Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луценко Вікторія Сергіївна, в якому просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт проживання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , померлою [INFO] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 2011 року та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом, як спадкоємця четвертої черги після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на 48/100 часток комунальної квартири [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 1990 років вона була знайома з [PERSON] , підтримували дружні стосунки та вона знала його мати - [PERSON] , [INFO] , проживали по сусідству в будинку [ADDRESS] . Згодом, [PERSON] повідомила її, що [PERSON] скоїв злочин та відбуває покарання в місцях позбавлення волі, та вона самостійно не може на свою мінімальну пенсію проживати, харчуватись та передавати синові передачі. На початку 2005 року [PERSON] попросила допомогти їй по господарству, оскільки їй ні до кого було більше звернутися. Спочатку позивач приходила до неї, купувала їй продукти харчування, ліки, тощо. Також допомагала отримувати пенсію, сплачувати комунальні послуги, обслуговувати банківську карту, яка була прив`язана до її номеру телефону. За період з 2005 по 2006 рік вона проживала з [PERSON] разом, оскільки їй потрібен був постійний догляд. Через декий час [PERSON] переїхала до [PERSON] на постійне проживання, оскільки їй було важко їздити до неї кожного дня, де вони разом проживали однією сім`єю в квартирі по [ADDRESS] . Позивач допомагала [PERSON] по господарству, покупала їжу, ліки, робила ремонт, підримуючи технічний стан квартири, їздила до її сина в місця позбавлення волі, передавала йому передачі, оскільки [PERSON] була людиною похилого віку та їй було важко пересуватися. Наприкінці 2012 році [PERSON] дуже захворіла, а в 2013 році в неї трапився інсульт та вона не виходила з квартири. Весь цей час позивач знаходилась з нею. 04 липня 2017 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар безкоштовно 48/100 часток комунальної квартири [ADDRESS] . Після того, як частка вказаної квартири стала власністю [PERSON] , вони переїхали з нею та почали там проживати, вона говорила, що складе заповіт чи подарує позивачу кімнату, але не встигла цього зробити, у зв`язку з тим, що [INFO] після тривалої хвороби померла. Всі витрати на поховання понесла [PERSON] . У встановлений законом строк позивач не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець четвертої черги за законом, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки вважала, що в неї є син, її єдиний спадкоємець, який на час відкриття спадщини відбував покарання в місцях позбавлення волі. Позивач приїжджала до нього в місця позбавлення волі та при розмовах з ним він не висловлював бажання оформити на себе спадщину. Коли він відбув покарання, призначене йому вироком суду та вийшов на волю, він повідомив, що не бажає отримувати свідоцтво про право на спадщину та не заперечує, щоб [PERSON] визнала за собою право власності на кімнату, як спадкоємиця четвертої черги. В лютому 2021 р., позивач звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С. з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про спадщину. 01.03.2021 року приватний нотаріус ХМНО Луценко В.С відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , з підстав не надання документів, що підтверджують родинний зв`язок зі спадкодавцем та запропонувала звернутися з позовом до суду з метою встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем. Встановлення факту сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] необхідно для належного оформлення її спадкових прав. Позивач в судове засіання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та задоволення позову у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`вились, надали суду заяву про визнання позову, відповідно до змісту якої, просить суд розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, зазначив, що всі обставини, викладені у позовній заяві, відповідають дійсності. 3-тя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луценко Вікторія Сергіївна в судове засідання не з`явилась, просить розглядати справу за її відсутністю на розсуд суду. Суд, долідив матеріали справи, а також факт визнання відповідачем позову у повному обсязі, вважає позов обгрунтованим, а тому задоольняє його з наступних підстав. Як було встановлено судом та вбачається з матеріаів справи, [PERSON] , [INFO] з 1990 років знайома з відповідачем - [PERSON] , вони підтримували дружні стосунки та вона була знайома з його мамою - [PERSON] , [INFO] , вони проживали по сусідству в будинку [ADDRESS] . [PERSON] повідомила [PERSON] , що її син та відповідач у справі - [PERSON] скоїв злочин та відбуває покарання в місцях позбавлення волі, у зв`язку з чим вона самостійно не може на свою мінімальну пенсію проживати, харчуватись та передавати синові передачі. На початку 2005 року [PERSON] попросила [PERSON] допомогти їй по господарству, оскільки їй ні до кого було більше звернутися. Позивач тривалий час приходила до [PERSON] , купувала їй продукти харчування, ліки, крмі того, допомагала отримувати пенсію, сплачувати комунальні послуги, обслуговувати банківську карту, яка була прив`язана до її номеру телефону. Якийсь час з 2005 по 2006 рік позивач проживала з [PERSON] разом, оскільки їй потрібен був постійний догляд. Згодом, [PERSON] переїхала до [PERSON] на постійне проживання, оскільки остання потребувала постійного стороннього догляду. Після чого вони почали разом проживати однією сім`єю в її квартирі по [ADDRESS] . Позивач допомагала по господарству, купуавла їжу, ліки, робила ремонт, підтрувала технічний стан квартири, їздила до її сина в місця позбавлення волі, передавала йому передачі, оскільки [PERSON] була людиною похилого віку та їй було важко пересуватися. Наприкінці 2012 році [PERSON] дуже захворіла, а в 2013 році в неї трапився інсульт та вона не виходила з квартири. Весь цей час [PERSON] знаходилась з нею, періодично викликала лікарів та возила її до лікарні, відвідувала її у лікарні, постійно була рядом з нею, оскільки остання потребувала постійного стороннього догляду. 04 липня 2017 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар безкоштовно 48/100 часток комунальної квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування частки квартири від 04.07.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Свергуновою В.А., зареєстрованим в реєстрі за № 2625. Даний правочин зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 04.07.2017 року за реєстраційним номером 31222563101. Після того, як частка квартири стала власністю [PERSON] , вона з [PERSON] переїхали та почали там проживати. [PERSON] мала намір скласти заповіт на ім`я [PERSON] , чи подарує вказану кімнату. Онак, [INFO] [PERSON] після тривалої хвороби померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , вданого Харківським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області. З моменту смерті [PERSON] , [PERSON] продовжує проживати у спірній квартирі. Як зазначила позивач, у встановлений законом строк вона не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець четвертої черги за законом, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки вважала, що садкоємцем померлої є її син, який на час відкриття спадщини відбував покарання в місцях позбавлення волі. Весь цей час позивач продовжувала відвідувати [PERSON] в місцях позбавлення волі та при розмовах з ним він не висловлював бажання оформити на себе спадщину післ смерті матері. Після закінчення строку відубвання покарання, [PERSON] повідомив [PERSON] , що не бажає отримувати свідоцтво про право на спадщину та не заперечує, щоб вона визнала за собою право власності на кімнату, як спадкоємиця четвертої черги. В лютому 2021 р., позивач звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Луценко В.С. з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про спадщин, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю родинного зв`язку зі спадкодавцем та запропонувала звернутися з позовом до суду з метою встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем. За весь час сумісного проживання з [PERSON] , позивач [PERSON] вважала її своєю подругою, родичкою, матір`ю, бабусею, вони допомагали один одному. Як вказує позивач, смерть [PERSON] для неї була психологічним ударом та вона довго не могла прийти до тями, вважаючи, що втратила рідну та близьку людину. Встановлення факту сумісного проживання з [PERSON] необхідно позивачу для належного оформлення спадкових прав. Відповідно до ч.1. ст.316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом почергово отримують особи, які вказані в ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (1263 ЦК України). Відповідно до ст. 1264 ЦК України встановлено, що в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що до складу спадщини входить нерухоме майно, виконуючи свій обов`язок визначений ст. 1297 ЦК України, відповідно до якої, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частин 2 та 3 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, а тому враховуючи вищевикладене, позивач вважається особою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Частина третя статті 1168ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного (позиція Верховного суду у справі № 355/832/17 від 10.04.2020). Судом встановлено, що [PERSON] , має законне право на успадкування 48/100 частин квартири [ADDRESS] , як спадкоємець після померлої [PERSON] , що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини При цьому, суд зазначає, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд задовольняє заявлені позовні вимоги позивача про встановлення факту проживання зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , померлою [INFO] , починаючи з 2011 року однією сім`єю, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , тобто та визнання за позивачем [PERSON] права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, як спадкоємець 4-ї черги, тобто на 48/100 квартири.

Outcome: approved