Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування вимог вказує, що він народився [INFO] в м.Тернопіль. Його батьки - громадяни України. З народження він постійно проживав з бабусею [PERSON] у належному їй будинку по [ADDRESS]. Однак, у зв'язку із сімейними обставинами та проблемами із здоров'ям, він періодично перебував в установах охорони здоров'я та навчальних закладах. Так, у період з 01.09.1985р. по 01.09.1990 р. навчався в Гримайлівській санаторній загальноосвітній школі - інтернаті І-ІІІ ступенів, у періоди з 13.11.1990р по 18.01.1991р., 05.07.1991р. по 13.08.1991р., 13.12.1991р. по 13.03.1992р. перебував на стаціонарному лікуванні в Тернопільській обласній комунальній клінічній психоневрологічній лікарні. У період між проходженням лікування проживав разом з бабусею по [ADDRESS]. Посилаючись на те, що жодних документальних підтверджень даних фактів не збереглось та іншого шляху встановити даний факт не має іншої, просить заяву задовольнити. В судовому засіданні заявник заяву підтримав, зіславшись на вимоги, викладені у заяві. Представник управління державної міграційної служби України в Тернопільській області у судовому засіданні не заперечила щодо задоволення заяви. Пояснила, що факт перебування заявника на лікування ТОККЛ у період з 05.07.1991 року по 13.08.1991 року та з 13.12.1991 року свідчить про те, що [PERSON] станом на 24 серпня 1991 рок перебував на території України Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м.Тернопіль, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 07.08.2013 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №2412. Згідно довідки Гримайлівської санаторної загальноосвітньої школи - інтернату І-ІІІ ступенів Тернопільської обласної ради за №198 від 08.04.2014 року встановлено, що [PERSON] навчався в Гримайлівській санаторній загальноосвітній школі- інтернат І-ІІІ ступенів Тернопільської обласної ради у період з 01.09.1985 року по 01.09.1990 рік та був переведений у [PERSON]. З довідки Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні за №03-5/1468 від 11.04.2014 року вбачається, що заявник перебував на стаціонарному лікуванні в умовах ТОККПНЛ в періоди з 26.12.1984р. по 02.03.1985р., 13.11.1990р. по 11.12.1990р., 11.12.1990 р. по 18.01.1991р., 05.07.1991р. по 13.08.1991р., 13.12.1991р. по 13.03.1992р., 05.06.1992р. по 19.01.1993р., 27.07.1993р. по 31.08.1993р., 20.05.1994р. по 31.05.1994р., 24.01.1995 р. по 07.02.1995р. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які були сусідами його бабусі [PERSON] по [ADDRESS], показали, що [PERSON] починаючи з народження та станом на 24.08.1991 року постійно проживав разом з [PERSON] по [ADDRESS]. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, у тому числі, покази свідків, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до роз'яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у ЦПК України перелік фактів, що встановлюються судом не є вичерпним. За наявності умов суд може встановити й інші факти, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Відповідно до вимог п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується, зокрема, громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України, або паспорт громадянина України для виїзду закордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Як пояснив у судовому засіданні заявник, встановлення факту постійного проживання в Україні станом на 24.08.1991 року необхідно йому для отримання національного паспорта громадянина України. У порядку вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлено факт постійного проживання [PERSON]на території України станом на 24 серпня 1991 року. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що заява [PERSON] підлягає до задоволення шляхом встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року громадянина [PERSON], [INFO].

Outcome: approved