Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою по [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що вона являється власником квартири по вищевказаній адресі на підставі договору дарування від 17.02.2010 року. У вказаній квартирі зареєстрована вона та її сини: [PERSON] , [PERSON] , а також її колишній чоловік [PERSON] . Вказала, що вона з 03.09.2009 року перебувала у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] , шлюб між ними розірвано відповідно до рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 25.06.2019 року. На даний час відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, останній раз за місцем реєстрації був у травні 2019 року, не вчиняє жодних дій, направлених на утримання квартири, фактично проживає по [ADDRESS] . Жодних перешкод у користуванні квартирою вона не чинить. Всі витрати, пов`язані з утриманням житла, оплатою за комунальні послуги здійснює вона сама. Домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності між нею та відповідачем не було. Реєстрація відповідача в належному їй майні створює їй перешкоди та заважає повноцінно користуватися та розпоряджатися майном, зокрема оформити субсидію на оплату комунальних платежів, що порушує її права. З огляду на вищенаведене вважає, що відповідач втратив право на користування зазначеною їй квартирою та просила визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 17.08.2020 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, з метою заслухання їх усних пояснень о 13 год. 00 хв. 10.09.2020 року. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву він має право пред`явити зустрічний позов. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10.09.2020 року за клопотанням представника позивача [PERSON] - адвоката Челій-Пушкар О.І. викликано для дпиту в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] та розгляд справи відкладено на 09 год. 00 хв. 05.10.2020 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій просила позов задоволити та справу розглянути без її участі. В судове засідання представника позивача [PERSON] - адвокат Челій-Пушкар О.І. не з`явилася, про причин неявки не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву суду не надав, однак 05.10.2020 року через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав, не заперечив щодо його задоволення та просив розгляд даної справи проводити без його участі. У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно з договору дарування квартири від 17.02.2010 року [PERSON] безаплатно передала у власність [PERSON] (позивач) належну їй на праві приватної власності квартиру двохкімнатну [ADDRESS] (а.с. 5). Дані відомості також підтверджуються Витягом з Державного реєстру правочинів № 8251893 від 17.02.2010 року (а.с. 6), Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25379599 від 22.02.2010 року (а.с. 7) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 219299778 від 06.08.2020 року (а.с. 21-22). Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 25.06.2019 року позов [PERSON] задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03.09.2009 року у виконавчому комітеті Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 - розірвано (а.с. 17-18). Згідно довідки Тлумацькогої міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 1105 від 06.08.2020 року (а.с. 8) та будинкової книги № 379 для прописки громадян, що проживають у буд. [ADDRESS] (а.с. 9-14) [PERSON] , 1989 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , крім неї за вказаною адресою зареєстровані: чоловік [PERSON] (відповідач), [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . В заяві від 06.08.2020 року [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача, ствердили, що відповідач [PERSON] з червня 2019 року за адресою: [ADDRESS] , не проживає (а.с. 15). Згідно акту підтвердження місця проживання від 03.08.2020 року, складеного комісією в складі депутата Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області Маланчука В.Я. та двох сусідів: [PERSON] та [PERSON] , під час обстеження місця проживання по [ADDRESS] виявлено те, що [PERSON] (відповідач) фактично не проживає за даною адресою, тобто по місцю своєї реєстрації, більше одного року (а.с. 16). Отже, відповідач зареєстрований у вказаному житловому приміщені - квартирі, однак, як встановлено судовому засіданні, фактично з червня 2019 року в квартирі, належній [PERSON] (позивач) не проживає, участі у його утриманні не приймає, не оплачує комунальні послуги, особистих речей та речей повсякденного використання, які б їй належали, в будинку не має. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого нею при поданні позову, а саме 420,40 грн., а решту понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 420,40 грн. (квитанція № 0.0.1795967136.1 від 10.08.2020 року, а.с. 23) слід стягнути з відповідача. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved