Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], третя особа Бердянська державна нотаріальна контора про встановлення факту, визнання права на спадкування разом зі спадкоємцями за законом, визнання майна спільною сумісною власністю, визначення часток, визнання права власності в якому зазначила, що з 1991 року по [INFO] вона та [PERSON] проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. Починаючи з 2010 року були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, а саме: грошові внесків у ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунку [NUMBER] - 19285,20 грн.; на рахунку [NUMBER] - 11000,48 грн.; на рахунку [NUMBER] - 1000 грн. У заповідальному розпорядженні [PERSON] визначив, що у разі його смерті внеском і нарахованими відсотками розпоряджається дружина - [PERSON] Вона звернулась до Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за цими заповідальними розпорядженнями та заявою про право власності на частку у спільному майні подружжя, але їй відмовили в зв'язку з відсутністю документу, що підтверджує укладання шлюбу. Просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1991 року до [INFO] (день смерті) її та [PERSON] Визнати, що грошові внески у ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунку № [NUMBER] - 19285,20 грн.; на рахунку № [NUMBER] - 11000,48 грн.; на рахунку № [NUMBER] - 1000 грн., є об'єктом спільної сумісної власності її та [PERSON], встановивши рівність часток співвласників по 1/2 частці кожному. Визнати за нею право власності на 1/2 частину внесків у ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунку № [NUMBER] - 19285,20 грн.; на рахунку № [NUMBER] - 11000,48 грн., на рахунку № [NUMBER] - 1000 грн., що складає 15 642,84 грн. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28.11.2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа Бердянська державна нотаріальна контора про встановлення факту, визнання права на спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги від 22.05.2017 року залишено без розгляду. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю. Від Бердянської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без її представника (а.с. 54, 77, 83). З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 11.03.2015 року [PERSON] помер [INFO] про що 11 березня 2016 року складено відповідний актовий запис № 366 (а.с.14). З копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] вбачається, що в ньому було зареєстровано місце проживання [PERSON] та з 01.10.1979 року - [PERSON] (а.с. 10-12). Згідно довідки з місця проживання від 16.03.2016 року, виданої головою вуличного комітету №22, у квартирі [ADDRESS] проживали та вели спільне господарство [PERSON] та його співмешканка [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до заяви №SAMDN25000730337622 від 06.11.2012 року на оформлення вкладу «Стандарт, 12 мес.» [PERSON] оформив в ПАТ КБ «Приватбанк» депозитний вклад на наступних умовах: сума вкладу - 11 000 грн., строк вкладу - 366 днів. У заяві міститься заповідальне розпорядження згідно з яким [PERSON] повідомив, що у разі його смерті внеском та нарахованими відсотками розпоряджається його дружина [PERSON] (а.с. 17). У інформаційному листі ПАТ КБ «Приватбанк» від 22.09.2016 року № 20.1.0.0.0/7-20160809/3888 (а.с. 18) зазначено, що на ім'я померлого [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» відкриті депозитні рахунки: - № [NUMBER], договір № SAMDN27000730337377 від 06.11.2012 року, залишок по якому складає 19 285,2 грн., заповідальне розпорядження відсутнє; - № [NUMBER], договір № SAMDN25000730337622 від 06.11.2012 року, залишок по якому складає 11 000,48 грн., заповідальне розпорядження складено на ім'я [PERSON] - жена (рос. мовою); - № [NUMBER], договір № SAMDNWFD00706696576 від 11.06.2015 року, залишок по якому складає 1000 грн., заповідальне розпорядження відсутнє. Відповідно до інформації Бердянської державної нотаріальної контори від 08.06.2017 року №2603/0214 (а.с. 43-45), після померлого [INFO] [PERSON] до Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області звернулись: 20.07.2016 року [PERSON], син померлого, з заявою про прийняття спадщини за законом; 09.08.2016 року [PERSON], спадкоємиця за заповідальним розпорядженням, з заявою про прийняття спадщини. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Разом з тим, відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Період проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю з 1991 року по день смерті останнього підтверджується наданими письмовими доказами та поясненнями свідка [PERSON] Але при вирішенні питання про встановлення цього факту суд приймає до уваги те, що відповідно до прикінцевих положень СК України цей Закон набирає чинності з дня його опублікування, тобто з 01.01.2004 року. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України). Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на зазначене позовні вимоги [PERSON] про визнання об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] грошових внесків у ПАТ КБ «Приватбанк», встановлення рівності часток співвласників та визнання за позивачем права власності на 1/2 частку зазначених коштів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: partial