Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом в якому (з урахуванням уточнень) просила визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування будинком, за адресою: Одеська область, місто Іллічівськ, село Малодолинське, вул. Ювілейна, 12, зобовязати Іллічівський МВ ГУ ДМС України в Одеській області зняти з реєстраційного обліку місця проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.3-5, 79-81). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: Одеська область, місто Іллічівськ, село Малодолинське, вул. Ювілейна, 12, на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 26.06.2012 року державним нотаріусом [PERSON] після смерті її матері [PERSON] У вказаному будинку також зареєстровані сестра позивача [PERSON], та діти [PERSON], а саме донька [PERSON], син [PERSON] [INFO], онук [PERSON] [INFO], які не проживають в спірному будинку більше 10 років, не сплачують комунальних платежів, не отримують кореспонденцію, не мають особистих речей в спірному будинку. Оскільки відповідачі відсутні в будинку більше року без поважних причин, проживають за іншою адресою, позивач вважає, що відповідачі втратили право користування будинком, належним їй на праві власності, а тому просить захистити в судовому порядку її права (а.с.3-5, 79-81, 182-184). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із зустрічним позовом до [PERSON] (треті особи Служба у справах дітей Іллічівської міської [PERSON] Одеської області, Іллічівський МВ ГУ ДМС України в Одеській області) в якому просили зобовязати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні житловим будинком по вулиці Ювілейній, 12, в с. Малодолинське м. Іллічівська Одеської області шляхом вселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до вищезазначеного будинку та передачі ключів від нього (а.с.44-47). Свої вимоги позивачі за зустрічним позовом обґрунтовують тим, що 30.11.2011 року померла [PERSON], яка була матір'ю, бабусею та власницею житлового будинку та земельної ділянки, за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, с. Малодолинське, вул. Ювілейна, 12. Восени 2014 року [PERSON], яка доводиться сестрою та тіткою відповідачів не впускає позивачів за зустрічним позовом до будинку № 12 за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, с. Малодолинське, вул. Ювілейна, оскільки з позивачкою [PERSON] в них склались неприязні стосунки стосовно проживання в батьківському будинку. Відповідачі зазначають, що [PERSON] та її неповнолітній син з 2003 року проживають в садовому товаристві «Лиман» по вул. Виноградній, 25, Овідіопольського району, с. Молодіжне, право власності на земельну ділянку належить [PERSON] [PERSON] з листопада 2014 року разом з неповнолітнім сином [PERSON] проживає в орендованому житлі. Відповідачі зазначають, що не втрачають інтересу до спірного будинку, зберігають в зазначеному будинку меблі та господарський інвентар, а відтак вважають, що [PERSON] чинить останнім перешкоди у користуванні будинком, до будинку не впускає, а тому просять суд захистити право останніх на вселення до спірного будинку та передачі ключів в будинку, оскільки іншого житла належного відповідачам (позивачам за зустрічним позовом) на праві власності не має (а.с.43-47, 94, 95, 178-181 ). В судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник позов з урахуванням уточнень та додаткових пояснень підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити, заявили клопотання про застосування строків позовної давності до зустрічного позову (а.с.72, 75, 110-111, 112-113, 182-184). Відповідачі за первісним позовом позовні вимоги позивача [PERSON] не визнали, та просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зустрічний позов просили задовольнити, оскільки іншого житла у них не має. Представник третьої особи Іллічівського МВ ГУ ДМС України в Одеській області про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі (а.с.163). Представник третьої особи Служби у справах Дітей Іллічівської міської [PERSON] Одеської області в судове засідання не зявилась. Суд вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази вважає, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, а зустрічний позов задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом [PERSON] 26.06.2012 року та технічного паспорту на житловий будинок по вул. Ювілейній, 12 в с. Малодолинське м. Іллічівська Одеської області [PERSON] є власником спадкового майна після смерті [PERSON] (а.с.6, 16-22). Як вбачається з домової книги будинку по вул. Ювілейній, 12 с. Малодолинське м. Іллічівська Одеської області та довідок про склад сім'ї відповідачі зареєстровані в будинку [PERSON] - з 03.04.2002 року, [PERSON] зареєстрований в будинку за місцем проживання матері [PERSON], [PERSON] - з 08.09.2004 року, [PERSON] - з 06.09.2014 року. З акту обстеження житлово-побутових умов родини [PERSON] від 31.10.2014 року, складеного депутатом Іллічівської міської [PERSON] Одеської області [PERSON] вбачається, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]Ю, [PERSON] у спірному будинку не проживають, у належному стані будинок не підтримують, зі слів позивача проживають за адресою: селище Олександрівка, вул.Винограда, 25, акт підписано сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.7-8). З акту про учинення перешкод в користуванні житловим приміщенням від 25.01.2014 року, складеного відповідачами у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] та її сини витовкли з кімнат житлового будинку по вул.Ювілейній, 12 в с.Малодолинське м.Іллічівська Одеської області відповідачів [PERSON] та [PERSON], а їх особисті речі виставили за ворота будинку (а.с.53). Як вбачається з отриманих відповідей на скарги до служби у справах неповнолітніх Іллічівського міськвиконкому Одеської області, Прокурора м.