Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що 27 квітня 2012 року Староміським районним судом м. Вінниці було винесено рішення, яким стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача, на утримання сина - [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття, починаючи з 03.04.2012 року. Згідно довідки-розрахунку відповідач має борг по сплаті аліментів, який до цього часу не сплачений. У зв'язку з заборгованістю виникла пеня, яка складає 35034,00 грн. Просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала на підставах, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити, пояснила, що відсутні поважні причини несплати відповідачем аліментів, позивач вживала всіх заходів щоб дізнатися про місце роботи відповідача і спрямувати стягнення аліментів за рахунок його заробітної плати, відповідач же зазначав, що йому не вигідно сплачувати аліменти. Відповідач та його представник заперечували щодо задоволення позову, надавши письмові заперечення. Зазначили, що відповідач виконував свої зобов'язання, однак коли став на облік в центрі зайнятості як безробітній не міг сплачувати аліменти, однак в подальшому аліменти перераховував, сума заборгованості обрахована неправильно, розрахунок заборгованості також не відповідає нормам чинного законодавства, а про відсутність його вини свідчить постанова про закриття кримінального провадження. Крім того, зазначив, що він має боргові зобов'язання за кредитними договорами та на його утриманні знаходиться мати - інвалід 2-ої групи, а звільнення з роботи було викликане станом його здоров'я. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оцінивши докази в їх сукупності суд приходить до наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України стосовно обов'язку батьків утримувати дітей та їх виконання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть визначатися в твердій грошовій сумі. Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 27.04.2012 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття, починаючи з 03.04.2012 року. Виконавчий лист, який виданий Староміським судом м.Вінниці 29 травня 2012 року по вказаній справі, знаходився на виконанні в Староміському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, виконавче провадження по якому 10.07.2012 року було закінчене на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Аліменти за період липень-жовтень 2012 року стягувалися за місцем роботи відповідача - ТОВ «Епіцентр-К», що не заперечується сторонами, а також підтверджується випискою по рахунку позивача. 08 жовтня 2012 року, як вбачається з повідомлення роботодавця та не заперечується відповідачем, [PERSON] був звільнений з роботи за угодою сторін, а залишок боргу зі сплати аліментів на момент звільнення становив 4054,18 грн. 25 жовтня 2012 року Староміським відділом державної виконавчої служби ВМУЮ було відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №221/2142/12, виданого 29.05.2012 року Староміським районним судом м. Вінниці про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття, Після відкриття вказаного виконавчого провадження відповідач не сплачував аліменти на утримання малолітніх дітей, в результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка відповідно до довідки - розрахунку, виданої державним виконавцем Староміського відділу ДВС Жовмір Ю.П., станом на 01.10.2013 року складає 16 054,18 грн., в тому числі за період з листопада 2012 року по 01.10.2013 року 11 000,000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день про строчки. Відповідно до ст.20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки врегульованих ст.196 СК України позовна давність не застосовується. Судом встановлено і не заперечується відповідачем, що він був обізнаний і про рішення суду про стягнення з нього аліментів на користь позивача і відповідно про примусове виконання цього рішення державною виконавчою службою, проте вважає, що вини у виникненні заборгованості не має. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Суд звертає увагу, що в період липня-жовтня 2012 року виконання вказаного виконавчого листа здійснювалося різними відділами виконавчої служби, відбувалася передача виконавчого листа, а також проводилося стягнення аліментів з заробітної плати відповідача з враховуванням її розміру та відповідного розміру відрахувань, тому суд не вбачає вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів за вказаний період. Щодо заборгованості по сплаті аліментів з 1 листопада 2012 року, то суд враховує час відкриття виконавчого провадження та направлення відповідної постанови сторонам. Суд не вбачає поважних причин несплати аліментів в цей період. Суд не вважає такою поважною причиною знаходження відповідача на обліку в статусі безробітного, оскільки чинне законодавство, зокрема, як ст.73 Закону України «Про виконавче провадження», так і положення постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» передбачають можливість проведення стягнення з допомоги по безробіттю. При цьому суд звертає увагу, що не дивлячись на розмір допомоги по безробіттю, це дозволяло відповідачу в цей час виконувати зобов'язання по кредитним договорам, як вбачається з наданих ним квитанціям про сплату боргових зобов'язань. При цьому, твердження відповідача, що для виконання цих зобов'язань він позичав кошти, крім власних пояснень, жодним доказом не доводяться. Щодо наявності у відповідача боргових зобов'язань за кредитними договорами, як причину