Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюбні відносини між нею та Відповідачем було припинено, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, у зв'язку з чим просить шлюб розірвати. З'явившись у судове засідання Позивач позовну заяву повністю підтримала та просила позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином, на адресу Відповідача направлялась копія ухвали про відкриття провадження по справі та судові повістки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення Позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони зареєстрували шлюб 28.08.2003 року у Відділі РАЦС громада Вірнсгайм, Федеративна Республіка Німеччина, запис про укладення шлюбу № 16/2003 (а.с. 3-6). В даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім'ю не мають, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя з Відповідачем суперечить інтересам Позивача. Майновий спір між сторонами відсутній. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], що підтверджується Витягом із запису про реєстрацію народження № 774/2004 (а.с. 7-9). Відповідно до ст. 410 ЦПК України, іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов'язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, за винятками, встановленими Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Відповідно до ст. ст. 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Угода про вибір права на момент укладання шлюбу та в подальшому між сторонами не укладалась, Відповідач наразі все ще має місце проживання в Україні. Судом також встановлено, що Позивач має постійне місце проживання в Україні, що підтверджується Тимчасовою посвідкою на постійне місце проживання Серія [NUMBER] та Довідкою форми № 3, відповідно до якої Позивач зареєстрована за адресою - [ADDRESS]. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення національного законодавства. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved