Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що, позивачка, [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 29.11.2001 року, реєстраційний номер 6191, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гончаровою С.Ю. Позивачка вирішила подарувати квартиру своєї онучці, у зв`язку з чим, в серпні 2020 року вона звернулася до приватного нотаріуса з метою укладання договору дарування. Після звернення до нотаріуса з`ясувалося, що на все моє майно накладено арешт та оголошено заборону його відчуження. Арешт та заборона були накладені на підставі постанови № В-10/333 від 03.02.2015 року старшого державного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Стьопіна Д.К. (правонаступником на даний час є перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)). Арешт був накладений при виконанні судового наказу № 523/14925/14-ц виданого 09.12.2014 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з мене заборгованості у розмірі 3296, 90 грн. на користь ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал». На даний час заборгованість та судовий збір мною сплачені у повному обсязі, що підтверджується заявою ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» від 08.09.2020 року про закінчення виконавчого провадження. Після сплати заборгованості, позивачка звернулася до державного виконавця із заявою про зняття арешту, але їй було відмовлено на підставі того, що станом на теперішній час дане виконавче провадження знищено у зв`язку з тим, що термін зберігання архівних виконавчих провадження сплинув. На підставі\~викладеного,\~позивачка просить зняти арешт та скасувати заборону на відчуження з усього майна яке належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , накладених постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції В-10/333 від 03.02.2015 р., ВП № 46320364. Ухвалою суду від 30.11.2020р. до участі в справі було залучено в якості співвідповідача ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал». В судове засідання позивачка подала заяву, згідно якої просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також справу розглянути у її відсутність. Представники Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про скасування арешту в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. За вищевказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження. Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 29.11.2001 року, реєстраційний номер 6191, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гончаровою С.Ю. Позивачка вирішила подарувати квартиру своєї онучці, у зв`язку з чим, в серпні 2020 року вона звернулася до приватного нотаріуса з метою укладання договору дарування. Після звернення до нотаріуса з`ясувалося, що на все моє майно накладено арешт та оголошено заборону його відчуження. Арешт та заборона були накладені на підставі постанови № В-10/333 від 03.02.2015 року старшого державного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Стьопіна Д.К. (правонаступником на даний час є перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)). Арешт був накладений при виконанні судового наказу № 523/14925/14-ц виданого 09.12.2014 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з мене заборгованості у розмірі 3296, 90 грн. на користь ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал». На даний час заборгованість та судовий збір мною сплачені у повному обсязі, що підтверджується заявою ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» від 08.09.2020 року про закінчення виконавчого провадження. Після сплати заборгованості, позивачка звернулася до державного виконавця із заявою про зняття арешту, але їй було відмовлено на підставі того, що станом на теперішній час дане виконавче провадження знищено у зв`язку з тим, що термін зберігання архівних виконавчих провадження сплинув. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно чч. 1, 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-14 від 21.04.1999 року, (який діяв на момент накладення арешту на підставі ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Outcome: approved