Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09 січня 2004 року між ними зареєстровано шлюб. Вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Понад рік вони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Фактично сімя розпалася, шлюб існує формально. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину Позивач, належними чином повідомлена про час, дату та місце проведення підготовчого засідання, в судове засідання не з'явилася. Подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Відповідач, належними чином повідомлений про час, дату та місце проведення підготовчого засідання, в судове засідання не з'явився. Подав заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Крім того, просив розглядати справу його відсутність. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд в межах заявлених позовних вимог встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 січня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрійського міського управління юстиції, актовий запис №08 (а. с. 9). Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, починаючи з лютого 2017 року вони проживають окремо, а сімя носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Крім того, судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а. с. 12 13). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобовязання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Судом встановлено, що діти проживають разом з позивачем за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, просп. Соборний (колишня назва Леніна)[ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «Житлогосп» (а. с. 14). Частиною 1 статті 182\~СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і\~більше дітей,\~суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач, як батько, зобов'язаний матеріально утримувати дитину, та визначаючи розмір аліментів, бере до уваги вищенаведені обставини справи (відповідач є працездатним,\~щомісячно отримує\~заробітну плату\~в розмірі 3\~700,00), у тому числі й матеріальне становище дітей, які проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки, відповідач визнав позов в повному обсязі та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 191\~СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовна заява надійшла до суду 17 жовтня 2018 року (а. с. 3), отже аліменти стягуватимуться 17 жовтня 2018 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. На підставі\~ч.\~1\~ст.\~141 ЦПК\~України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. на користь позивача, сплачений при подачі позову за позовну вимогу немайнового характеру розірвання шлюбу, а також судовий збір в розмірі 704,80 грн. за вимогу майнового характеру про стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнена, слід стягнути в дохід держави з відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved