Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач посилається на те, що з відповідачем [PERSON] вони одружилися 01.05.2017 року та їх шлюб було зареєстровано у виконкомі Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 41. Зазначає, що від шлюбу дітей у них немає, однак згоди розірвати шлюб у органах реєстрації актів цивільного стану відповідач не надає, а тому вона змушена звернутися в суд з даним позовом, майновий спір вони вирішать в окремому позові. Вказує, що їх сімейні відносини припинилися вже після офіційного одруження, відповідач не поважав її як свою дружину, не рахувався з її думкою, вони зрозуміли, що у них різні характери та погляди на життя. Зауважує, що з червня 2017 року вони не проживають разом і вона зрозуміла, що шлюб з відповідачем був помилкою, а тому вона вирішила звернутися в суд з даним позовом, так як їх нічого не обєднує, примирення неможливе. З посиланням на викладене позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 01.05.2017 року, який зареєстрований у виконкомі Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 41. Позивач у дане судове засідання не зявилася, при цьому надіслала до суду письмову заяву, згідно з якою просить цивільну справу за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглянути у її відсутності, зазначивши, що вимоги позову підтримує у повному обсязі, просить позовні вимоги задовольнити та не надавати їм строк для примирення, так як з часу предявлення даного позову в суд ніхто з них не робив спроб для примирення та відновлення шлюбних стосунків. Відповідач у дане судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання рекомендованого повідомлення про вручення поштових відправлення, виплату поштового переказу (номер штрихкодового ідентифікатора 8800023088652), про причини неявки не повідомлено та клопотань про відкладення справи до суду не надходило. При цьому, 01.08.2017 року через канцелярію суду відповідач подав заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову, що, на йому думку, надасть можливість зберегти сімю. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 01 травня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Борка) [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у виконавчому комітеті Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 41, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 154972, виданим 01 травня 2017 року. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем та не бажає з ним проживати, просить не надавати строк для примирення. Спільних дітей, що могло б хоч якось повязувати сторони, вони не мають. Сторони належним чином повідомлялися судом про розгляд справи, але у дане судове засідання не зявилися, що свідчить про відсутність у них зацікавленості щодо збереження шлюбу. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved