Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, третя особа Комісія з питань захисту дитини Ужгородської міської ради (служба у справах дітей) про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Свій позов [PERSON] мотивує тим, що вона - [PERSON], [INFO], перебуває у шлюбі з [PERSON], [INFO]. Шлюб був зареєстрований 20 червня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ №129714. Вказує, що від даного шлюбу вона з відповідачем має малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-ФМ № 335711. На час звернення з позовом дитині 1 рік і 11 місяців. Зазначає, що подружні відносини між ними припинені у вересні 2016 року. Причиною припинення спільного життя стало неспівпадіння поглядів на життя та несумісність характерів. На фоні таких відносин почалися суперечки та сімейні сварки. Вона дійшла переконання, що вони з чоловіком є зовсім різними людьми і подальше спільне життя продовжувати неможливо. З моменту припинення шлюбних стосунків вони мешкають окремо, не мають сумісного бюджету, не ведуть спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з чоловіком та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Їхня сім'я розпалась, її зберегти неможливо, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та її волі, а тому суперечить ст. 51 Конституції України, ст. ст. 24 та 56 Сімейного кодексу України, а тому вона наполягає на тому, щоб шлюб між ними потрібно розірвати. Також зазначає, що згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років становить 1492 гривень, в розрахунку на місяць. Вважає, що аліменти на малолітню дитину в мінімальному розмірі прожиткового мінімуму не можуть бути необхідними та достатніми для забезпечення для гармонійного розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене та з розрахунку, що відповідач офіційно працює у Державній службі з надзвичайних ситуацій України вважає, що розумним та доцільним буде стягнути з відповідача на утримання малолітнього сина щомісячно аліменти у розмірі ? частки від його доходу. Щодо вимоги про визначення місця проживання дитини, вважає, що в інтересах сина проживати саме з нею, а не з його батьком. На теперішній час дитина постійно, з самого народження проживає з нею. Вона займається дитиною та піклується про неї. Може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, вона проживає разом зі своєю матірю, яка має сили і бажання доглядати за її сином та допомагати їй у цьому. Зазначає, що вона проживає у приватному будинку з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. Таким чином, проживання сина разом з нею, на її думку, відповідає його інтересам. Вона має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, зазначає, що не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із сином і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування батька. Стверджує, що спиртні напої чи наркотичні засоби вона не вживає. Вважає, що перебування сина в сім'ї відповідача негативно вплине на його виховання та здоров'я. Хоче дати дитині освіту і добробут. Син також хоче жити з нею. Вважає, що за таких умов сину буде краще з нею. Враховуючи вищевикладене, просить суд: 1. Відкрити провадження у справі. 2. Шлюб, укладений між нею - [PERSON] та [PERSON] розірвати. 3. Визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з нею - [PERSON]. 4. Присудити до стягнення з відповідача [PERSON] на її користь щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі ? частки від усіх його доходів, починаючи з дати подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. 5. Стягнути судові витрати з відповідача. 23.02.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа Комісія з питань захисту дитини Ужгородської міської ради (служба у справах дітей) про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів залишено без руху. 05.03.2018 року на усунення недоліків, вказаних в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.02.2018 року, позивач [PERSON] відмовилася від позовної вимоги про визначення місця проживання дитини. 27.03.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. 02.05.2018 року через канцелярію Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зареєстровано відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву [PERSON] У своєму відзиві відповідач по справі [PERSON] винав позовні вимоги позивачки щодо розірвання шлюбу, визначення місця проживання сина [PERSON], [INFO] з [PERSON] та стягнення аліментів. Однак, заперечив щодо розміру аліментів, так як вважає вимогу позивача про стягнення аліментів у розмірі ? всіх доходів необґрунтованою та просить визначити аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] після отримання відзиву відповідача, зменшила позовні вимоги щодо сплати відповідачем аліментів у розмірі, передбаченому законодавством України, а саме в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача [PERSON], але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.02.2018 року і до повноліття [PERSON] Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявився, хоча про час там місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, що підтверджується оригіналом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88000 2268814 1/89200 0169456 2), врученого його матері 13.04.2018 року. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Заслухавши пояснення позивача, ознайомившись із відзивом відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Так, як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 20.06.2015 рок у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській област,і про що 20 червня 2015 року складено відповідний актовий запис за № 270, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФМ № 129714, виданим 20.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. У позивача з відповідачем є спільна дитина син [PERSON], [INFO], що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії І-ФМ № 335711, виданого 25.11.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції у Закарпатській області. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. За ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності\~до положень\~ст.\~112\~СК України\~суд з'ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини-інваліда\~та інші\~обставини життя\~подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, на даний момент шлюб між ними є лише формальним, з вересня 2016 року вони з відповідачем проживають окремо, ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено судом, спільна дитина сторін проживає з матірю та потребує матеріального забезпечення, між батьками відсутня домовленість про сплату аліментів на утримання дитини, батько визнав позов про стягнення з нього аліментів на утримання сина, однак у відзиві на позовну заяву від 02.05.2018 року просив визначити розмір аліментів на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні зменшила позовні вимоги та погодилася на стягнення аліментів з відповідача у розмірі, якому відповідач погодився їх сплачувати у своєму відзиві. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за\~ малолітнім сином, вік та стан здоровя дитини, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, наявність у відповідача іншої малолітньої дитини, даних про наявність у нього інших утриманців немає, а також вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2\~ст. 182 СК України. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обовязку батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що в силу вимог\~ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на їх спільну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.02.2018 року і до його повноліття. Беручи до уваги, що згідно зі\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2018 року по 30.06.2018 року -1492,00 грн., така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. При цьому, оскільки позивач предявила позов 20.02.2018 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 352,40 грн. судового збору.

Outcome: approved