Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» з тих підстав, що її було звільнено з посади державного інспектора з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії Південного відділення відповідача. Так 30.05.2014 р. на підставі наказу Відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у кримському регіоні» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» вищезазначене підприємство переведено на умовах тимчасової окупації території АР Крим до м. Херсон. У зв'язку із відмовою позивача від переводу на роботу в іншу місцевість разом із підприємством згідно з п. 6 ст. 36 КЗпП України наказ № 41-к від 30.05.2014 р. За даним наказом підприємство мало виплатити при звільненні грошову компенсацію за 18 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 22.03.2013 р. по 21.03.2014 р., за 6 календарних днів за період роботи з 22.03.29114 р. по 30.05.2014 р., за 10 календарних днів невикористаної соціальної відпустки за 2102 р., 10 днів за 2013 р. та вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку. Проте, з вини відповідача [PERSON] не отримала належним їй сум і станом на вересень 2014 р. заборгованість складає 14 350,00 грн. За таких обставин позивач просить суд стягнути зазначену заборгованість по виплатам, які мали бути здійсненні під час звільнення відповідно до вимог чинного трудового законодавства та допустити негайне виконання рішення. Позивач в судове засідання не з'явився, направив в адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності у зв'язку із неможливістю виїхати з території Криму Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Зазначив, що згідно п.5.2 Положення про відокремлений підрозділ «Держенергонагляд у криміському регіоні» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго», функції здійснення виплати заробітної плати та соціального забезпечення працівників вказаного відокремленого підрозділу належать відокремленому підрозділу. У зв'язку з окупацією території АР Крим з квітня 2014 р. було втрачено зв'язок із відокремленим підрозділом, тому було прийнято рішення про тимчасове розміщення Відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у криміському регіоні» у м.Херсоні, однак не всі працівники погодилися із переведенням, та звільнилися. При цьому, оскільки розпорядженням Ради Міністрів Республіки Крим від 17.06.2014 р. №535-р «Про майно Відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у криміському регіоні» ДП «НЕК «Укренерго», органом управління майном Держенергонагляду у кримському регіоні призначено Міністерство палива та енергетики Республіки Крим. Справи з кадрових питань Відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у кримському регіоні» передані у міських архів м. Сімферополь. За таких обставин, посилаючись на п.6 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, заподіяну внаслідок тимчасової окупації, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного. Як зазначає [PERSON], і це не заперечується представником відповідача, вона була звільнена з посади державного інспектора з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії ВП «Держенергонагляд» у Кримському регіоні» ДП «НЕК «Укренерго» у зв'язку з відмовою від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством на підставі п.6 ст.36 КЗпП України 30.05.2014 р. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, зазначені суми слід виплатити не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до вимог ст.137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що в день звільнення з нею не провели належним чином розрахунки, як це передбачено чинним законодавством України. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.10.2014 р. задоволено клопотання [PERSON] про забезпечення доказів шляхом витребування у відповідача первинних документів бухгалтерського обліку про нарахування позивачу належних сум при звільненні, а саме нарахування заробітної плати за травень 2014 року, грошової компенсації за 18 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 22.03.2013 р. по 21.03.2014 р., за 6 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 22.03.2014 р. по 30.05.2014 р., за 10 календарних днів невикористаної соціальної відпустки за 2012 рік, за 10 календарних днів невикористаної соціальної відпустки за 2013 рік та вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку. На виконання вимог ухвали суду представником відповідача повідомлено про неможливість надання первинних документів бухгалтерського обліку оскільки на день розгляду справи відсутній зв'язок з колишніми працівниками Держенергонагляду у Кримському регіоні. Всі документи з кадрових питань Відокремленого підрозділу передані у міський архів міста Сімферополь і отримати їх немає можливості. Як вбачається з п. 4.10. Статуту ДП «НЕК «Укренерго» підприємство має право створювати відокремлені підрозділи, які не мають статусу юридичної особи і діють на підставі положень, що затверджуються директором підприємства В свою чергу п. 5.2. Положення відокремлений підрозділ «Держкоменергонагляд у Кримському регіоні» здійснює оплату праці, преміювання та соціальне забезпечення своїх працівників, відповідно до вимог чинного законодавства України, розпорядчих актів ДП «НЕК «Укренерго» та умов колективного договору. Відокремлений підрозділ веде окремий баланс, що є складовою зведеного балансу відповідача. З метою забезпечення реалізації прав працівників на зайнятість у ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні», зважаючи на тимчасову окупацію АР Крим на підставі положень ст. 5 та ст. 7 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» прийнято рішення про тимчасове розміщення Відокремленого підрозділу у м. Херсон. Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача працівники зазначеного підрозділу, в тому числі і позивач, від переведення відмовились та звільнились в травні 2014 р. Згідно інформації, наданої начальником ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» Дмитруком М.І. (лист від 09.07.2014 р. № 1/04-612) постановою Державної ради республіки Крим від 04.04.2014 року № 1967-6/4 нерухоме та рухоме майно ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» внесено до переліку майна, яке належить Республіці Крим. Розпорядженням Ради Міністрів Республіки Крим від 17.06.2014 р. № 535-р «Про майно ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» ДП «НЕК «Укренерго» органом управління майном підрозділу призначено Міністерство палива та енергетики Республіки Крим. Крім того, як свідчать матеріали справи до архіву м. Сімферополь за актом приймання-передачі 10.07.2014 р. передані справи з кадрових питань ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» ДП «НАК «Укренерго». Статтею 10 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач вказує на те, що під час звільнення у травні 2014 р. не отримала належних виплат. проте, доказів невиплати нарахованих при звільненні сум під час розгляду справи отримано не було. Натомість представник відповідача надав підтвердження неможливості представити суду відповідні документи у зв'язку із знаходженням останніх у Архівному відділі Сімферопольської міської ради на території тимчасово окупованої території АР Крим. За таких обставин, зважаючи на докази надані сторонами на підтвердження своїх вимог, суд вважає за можливе відмовити [PERSON] в задоволенні позову. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed