Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], мотивуючи тим, що з 2014 року вони проживали однією сім'єю з відповідачем. [INFO] року у них народилась дитина [PERSON]. Через неативну поведінку відповідача спільне життя було припинено з 11.06.2017 року, дитина проживає з позивачем, спорів щодо місця проживання дитини немає. Відповідач життям дитини не цікавиться, не спілкується та не бере участі у вихованні. Відповідач фактично відмовився від батьківських прав на дитину. Дитині два роки, він не пам'ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, жодного разу батька не бачив. Дитині з боку позивачки забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. За наведених обставин просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON]. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Позивач просила проводити судові засідання в режимі відео конференцій, таке право судом їй було забезпечено, однак під час судового засідання 14 березня 2019 року виникли технічні проблеми, відео конференція не відбулась з незалежних від суду та сторін причин, тому позивачка надіслала заяву електронною поштою про розгляд справи у її відсутності. В заяві вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав щодо сина [PERSON]. Представник Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просив справи розглядати за відсутності представника, позов підтримують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 липня 2017 року [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.9). Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебувають. Як вбачається з копії довідки від 20 вересня 2018 року, позивач та її син [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-19). Як вбачається із висновку наданого Службою у справах дітей та сім'ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації батько дитини з сином не проживає, вихованням та утриманням дитини не займається, не бере участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, матеріально не допомагає. [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, на засідання комісії не з'явився двічі. Тому орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] (а.с.86-87). Відповідач позовні вимоги визнав, про що подав відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, враховуючи що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права дитини, права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав дляпозбавлення відповідача батьківських прав. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 704 гривні 80 коп. судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 164, 165 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved