Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про виділ в натурі ? частини земельної ділянки, що знаходиться у спільній частковій власності. В обґрунтування позову зазначила, що 19 грудня 2006 року її бабуся [PERSON] подарувала їй [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) частину будинку № 41-А з відповідною часткою надвірних будівель, розташованого в [ADDRESS] та частину земельної ділянки розміром 0,1560 га. що знаходиться в [ADDRESS], наданої для обслуговування будинку, що підтверджується договорами дарування частини будинку та частини земельної ділянки. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим Зміївським районним управлінням юстиції Харківської області 13.11.2015 р., підтверджується державна реєстрація за нею, на підставі договору дарування від 19.12.2006 року, права власності на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS]. Друга половина вказаного домоволодіння з відповідною часткою надвірних будівель належить відповідачу [PERSON], на підставі договору дарування. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 19 вересня 2013 року, яке вступило в законну силу після постановлення ухвали апеляційного суду Харківської області від 14 листопада 2013 року, було відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними довіреностей та договору дарування та задоволено її зустрічний позов про вселення разом із неповнолітнім сином в спірний житловий будинок. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22 червня 2015 року було визнано мирову угоду, укладену між нею та відповідачем [PERSON] щодо виділу у власність кожному з них в натурі по 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS]. У зв'язку із переходом права власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], за договором дарування від 04.09.2008 р. до відповідача [PERSON], у нього одночасно виникло і право власності на 1/2 частину земельної ділянки, на якій розташований будинок з надвірними будівлями і яка необхідна для його обслуговування, співвласницею якої є і позивачка. На даний час між ними з відповідачем [PERSON] не досягнуто згоди щодо поділу в натурі земельної ділянки в добровільному порядку, відповідач укласти з нею нотаріальний договір про порядок користування земельною ділянкою не погоджується. Після виділу в натурі їй в судовому порядку 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, вона фактично не може розпочати проведення робіт з переобладнання будинку, в зв'язку із неможливістю завезти та розмістити на подвір'ї домоволодіння та земельній ділянці будівельні матеріали для виконання робіт, забезпечити їх зберігання, надати доступ до домоволодіння працівникам, які будуть ці роботи виконувати, адже відповідач та його мати, яка залишається проживати у належній останньому частині будинку, всіляко намагаються чинити їй перешкоди, а встановити паркани, задля відокремлення належної їй частини земельної ділянки, вона не має змоги до виділення належної їй частки земельної ділянки в натурі. За таких обставин, оскільки між позивачем і відповідачем не досягнуто домовленості про поділ в натурі земельної ділянки, тому [PERSON] змушена звернутись до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення виділу земельної ділянки в натурі, відповідно до частки кожного з них у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] надали заяву до суду з проханням розглядати справу за їх відсутності, задовольнити позов та виділити ? частину земельної ділянки, що знаходиться в спільній власності за варіантом №1, відповідно до висновку земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи №11505/8621 від 29.05.2017 року. Судові витрати понесені позивачкою за проведення експертизи та сплату судового збору при подачі позову просить покласти на неї. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягає. Представник відповідача [PERSON] надала заяву до суду з проханням розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує та просить виділити ? частину земельної ділянки, що знаходиться в спільній власності за варіантом №1 відповідно до висновку земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи №11505/8621 від 29.05.2017 року. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягає. Суд дослідивши матеріали справи та висновок судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи №11505/8621 від 29.05.2017, приходить до наступного висновку. Відповідно до договорів дарування від 19 грудня 2006 року [PERSON] подарувала [PERSON] (нині [PERSON].) частину будинку № 41-А з відповідною часткою надвірних будівель, розташованого в [ADDRESS] та частину земельної ділянки розміром 0,1560 га., що знаходиться в [ADDRESS], наданої для обслуговування будинку, що підтверджується договорами дарування частини будинку та частини земельної ділянки. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим Зміївським районним управлінням юстиції Харківської області 13.11.2015 р., підтверджується державна реєстрація за [PERSON], на підставі договору дарування від 19.12.2006 року, права власності на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS]. ? частина вказаного домоволодіння з відповідною часткою надвірних будівель належить відповідачу [PERSON], на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Зміївського нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І. 04.09.2008 з. р-р 1290. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 19 вересня 2013 року, яке вступило в законну силу після постановлення ухвали апеляційного суду Харківської області від 14 листопада 2013 року, було відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними довіреностей та договору дарування та задоволено зустрічний позов [PERSON] про вселення разом із неповнолітнім сином в спірний житловий будинок. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22 червня 2015 року було визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та відповідачем [PERSON] щодо виділу у власність кожному з них в натурі по 1/2 частині житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS]. У справі було призначено судову земельно-технічну експертизу та відповідно до висновку судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи №11505/8621 від 29.05.2017 року на розгляд суду запропоновано три варіанти поділу (виділення часток) земельної ділянки з урахуванням розподілу в натурі житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. Учасниками справи обрано перший варіант поділу (виділення часток) земельної ділянки з урахуванням розподілу в натурі житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ст. 88 Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, удівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1 ст. 356 ЦК України , є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній вільності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві цільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 2 ст. 89 ЗК України, у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до кону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч. 4, 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісні власності, з виділенням частки співвласника, може здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, [PERSON] та [PERSON] слід виділити в натурі ? частину земельної ділянки, що знаходиться у спільній частковій власності, відповідно до 1-го варіанту поділу земельної ділянки висновку судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи №11505/8621 від 29.05.2017 року .

Outcome: approved