Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Старобільської міської ради Луганської області про визнання права власності на майно у порядку спадкування на майно за заповітом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] , у віці 74 років померла [PERSON] , яка була бабусею позивача, після смерті якої відкрилася спадщина на майно, а саме: земельна ділянка № [NUMBER] , площею 4,2614 га., кадастровий номер 4425182000:07:001:0038, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лиманської сільської ради Старобільського району Луганської області, Державний акт на право на земельну ділянку серії ЛГ № 008100 виданий 20.12.2002 року Старобільським районним відділом земельних ресурсів; земельна ділянка за № [NUMBER] на яку зареєстровано Сертифікат у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 17.04.1997 року на підставі рішення Старобільської районної державної адміністрації від 17.06.1996 року за № 386 у КСП «Правда» с. Проїждже Старобільського району Луганської області, площею 5,69 у.к.га. сільськогосподарських угідь в умовних кадастрових гектарах (далі - у.к.га.), Дублікат Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії № РН № 410497 від 07.04.2014 року видано згідно Розпорядження Старобільської районної державної адміністрації № 16 від 13.01.2014 року. Інше спадкове майно, що могло увійти до спадкової маси на теперішній час позивачу встановити не вдалося. Позивач є єдиною спадкоємицею померлої [PERSON] за заповітом, що складено за волевиявленням останньої секретарем Лиманської сільської ради 28.01.2003 року та зареєстровано у реєстрі за № 72. Заповіт є чинним та не змінювався відповідно відмітки Лиманської сільської ради позначеної у самому заповіті 07.07.2004 року і скріплено печаткою, тобто вже після смерті спадкодавця. Після смерті спадкодавця, позивач не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини так як не знала про існування заповіту залишеного на її ім`я. Про існування заповіту і наявність спадкового майна позивач дізналася лише у вересні 2013 році, випадково під час прибирання домоволодіння де мешкала її бабуся, а саме: [ADDRESS] . У будинку на горищі було знайдено скриньку з документами у тому числі й заповіт. Про те хто міг покласти документи на горищі позивачу не відомо, але відомий той факт, що після смерті бабусі там мешкали невідомі їй люди, які могли винаймати кімнату у будинку і після смерті бабусі мешкали у будинку деякий час, після чого будинок і по теперішній час є покинутим та знаходиться у аварійному стані. Будь - яких подальших дій з земельними ділянками позивач не здійснювала в силу де яких сімейних обставин, а також не оформила належним чином документи на спадщину, не оформила за собою право власності на спадщину. Позивач вважає, що її право на спадщину таким чином було порушено. Відновити порушене право у позасудовому порядку в вищевказаній ситуації не можливо, в силу настання правових наслідків із - за не обізнаності позивачки про наявність заповіту. Також позивач для прийняття спадщини самотужки намагалася встановити наявність іншого майна і відповідно встановити за собою право власності у тому числі і на земельну ділянку за № [NUMBER] на яку зареєстровано Сертифікат у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 17.04.1997 року на підставі рішення Старобільської районної державної адміністрації від 17.06.1996 року за № 386 у КСП «Правда» с. Проїждже Старобільського району Луганської області, площею 5,69 у.к.га. сільськогосподарських угідь в умовних кадастрових гектарах (далі - у.к.га.), але при зверненні до нотаріусу їй було роз`яснено, що їй спочатку потрібно визначити додаткові строки для прийняття спадщини за заповітом, а після нотаріусом буде видано свідоцтво на право власності лише на одну земельну ділянку на яку є Державний акт, а на іншу земельну ділянку буде винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено у видачи свідоцтва в цій частині. Таким чином це порушує права позивача, порушує її фундаментальне право на ефективний розгляд її справи, а відповідно позивач вважає єдиним вірним рішенням у цій ситуації звернутися відразу до суду з відповідним позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування на майно за заповітом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просить суд розглядати справу без її участі та участі її представника [PERSON] .. Представник відповідача Старобільської міської ради Луганської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просить суд розглядати справу без його участі, не заперечує проти позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту громадянина України [PERSON] народилась [INFO] в с. Проїждже Старобільського району Луганської області. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] в с. Проїждже Старобільського району Луганської області. Відповідно до копії заповіту від 28.01.2003 року, [PERSON] дійсно заповіла належне їй право на земельну долю (пай) розміром 5,69 га. яке належить їй згідно сертифікату на право на земельну долю (пай) серії ЛГ 0146121, виданий колгоспом «Правда Старобільського району» [PERSON] . Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 008100, [PERSON] дійсно належить земельна ділянка площею 4,2614 га., яка розташована на території с. Проїждже Старобільського району Луганської області. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, що передбачене ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації. Частиною 1 ст. 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позовна заява [PERSON] до Старобільської міської ради Луганської області про визнання права власності на майно у порядку спадкування на майно за заповітом підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved