Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що 07 жовтня 2001 року придбала у відповідача за договором купівлі-продажу житловий будинок, зазначений у плані літ. «А», загальною площею 45,7 кв.м, в тому числі житловою площею 34,3 кв.м, з відповідними господарчими будівлями та спорудами, зазначеними у плані: погребом з шийкою літ. «Г», сараєм літ. «Б», вбиральнею літ. «Е», колодязем питним І, який розташований за адресою: Одеська область, Котовський район, с. Олександрівка, вул. Шевченко, 39, який належить відповідачу на підставі договору дарування житлового будинку, про що позивачка передала відповідачу грошові кошти у сумі 2000,00 (дві тисячі) грн. та зобов'язав нотаріально переоформити будинок на неї. Таким чином, угода між ними фактично відбулася, але її нотаріальне оформлення не відбулося в зв'язку з тим, що [PERSON] ухиляється від його нотаріального посвідчення більш, як 10 років, тому позивачка просить постановити рішення суду, яким визнати за нею право приватної власності на вищезазначений житловий будинок. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, проти заочного винесення рішення не заперечувала та просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність та в якій позов визнав і підтвердив обставини справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу цілого житлового будинку, який знаходиться за адресою: Одеська область, Котовський район, с. Олександрівка, вул. Шевченко, 39, який належав йому на праві приватної власності, відповідно до договору дарування житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Котовської районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] від 09 лютого 1996 року, реєстр №266. За умовами вищевказаного договору позивачка повністю сплатила [PERSON] вартість 2000,00 грн. за придбання за договором купівлі-продажу цілого житлового будинку з відповідними господарчими будівлями та спорудами. В свою чергу, він передав позивачці технічний паспорт та ключі від вищезазначеного житлового будинку. З вказаного часу [PERSON] фактично володіє будинком. Однак, посвідчити вказаний договір у нотаріальному порядку сторони позбавлені можливості, оскільки починаючи з 2011 року [PERSON] безпідставно й неодноразово ухилявся від нотаріального посвідчення договору. Починаючи з 07 жовтня 2001 року по теперішній час (більше десяти років) [PERSON] фактично добросовісно, відкрито, безперервно спільно користується зазначеним житловим будинком з відповідними господарськими будівлями й спорудами. [PERSON] утримує вказаний будинок, робить поточні ремонти, підтримує в належному стані, обробляє земельну ділянку, сплачує комунальні послуги та інші платежі. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. У відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Також, частиною 1 ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Із зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved