Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просить: - встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON], яка померла 18.05.1999 року доводилась померлій 28.12.2012 року [PERSON] рідною сестрою; - визнати за нею як за спадкоємцем померлої 28.12.2012 року [PERSON] в порядку спадкування право на земельну частку (пай), яка розташована на території Адамівської сільської ради по колишньому СКС ім. Артема, розміром 1,50 в умовних кадастрових гектарах, посвідчену сертифікатом серії РН № 929435, що видавався 26.03.2007 року на ім`я [PERSON]. В обґрунтування позову вказувала, що 18.05.1999 року померла [PERSON], якій належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності СКС ім. Артема, розміром 1,50 в умовних кадастрових гектарах на території Адамівської сільської ради. За життя [PERSON] проживала разом із своєю сестрою [PERSON], яка після смерті сестри вступила в управління та володіння спадковим майном. Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом та прийняла спадщину. Однак при зверненні до нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку(пай) згідно сертифіката серії РН № 929435 виданого на ім'я [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] відмовлено позивачу у видачі Свіоцтва про право на спадщину через те, що [PERSON] г.А. не може довести факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а також у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 929435 виданий 26.03.2007 року, тобто після смерті спадкодавиці. Тому, не маючи змоги реалізувати свої спадкові права в інший спосіб, [PERSON] г.А. звернулася до суду із вказаним позовом. У судове засідання 02.10.2017 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились, у зв`язку з чим справа розглянута відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути без участі сторони позивача та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача - Адамівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільський голова [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій позов визнав, просив справу розглянути без участі представника сільської ради. Представник третьої особи, Віньковецкої районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового засідання, в суд не з`явився. Допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 18.05.1999 року в с. Адамівка Віньковецького району померла [PERSON], якій належало право на земельну частку (пай) розміром 1,50 в умовних кадастрових гектарах по колишній СКС ім. Артема на території Адамівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, після чого на вказане майно відкрилась спадщина. Сестра померлої [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], вступивши в оперативне управління майном. 28.12.2012 року в с. Адамівка Віньковецького району [PERSON] померла. [PERSON] як спадкоємець [PERSON] за заповітом, після її смерті прийняла спадщину, оскільки протягом шестимісячного строку звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та отримала у приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Наведені обставини підтверджуються ксерокопією паспорта позивача; свідоцтвом про смерть [PERSON] І-БВ № 116103 від 21.05.1999 року; інформаційною довідкою відділу у Віньковецькому районі головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 684/104-17 від 17.08.2017 року, відповідно до якої [PERSON] 12.02.1997 року отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) ХМ № 0125613, згідно рішення Віньковецької РДА № 72/2007 від 05.03.2007 року було надруковано дублікат сертифіката на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] серії РН № 929435; копією сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] серії РН № 929435; довідкою Адамівської сільської ради № 746 від 29.08.2017 року, згідно якої [PERSON] після смерті сестри [PERSON] фактичнов ступила в управління та володіння спадковим майном; витягами із погосподарських книг за 1944-1946 роки, 1961-1963 роки, 1991-1995 роки, згідно яких [PERSON] та її сестра [PERSON] були зареєстровані та проживали разом в [INFO]; довідкою Адамівської сільської ради № 714 від 09.08.2017 року, згідно якої [PERSON], яка померла 28.12.2012 року до дня смерті була зареєстрована та проживала в [INFO], одна; матеріалами спадкової справи № 78-2013, заведеної після смерті [PERSON] за заявою спадкоємця за заповітом [PERSON], наданими приватним нотаріусом на запит суду. 07.08.2017 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса по питанню отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було письмово відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки вона не може довести факт родинних відносин із [PERSON], та у звязку з тим, що документ, який посвідчує право власності - сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 929435 виданий 26.03.2007 року, тобто після смерті спадкодавиці. Спадкова справа після смерті [PERSON], яка опимерла 18.05.1999 року не заводилась. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцям з часу її відкриття. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1217 та ст. 1218 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Позивач просить встановити факт родинних відносин та визнати право власності на спадкове майно. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Статтею 256 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Допитані у судовому засіданні 11.09.2017 року свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами. Отже, на підставі досліджених доказів суд вважає доведеним юридичний факт, що [PERSON], яка померла 18.05.1999 року доводилась рідною сестрою [PERSON], яка померла 28.12.2012 року. Крім того, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя успадкувала право на земельну частку (пай) відповідно до закону, однак не провела реєстрацію цього майна на своє ім`я, позивач як спадкоємець за заповітом має право на вказане спадкове майно в порядку спадкування, але у звязку з тим, що дублікат правовстановлюючого документа виданий після смерті спадкодавця, вона позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно. Вирішення виниклого спору можливе лише в судовому порядку. Таким чином, позивач прийнявши спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку та не відмовившись від неї, успадкувала право на земельну частку (пай) розміром 1,50 в умовних кадастрових гектарах із земель колишньої СКС ім. Артема с. Адамівка Віньковецького району Хмельницької області на території Адамівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Визнання права власності за [PERSON] на земельну частку (пай) визнається відповідачем, та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Враховуючи, що позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, він підлягає задоволенню.

Outcome: approved