Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, мотивуючи його тим, що 29.12.2003 р. в с. Леляки Жмеринського району Вінницької області помер її чоловік [PERSON], який постійно до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований в [INFO]. Разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована його дружина позивачка [PERSON], а також продовжує там проживати та бути зареєстрованою, а тому вважає, що відповідно до ст. 549 ЦК України у редакції 1963 р. вона прийняла спадщину. Письмової заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не подавала. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки № 158 площею 3,3529 га, належної померлому на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН №0298965. Але за життя спадкодавця даний сертифікат було втрачено. Із цього приводу позивачка зверталась із оголошенням в газету «Наша газета», де 25.03.2015 р. № 12(1010) було опубліковано відповідне оголошення про втрату сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН№0298965, виданого на імя [PERSON] При зверненні позивачки до управління Держземагентства у Жмеринському районі щодо видачі дублікату даного документа, отримала відмову, оскільки видача документів спадкоємцям померлого не передбачена законодавством. При зверненні позивачки до Жмеринської районної державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину також отримала відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Через такі обставини вона вимушена звернутися до суду із даним позовом. Крім неї інших спадкоємців за законом, за заповітом та за правом представлення немає. На підставі викладеного просить визнати за нею право на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] Ухвалою суду від 28.05.2015 р. до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Жмеринську районну державну адміністрацію. (а.с. 31) В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, але через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, та просила розглянути справу у її відсутність. Просила позов задовольнити, судові витрати віднести на її рахунок та з відповідача не стягувати (а.с. 41) Представник відповідача [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області в судове засідання не зявився, надав письмову заяву у якій позовні вимоги позивачки про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування визнав, не заперечує проти задоволення позову, просить справу розглядати у його відсутність. (а.с. 42) Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Жмеринської районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення слухання справи (а.с.43), у судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, відношення до позову не висловив. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що сторони скористались своїми процесуальними правами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, оглянувши позовну заяву, заяви сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні, відповідно до матеріалів справи, встановлено, що [PERSON] є чоловіком позивачки [PERSON] (а.с. 4) 29.12.2003 р. [PERSON] помер (а.с. 5), після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної частки (паю), площею 3,3529 га на території [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Спадщину після смерті чоловіка прийняли позивачка [PERSON] шляхом подачі у визначений ст. 1270 ЦК України строк письмової заяви до Жмеринської районної державної нотаріальної контри. (а.с. 39-40) Відповідно до довідки управління Держземагенства у Жмеринському районі Вінницької області № 31-28-0.3-308/2-15 від 16.03.2015 р. сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН №0298965, площею 2,90 умовних кадастрових гектари, вартістю 8524грн., зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 339 від 07.08.1991 р. с. Леляки КСП «Перемога» виданий розпорядженням Жмеринської РДА № 100 від 16.04.1997 р. на імя [PERSON] втрачено. Станом на 12.03.2015 року вартість закріпленої за [PERSON] земельної ділянки № 158, площею 3,3529 га складє 50479,91 грн. (а.с. 16) Факт втрати сертифікату на земельну частку (пай) також підтверджується оголошенням в газеті «Наша газета» № 12 (1010) від 25.03.2015 р. (а.с. 17-18) Відповідно до розпорядження Жмеринської РДА № 94 від 09.03.2005 р. за [PERSON] закріплена земельна ділянка № 158, площею 3,3529 га вартістю станом на 12.03.2015 р. 50479,91 грн., цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського використання, із земель сільськогосподарського призначення (а.с. 16,27,28,30), яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області та належала КСП «Перемога» на підставі державного акту на право колективної власності на землю від 12.06.1995 року та [PERSON] є у списку членів КПС Перемога с.Леляки, які мають право на приватизацію землі під №111, а також у списку померлих власників земельних часток (паїв), орендарем яких є СФГ «Перемога», державні акти на земельні ділянки на території [PERSON] сільської ради, яких будуть видаватись їх спадкоємцям . (а.с. 7-12, 13-15, 30) Позивачці державним нотаріусом відмовлено в оформленні спадщини за законом на вищезазначену земельну ділянку, що залишилась після смерті чоловіка в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) в с. Леляки Жмеринського району Вінницької області, яка рахується за померлим 29.12.2003 р. [PERSON] (а.с. 19). Після своєї смерті померлий [PERSON] заповіти та спадкові договори не залишав, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові реєстри) від 26.05.2015 р. (а.с. 26) та копією спадкової справи до майна померлого 29.12.2003 р. [PERSON] (а.с. 39-40)Також на час смерті спадкодавця із ним проживала дружина [PERSON] Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування за законом, що регулюються Цивільним Кодексом України. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в ред. 2004 р. правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 1222 ч.1 ЦК України передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.ст.1258, 1264 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1, 2, 3, 5 ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Згідно ч.3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення, зокрема ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачкою, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачами і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, викладені у ньому обставини знайшли своє підтвердження. Судом не встановлено інших спадкоємців, окрім позивачки, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] Судом не встановлено порушення права інших осіб при визнанні права на земельну ділянку за позивачкою, що рахується за померлим [PERSON] Відповідач по справі позов визнав і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 16, 25, п.11 ч.1 346, 1216, 1217, 1218, ч.1 ст.1222, ч.1 ст. 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 22, 25 ЗК України,

Outcome: approved