не сплати аліментів, то суд звертає увагу, що дані обставини не можуть причиною для невиконання аліментних зобов'язань. Не може бути взято до уваги і посилання відповідача на постанову про закриття кримінального провадження, оскільки закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.164 КК України (ухилення від сплати аліментів, яка передбачає наявність прямого умислу), не свідчить про відсутність взагалі вини відповідача, яка має різні форми, в виникненні заборгованості в період з 01 листопада 2012 року по 01 жовтня 2013 року. Також не може взято до уваги твердження відповідача про знаходження на його утриманні матері-інваліда 2 групи, оскільки наявність групи інвалідності, ще не підтверджує факту необхідності утримання цієї особи та утримання саме відповідачем. До того ж доказів щодо цього відповідачем не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані відповідачем причини несплати аліментів не можна визнати поважними, а тому неустойка (пеня) підлягає стягненню за період починаючи з 01 грудня 2012 року за несплату боргу по аліментам за листопад 2012 року і далі помісячно до 01 листопада 2013 року (борг за вересень місяць 2013 року), враховуючи, що розрахунок позивачем проводився на день подачі позову. Щодо розміру заборгованості за вказаний період, то судом не встановлено сплату аліментів відповідачем в цей період (листопад 2012 року - вересень 2013 року). Тому її розмір - 11 000,00 грн. встановлений в судовому засіданні і доведений матеріалами справи. Суд звертає увагу, що аліменти за жовтень, листопад та грудень 2013 року сплачені відповідачем, а вказані періоди не заявлялися позивачем для стягнення пені та по ним не проводився розрахунок. За правилами ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується за кожен день прострочення до повного погашення заборгованості. Строк з якого слід рахувати пеню за прострочення є наступний день після останнього дня місяця в якому слід було сплатити місячний платіж по аліментам. Нарахування 1% неустойки (пені) від суми несплачених аліментів має проводитись на всю суму заборгованості за місяць (місячного платежу) за кожен день прострочення за весь період прострочення до повного погашення боргу, або до дня звернення в суд особи права якої порушені. Враховуючи, що відповідач не платив аліменти без поважних причин, заборгованість по аліментам не погасив до дня звернення позивача із заявою в суд, то неустойка (пеня) має бути нарахована по день звернення позивача в суд із заявою (позивачем в своїх розрахунках заявлено по 01.11.2013 року). Неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів становить: а) Заборгованість за листопад 2012 року - 1000,00 грн. Неустойка (пеня) за 335 днів з 1 грудня 2012 року по 1 листопада 2013 року: 1000,00 : 1% = 10,00 грн. х 335 днів прострочення = 3350 грн. б) Заборгованість за грудень 2012 року - 1000,00 грн. Неустойка (пеня) за 304 дні з 1 січня 2013 року по 1 листопада 2013 року: 1000,00 : 1% = 10,00 грн. х 304 дні прострочення = 3040 грн. в) Заборгованість за січень 2013 року - 1000,00 грн. Неустойка (пеня) за 273 дні з 1 лютого 2013 року по 1 листопада 2013 року: 1000,00 : 1% = 10,00 грн. х 273 дні прострочення = 2730,00 грн. г) Заборгованість за лютий 2013 року - 1000,00 грн. Неустойка (пеня) за 245 днів з 1 березня 2013 року по 1 листопада 2013 року: 1000,00 : 1% = 10,00 грн. х 245 днів прострочення = 2450 грн. д) Заборгованість за березень 2013 року - 1000,00 грн. Неустойка (пеня) за 214 днів з 1 квітня 2013 року по 1 листопада 2013 року: 1000,00 : 1% = 10,00 грн. х 214 днів прострочення = 2140 грн. е) Заборгованість за квітень 2013 року - 1000,00 грн. Неустойка (пеня) за 184 дні з 1 травня 2013 року по 1 листопада 2013 року: 1000,00 : 1% = 10,00 грн. х 184 днів прострочення = 1840 грн. є) Заборгованість за травень 2013 року - 1000,00 грн. Неустойка (пеня) за 153 дні з 1 червня 2013 року по 1 листопада 2013 року: 1000,00 : 1% = 10,00 грн. х 153 дні прострочення = 1530 грн. ж) Заборгованість за червень 2013 року - 1000,00 грн. Неустойка (пеня) за 123 дні з 1 липня 2013 року по 1 листопада 2013 року: 1000,00 : 1% = 10,00 грн. х 123 дні прострочення = 1230 грн. з) Заборгованість за липень 2013 року - 1000,00 грн. Неустойка (пеня) за 92 дні з 1 серпня 2013 року по 1 листопада 2013 року: 1000,00 : 1% = 10,00 грн. х 92 дні прострочення = 920 грн. и) Заборгованість за серпеь 2013 року - 1000,00 грн. Неустойка (пеня) за 61 день з 1 вересня 2013 року по 1 листопада 2013 року: 1000,00 : 1% = 10,00 грн. х 61 день прострочення = 610 грн. і) Заборгованість за вересень 2013 року - 1000,00 грн. Неустойка (пеня) за 31 день з 1 жовтня 2013 року по 1 листопада 2013 року: 1000,00 : 1% = 10,00 грн. х 31 день прострочення = 310 грн. Отже неустойка (пеня) за період з 1 грудня 2012 року по 1 листопада 2013 року за прострочення сплати відповідачем аліментів за період з 1 листопада 2012 року по 30 вересня 2013 року становить 20150,00 грн. При проведені розрахунку, судом враховані положення ст.196 СК України, а також правовий висновок Верховного Суду України від 10.09.2013 року в цивільній справі №6-81цс13, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим до застосування. Таким чином, встановлена сума неустойки (пені ) підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позов задоволено частково судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених вимог. Враховуючи частковість задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial