Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] посилаючись на те, що відповідач систематично порушує домовленості щодо своєчасного надання щомісячної матеріальної допомоги на утримання дитини у грошовій формі, що негативно впливає на стан матеріального забезпечення дитини та фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. При цьому пояснив, що надавав позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини до травня 2016 року. В подальшому кошти для дитини він передавав матері позивача, з якою фактично проживає дитина, та тітці дитини, оскільки з травня місяця позивач з дитиною не проживає. Як зазначив відповідач, позивач з дитиною не проживає, він не заперечує проти того, щоб дитина проживала разом з ним. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про одруження, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.09.2005 року (а.с.4). Від шлюбу сторони по справі мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Відповідач проти позову заперечував, вказуючи на те, що фактично дитина проживає разом з бабусею - матір»ю позивача. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами 1, 2 ст.181 СК України, передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно аб.1 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов родини [PERSON], складеного Службою у справах дітей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації 10.01.2017 року, малолітній [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] (а.с.33). Даний факт в судовому засіданні підтвердили і позивач, і відповідач. Також, в судовому засіданні сторони підтвердили факт не проживання позивача з дитиною з травня 2016 року. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки в судовому засіданні встановлено факт того, що малолітня дитина не проживає разом з позивачем, а тому відсутні правові підстави для стягнення аліментів з відповідача на її користь. Інших жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про проживання дитини разом з нею та перебування дитини на її утриманні, позивачем суду не надано. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, з позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved