Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 15 березня 2017 року Богодухівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківської області, актовий запис № 27. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15 березня 2017 року Богодухівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 27. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти, причиною яких стали несумісність характерів, непорозуміння на ґрунті побутових та життєвих стосунків. Шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує лише формально. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] . Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 березня 2017 року у Богодухівському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківської області, актовий запис № 27 /а.с. 6/. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а.с. 7/. Як вбачається зі змісту позовної заяви, що не заперечувалось відповідачем, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із зазначеного, бажання відповідача зберегти шлюб не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки судом було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Окрім того, судом, відповідно до ст. 111 СК України були вжиті заходи щодо примирення подружжя, а саме 09.08.2021 та 04.10.2021 сторонам було надано строк для примирення, однак примирення не відбулось. Враховуючи, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, сторони проживають окремо, заходи, вжиті судом для збереження родини не дали результатів, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і збереження сім`ї неможливе, оскільки це суперечитиме інтересам позивача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 908, 00 грн.

Outcome: approved