Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із завою про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON], посилаючись на те, що вона народилася у смт. Верхняч-ка Христинівського району Черкаської області. У 2013 році разом з батьками вони переїхали до міста Горлівки Донецької області, де познайомилася з [PERSON], [INFO] 15 березня 2014 року вони одружилися. Разом проживали в [INFO]. 05 лютого 2016 року її чоловік попав під артилерійський обстріл і загинув. Вона через деякий час після смерті чоловіка переїхала до міста Каховки, де тимчасово проживає у його родичів. 08.02.2016 р. їй, Горлівським міським відділом запису актів цивільного стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР було видане свідоцтво про смерть чоловіка [PERSON] Однак, при зверненні до Каховського міського відділу ДРАЦС з питання реєстрації смерті [PERSON], вона отримала відмову у проведенні такої реєстрації, оскільки територія де загинув її чоловік визначена як тимчасово окупована, і видане свідоцтво про смерть не визнається державними органами України. В судове засідання представник заявниці і заявниця не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, на заявлених вимогах наполягають. (а.с.16, 19). Представник зацікавленої особи також надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти заявлених вимог не заперечує (а.с.13, 14). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявниця перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 15.03.2014 р., місце реєстрації шлюбу Горлівський міський відділ РАГС Донецького обласного управління юстиції (а.с.4). Як вбачається з свідоцтва про смерть, виданого 08.02.2016 р. Горлівським міськвідділом запису актів цивільного стану Державної [PERSON] палати Міністерства юстиції ДНР, [PERSON] помер 05.02.2016 р. (а.с.5). При зверненні до Каховського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області для проведення державної реєстрації смерті, заявниці було відмовлено, з посиланням на те, що свідоцтво про смерть [PERSON] видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.6). У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, в тому числі, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК України і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для державної реєстрації смерті з метою оформлення пенсії по втраті годувальника. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п.1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Свідоцтво про смерть [PERSON] видане Горлівським міським відділом запису актів цивільного стану Державної [PERSON] палати Міністерства юстиції ДНР 08 лютого 2016 року, не є підставою для реєстрації смерті на території України, оскільки видане органом, створеним всупереч законодавства України. Як вбачається з Переліку населених пунктів на території яких здійснювалась антитерористична операція затвердженого Розпорядженням КМУ №1275-р від 02.12.2015 року, м. Горлівка Донецької області та м. Донецьк віднесені до населених пунктів на території яких здійснювалась антитерористична операція, що унеможливлює отримання документів від державних органів встановленого зразку. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Враховуючи викладене, заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню, оскільки документи, що підтверджують факт смерті, встановленого зразка відсутні, реєстрація смерті в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що має для заявника юридичне значення та надасть можливість отримати свідоцтво про смерть, видане державним органом України. Відповідно до ч.4 ст.257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження, або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховної Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved