Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, у якому просить визнати за нею право на земельну часту (пай) без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), із земель державної власності на території Козелецької селищної ради, в звязку з обєднанням громади, в межах Булахівського старостинського округу, як на право, що належить члену колишнього СКП « Маяк» [PERSON], в розмірі середнього розміру паю по господарству. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились. При цьому від них надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, та визнання позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, заперечень проти позову не має. Судом на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~\~\~ Як установлено в судовому засіданні, позивачка у справі [PERSON] є дочкою [PERSON], ступінь родинного звязку підтверджується свідоцтвом про народження та одруження. Так, батько позивачки, [PERSON] за життя був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк», яке розташоване на території Булахівської сільської ради Козелецького району,Чернігівської області. Відповідно до «Порядку паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», рішенням Козелецької районної ради народних депутатів від 17 грудня 1993 року вісімнадцятої сесії двадцять першого скликання було передано у колективну власність землю для виробництва товарної сільськогосподарської продукції колективному сільськогосподарському підприємству «Маяк», про що складено та видано Державний акт на право колективної власності на землю серії 1-ЧН № 000150 від 19 жовтня 1995 року. Список додаток громадян, до вказаного Державного акту, які мають право на середню частку колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк» села Булахів, було складено станом на 1 квітня 1996 року. Однак у вказаний список батько позивачки [PERSON] внесений не був. [PERSON] помер 02 січня 1996 року. За життя батько позивачки був працівником, а на день його смерті був пенсіонером з числа працівників КСП «Маяк», однак за життя сертифікат на право на земельну частку( пай ) йому видано не було, через відсутність його у списку - додатку до Державного акту на право колективної власності. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2010 року №2 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам підсудні справи за заявами громадян про право на земельну частку (пай) при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, а відповідно до п. 23 вказаної Постанови зазначено, що судам потрібно мати на увазі, що згідно ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, земельні ділянки передаються їх працівникам а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай) виділену в натурі. Відповідно до п. 24 Постанови сертифікат на право на земельну частку (пай) є дійсним до виділення земельної ділянки в натурі та видачі державного акту на право власності на землю. Член КСП, включений до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку пай з дня видачі цього акту, і в разі смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позов громадян, повязані з паюванням земель (зокрема про визнання права на земельну частку пай) можуть бути предметом розгляду судів. Відповідно до ст.1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) право на земельну частку (пай) мають громадяни України, які були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат на право на земельну частку (пай), а також є трудова книжка члена КСП. Батько позивачки [PERSON] мав можливість у судовому порядку визнати за собою право на право на земельну частку (пай), що йому належить, однак нині не має можливості бо 2 січня 1996 року помер, та у день смерті втратив можливість набувати права. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] 02 січня 1996 року у спадкоємця за законом першої черги дружини померлого [PERSON], виникло право на земельну частку пай і це дає можливість захистити свої права у судовому порядку шляхом визнання. Однак остання померла 25 січня 2017 року. Спадщину після смерті матері за заповітом прийняла її дочка, позивачка у справі, [PERSON], оскільки звернулась з заявою про прийняття спадщини до Козелецького районного приватного нотаріуса [PERSON], однак через відсутність засвідченого права правовстановлюючим документом, що належало батьку за життя, як члену КСП та пенсіонеру з числа працівників КСП «Маяк», у вигляд сертифікатиу на право на земельну частку (пай), змушена звернутися до суду. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості» земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1968 р) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини з умовою або з застереженням, а відповідно до ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини і ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина, батьки. Позивачка є єдиним спадкоємцем за законом на дану спадщину після смерті батька, інших спадкоємців не має. Доказом того, що батько позивачки за життя був працівником КСП є його трудова книжка, де зазначено рік вступу в КСП - 1944 рік, та відомості про роботу,де він працював водієм, а також довідка з сільської ради про те, що [PERSON] працював в КСП. На день смерті він проживав у сільській місцевості, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Крім того його дружина [PERSON], також була працівником КСП та на день передачі земельної ділянки у власність КСП 17 грудня 1993 року та видачі Державного акту на право власності на землю, складання списку додатку до Державного акту, мала можливість мати цивільні права та обовязки та була внесена до списку, а її чоловік та батько для позивачки, не був внесений, оскільки на день складання списку помер, хоча на день видачі Державного акту та передачі у власність землі КСП мав цивільні права. Згідно листа за підписом в.о. начальника відділу у Козелецькому районі Головного управління Держгеокадастру відомо, що Державний акт на право колективної власності серії 1-ЧН № 000150, який зареєстрований у книзі записів державних актів на право власності на землю за №16, виданий колишньому КСП «Маяк» на території Булахівської сільської ради 31 жовтня 1995 року. [PERSON], мешканець с.Булахів, Козелецького району, Чернігівської області, який помер 02.01.1996 року, дійсно мав право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Маяк» на території Булахівської сільської ради, якщо він працював у колишньому КСП. Через відсутність в списку-додатку до Державного акту на право власності на землю, який складено на 1.04.1996 року, тобто через 5 місяців з моменту видачі та реєстрації Державного акту на право власності на землю, батька як члена КСП, оскільки на день складання саме списку він помер, позивачка змушена звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до Козелецької селищної ради, третя особа : Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, підлягає задоволенню із наступних підстав: Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України встановлює, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права громадян. Суд не стягує з відповідача судовий збір на користь позивачки враховуючи заяву останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved