Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, у якому просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою с. Берлози, вул. Грушевського,4, Козелецького району, Чернігівської області. Позивачка в судове засідання не з`явилась. При цьому від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність,позовні вимоги визнає в повному обсязі. Судом на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~\~\~ Як установлено в судовому засіданні 18 січня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕЛ № 226487, яке видане 20 січня 2014 року виконавчим комітетом Берлозівської сільської ради. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, про що склала заповіт, посвідчений 03.12.2012 року секретарем виконавчого комітету Берлозівської сільської ради, яким заповідала все своє майно позивачці у справі [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить домоволодіння житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою село Берлози, вулиця Грушевського 4, Козелецького району, Чернігівської області, яке відноситься до категорії колгоспного двору. Позивачка у справі як спадкоємець за заповітом на дану спадщину прийняла спадщину, оскільки протягом установленого законом строку звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] Козелецького районного Чернігівської області, про що має витяг про реєстрацію спадкової справи № 36877025 від 14.03.2014 року. Але оформити спадщину не має можливості через відсутність правовстановлюючого документу на дане домоволодіння. Даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Грушевського 4, в селі Берлози, Козелецького району, Чернігівської області відноситься до категорії колгоспного двору. До складу даного колгоспного двору станом на 15.04.1991 року входили: померлі [PERSON] та [PERSON], які між собою є дочкою та матірю, тому кожен має право на дане домоволодіння у рівних частинах по ? . Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року (із змінами), право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося до припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. 09 липня 1997 року померла [PERSON], що підтверджується актовим записом №53 від 09 липня 1997 року, який складено виконавчим комітетом Берлозівської сільської ради та внесено до Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її донька, вступивши в управління спадковим майном до виповнення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини та постійно проживала з спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою з місця проживання, однак за життя спадкових прав на належну частку у домоволодінні не оформила. Факт родинних відносин між померлими встановлено рішенням Козелецького районного суду від 29 травня 2014 року, що набрало законної сили. Позивачка у справі, [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом на дану спадщину після смерті [PERSON], спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині не має, що підтверджується матеріалами спадкової справи. На момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [INFO], та мала такий склад сім»ї дочка [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету з місця проживання. На момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [INFO], та мала такий склад сім»ї проживала одна, що підтверджується довідкою виконавчого комітету з місця проживання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до Козелецької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, підлягає задоволенню із наступних підстав: Згідно ч. 2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до положень Цивільного Кодексу України, зокрема Ст. 1216 спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця) до інших осіб (спадкодавців) Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 25 ч. 4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті, у звязку з цим позивачка змушена звернутися до суду. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права громадян. Суд не стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати, враховуючи заяву останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved