Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на наступні обставини: 01.12.2000 р. позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. У позові зазначається, що відповідач не працює, живе за рахунок випадкового заробітку та не надає допомоги на утримання дитини. З урахуванням наведеного позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошової суми у розмірі 1 210, 00 грн. з урахуванням підвищень відповідно до Закону України «Про державний бюджет України», вирішити питання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 200, 00 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, надав суду пояснення аналогічні викладеним, з уточненням, що відповідач має неофіційний заробіток у службі таксі, наполягав на задоволенні позову та вважав справедливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1 210, 00 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить його особистий підпис на розписки про повідомлення сторін про призначення слухання справи, про причини неявки до судового засідання суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити по цієї справі заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд ухвалив розглядати справу у заочному порядку. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи і докази в їхній сукупності, судом встановлено: Відповідно до Свідоцтва про народження, виданого 19 квітня 2001 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Бериславського районного управління юстиції Херсонської області, батьками дитини [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] та позивач [PERSON]. У судовому засіданні з пояснень позивача встановлено, що дитина постійно мешкає з позивачем, позивач фактично утримує дитину, відповідач офіційно не працевлаштований та на час розгляду справи у суді не приймає участі в утриманні дитини. Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, всебічно, повно та об'єктивно з'ясував обставини справи, враховуючи, що цивільне судочинство здійснюється за принципом диспозитивності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей випливає із вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитинство охороняється державою. За змістом ст. 181 СК України способи утримання дитини визначаються батьками самостійно. У випадку недосягнення згоди та у разі невиконання батьками обов'язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач стверджує, що відповідач ухиляється від виконання обов'язку утримувати дитину, та як встановлено судом сторони не досягли згоди, щодо способів утримання дитини, а тому аліменти на дитину підлягають стягненню в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні з пояснень позивача встановлено, що відповідач має нерегулярний та мінливий характер. Доказів про наявність у відповідача постійного доходу суду не надано. У зв'язку з встановленими обставинами є справедливим стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд має зазначити, що позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1 210, 00 грн., що відповідає мінімальному прожитковому мінімуму, не надав суду достатніх та допустимих доказів того, що останній в змозі сплачувати аліменти у вказаної сумі. На підставі ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. № 719-VII прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлений у розмірі 1 286, 00 грн. В зв'язку із досягненням дитиною [PERSON] тринадцятирічного віку та її навчанням у школі, що тягне додаткові як фізичні, так і розумові навантаження, для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я, організації її навчання та відпочинку матеріальна допомога з боку батьків повинна бути не менш ніж встановлений розмір прожиткового мінімуму. Виходячи з того, що обов'язок утримувати дитину несе кожен з батьків, частка відповідача в утриманні, виходячи з розміру пожиточного мінімуму, повинна бути не менш ніж 643, 00 грн. Приймаючи до уваги, що на підставі Закону № 1165-VII від 27.03.2014 р. на 2014 рік збільшення прожиткового мінімума не передбачено, а також приймаючи до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою, відсутність у нього інших утриманців, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 700, 00 грн. При цьому суд вважає, що розмір аліментів в 700 грн. не в значній мірі перебільшує вартість мінімального набору продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб дитини, що є розумним в умовах інфляції. В силу ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 229 грн. 40 коп. У зв'язку з тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підтвердження користування у процесі розгляду справи правовою допомогою та документального підтвердження понесених відповідних судових витрат, у суду відсутні підстави присудити з відповідача понесені позивачем витрати на правову допомогу. На підставі ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180-184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial