Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позову, тобто з 03 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття тобто до 23 червня 2024 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1999 року по 2000 рік, проте, після розірвання шлюбу вони продовжували проживати разом однією сімєю. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Син постійно проживає з позивачкою, навчається у Одеській спеціалізованій школі-інтернаті №2 І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської мови ОМР Одеської області в 4-г класі, відвідує різні заняття з карате, музичну школу, займається з репетиторами. Всі витрати на утримання сина позивачка здійснює сама. Оскільки, після розірвання з відповідачем стосунків, він долею сина не цікавиться, участі в його утриманні не приймає, син проживає з нею, вона вимушена звернутися з наступним позовом до суду. Представник позивачки в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги своєї довірительки підтримує в повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутності та відсутності позивачки. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив суд стягнути з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов щодо стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до 29 серпня 2000 року. 29 серпня 2000 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія 1-ЖД № 107549 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області 03.04.2012 року. Після розірвання шлюбу позивачка та відповідач проживали однією сімєю. 23.06.2006 року у сторін народилася дитина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-ЖД № 042682, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Котовськ Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області 30.06.2006 року, запис № 243. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть. Як вбачається з довідки (виписки з домової книги про склад сімї та прописку) №11 від 01.03.2016 року, виданої на імя [PERSON], керівником ЖЕО ТОВ «Берег Жилсервіс» вона зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], разом з нею проживає та зареєстрований син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей це обов'язок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з вимогами ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що позивачка ставила вимоги про присудження аліментів саме в твердій грошовій сумі, та прийнявши до уваги, що відповідач офіційно не працює, зі слів позивачки має нерегулярний, мінливий дохід, тому задовольняє вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, тому що, це не суперечить положенням ч.3 статті 181 СК України. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928 VІІІ встановлено суми прожиткового мінімуму на 2016 рік. Згідно з даним Законом для дітей віком від 6 до 18 років розмір прожиткового мінімуму встановлено: з 1 січня 2016 року 1455 гривень, з 1 травня 1531 гривня, з 1 грудня 1637 гривень. При визначені розміру аліментів, суд відповідно до статті 182 СК України враховує матеріальне становище відповідача, те що він не працює, дружини та інших дітей не має, інших зобовязань майнового характеру також не має. Судом також враховується, що відповідач є здоровою працездатною людиною, тому з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що сума аліментів у розмірі 900 гривень щомісячно на дитину буде достатньою на утримання дитини та підлягає стягненню з відповідача. Згідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 03.06.2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial