Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду і просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики, укладеному 04.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON], в розмірі 144997 грн., що еквівалентно 5300,00 доларів США та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 15815 грн. та стягнути суму моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень. При цьому позивач посилається на те, що відповідно до договору позики від 04.07.2011 року [PERSON], який був чоловіком [PERSON], позичив [PERSON] 42254,25 грн., що було еквівалентно 5300,00 доларів США по курсу НБУ станом на день укладання договору. Договір посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Позика за домовленістю сторін була безпроцентною. [PERSON], відповідно до договору, зобовязалася повернути гроші не пізніше 04.08.2011 року. Проте, відповідач у вказаний строк гроші не повернула, а 05.08.2011 року [PERSON] помер від серцевого нападу, викликаного, як вважає позивач, неправомірними діями відповідача, що спричинило [PERSON] моральні страждання, які остання оцінює в 10000,00 гривен. Крім того, позивач вважає, що за час прострочення сплати боргу, [PERSON] повинна сплатити, передбачені 3% річних від простроченої суми, розмір яких складає 15815,00 гривень. Відповідач на даний час ухиляється від сплати боргу, а позивач вважаючи себе правонаступником померлого вимушу звернутися до суду з даними позовними вимогами Представники позивача по довіреності [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги довірителя підтримали, просили їх задовольнити, однак не були готові до судового засідання та не обґрунтували позовні вимоги в процесі доказування. При цьому під час судових дебатів просили стягнути суму боргу 124617,58 грн. по курсу НБУ 21,013 гривень за 1 долар США, 3% річних не порахували, а суму моральної шкоди просили стягнути в розмірі 10000,00 гривень. Відповідач [PERSON] та її представник по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнали, просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на необґрунтованість. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та відповідача особисто, знаходить позов [PERSON] частково обґрунтованим та доведеним, а тому задовольняє його частково. При цьому суд виходить з наступного. Відповідно до договору позики від 04.07.2011 року [PERSON], який був чоловіком [PERSON], позичив [PERSON] 42254,25 грн., що було еквівалентно 5300,00 доларів США по курсу НБУ станом на день укладання договору. Договір посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Позика за домовленістю сторін була безпроцентною. [PERSON], відповідно до договору, зобовязалася повернути гроші не пізніше 04.08.2011 року. Судом встановлено, що на даний час борг відповідач не повернула. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму, відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, повинен на вимоги кредитора сплатити суму боргу з урахуванням інфляції, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Таким чином, суд робить висновок, що [PERSON], не повернувши вчасно борг по договору позики від 04.07.2011 року, має сплатити кредитору грошову суму, відповідно до положень ст. 625 ЦК України. При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 1261 ЦК України, [PERSON], як законна дружина померлого [PERSON], є спадкоємцем першої черги. Проте, в судовому засіданні представниками позивача не надано доказів на підтвердження того, що позивач прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, а тому суд не має підстав для того щоб вважати [PERSON] правонаступником [PERSON] Однак, відповідно до положень ст.ст. 60, 70 СК України, майно, що набуте подружжям за час шлюбу є їх спільною сумісною власністю, а у разу поділу цього майна, частки подружжя є рівними. Судом встановлено, що відповідно до п. 9 Договору позики від 04.07.2011 року, його укладення здійснено за згодою [PERSON], як дружини [PERSON], тобто позивач надала згоду на розпорядження спільним майном подружжя, половиною якого вона фактично володіла як дружина позикодавця. З цих підстав суд вважає, що позивач довів своє право вимагати від боржника повернення 1/2 частини боргу, яка складає еквівалент 2650, 00 доларів США (5300 : 2 = 2650) по курсу НБУ на день ухвалення рішення, тобто 55676,50 грн. (2650 х 21,01 = 55676,50). Щодо стягнення суми 3 процентів річних, то суд, враховуючи відсутність позиції представників позивача, які не змогли встановити суму прострочення, від якої повинні відраховуватися проценти, відмовляє у задоволенні вимог в цій частині. Щодо стягнення 10000,00 грн. моральної шкоди, то суду не доведено її спричинення діями відповідача, так як в судовому засіданні не було доведено звязку смерті позикодавця [PERSON] з фактом не повернення боргу [PERSON] та не було надано інших доказів спричинення моральних страждань позивачеві фактом не повернення грошей. З цих підстав суд робить висновок про необхідність відмовити у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди.

Outcome: partial