Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про\~стягнення аліментів\~на утримання\~неповнолітніх дітейв твердій грошовій сумі, посилаючись на те, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте мешкають окремо та шлюбні відносини між ними припинені. Від спільного подружнього життя мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що діти мешкають разом із нею та допомога, яку надає відповідач є недостатньою для забезпечення нормального життя дітей. У зв`язку із цим, вона вимушена була звернутися до суду, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно на кожного та\~ до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Пояснила, що відповідач офіційно не працює, але заробляє та має змогу платити аліменти в визначеному розмірі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що згоден сплачувати аліменти в мінімальному розмірі, визначеному законодавством. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи,\~ дійшов\~ висновку про те, що\~позов\~ підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 20 листопада 2004 року, про що свідчить копія свідоцтва про одруження, видана 20 листопада 2004 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження, серії [NUMBER] , виданого 10 січня 2006 року Новоолексіївською селищною радою Генічеського району Херсонської області, актовий запис № 4, а також [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження, серії [NUMBER] , виданого 04 жовтня 2011 року Новоолексіївською селищною радою Генічеського району Херсонської області, актовий запис № 96. Згідно з нормами ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З пояснень сторін вбачається, що діти мешкають разом із матір`ю та батько надає допомогу, проте в розмірі, що як вказує позивач, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Суд враховує, що відповідач є батьком дітей та з огляду на відсутність доказів щодо його непрацездатності, незадовільного стану здоров`я, наявності інших утриманців, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів є такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд зазначає, що\~ч. 2\~ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік»\~встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. За Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік»\~такий прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. У зв`язку з викладеним, враховуючи рівні обов`язки батьків щодо утримання дітей, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. 00 коп. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дати подання позову, тобто з 03 серпня 2020 року та до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає такий розмір аліментів справедливим та таким, що не є меншим ніж законодавчо визначений мінімальний розмір аліментів для дітей відповідного віку. Також суд враховує, що позивач не надала доказів, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі в сумі 2000 гривень на кожну дитину. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З огляду на те, що позивач у відповідності до п. 3 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то відповідач сплачує судові витрати на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України у розмірі, що діяв на момент подачі позову, а саме за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру\~ прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial