Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до ДП «Дзержинськвугілля» в інтересах ВП «Управління матеріально технічного забезпечення» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що в вона працювала на ВП «УМТЗ» ДП «Дзержинськвугілля» з18.03.2009 року по 18.03.2015 року в якості провідного юрисконсульта. Наказом по підприємству № 23-к від 17.03.2015 року вона була звільнена з займаної посади на підставі статті 39 КЗпП України у звязку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, колективного або трудового договору з виплатою вихідної допомоги. В порушення вимог законодавства в день звільнення розрахунок належних сум у належні строки проведено не було. 30.04.2015 року на її поточний рахунок надійшла грошова сума у розмірі 11439,62грн., але вона не має можливості визначити з чого складається зазначена сума і чи проведено з нею остаточний розрахунок в повному обсязі. Враховуючи той факт, що до її відмова роботодавцем не доведено які саме грошові суми підлягали до сплати при кінцевому розрахунку вважає, що розмір належних до сплати сум є спірним та підлягає перегляду. На момент звільнення з підприємства відповідач мав заборгованість з виплати заробітної плати за грудень, січень, лютий 2015 року, виплата остаточного розрахунку проведена з порушенням норм діючого законодавства, що в свою чергу призвело до втрати нею частини доходу. Просить суд стягнути з відповідача на її користь середньомісячну заробітну плату за останні два календарні місяці в сумі 15600,42грн. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала повністю, просила позовов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 18.03.2009 року по 18.03.2015 року [PERSON] працювала провідним юрисконсультом (а.с.6-10). Згідно наказу № 23-к від 17.03.2015 року позивач була звільнена за власним бажанням, у звязку з порушенням власником законодавства про працю. колективного чи трудового договору на підставі статті 39 КЗпП України (а.с.10) Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або \~уповноважений \~ним \~орган \~зобов'язаний \~в \~день звільнення провести \~з працівником розрахунок у строки, \~зазначені в статті 116 цього Кодексу. Однак в порушення вказаних положень КЗпП України підприємство остаточний розрахунок з [PERSON] належних до сплати сум не провели. Остаточний розрахунок з позивачем був проведений 25.06.2015 року. Згідно до ст. 116 КЗпП України \~при звільненні працівника виплата всіх сум, \~що належать йому від \~\~підприємства, \~установи, \~організації, \~провадиться \~в \~день звільнення. Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України в разі невиплати \~з \~вини \~власника \~або \~уповноваженого \~ним \~органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього \~Кодексу, \~\~при \~відсутності \~спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки \~по \~день \~фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року Про практику застосування судами законодавства про оплату праці установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі,\~ \~\~\~ наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно з п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період. Таким чином суд приходить до висновку, що не проведення своєчасного розрахунку з позивачем є порушенням статей 47 та 116 Кодексу. У звязку з цим позивачу необхідно сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку належних до сплати сум \~за період з 18.03.2015 року по 25.06.2015 року. Так позичачу було нараховано заробітну плату за січень 2015 року - 3078,58грн., за лютий 2015 року - 3212,99 грн. За цей період позивач [PERSON] відпрацювала 40 робочих днів. Таким чином середньоденна заробітна плата складає 3078,58+3212,99=6291,57/40=157,28грн. При цьому суд звертає увагу, що позивач для визначення розрахунку середньої заробітної плати за час затримки розрахунку не правильно врахувала календарні дні, адже середній заробіток визначається шляхом множення середньоденного заробітку на кількість робочих днів. Враховуючи зазначене, положення Порядку про обчислення середньої заробітної плати, а також \~встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідача по справі на користь позивача необхідно стягнути розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 18.03.2015 року по 25.06.2015 року на загальну суму 10537 грн. 76 коп., виходячи із 67 робочих днів при середньоденному заробітку у розмірі 157 грн. 28 коп. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial