Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом в якому вказала, що 05.02.2018 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ [PERSON]» укладено кредитний договір № МФ-0251800000066 за умовами якого відповідач надав їй кредит в розмірі 7828,64 гривень. Плата за користування кредитом встановлюється у вигляді фіксованої ставки в розмірі 0,8 %, які сплачуються позичальником за кожен день строку користування кредитом зазначений в п. 1.3 договору, що дорівнює 292 % річних. Кредит надано строком на 15 днів з 05 лютого 2018 року по 20 лютого 2018 року. Вказаний договір просила визнати недійсним оскільки при його укладенні порушені її права як споживача, так кредитор не надав їй повної, всебічної, обєктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням так і під час укладення договору про надання споживчого кредиту, незаконним є встановлення в п. 1.8 кредитного договору оплати комісії за супровід кредиту, у кредитному договорі відсутні умови про припинення дії договору, про відповідальність відповідача, в договорі також відсутнє право відізвати згоду на обробку персональних даних. Наявність вказаних порушень є підставою для визнання даного кредитного договору недійсним. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 липня 2018 року прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачем надано відзив на позовну заяву в якому заперечено позовні вимоги з огляду на те, що зобовязання відповідача з надання кредиту позивачу виконані в повному обсязі. Умови кредитного договору не містять положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін, кредитний договір укладався з додержанням форми встановленої законодавством, волевиявлення сторін правочину є вільним і відповідає їхній внутрішній волі, що відповідає загальним вимогам. Вищевказані положення підтверджуються власноручним підписанням позивачем договору фінансового кредиту та отримання в розпорядження кредитних коштів і користування ними, що позивачем не оспорюється. В задоволенні позову просить відмовити. Крім того відповідачем подано заяву про залишення позову без розгляду з підстав несплати позивачем судового збору при зверненні з позовом до суду. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. 05 лютого 2018 року між Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«БІ ЕЛ\~[PERSON]»\~та [PERSON] був укладений кредитний договір № МФ-0251800000066 (а.с 9), відповідно до умов якого відповідач надав позивачу кредитні кошти в розмірі 7828,64 гривень на 15 днів з 5 лютого 2018 року по 20 лютого 2018 року. Термін повернення кредиту 20 лютого 2018 року. Плата за користування кредитом встановлюється у вигляді фіксованої ставки в розмірі 0,8 % які сплачуються позичальником за кожен день строку користування кредитом зазначений в п.1.3 договору, що дорівнює 292% річних. Поряд з цим, відповідно до п. 1.6 кредитного договору ставка, зазначена в пункті 1.5 цього договору застосовується в разі відсутності прострочення виконання позичальником зобовязань по сплатам за цим договором. При простроченні сплати за кредит у строк, визначений п.1.3 договору, а саме починаючи з 16 по 29 день користування кредитом, ставка, зазначена в п. 1.5 цього договору не застосовується, а в якості додаткового забезпечення належного виконання зобовязань позичальником до моменту погашення простроченої заборгованості встановлюється підвищена процентна ставка в розмірі 1,00 % за кожен день строку користування кредитом, що дорівнює 365 % річних. Пунктом 1.7 договору сторони погодили, що за період з 30 по 45 день користування кредитом плата за користування кредитом встановлюється у розмірі 4,5 % за кожен день строку надання кредиту, що дорівнює 1\~642,5 % річних. Також, відповідно до п. 1.8 кредитного договору в момент повернення кредиту позичальник сплачує комісію за супровід кредиту в розмірі 14 % від суми кредиту (1096,01 гривень). Отже за умовами договору відповідач зобов'язується на умовах визначених Договором, на строк визначений п 1.3 Договору надати позивачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору, а позивач зобовязується повернути відповідачу у встановлений п. 1.4 термін та сплатити проценти за використання кредиту та виконати інші зобовязання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені цим Договором (п.1.1 кредитного договору), дата повернення кредиту була визначена сторонами 20 лютого 2018 року (п.1.4), пунктом 2.1. Кредитного договору визначено порядок надання кредиту, пунктом 2.2 та п. 2.2.2 кредитного договору визначена процентна ставка за користування кредитом та порядок її сплати, п. 2.3 Кредитного договору визначено порядок сплати кредиту, пунктом 4.1 та 4.2 Кредитного договору - встановлена відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе згідно умов договору зобов'язань. Таким чином, Договір відповідає вимогам, встановленим\~ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків Фінансових послуг», а також вимогам\~ст. 180 ГК України, де визначені істотні умови договору такі як: предмет, ціна, строк дії договору. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 638 Цивільного кодексу України, істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін чає бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа і кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, істотними умовами кредитного договору, відповідно до закону, є умови про предмет договору, строк його дії, розмір процентів, умови видачі кредиту. Відповідно до положень частини 1, 3\~статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є двостороннім, якщо правам та обовязками наділені обидві сторони договору. Статтею 6 цього Кодексу\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, (ст. 627 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 3\~ст.\~6\~Цивільного кодексу\~України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, крім договорів, цивільні права та обов'язки виникають також з актів цивільного законодавства. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. Відповідно до\~ст. 638 Цивільного кодексу України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Стаття 203 Цивільного кодексу України\~визначає такі вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочинів, а саме: зміст правочину не може суперечити\~ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Також із п. 6.3 договору випливає, що шляхом підписання кредитного договору позичальник підтверджує, що інформація зазначена у\~ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~та в частині другій\~статті Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~отримана ним від кредитора до підписання кредитного договору. Як вбачається\~з кредитного\~договору \~позивач на\~кожному аркуші\~договору проставила\~свої підписи\~про ознайомлення\~з умовами\~Договору та\~про їх\~погодження (а.с\~9). Отже позивач в повній мірі ознайомилась з умовами кредитування наданого їй відповідачем. Підписанням кредитного договору позичальник підтвердила, що уважно ознайомилась із змістом цього договору, всі умови договору зрозуміла, повністю з ним згодна, заперечень, зауважень та запитань не має, та зобовязується їх дотримуватись та виконувати. Отже, з підписанням кредитного договору позивач засвідчила згоду з усіма умовами викладеними в кредитному договорі. Відповідно до п.1 ч.2\~ ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування»\~сфера дії закону не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця. Судом встановлено, що договір, укладений між сторонами на термін, що становить пятнадцять днів, а тому вказаний договір не підпадає під сферу дії\~Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи вищевикладене та ч.1\~ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», де вказано, що положення даного закону застосовуються до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування»\~суд приходить до висновку, що до кредитного договору № МФ-0251800000066 не застосовуються вимоги\~Закону України «Про захист прав споживачів». Як зазначено відповідачем у своїй діяльності товариство не керується\~Законом України «Про банки банківську діяльність», оскільки не є банківською установою, а відповідно до Свідоцтва про реєстрацію ІК № 81 є фінансовою установою. Суд приходить до висновку, що при укладенні оспорюваного кредитного договору відповідачем, у відповідності до вимог п. 2\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», позивачу була надана інформація як про умови кредитування, так і про сукупну вартість кредиту, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, пункт 5.3 договору встановлює, що договір набирає чинності з моменту його укладення та видачі кредиту. Строк дії договору встановлюється до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором. Щодо посилань позивача на відсутність у договорі порядку внесення змін та припинення дії договору, то вказане не відповідає дійсності, що згідно з п. 3.4.1 договору позичальник має право ініціювати внесення змін та або доповнень до договору, а в п. 5.7 договору зазначено порядок внесення таких змін, а саме усі зміни та доповнення до договору набувають чинності тільки за умови укладення в письмовій формі та підписання сторонами додаткової угоди до договору. \~Стаття 588 ЦК України\~визначає, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.\~Стаття 599 ЦК України\~визначає основний спосіб припинення зобовязання, а саме, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Вказане узгоджується з п. 3.3.2 договору, відповідно до якого обовязком позичальника є повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом , а також інші платежі, передбачені договором, в чому і полягає основний зміст зобовязання за договором. У випадку виконання цього обовязку договір вважається припиненим. Також відповідно до п 5.9 Договору він може бути достроково розірваний на підставі взаємної згоди сторін, а також відповідачем в порядку п 3.4.3 договору, а саме, достроково повернутою сумою кредиту. Відповідно до п.3 ст.3 та ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості, отже позивач була вільною у виборі фінансової установи та обрала відповідача. З огляду на викладене судом не встановлено підстав для визнання кредитного договору з мотивів наведених позивачем, недійсним, тому в задоволенні позову слід відмовити. Підстави для задоволення клопотання відповідача про залишення позову без розгляду зважаючи, що позивачем не сплачено судовий збір задоволенню не підлягають. Згідно ст.\~141\~ЦПК України з\~позивача на\~користь держави\~ \~слід стягнути\~судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved