Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.01.2015 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 168. Від шлюбу у сторін [INFO] народилась донька - [PERSON] . Спільне життя у подружжя не склалося, виявилось, що сторони мають різні погляди на життя і тому між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки втрачено почуття любові та поваги. Сторони припинили подружні відносини, шлюб фактично розпався, а тому виникла необхідність його розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, за обставин викладених в позовній заяві, просила суд їх задоволити. Судові витрати просила залишити за нею. Додатково пояснила, що із відповідачем вона не проживає спільно та не веде спільне господарство з трявня 2019 року. Строк на примирення просила не надавати, так як вважає, що він не дасть позитивного результату, оскільки у сторін було достатньо часу на примирення. Крім того, позивач пояснила, що в 2019 році зверталась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу і за проханням відповідача залишила позов без розгляду, оскільки сподівалась на примирення, однак це нічого не змінило у їх відносинах, що й стало підставою для її повторного звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на офіційному порталі судової влади. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що 31.01.2015 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 168, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 31.01.2015 р., серії [NUMBER] (а.с.8). За час спільного проживання у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво серії [NUMBER] від 06.08.2015 року. (а.с.7). Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально, сторони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України за клопотанням позивача, судові витрати підлягають залишенню за нею. На підставі викладеного та

Outcome: approved