Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] у якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Лебединського районного суду Сумської області від 10.08.2016 на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі з 700 гривень на 1/4 частину з усіх видів заробітку відповідача (але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого [INFO] у них народилась донька [PERSON] . На даний час вона проживає з позивачем. Рішенням суду від 10.08.2016 з відповідача стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн. Однак розмір таких аліментів з урахування збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину є недостатнім для утримання дитини, також розмір аліментів значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Позивач вказує на те, що [PERSON] залишив без належної батьківської уваги, а також ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні їх спільної дитини. Відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги не надає. Позивач самостійно власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітню дитину, а також виконувати всі інші обов`язки. Відповідач офіційно не працює, однак з неофіційних джерел позивачу відомо, що [PERSON] займається підробітками з чого отримує певний дохід. На неодноразові прохання стосовно допомоги у матеріальному забезпеченні постійно отримує негативні відповіді. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, посилаючись на положення статей 182, 192 Сімейного кодексу України, позивач звернулась до суду із заявою про зміну розміру аліментів. Ухвалою від 05.06.2021 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник відповідача подала до суду відзив у якому проти позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити в їх задоволенні. Зазначила, що підставою для зміни розміру аліментів у позові є те, що на даний час він є значно меншим ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Однак, на її думку, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України. Позивачем не було подано жодних доказів на підтвердження зміни її матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я. Позивач у своєму позові вказує на те, що [PERSON] жодним чином не бере участі в утриманні та вихованні спільної дитини, що не відповідає дійсності. Відповідач щомісяця сплачує аліменти в розмірі більшому ніж 700,00 грн. [PERSON] постійно перераховує на користь [PERSON] аліменти в розмірі від 1000 до 1300 грн. Згідно з інформацією Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, заборгованість по сплаті аліментів у [PERSON] відсутня, наявна переплата в розмірі 3543,39 грн. Також відповідач бере участь у витратах на дитину, а саме періодично купує іграшки, набори для творчості, одяг та інші речі, необхідні для побуту та розвитку творчості. При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. На даний час [PERSON] має іншу сім`ю, проживає у цивільному шлюбі із [PERSON] . [INFO] у них народився син [PERSON] . Тобто наразі відповідач не тільки виконує свій обов`язок щодо утримання спільної з позивачкою доньки, але й утримує новонародженого сина та матір своєї другої дитини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. При цьому відповідач не має постійної роботи та вимушений утримувати свою сім`ю та доньку тимчасовими заробітками. Розмір отриманих доходів на місяць складає близько 4000,00 грн. В разі задоволення позовної заяви розмір аліментів зросте до 2881,00 грн., що призведе до неможливості утримувати спільну з позивачем дитину, свого сина та взагалі паралізує життєдіяльність відповідача. Позивач у судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та зазначив, що на даний час не має стабільного доходу, заробляє за рахунок тимчасових підробітків. Однак доньці стабільно допомагає, справно сплачує аліменти, купує їй одяг, подарунки та усе, по можливості, про що його просить [PERSON] . Вказане підтверджується їх перепискою у соціальній мережі «Facebook» та відповідними доказами. Також на даний час відповідач має на утриманні сина, якому менше року, а його цивільна дружина перебуває у декретній відпустці. Усе це позбавляє його можливості сплачувати аліменти у розмірі більшому, ніж він має змогу. Також відповідач вказав на те, що регулярно сплачує аліменти, однак не по 700,00 грн., як передбачено рішенням суду, а в більшому розмірі, при цьому у нього відсутня заборгованість по аліментам. Представник відповідача в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) проти позовних вимог також заперечувала, зазначила, що підстави для зміни розміру аліментів відсутні. Позивачем не доведено, що матеріальний стан [PERSON] покращився. Натомість обставини справи, а саме наявність у нього другої дитини, відсутність регулярних заробітків, стабільна сплата аліментів, свідчать про те, що на даний час підстави для збільшення розміру аліментів відсутні. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі від якого у них, [INFO] , народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 6). Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 10.08.2016 по справі № 580/798/16-ц вирішено стягувати з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн. щомісячно. Звернувшись до суду [PERSON] зазначає про те, що [PERSON] залишив без належної батьківської уваги їх спільну дитину, ніяким чином не бере участі в її утриманні та вихованні, постійно приховує дійсний розмір своїх доходів та не надає належної матеріальної допомоги. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, посилаючись на положення статей 182, 192 Сімейного кодексу України, позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача з твердої грошової суми на 1/4 частину з усіх видів заробітку відповідача (але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 по справі № 6-143цс13. У своєму позові [PERSON] вказує на те, що відповідач залишив без належної батьківської уваги їх спільну дитину, ніяким чином не бере участі в її утриманні та вихованні, постійно приховує дійсний розмір своїх доходів та не надає належної матеріальної допомоги. Його матеріальне становище значно покращилось, що є підставою для зміни розміру аліментів. Однак такі обставини не були підтверджені в ході судового розгляду даної справи. Так, згідно з наданими до відзиву копіями квитанцій, [PERSON] постійно сплачує аліменти за період з лютого 2020 року по липень 2021 року (а.с. 42-52). При цьому аліменти сплачуються у розмірі не по 700,00 грн., а в розмірі 1000,00 грн., 1200,00 грн., 1300,00 грн. на місяць тощо. Крім того, згідно з розрахунком заборгованості по виконавчому листу 580/798/16-ц про стягнення аліментів у розмірі 700,00 грн. з [PERSON] , нараховані аліменти за 2020-2021 роки в сумі 17556,61 грн., а сплачено 21100,00 грн., тобто має місце переплата в розмірі 3543,39 грн. (а.с. 97). Крім того, із копії роздруківок листування [PERSON] та [PERSON] у соціальній мережі «Facebook» за період з вересня 2020 року по грудень 2020 року вбачається, що [PERSON] періодично консультує відповідача стосовно вибору подарунків та інших необхідних речей їх спільній доньці. Зокрема містяться зображення, як пояснив відповідач його доньки, яка отримала надіслані ним подарунки. Матір дитини відповідаючи на питання батька «довольная хоть чуть-чуть?», зазначає «конечно довольная сидит час уже рисует» (а.с. 68, 70). Також міститься листування із якого вбачається, що відповідач перераховує кошти [PERSON] , яка планує придбати за них одяг та взуття для дитини; також мова іде про придбані відповідачем та направлені для його доньки подарунки тощо. Вказані докази (листування), відповідно до ст. 85 ЦПК України, були оглянуті в судовому засіданні 19.07.2021 також за місцем їх знаходження, а саме в додатку «Facebook messeger», встановленому на мобільному телефоні відповідача. Тобто обставини, зазначені [PERSON] у позовній заяві стосовно того, що відповідач залишив без належної батьківської уваги їх спільну дитину, ніяким чином не бере участі в її утриманні та вихованні спростовуються вищевказаними доказами. При цьому, факт приховування розміру доходів позивачем не доведено та не зазначено, яким чином відповідач здійснює таке приховування. За клопотанням позивача у головного управління ДПС у Сумській області було витребувано довідку про суми виплачених доходів [PERSON] . Так, згідно із відомостями із Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів, у 2020 році та першому кварталі 2021 року [PERSON] доходів не отримував (а.с. 109). Таким чином факт значного поліпшення матеріального стану платника аліментів позивачем також не доведено. Крім того, як зазначив відповідач, на даний час він проживає у цивільному шлюбі з [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 41). Тобто на даний час змінився і сімейний стан відповідача, у нього народився син, витрати по утриманню якого також несе [PERSON] . Так, ст. 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Тобто мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років у 2021 році становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме з 1 січня - 1197,00 грн., з 1 липня - 1255,00 грн., з 1 грудня - 1309,00 грн. Як встановлено судом, аліменти сплачуються [PERSON] фактично в межах зазначених сум. Таким чином позивачем не доведено, а судом не встановлено того, що у [PERSON] покращилось матеріальне становище. При цьому позивачем не доведено того, що у разі зміни способу стягнення аліментів їх сума збільшиться у порівнянні з тією, яка сплачується відповідачем на даний час. Також суд зазначає, що у [PERSON] змінилось сімейне становище, що також враховується судом при вирішенні питання про зміну розміру аліментів. Суд зазначає, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Враховуючи викладене вище, суд вважає позовні вимоги [PERSON] не доведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed