Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на телевізор «Самсунг» LE3258LBX № АН9Х3SEP900346P (у неробочому стані), принтер «Лехмарк» Z615 (у неробочому стані) та комп'ютер - ноутбук «NSPIRON» DELL CE0984 моделі РР23LA, загальною вартістю 3000 грн., а також звільнити вищенаведене майно з-під арешту шляхом його повернення позивачу. В обґрунтування позову вказала, що узвя'зку із від'їздом передала належне їй майно (компьютерну техніку) знайомим [PERSON], які збереігали техніку у себе вдома. Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22.01.2010 р. відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] боргу згідно договору позики на загальну суму більше 1700000 грн. На виконання вказаного рішення суду державним виконавцем Богунського ВДВС Житомирського МУЮ Бовсунівським М.М. складений акт опису та арешту майна від 18.09.2013 р., яким накладений арешт на комп'ютерну техніку, яка тимчасово перебувала у будинку [ADDRESS]. У судовому засіданні, яке відбулось 10.01.2014 р., [PERSON] заявлені вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позові, та просила його задовольнити. Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги визнали у повному обсязі та проти задоволення даного позову не заперечували. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином в установленому законом порядку, передбаченому статтею 74 ЦПК України, що підтверджуються матеріалами справи. /а.с. 18-19/ При цьому, заперечень на даний позов до суду не надходило, щодо поважності причин відсутності, суд не повідомлено. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку. Згідно положень статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладений арешт, належить йому, а не боржникові, може звернутися до суду із позовом про визнання права на майно і про звільнення майна із під арешту. Згідно норм, встановлених ч. 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про його задоволення. Статтею 57 цього ж Кодексу передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно вимог частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі, не підлягають доказуванню. У судовому засіданні встановлено, що телевізор «Самсунг» LE3258LBX № АН9Х3SEP900346P, принтер «Lехmarк» Z615 та ноутбук «NSPIRON» DELL CE0984 моделі РР23LA, дійсно належать [PERSON], що підтверджується наданою копією товарного чеку від 15.01.2010 р. /а.с. 8-а/ та матеріалами технічної документації на вказані побутові прилади. /а.с. 10, 11, 12/ Свідок [PERSON] підтвердив суду, що спірне майно належить його матері - позивачу по справі. /а.с. 24, 25-26/ У відповідності до письмової довідки /а.с. 8/ позивач передала[PERSON] на зберігання та для ремонту телевізор «Самсунг» LE3258LBX № АН9Х3SEP900346P, принтер «Lехmarк» Z615 та ноутбук «NSPIRON» DELL CE0984 моделі РР23LA. Як вбачається із копії акта опису й арешту майна від 18.09.2013 р. державним виконавцем Богунського відділу ДВС Житомирського міського управління юстиції Бовсунівським М.М. описано і накладено арешт на вищенаведене майно позивача. Згідно заяви /а.с. 7/ [PERSON] повідомив державного виконавця про неналежність йому описаного та арештованого майна. Згідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч. 1 статті 16, статті 316 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд, при ухваленні рішення враховує такі обставини: у позасудовому порядку спір вирішити неможливо; відсутність рішення щодо права власності на дане майно позбавляє [PERSON] вільно ним розпоряджатися на власний розсуд, а також те, що відповідачі проти задоволення позову не заперечують та підтверджують, що дійсно прийнялаи на зберігання чуже майно. За таких обставин, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved