Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 06 липня 2013 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого спільних дітей не мають. З травня 2016 року спільне проживання з відповідачем було фактично припинено з причин відсутності взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя і збереження сімї є неможливим та суперечить її інтересам, а тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с.7). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно заяви відповідача [PERSON] від 23 січня 2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №29, надає свою згоду на розірвання шлюбу та просить справу про розірвання шлюбу розглянути за його відсутності (а.с.29). Визнання відповідачем позову прийняте судом. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований 06 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 155, після укладення якого дружина змінила прізвище на «Бондаревська», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК №144506 виданого 06 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.5). Від шлюбу сторони дітей не мають. У даний час сторони подружні стосунки не підтримують, а тому шлюб має формальний характер, подальше його збереження та примирення неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, що має істотне значення, і суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, які вказують на те, що сторони шлюбні стосунки припинили,\~ відновлювати сімейні стосунки позивач не бажає, суд вважає, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження його суперечить інтересам позивача, а також враховуючи те, що відповідач позов визнав повністю і його визнання прийняте судом, тому\~позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесений нею судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved