Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася 18 листопада 2014 року до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначивши, що вона 17 вересня 2008 року уклала з позивачем кредитну угоду № 1/319-МК. Відповідно до договору про видачу траншу № 1/319-МК/1 від 17 вересня 2008 року, нею отримані кредитні ресурси на суму 150\~000,00 доларів США за вказаною угодою. 17 вересня 2008 року між нею та відповідачем в забезпечення виконання зобовязань за кредитною угодою № 1/319-МК від 17 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки № 1/319-МК/і відповідно до умов якого вона передала відповідачу житловий будинок № 68 по вул. Володимирівській в м. Кривому Розі. Однак позивач вважає вказаний правочин недійсним, оскільки керівник напрямку Програми мікрокредитування Криворізької філії ЗАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] підписала вказану кредитну угоду 17 вересня 2008 р. на підставі довіреності № 3193 від 22 вересня 2008 року, тобто 15 вересня 2008 року вона не мала права підписувати вказану кредитну угоду та договір про видачу траншу, оскільки не мала довіреності від юридичної особи кредитора ЗАТ КБ «ПриватБанк». Вона одержала від відповідача 150\~000,00 доларів США, повернула 129\~000,00 доларів США, заборгованість за вказаною кредитною угодою складає 21000,00 доларів США, яку вона визнає. Позивач просить суд визнати недійсними кредитну угоду № 1/319-МК від 17 вересня 2008 року, договір про видачу траншу № 1/317-МК/1 від 17 вересня 2008 р. та договір іпотеки № 1/319-МК/і від 17 вересня 2008 р. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в позові, на задоволенні вимог наполягав. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася надала повноваження своєму представнику. Представник відповідача [PERSON] заявлені вимоги не визнав, суду пояснив, що у оскаржуваних позивачем договорах було допущено описку у зазначені року видачі довіреності представнику банку, з долученої ним копії вказаної довіреності вбачається, що вона видана у 2006 році, а не у 2008 році, крім того банк не заперечує того, що особа, яка уклала спірні договори з позивачем, на час їх укладення та підписання працювала в ЗАТ КБ «Приватбанк» та мала всі повноваження для їх укладення, з цим погодилася і сама позивач, яка частково виконувала умови вказаних договорів. Крім того, позивач пропустила трирічний строк звернення до суду з позовом, оскільки копію договорів, в яких була допущена описка, вона отримала ще в 2008 році. Просив в задоовлені позову відмовити. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 17 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» в особі Керівника напрямку Програми мікрокредитування Криворізької філії ЗАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] та [PERSON] укладено кредитну угоду № 1/319-МК (а.с. 28-29). Відповідно до договору про видачу траншу № 1/319-МК/1 від 17 вересня 2008 року, позивачем отримані кредитні ресурси на суму 150 000,00 доларів США за вказаною угодою (а.с. 30-31). 17 вересня 2008 року між [PERSON] та відповідачем в забезпечення виконання зобовязань за кредитною угодою № 1/319-МК від 17 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки № 1/319-МК/і відповідно до умов якого вона передала відповідачу житловий будинок № 68 по вул. Володимирівській в м. Кривому Розі (л.с. 33-36). Предметом спору у цій справі є визнання недійсними кредитної угоди № 1/319-МК від 17 вересня 2008 року, договору про видачу траншу № 1/317-МК/1 від 17 вересня 2008 року та договору іпотеки № 1/319-МК/і від 17 вересня 2008 року, у зв'язку з підписанням його особою, яка не мала на це повноважень. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу . Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Виходячи з положень ст. 215 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Частиною першою статті 241 ЦК України встановлено, що наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] прийняла виконання Договору шляхом його підписання. У матеріалах справи відсутні докази того, що згідно з Договором [PERSON] не прийняла та не повернула ПАТ КБ «ПриватБанк» отримані грошові кошти. Крім того, позивач приступила до виконання умов спірного Договору та здійснила часткову оплату грошовими коштами в сумі 129\~000 доларів США (л.с. 4-26 копії квитанцій), а відтак зазначене свідчить про виконання сторонами умов Договору. Крім того, з наданої представником відповідача копії довіреності № 3193, виданої Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» в особі Секретаря Правління Білушенко Ірини Петрівни, якою було уповноважено [PERSON], що обіймала посаду Керівника напрямку Програма мікрокредитування Криворізької філії Закритого товариства комерційного банку «Приватбанк» на здійснення від імені Приватбанку певних дій, та представленого суду її оригіналу, вбачається, що вказана довіреність видана 22 вересня 2006 року, а не 22.09.2008 року, що також свідчить про безпідставність заявлених позивачем вимог ( а.с. 125 копія довіренності). Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що спірні договори є дійсними, що є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed