не підлягають до задоволення. При вирішенні питання про розподіл судових витрат слід зазначити наступне. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Стороною відповідача дотримано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України, відповідно, зауваження представника позивача щодо відмови в прийнятті доказів оплати послуг адвоката не беруться судом до уваги. На підтвердження понесених судових витрат відповідача в матеріалах справи міститься договір про надання правничої допомоги № 6/10 від 06.10.2021 року (а.с. 45), детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с.63), та квитанція до прибуткового касового ордеру №2 від 29.10.2021 року. З огляду на вказане, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, з позивача на користь відповідача підлягає до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved