Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що 21 листопада 1994 році вона разом з чоловіком [PERSON] придбали будинок [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу будинку був зареєстрований 21.11.1994р. Українською біржею «Десятинная». Відповідно даного договору її чоловік [PERSON] є покупцем вищевказаного будинку. З вересня 1995 року вона проживає в будинку [ADDRESS]. Даний будинок придбаний за її кошти. В період з 1993 року вона займала керівну посаду в Державній податковій інспекції Жовтневого району міста Києва. Під час роботи на державній посаді, відносно неї та її сім'ї надходили погрози від кримінального злочинного угрупування ТОВ «ТОП-Сервіс», у зв'язку з відмовою у відшкодуванні великої суми ПДВ. В зв'язку з цим її чоловік спочатку формально оформив договір купівлі-продажу будинку на її матір [PERSON]. Через деякий час вони вирішили формально продати будинок її рідній тітці, сестрі матері, [PERSON], будинок [ADDRESS]. 27 грудня 1995 року Українською біржею «Десятинною» був формально укладений договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS]. На підставі даного договору відповідач по справі ні би то купила у її матері [PERSON] будинок [ADDRESS]. Вона разом зі своєю сім'єю продовжувала проживати в будинку, де й проживає по теперішній час. [INFO] мати, [PERSON] померла. З вересня 1995 року вона проживає у спірному будинку, за власні кошти його добудовувала, робила в ньому поточний та капітальний ремонт. Вела розрахунок з працівниками, які робили ремонтні роботи. Всі навкруги сусіди вважають її власником спірного будинку. Неодноразово в цьому будинку разом з друзями святкували свята. Відповідач по справі фактично ніколи не проживала в будинку [ADDRESS], особистих речей її немає. [PERSON] проживала разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідач про долю спірної будинку ніколи не турбувалась, що виразилось в тому, що нею не оплачувалась оплата за опалення та витрати по догляду прибудинкової території. Нею не здійснювались ремонтні роботи по утриманню будинку. Комунальні платежі, як власник вона-позивач- сплачує самостійно. Відповідач по справі завжди надавала їй генеральне доручення на розпорядження та продаж будинку [ADDRESS]. Даним правом вона не встигла скористатись, останнє генеральне доручення було видане в 2011 році строком на три роки. Строк дії доручення закінчився в березні 2014 році. Той факт, що вона являється добросовісним набувачем підтверджується тим, що на протязі 19 років відповідач ніколи не піднімала питання про повернення спірного будинку з чужого незаконного володіння, і ніколи на спірний будинок не претендувала і на даний час не претендує. Позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS], який зареєстрований за [PERSON]. [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою,відповідно до якої зазначила,що 27 грудня 1995 року між [PERSON], її рідною сестрою, та нею [PERSON] був укладений договір купівлі продажу будинку [ADDRESS]. Її сім'єю були зроблені добудови до будинку, і їх було введено в експлуатацію. 11 лютого 2000 року виконавчим комітетом міської ради видано свідоцтво про право власності на будинок та зареєстровано за №2094 і записано у реєстровану книгу №24-43 напис в Ірпінському БТІ 01 лютого 2000 року. 27 сесією 4 скликання Ірпінської міської ради від 04.11.2004 року прийнято рішення №904-27-IV про видачу на її ім'я, [PERSON] Державного акту на земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою [ADDRESS]. У її будинку проживали до самої смерті її рідна сестра [PERSON] та її чоловік [PERSON]. Чоловік помер [INFO], а сестра [INFO]. [PERSON] була старша за неї на 17 років. Вона її з самого дитинства доглядала та виховувала. Вона була їй другою матір'ю. Вона дуже її любила та довіряла. Вона їй надала правоустановчі документи та технічний паспорт на будинок та квитанції для їх сплати. Для неї смерть сестри була серйозною втратою у житті. Конфлікт з відповідачкою почався після того як її рідна сестра зробила на неї заповіт на все її майно, а зав'язкою конфлікту стала смерть сестри. А також у будинку був зареєстрований та проживав її син [PERSON] . Наприкінці літа 2014 року її знайомі по телефону повідомили, що у її будинку проживають невідомі люди. 30 жовтня 2014 року вона письмово звернулася до Ірпінського МВ ГУ МВС України про те, що [PERSON] змінила замки у моєму будинку та вселила квартирантів. Квартиранти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у міліції письмово пояснили, що її будинок вони орендують згідно договору оренди підписаний з племінницею [PERSON] 25 грудня 2014 року її представник за довіреністю [PERSON] ознайомився з матеріалами цивільної справи, де вона дізналася, що її племінниця хоче отримати її власність через рішення суду. [PERSON] безпідставно володіє оригіналами документів: договором купівлі продажу будинку від 27 грудня 1995 року укладений між [PERSON] та [PERSON] та технічним паспортом на будинок, свідоцтвом про право власності на будинок виданий виконавчим комітетом міської ради зареєстрований за №2094 і записаний у реєстровану книгу №24-43 в Ірпінському БТІ 01 лютого 2000 року, Державним актом на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га серія [NUMBER] на її ім'я за адресою [ADDRESS]. а тому вона просить ці документи витребувати у відповідача. [PERSON] ніколи не проживала, не ремонтувала, не доглядала будинок. Вона не є його власником. Укладений договір оренди є нікчемним. Правових підстав для користування будинком у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - не має, що є підставою для виселення з будинку. Просить зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні і володінні будинку [ADDRESS]. Виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з будинку [ADDRESS]. Зобов'язати [PERSON] надати їй оригінали документів: договір купівлі продажу будинку від 27 грудня 1995 року укладений між [PERSON] та [PERSON] та технічний паспорт на будинок, свідоцтво про право власності на будинок виданий виконавчим комітетом міської ради зареєстрований за №2094 і записаний у реєстровану книгу №24-43 в Ірпінському БТІ 01 лютого 2000 року, Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га серія [NUMBER] на її ім'я за адресою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та її представник у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити,у зустрічному позові просили відмовити. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позов [PERSON] не визнали,просили у позові відмовити,посилаючись на ті обставини,що [PERSON] ніколи від своєї власності не відмовлялась,разом із чоловіком вона будувала будинок,певний час у даному будинку проживала,потім дозволила позивачу тимчасово пожити у будинку .З вересня 2014р позивач стала чинити перешкоди у користуванні будинком,заселила у будинок сторонніх осіб. Зустрічний позов підтримали,просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зустрічний позов визнав,не заперечував проти виселення із будинку якщо суд прийме відповідне рішення,однак зазначив,що у будинку замки у вхідних дверях не змінювались,[PERSON] ніякі перешкоди у користуванні будинком не чинились.Із огляду на всі обставини,а саме що [PERSON] знала все що стосується будинку,його облаштування,то він вважав [PERSON] власником спірного будинку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав,зазначив,що договір оренди житла-спірного будинку він укладав при сприянні брокера,ніяких питань при цьому не виникало,[PERSON] ніякі перешкоди у користуванні будинком не чинились,власником будинку він вважав [PERSON],яка надавала відповідні документи. Відповідачі [PERSON],[PERSON] у судове засідання не з»явились,про день розгляду справи повідомлялись. Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,покази свідків,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов [PERSON] таким,що не підлягає до задоволення,позов [PERSON] таким,що підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». У судовому засіданні було встановлено,що 21 листопада 1994 р. [PERSON] придбав будинок [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу будинку був зареєстрований 21.11.1994р. Українською біржею «Десятинная».Наведені обставини справи стверджуються копією вказаного договору (а.с.7). [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із позивачем по справі [PERSON] до 04.07.1995р,що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.227) та показами свідка [PERSON] у судовому засіданні. Також,у судовому засіданні було встановлено,що 27 грудня 1995 року між [PERSON]- матір»ю позивача та [PERSON]-рідною сестрою [PERSON], був укладений договір купівлі продажу будинку [ADDRESS].Даний договір купівлі-продажу будинку був посвідчений Українською біржею «Десятинная» та зареєстрований в Ірпінському БТІ 05.01.1996р за номером 2094 .Наведені обставини справи стверджуються у судовому засіданні поясненнями сторін та копією договору купівлі-продажу(а.с.225). У зв»язку із проведеними у вказаному будинку добудовами та переобладнаннями ,11 лютого 2000 року виконавчим комітетом Ірпінської міської ради видано свідоцтво про право власності на будинок [ADDRESS] та зареєстровано за №2094 і записано у реєстровану книгу №24-43 напис в Ірпінському БТІ 01 лютого 2000 року.Наведені обставини справи стверджуються у судовому засіданні копією вказаного свідоцтва про право власності на будинок(а.с.107-108) та не заперечуються сторонами по справі. 27 сесією 4 скликання Ірпінської міської ради від 04.11.2004 року прийнято рішення №904-27-IV про видачу на ім'я [PERSON] Державного акту на земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою [ADDRESS].Наведені обставини справи стверджуються копією Державного акту на право власності на землю (а.с.109-110). З 1999 р по даний час відповідач [PERSON] зареєстрована у будинку [ADDRESS]. Наведені обставини справи стверджуються копією паспорта відповідача (а.с. 105-106). Позивач просить визнати за нею право власності на будинок [ADDRESS] за набувальною давністю. Відповідно до ст..344 ЦК України « Особа,яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито,безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майно протягом п»яти років,набуває право власності на це майно,якщо інше не встановлено цим Кодексом».Відповідно до п 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України « Правила ст.. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки,коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом». Відповідно Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: · володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; · володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; · володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Ставлячи питання про визнання права власності за набувальною давністю на будинок [ADDRESS] позивач посилається на ті обставини,що даний будинок був придбаний на її кошти,а договір купівлі-продажу будинку від 27.12.1995р між [PERSON] та [PERSON] був укладений формально.Суд вважає дані обставини не є підставами,передбаченими ст.. 344 ЦК України для визнання за позивачем права власності на спірний будинок. У судовому засіданні встановлено,що будинок [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності від 11.02.2000р належить відповідачці [PERSON]Дане свідоцтво у передбаченому законом порядку звреєстровано в Ірпінському БТІ (а.с. 108).Дане свідоцтво у передбаченому законом порядку не було оскаржено та не оскаржується на даний час.Тому посилання позивача на ті обставини,що спірний будинок був куплений,а потім переобладнаний та узаконений за її власні кошти,суд вважає безпідставним. Також,позивач посилається на ті обставини,що вона постійно з 1995 року у спірному будинку проживає,сплачує всі комунальні послуги,проводить ремонтні роботи,добудови.У судовому засіданні було встановлено,що позивач зареєстрована в м.Києві,у будинку [ADDRESS] проживає періодично. Суду не було надано доказів тих обставин,що позивач оплачує комунальні послуги за будинок,поскільки із наданих до суду розрахункових книжок по оплаті за газ вбачається,що платником згідно квитанцій є відповідачка по справі [PERSON](а.с.32-82) Дійсно,у судовому засіданні було встановлено,що позивач у будинку проводила ремонтні роботи,добудови,що підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON],які показали,що за всі проведені роботи у будинку з ними розраховувалась позивачка по справі.Свідки [PERSON] та [PERSON] також показали,що будинок перебудовувала позивачка,вони завжди її вважали власником будинку.[PERSON] та [PERSON] показали,що вони допомагали позивачу обробляти земельну ділянку біля спірного будинку.Свідок [PERSON] показав,що будинок був придбаний ним із позивачкою,потім даний будинок був перебудований.Однак покази даних свідків не можуть свідчити про ті обставини,що у позивачки виникло право власності на спірний будинок з підстав,передбачених ст.. 344 ЦК України.Покази свідка [PERSON] суд не приймає до уваги,поскільки у судовому засіданні було встановлено,що у відповідачки та даного свідка існують неприязні відносини. Оцінюючи всі зібрані докази по справі,пояснення позивача,покази свідків та зі змісту самої позовної заяви вбачається,що позивач по справі вважає себе власником спірного будинку з моменту придбання його в 1994р.Однак обставини,які були встановлені у судовому засіданні та на які посилається позивачка не є підставами,передбаченими ст.. 344 ЦК України для визнання за позивачем права власності саме за набувальною давністю,а не з інших передбачених законом підстав. Враховуючи викладені обставини суд відмовляє [PERSON] у позовних вимогах про визнання за нею права власності на будинок [ADDRESS] за набувальною давністю. [PERSON] згідно зустрічної позовної заяви просить зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні і володінні будинку [ADDRESS].Виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з будинку [ADDRESS].Зобов'язати [PERSON] надати їй оригінали документів: договір купівлі продажу будинку від 27 грудня 1995 року укладений між [PERSON] та [PERSON] та технічний паспорт на будинок, свідоцтво про право власності на будинок виданий виконавчим комітетом міської ради зареєстрований за №2094 і записаний у реєстровану книгу №24-43 в Ірпінському БТІ 01 лютого 2000 року, Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га серія [NUMBER] на її ім'я за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст.. 317 ЦК України «Власникові належать права володіння,користування та розпорядження своїм майном». Відповідно до ст.. 319 ЦК України «Власник володіє,користується,розпоряджається своїи майном на власний розсуд». Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У судовому засіданні було встановлено,що позивач як власник будинку [ADDRESS] на даний час позбавлена можливості користуватись даним будинком.[PERSON] не визнає [PERSON] власником спірного будинку,зверталась до Ірпінського МВ із відповідними заявами про порушення кримінальної справи відносно [PERSON].З серпня 2014р у даному будинку проживають відповідачі [PERSON],[PERSON] та члени їх сім»ї.Дані особи проживають у будинку на підставі договору найму житлового приміщення укладеного 30.07.2014р між позивачем [PERSON] та [PERSON],що стверджується у судовому засіданні копією договору оренди,поясненнями відповідачів у судовому засіданні.Враховуючи, викладені обставини справи,а також що [PERSON] на час укладання договору оренди будинку не була власником даного будинку,також [PERSON] не надала до суду доказів тих обставин,що на час укладання зазначеного договору вона мала повноваження від власника будинку на укладення зазначеного договору та вселення інших осіб у будинок,суд вважає за необхідне частково задовольнити позов [PERSON],зобов»язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні житловим будинком [ADDRESS] та виселити [PERSON],[PERSON] із житлового будинку [ADDRESS]. Суд відмовляє [PERSON] у позовних вимогах про виселення із будинку [PERSON] та [PERSON],поскільки суду не було надано доказів тих обставин,що дані особи проживають у будинку [ADDRESS].Також,суд відмовляє у позовних вимогах про виселення із будинку [PERSON],поскільки у судовому засіданні було встановлено,що [PERSON] зареєстрована та проживає в м.Києві, житловим будинком [ADDRESS] користується періодично. Також,суд відмовляє [PERSON] у позовних вимогах про зобов»язання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні і володінні будинку [ADDRESS],поскільки суду не було надано доказів тих обставин,що дані особи чинять перешкоди [PERSON] у користуванні та володінні вказаним житловим будинком. Щодо вимог [PERSON] про зобов'язання [PERSON] надати їй оригінали документів: договір купівлі продажу будинку від 27 грудня 1995 року укладений між [PERSON] та [PERSON] та технічний паспорт на будинок, свідоцтво про право власності на будинок виданий виконавчим комітетом міської ради зареєстрований за №2094 і записаний у реєстровану книгу №24-43 в Ірпінському БТІ 01 лютого 2000 року, Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га серія [NUMBER] на її ім'я за адресою [ADDRESS],то суд вважає дані вимоги безпідставними та такими,що не підлягають до задоволення,поскільки суду не було надано доказів тих обставин,що [PERSON] із зазначеними вимогами у передбаченому порядку зверталась до [PERSON] і остання відмовила їй у наданні зазначених документів. На підставі ст. 316,317,319,321, 344,386 ЦК України,

Outcome: partial