Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В позові вказувала, що 24.07.2004 року зареєструвала шлюб з [PERSON] і прийняла його прізвище. Її дошлюбне прізвище [PERSON] Шлюб зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №27. Від шлюбу, [INFO] року народилася дочка - [PERSON], яка проживає з нею. Посилалася на те, що з відповідачем не склалися нормальні подружні стосунки і причина полягає в тому, що у них різні характери та погляди на життя, немає спільних уподобань та інтересів, втратили почуття любові один до одного, через що постійно виникають сварки та скандали. В результаті цього сімейно-шлюбні відносини між ними припинилися, спільного господарства не ведуть, хоча і проживають в одній квартирі. За таких обставин прийшла до висновку, що їх спільне життя неможливе, а примирення між ними суперечить її інтересам та інтересам їх дочки, що мають істотне значення. Питання поділу спільно-нажитого майна та визначення місця проживання дитини на даний час немає. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, що зареєстрований 24.07.2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №27 та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. У разі неявки належним чином повідомленого відповідача згідна на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, про причини неявки суду не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.07.2004 року між сторонами зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №27, що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження, серія [NUMBER] від 24.07.2004 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького РУЮ Чернівецької області. У шлюбі [INFO] року народилася дочка - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 18.12.2008 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, хоча спільно і проживають, однак спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних стосунків, позивач на примирення не згідна, вона довела, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх дитини, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Також судом встановлено, що позивач після реєстрації шлюбу прийняла прізвище [PERSON] Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] надалі іменуватись шлюбним прізвищем [PERSON]. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved