Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулась з первісним позовом до [PERSON] , в якому, на підставі ст.ст. 16, 317, 319, 321, 386, 391, 1167 ЦК України, просила усунути перешкоди в користуванні належним їй на праві власності майно, а саме приміщення квартири [ADDRESS] , майном шляхом виселення відповідача з зазначеного житла та стягнути з [PERSON] на її користь 30 000 грн моральної шкоди. В обґрунтування позову вказує, що вона згідно договору дарування від 22.02.2007 р. є власником вказаної квартири, яка виведена із житлового фонду, їй надано дозвіл на реконструкцію під магазин змішаної торгівлі, який з 2014 р. в своїй підприємницькій діяльності використовує ФОП [PERSON] , але договір оренди житлового будинку пройшов та не був продовжений. В обґрунтування моральної шкоди вказує, що їй завдана моральна шкода з приводу незаконного позбавлення квартири, втратила можливість використовувати магазин в підприємницькій діяльності, тобто втратила нормальні життєві зв`язки. Не погоджуючись з первісним позовом, представник [PERSON] - [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] , в якому просив стягнути з останньої на користь [PERSON] 92 926 грн за борговою розпискою від 11.06.2014 р.. В обґрунтування зустрічного позову вказує, що: ?згідно розписки укладеної 11.06.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] остання здала в оренду своєму дядькові [PERSON] в борг грошові кошти в борг в сумі 96 426 грн; ?після сплати боргу [PERSON] магазин переходить в повне її розпорядження; ?згідно укладеного 01.05.2017 р. між [PERSON] та [PERSON] договору оренди будинку, споруди, в строкове (на 2 роки 11 місяців) платне (розмір орендної плати в розмірі 100 грн) користування споруду - магазин змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] ; ?[PERSON] , в рахунок відшкодування боргу, списано з загальної суми боргу 3 500 грн та 35 місяців, а відтак загальна сума боргу становить 92 926 грн; ?оскільки в розписці відсутня дата з якої пов`язаний строк пред`явлення вимоги до виконання, то такий строк починає перебіг з моменту пред`явлення вимоги; ?пред`явлення первісного позову відповідач [PERSON] фактично розірвав досягнуту між сторонами домовленість щодо забезпечення виконання вказаного боргового зобов`язання; ?вказане свідчить про те, що він позбавлений права захистити свої права, в іншій спосіб, ніж пред`явлення зустрічного позову до [PERSON]. Узагальнена позиція сторін щодо заявлених позовних вимог, яка висловлена в судовому засіданні та в заявах по суті: - [PERSON] пояснила, що вона особисто від [PERSON] ніяких коштів не отримувала, тітка давала її матері гроші в лікарні. Скільки не знає, їй сказали написати розписку, суму писала зі слів [PERSON]. Було два договори оренди 2014 році та в 2017 році. Актів жодних не підписували. З 2014 року здійснює свою господарську діяльність в магазині відповідач, орендну плату не сплачував, а 2000 грн в місяць списував їй в рахунок заборгованості, оренду плату в розмірі 100 грн, яка зазначена в договорі не відповідає дійсності; - представник [PERSON] - [PERSON] : ?підтримав первісний позов [PERSON] , з тих підстав, що: по-перше, остання є власником саме квартири [ADDRESS] ; по-друге, в 2014 році [PERSON] передала в оренду вказаний магазин за договором оренди [PERSON] ; по-третє, в договорі оренди від 01.05.2017 р., всупереч пунктів 5 та 6 вказаного договору, відсутній акт передачі магазину, то фактично магазин не був переданий в оренду; по-четверте, оскільки фактично вказаний магазин не був переданий в оренду, є всі підстави у [PERSON] вимагати звільнити належне їй приміщення; ?в задоволенні зустрічного позову [PERSON] просив відмовитти, зтих підстав, що відсутня первісна розписка, в які відображено той факт, що [PERSON] брала грошові кошти у [PERSON] та зобов`язана їх повернути. Розписка, яка міститься в матеріалах справи не відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України. - [PERSON] та його представник [PERSON] : ?підтримали зустрічний позов [PERSON] , з тих підстав, що: по-перше, у 2014 році [PERSON] особисто передав [PERSON] кошти в сумі 96 426 грн; по-друге, розписку [PERSON] писала власноруч, ніхто її не примушував, оскільки вона юридично не обізнана та за юридичною допомогою не зверталася, тому і розписку таку написала; по-третє, ніким не оспорюється той факт, що [PERSON] повинна повернути гроші [PERSON] , по-четверте, в дану суму не входить сума недостачі, яка виявлена в магазині; по-п`яте, договір оренди за 2014 року згорів; ?в задоволенні первісного позову [PERSON] просять відмовити, так як: [PERSON] користується спірним приміщенням на законних підставах, так як в 2017 році був укладений договір оренди, строком на 2 роки 11 місяців, який є укладений з моменту підписання договору, він дійсний, ніким не оскаржувався. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Квартир [ADDRESS] , згідно договору дарування від 22.02.2007 р. належить [PERSON] На підставі рішення Олешнянської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області № 28 від 17.04.2008 р. житловий будинок за адресою: [ADDRESS] виведений із житлового фонду, надано дозвіл на реконструкцію під магазин змішаної торгівлі. На підставі Акту Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 1 липня 2008 р. магазин змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] прийнятий в експлуатацію. Згідно інформації довідки від 07.09.2018 р. ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського МБТІ» право власності на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] зареєстроване саме, як квартира. Доказів про державну реєстрацію об`єкту нерухомості за адресою: [ADDRESS] , як магазину змішаної торгівлі не надано. [PERSON] являється фізичною особою-підприємцем, що підтверджується відповідною випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Згідно розписки укладеної 11.06.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] : ?[PERSON] здає магазин в оренду своєму дядькові [PERSON] в заставу боргу 89 126 грн, а також за підключення електроенергії в розмірі 7 300 грн, а всього на суму 96 426 грн; ?після сплати боргу [PERSON] магазин переходить в повне її розпорядження. Сторонами не дано укладений в 2014 р. договір оренди будинку, споруди, а саме магазину змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] . Згідно укладеного 01.05.2017 р. між [PERSON] та [PERSON] договору оренди будинку, споруди, а саме магазину змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] : ?[PERSON] , як Орендодавець надає, а ФОП [PERSON] , як Орендар приймає в строкове (на 2 роки 11 місяців) платне (розмір орендної плати в розмірі 100 грн) користування споруду - магазин змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] ; ?всупереч Розділу 5 Договору сторони не оформили акту прийому-передачі магазину; ?договір набирає чинності з моменту його підписання. Згідно інформації Ріпкинського відділення Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області магазин змішаної торгівлі за адресою: [ADDRESS] використовує в підприємницькій діяльності ФОП [PERSON] .. Згідно довідки виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області № 4430 від 19.12.2018 р. [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Показаннями свідків встановлено наступне. Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що [PERSON] її рідна сестра, їх мати довгий час перебувала в лікарні, оскільки грошей в них не було, [PERSON] давав гроші. Також їй відомо, що в рахунок боргу, [PERSON] здавала в оренду магазин. Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що [PERSON] її рідна племінниця, в [PERSON] її чоловік. Оскільки [PERSON] заборгувала різним людям кошти і щоб розрахуватися з боргами, [PERSON] дав їй у борг гроші в сумі 96 000 грн в смт. Ріпки, а оскільки [PERSON] не могла повернути кошти, то надала свій магазин їм в оренду та написала розписку в її присутності та присутності сестри, що зобов`язана повернути кошти. [PERSON] працювала продавцем в магазині, робили ревізію, була велика недостача. Договір оренди приміщення був укладений в 2014 році та в 2017 році, проте, договір оренди від 2014 року втрачений через пожежу. ГУБАР О.В. користується їхніми грошовими коштами, а вони її магазином, коли будуть повернуті гроші, вони повернуть магазин. Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що вона проживає поряд з подружжям [PERSON] та товаришує з ними більше 40 років. З розповідей знає, що [PERSON] позичав гроші в сумі 96 000 грн своїй племінниці [PERSON] , для чого в неї брали 20 000 грн, бо їм не вистачало грошей для позики, повернули через місяць. Щодо магазину, то їй відомо, що договір оренди приміщення укладався двічі. Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що факту передачі грошей вона особисто не бачила. Лише знає з розмов, що близько 4 років тому [PERSON] дав [PERSON] . 60 000 грн, а потім ще давали, потім у [PERSON] була нестача по магазину, суму вписали в суму боргу. Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що з розмов знає, що [PERSON] винна певну суму грошей [PERSON] , але очевидцем передачі грошей вона не була. [PERSON] пред`являла претензії з приводу звільнення приміщення магазину з моменту подачі позову до суду, до нього часу [PERSON] з 2014 року користувався вказаним приміщенням з дозволу [PERSON] Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що вона працює продавцем в с. Олешня. За вказівкою [PERSON] особисто давала 3 000 грн [PERSON] з каси магазину. Лише нещодавно [PERSON] почала пред`являти претензії звільнити магазин. Особисто [PERSON] приходила до магазину щоб купити певні продукти, з її відома здійснювалась реалізація товарів. Джерела права застосовані (не застосовані) судом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : ?у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; ?у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; ?у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; ?у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Згідно ч. 1 ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК Україн и за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Стаття 782 ЦК України передбачає, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Стаття 783 ЦК України передбачає, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: - наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі (п. 1); - наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі (п. 2); - наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі (п. 3); - наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача (п. 4). Стаття 785 ЦК України передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Ч. 1 ст. 794 ЦК України передбачає, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Ч. 1 ст. 795 України передбачає, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 1 ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи . Предметом застави, згідно ч. 1 ст. 576 ЦК України, може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Згідно ч. 1 ст. 577 ЦК України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом. В силу ст. 584 ЦК України у договорі застави визначаються суть, розмір і строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, тa (або) посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Поняття позикових відносин і договору позики визначаються положеннями гл.71 ЦК України. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій ст.640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК України). Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в Постанові від 24 лютого 2016 року за №6-50цс16. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з частиною другою статті 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тим ж сторонами (новація). За своєю сутністю новаційний договір позики є консенсуальним, оскільки виникає на підставі попередніх домовленостей сторін, одностороннім, у зв`язку з тим, що лише одній із його сторін належать права, а на іншу покладаються тільки обов`язки, може бути відплатним або безвідплатним. Оцінка суду. Враховуючи те, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] а в квартирі [ADDRESS] він не проживав, а здійснює комерційну діяльність, як ФОП, на підставі укладеного між [PERSON] та [PERSON] договору оренди будинку, споруди від 1 травня 2017 р., а саме магазину за даною адресою, який є чинним, при тому, що магазин змішаної торгівлі прийняти в експлуатацію, а згідно інформаційної довідки БТІ вказаний об`єкт нерухомості залишається зареєстрованим, як квартира, приймаючи до уваги те, що позовні вимоги [PERSON] стосувались усунення перешкод шляхом виселення з квартири, з огляду на межі судового розгляду, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення первісного позову та для виселення [PERSON] з даної квартири. При цьому, той факт, що сторони не оформили відповідним документом (актом) передання наймачеві магазину не робить вказаний договір оренди будинку, споруди від 1 травня 2017 р. нікчемним, так як судом достовірно встановлено, що між сторонами наявні саме орендні відносини щодо магазину, а Законом не передбачено, що в разі непередання майна наймачеві вказаний договір є нікчемним. Вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення в задоволенні, яких відмовлено, то вказане в сукупності з відсутність приписів в договорі оренди про відшкодування, моральної шкоди, свідчить про необхідність відмови в задоволенні [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Досліджуючи правову природу розписки від 11.06.2014 р., то суд робить висновок, що він не є договором позики, так як: ?в указаній розписці йде мова про те, що [PERSON] здає магазин в оренду [PERSON] в заставу боргу 89 126 грн та за підключення електроенергії в розмірі 7 300 грн, а всього на суму 96 426 грн; ?в указаній розписці не йде мова про те, що [PERSON] передає грошові кошти [PERSON] , а остання зобов`язується повернути [PERSON] вказані кошти, тобто вона не підтверджує факт передачі грошових коштів в борг та не засвідчує факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми; ?кошти в сумі 7 300 грн. за підключення електроенергії не є позиковими, так як [PERSON] не передавались [PERSON] .. На думку суду, справжня правова природа розписки є забезпечення виконання зобов`язання, а саме боргу в сумі 89 126 грн та 7 300 грн. за підключення електроенергії шляхом передання магазину в оренду, але вказана розписка не є договором оренди магазину та не є заставою магазину, так як Законом передбачені вимоги до договору оренди будівлі споруди, сутність застави та форма застави. Вказана розписка не є і новаційним договором. Враховуючи наведене в сукупності, з огляду на те, що суду не надано належний документ про передачу грошових коштів в борг, суд робить висновок, що в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу слід відмовити.

Outcome: dismissed