Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. 13.03.2007 року шлюб між ними розірвано. Від спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO]. На даний час з відповідачем припинили подружні відносини і ведення спільного господарства. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, яка залишилася проживати із нею та перебуває на її утриманні, хоча працює неофіційно, має регулярний дохід, інших дітей на утриманні не має, отже спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Через скрутне матеріальне становище не в змозі утримувати доньку сама, а відповідач відмовляється від надання матеріальної допомоги на дитину, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просить позов задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином відповідно до п.3 ст. 76 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано 13.03.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-БВ №018639 від 13.03.2007 року. Під час спільного проживання народилася донька [PERSON], [INFO], про що видане свідоцтво про народження серії І-БВ №052877 від 07.06.2007 року, актовий запис №424.Відповідач записаний батьком малолітньої дитини. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча спроможний утримувати дитину, яка зараз знаходиться на утриманні позивача, оскільки має задовільний стан здоров'я, має стабільний щомісячний дохід, оскільки працює, інших утриманців немає. На підставі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Позивач наполягає на стягненні аліментів з відповідача. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи наведені вимоги закону, оцінюючі зібрані у справі докази, задовільний стан здоровя відповідача та дитини, матеріальний стан відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачем необґрунтовано стягнення аліментів на утримання дитини в заявленому нею розмірі. Відповідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial