Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі до 2009 року. На підставі рішення Немирівського районного суду Вінницької області з [PERSON] було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 33% від всіх видів його заробітку до повноліття дитини. [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років, у зв'язку з чим по рішенню державної виконавчої служби у Немирівському районі виконавче провадження з примусового виконання стягнення аліментів було закінчено. На даний час їхній син [PERSON] у серпні місяці 2016 року поступив на денне навчання відділення кафедри військової підготовки Національного університету ІV рівня акредитації, де навчається по сьогоднішній день на 1-му курсі. Так як їхній син навчається у навчальному закладі, знаходиться на повному утриманні позивачки, тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача 1500 грн. щомісячно. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить стягнути з відповідача на утримання повнолітнього сина аліменти в розмірі 1500 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти їх задоволення, однак у зв'язку з важким матеріальним становищем, так як він не працює і не має змоги сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн., тому просить зменшити розмір аліментів та стягувати аліменти у розмірі 500 грн.щомісячно. Суд, заслухавши сторони, дослідивши інші докази по справі, прийшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. При вирішенні спору, суд враховує вимоги ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3, від 15.05.2006 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 цього Кодексу суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Таким чином, враховуючи насамперед інтереси дитини, її матеріальне благополуччя, прагнення отримати освіту, а також приймаючи до уваги матеріальне становище сторін, а саме те, що не має доходу, матеріально-побутові умови задовільні і матеріальне становище відповідача, який є працездатним, однак знаходиться у важкому матеріальному становищі, виходячи із принципу розумності й справедливості, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання у навчальному закладі, слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] до закінчення ним навчання, але не більше ніж до 23 річного віку, в розмірі 500 грн., щомісячно. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved