Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що вона є опікуном дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO]. Батьки дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO], яких згідно рішення Тячівського районного суду від 28.03.2016 року та рішення Тячівського районного суду від 10 жовтня 2016 року позбавлено батьківських прав, не надають ніякої матеріальної та моральної допомоги у вихованні дітей. А тому просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісячно на утримання двох дітей. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав повністю посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просить позов задоволити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до даних свідоцтв про народження малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO], матір'ю їх значиться відповідачка [PERSON], а батьком відповідач [PERSON] (а.с10-11). Рішенням Тячівського районного суду від 28.03.2016 року та рішенням Тячівського районного суду від 10 жовтня 2016 року відповідачів позбавлено батьківських прав відносно їхніх неповнолітніх дітей, а їх опікуном призначено [PERSON], згідно розпорядження голови Тячівської районної державної адміністрації за № 586 від 18.11.2016 року та №587 від 18 .11.2016 року( 2,4,6,7-9). Малолітні перебувають на утриманні і вихованні у позивачки [PERSON], що стверджується даними акту обстеження матеріально-побутових умов позивачки та довідки виконкому Тереблянської сільської ради від 13 грудня 2016 року за №347(а.с.12,13). Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідачі в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надають , що стверджується письмовою заявою позивачки. Враховуючи наведене , суд вважає , що є підстави для застосування до відповідачів примусового порядку стягнення аліментів. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може проводитися судом за наявності заяви платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки доходи відповідачів не є регулярними, носять мінливий характер, то стягнення з відповідачів на користь позивачки аліментів на утримання дітей повинно проводитися у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей , суд враховує майновий стан сторін , де позивачка здійснює догляд за малолітніми дітьми і не має інших джерел матеріального забезпечення, позбавлена можливості отримувати додатковий дохід, а відповідачі мають працездатний вік і не мають інших утриманців. А тому, із урахуванням середньомісячної заробітної плати по району та розміру прожиткового мінімуму на дитину, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідачів на її користь аліменти в розмірі по 1000 гривень щомісячно на утримання дітей, так як виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, постійного зростання цін на споживчі товари і послуги, така сума є найбільш наближено достатньою для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку цих 05.01.2017 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі ст.. 367 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: partial