Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 04 вересня 2005 року і зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, актовий запис №243 та стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося через різного роду непорозуміння, різні погляди на життя. На протязі тривалого часу сторони шлюбних та сімейних відносин не підтримують. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 04.04.2019 року. Ухвалою суду від 24.04.2019 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження. Ухвалою суду від 24.05.2019 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги. Відповідач, будучи належно повідомленим про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про перенесення часу судового засідання не клопотав. Відзиву на позов та будь-яких доказів не надав. У відповідності до ч.1, п.1) ч.3 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~не здійснювалась. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, як вбачається зі ст.ст.104,\~105,\~110 СК України, шлюб може бути припинено у зв`язку з його розірванням на підставі рішення суду за позовом одного з подружжя. У відповідності до\~ст.112 СК України, при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд приймає до уваги фактичні взаємини між подружжям, фактичні причини розірвання шлюбу та інші обставини. В даному випадку в судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, подружні та сімейні взаємини між сторонами припинено остаточно, подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін. Виходячи з наведеного, суд вважає, що є передбачені законодавством підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до\~ст.113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач [PERSON] після реєстрації шлюбу змінювала прізвище, і не клопотала про його зміну на дошлюбне, вона може іменуватись цим прізвищем і після розірвання шлюбу Також встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] , свідоцтво про народження [NUMBER] , [PERSON] [INFO] , свідоцтво про народження [NUMBER] . Діти проживають спільно з позивачкою та перебувають на її утриманні. У відповідності до\~ст.180-182 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, судом встановлено, що відповідач у справі, який є батьком неповнолітніх дітей, зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Оскільки в добровільному порядку такого утримання [PERSON] не здійснює, і домовленості між сторонами про способи та розмір утримання не досягнуто, позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Позивач, з якою проживають діти, обрала стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, що відповідає вимогам ст..ст.182,\~184 СК України. З приводу розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, судом встановлено наступне. У відповідності до ч.2\~ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту ст.184 СК України вбачається, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі може бути визначений судом або домовленістю між батьками, та підлягає індексації відповідно до закону. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги взаємний обов`язок батьків по утриманню дітей,\~ суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 3000 грн. на кожну дитину щомісячно. Враховуючи викладене,

Outcome: approved