Іллічівська, керівника Служби у справах дітей Одеської обласної держадміністрації, начальника Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області, протягом лютого-березня 2015 року відповідачі звертались за захистом порушених житлових прав та прав дітей (а.с.54-60). Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила суду, що з позивачем [PERSON] проживає близько 40 років, зазначила, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в спірному будинку близько 10-11 років не проживають, дитину [PERSON] з матір'ю [PERSON] вона ніколи не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила суду обставини того, що відповідачів [PERSON] та [PERSON] вона ніколи в спірному будинку не бачила. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомили суду обставини, того, що позивач [PERSON] виштовхала за двері спірного будинку [PERSON] та [PERSON], та чинить останнім перешкоди у доступі до спірного будинку. Відповідно до ч.1\~ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) члени його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Аналогічні положення містяться і у ч.1\~ст.405 ЦК України. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 4\~ст.156 ЖК України\~припинення сімейних відносин з власником будинку) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Проте відповідно до ч.2\~ст.405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Згідно з ч.3\~ст.29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків, або одного із них. Частиною 3\~статті 47 Конституції України\~гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до\~ст.18 Закону України «Про охорону дитинства»\~держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. У ст.6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом № 69-Y від 3 серпня 2006 року вказано, що під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб'єктів батьківської відповідальності. Як вбачається з довідок, наданих КП БТІ м. Іллічівська та витягу з державного реєстру речових прав, відомості про наявність нерухомого майна, яке б належало відповідачам на праві власності відсутні (а.с.179-182). Суд зазначає, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в зазначеному будинку за згодою померлої [PERSON] Суду не надано належних та допустимих доказів того, що померла [PERSON] зверталась до суду із позовом про виселення відповідачів, тобто своїх дітей та онуків, не надано суду інформації про те, що відповідачі не отримують поштової кореспонденції за адресою місця реєстрації. Суд зауважує, що позивач отримала будинок у спадщину у червні 2012 року, а акт про обстеження житлово-побутових умов родини [PERSON] складено 31.10.2014 року та 04.12.2014 року, коли позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Враховуючи положення ст.156 ЖК України суд приходить до висновку, що починаючи з червня 2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачами виникли відносини власника та членів сім'ї власника, що кореспондується із положеннями ч.2 ст.64 ЖК України відповідно до яких до\~членів сім'ї\~наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Суд не приймає до уваги пояснення свідків, заявлених позивачем, оскільки їх доводи не узгоджуються з письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. При цьому суд зауважує, що у відповідності до положень ч.1 ст.162 ЖК України плата за користування\~жилим приміщенням\~в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін, належних доказів намагання укласти зазначену угоду із відповідачем, позивачем до суду не надано. До відносин власника та членів його сім'ї не застосовуються положення, які передбачені ст.71, 72 ЖК України, в частині визнання осіб, такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов в цій частині не може бути задоволений, саме з підстав недоведеності обставин. Разом із тим, суд зазначає, що позовні вимоги в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку також не можуть бути задоволені, оскільки залежать від вирішення питання про позбавлення права користування житлом. Щодо позовних вимог в частині заявленого зустрічного позову суд зазначає, що у відповідності до положень ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути\~виселений із займаного жилого\~приміщення\~або обмежений у праві користування жилим приміщенням\~інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Крім того у відповідності до положень ст.33 Конституції України кожному гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання. Суд вважає, що відповідачі з поважних причин не можуть проживати у спірному будинку, оскільки позивач [PERSON], намагаючись розпорядись своїм житлом, чинить останнім перешкоди у користуванні будинком. Судом встановлено, що іншого житла у відповідачів в тому числі малолітніх, не має. Доводи позивача [PERSON] щодо проживання відповідачів за іншою адресою не можуть бути прийняті до уваги у звязку із тим, що крім акту обстеження житлово-побутових умов, інших доказів, які б підтверджували факт не проживання відповідачів в спірному будинку більше року без поважних причин, суду не надано. Позивачем [PERSON] не спростовані обставини, на які посилаються відповідачі у зустрічному позові. Стосовно клопотання представника позивача про застосування строків позовної давності, щодо зустрічного позову, суд зазначає, що позовна давність не поширюється на вимоги, які повязані із усуненням перешкод у користуванні жилим приміщенням. Крім того таке клопотання, на думку суду, є фактично визнанням обставин, на яких ґрунтується зустрічний позов. Тому суд приходить до висновку, що зустрічний позов може бути задоволений частково, вимога про повернення ключів від будинку не ґрунтується на вимогах ст.16 ЦК України, а тому не підлягає задоволенню. При цьому суд зауважує, що позивач [PERSON] не позбавлена можливості захищати свої права в інший спосіб визначений законодавством України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial