Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви посилається на те, що її мати [PERSON] вчиняє відносно неї насильство, заподіяла заявниці тілесні ушкодження, погрожує постраждалій особі, яким є заявник, виявляє агресію по відношенню до заявника. Вказані дії [PERSON] мали місце впродовж 2011 - 2013 років, що виразились у вчиненні діянь економічного та психологічного характеру та продовжились 09.10.2018 у формі фізичного насильства - заподіянням тілесних ушкоджень. Заявник вказує, що захистити себе та свого малолітнього сина вона не може. Посилаючись на вищевказані обставини, просить суд постановити рішення про видачу обмежувального припису стосовно кривдника [PERSON], жительки [ADDRESS], яким визначити заходи тимчасового обмеження її прав та покласти на неї обов'язки, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) постраждалої особи за адресою навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, строком на шість місяців. Заявник та представник заявника за довіреністю в судовому засіданні заяву підтримали з підстав викладених у ній, просили її задовольнити. Заінтересована особа в судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечила, посилаючись на те, що з часу розлучення її з чоловіком та поділу майна, у неї з дочкою, яка є заявником склались неприязні відносини. Зазначила, що в процесі виконання рішення суду, яким надано дозвіл на примусове проникнення до житла боржника [PERSON] за адресою: [ADDRESS], надано дозвіл, в тому числі і їй, як стороні виконавчого провадження, безперешкодно входити на земельну ділянку, до житлових та інших приміщень боржника, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Тобто, на даний час виконується дане рішення суду. В процесі примусового проникнення до житла, яке проводилось державним виконавцем за її участю, [PERSON] чинила перешкоди та вона її відсторонила. З приводу кримінального провадження, яке було внесено в ЄРДР вона не допитувалась, при цьому пояснила, що тілесні ушкодження дочці вона спричинити не могла, так як під час примусового проникнення до житла за її участю, як стягувача у виконавчому провадженні, проводилась відео зйомка та брали участь працівники поліції. Зазначила, що з дочкою не спілкується тривалий проміжок часу, а обставини, на які посилається заявник є надуманими. Просила в задоволенні заяви відмовити з мотивів її безпідставності. Представник заінтересованої особи вказала, що заявник штучно створює умови для того, щоб обмежити [PERSON] у праві користування належним їй майном, оскільки найближчим часом державним виконавцем призначено повторне примусове проникнення до житла, де проживає заявник [PERSON] Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Заінтересована особа [PERSON] є матір'ю заявника [PERSON] Судом встановлено, що заявник [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], заінтересована особа [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], тобто [PERSON] та [PERSON] разом не проживають, спільним побутом не пов'язані та в розумінні ст. 3 СК України сім'ю не складають. Разом з тим, судом встановлено, що Ковельським ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 12018030110002199 від 13.10.2018 за правовою кваліфікацією - ч.1 ст. 125 КК України. З фабули кримінального провадження вбачається, що 09 жовтня 2018 року в період з 11.00 год. по 12.30 год. під проведення виконавчих дій за адресою: [ADDRESS] стягувач [PERSON], [INFO] народження, яка проживе по [ADDRESS] та зареєстрована по [ADDRESS], намагаючись проникнути на спільне домоволодіння шляхом пошкодження вхідної хвіртки на грунті особистих неприязних відносин, заподіяла тілесні ушкодження співвласнику домоволодіння, а саме своїй доньці [PERSON], зареєстрованій за цією ж адресою. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частинами 2, 3 статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, за умови спільного проживання, а також на суб'єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Разом з тим докази, надані заявником в обгрунування заявлених вимог, а саме: висновок експерта № 264 судово-медичної експертизи від 13.10.2018, копія витягу з ЄРДР, копія постанови про визнання [PERSON] потерпілою в рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за її ж заявою, не вказує на вчинення [PERSON] домашнього насильства. Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Наявний в матеріалах справи витяг з ЄРДР № 12018030110002199 від 13.10.2018 про внесення до реєстру відповідного запису про вчинення кримінального правопорушення [PERSON] по відношенню до заявника [PERSON] не є належним доказом в розумінні ст. 77 ЦПК України, з огляду на те, що кримінальне провадження на даний час не завершено, а тому даний письмовий доказ не доводить вчинення будь-яких протиправних дій відносно заявника [PERSON] Крім того, звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису [PERSON] посилалась на вчинення стосовно неї домашнього насильства з 2011 по 2013 роки. В свою чергу, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», положеннями якого заявник обґрунтовує свої вимоги, та норми статей 350-1, 350-2 Цивільного процесуального кодексу України, на які вона посилається як на підставу для видачі обмежувального припису, - набрали чинність 07 січня 2018 року. Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, вказані нормативно-правові акти, які набрали чинність 07 січня 2018 року, не можуть поширюватись на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, тобто у 2011 та 2013 роках. Сам факт звернення заявника до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявником та [PERSON], але не підтверджує факт того, що остання вчинила по відношенню до заявника домашнє насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Крім того, судом встановлено, що конфлікт між заявником [PERSON] та [PERSON] виник з приводу виконання рішення суду, яке набуло законної сили, яким надано дозвіл на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - [PERSON] та надано дозвіл безперешкодно входити учасникам виконавчих проваджень, яким є [PERSON] та іншим особам, що будуть залучені для проведення виконавчих дій на земельну ділянку, до житлових та інших приміщень боржника, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Оскільки заявником не доведено обставин, викладених у змісті поданої нею заяви, як і не доведено того, що [PERSON] підпадає під ознаку кривдника відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Outcome: dismissed