Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], який діє від свого імені, а також від імені та в інтересах малолітнього сина [PERSON], [INFO], [PERSON], [PERSON] та просила усунути їй перешкоди в користуванні власністю - квартирою [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON], малолітнього [PERSON], [INFO], [PERSON], [PERSON] із вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення; встановити для відповідачів заборону перебувати у квартирі [ADDRESS] та зобов*язати останніх в подальшому не чинити їй перешкод в користуванні спірною квартирою, а також передати їй ключі від вхідних дверей вказаної квартири, ключ від поштової скриньки, яка знаходиться у під*їзді загального будинку, пристрій для відкриття електронного замка марки «ELNIS» для входу у під*їзд, в якому розташована зазначена квартира; вселити її в квартиру [ADDRESS]; стягнути з відповідачів солідарно 100 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи позов тим, що на прилюдних торгах, які відбулися 13.03.2012р., вона придбала квартиру [ADDRESS] та 05.04.2012р. отримала Свідоцтво про право власності на придбану квартиру, яка раніше належала [PERSON] Однак, останній разом із членами своєї родини тривалий час не звільняє квартиру, не віддає їй як законному власнику ключів від неї, відповідачі продовжують користуватися зазначеною квартирою без законних на то підстав, чим чинять їй перешкоди як власнику. Постановою дільничного інспектора Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві від 14.04.2012р. в порушенні кримінальної справі відносно [PERSON] відмовлено на підставі пункту 2 ст.6 КПК України. Крім цього, вказувала на те, що тривале порушення відповідачами її права власності на спірну квартиру спричинило їй ряд моральних страждань і переживань, призводить до вимушених змін у її житті, які пов*язані з порушенням планів користуватися належним їй житлом. Просила задовольнити позов на підставі ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 23, 316, 317, 319, 321, 328, 346, 382, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 109, 116 ЖК України. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення відповідачами права власності позивачки на спірну квартиру і спричинення їй моральної шкоди. Відповідачі в судове засідання не з*явились двічі, про день і час розгляду справи за спірною адресою повідомлялись належним чином, що стверджується поштовими конвертами, повернутими на адресу суду за закінченням строку їх зберігання на пошті (а.с. 38, 44, 45), заперечень проти позову суду не надали, про поважність причин неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе продовжити розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів згідно правил частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Служба у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, про що в справі є розписка представника (а.с. 35), заперечень проти позову суду не надала, про поважність причин неявки представника суд не повідомила. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника третьої особи на підставі матеріалів, що є в справі. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] з прилюдних торгів, які відбулися 13.03.2012р. (а.с. 11 - копія протоколу №3-К-391-СВ-а проведення прилюдних торгів з продажу нерухомого майна, що належить [PERSON], а.с. 12 - копія акту державного виконавця), придбала квартиру [ADDRESS], про що отримала свідоцтво від 05.04.2012р. (а.с. 13 - копія свідоцтва), яке зареєстровано в Державному реєстрі правочинів (а.с. 14 - копія витягу). В матеріалах справи є технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] (а.с. 15-16 - копія). [PERSON] є колишнім власником спірної квартири і разом із членами своєї родини, а саме: малолітнім сином [PERSON], [INFO], [PERSON], [PERSON] є зареєстрованим в ній (а.с. 18 - копія довідки по формі №3). Як вбачається із постанови дільничного інспектора Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві від 14.04.2012р., [PERSON] 10.04.2012р. намагався проникнути до квартири [ADDRESS], у зв*язку із чим були викликані працівники міліції і в ході перевірки обставин було з*ясовано, що [PERSON] має всі необхідні документи щодо спірної квартири, а інша сторона конфлікту - [PERSON] та їх представник [PERSON] не мають таких документів, у зв*язку із чим в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] було відмовлено на підставі пункту 2 ст.6 КПК України (а.с. 17 - копія постанови). Задовольняючи позов частково, суд виходив з наступного. В частині 1 ст.316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А у відповідності до частини 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини 1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В даному випадку право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] виникло і зареєстровано у встановленому законом порядку. Відповідач є колишнім власником спірної квартири і разом із членами своєї родини мав право користування житловим приміщенням в цій квартирі та право проживання в ній лише на час, коли був її власником, оскільки його право користування житловим приміщенням в спірній квартирі та право проживання випливало з права власності на цю квартиру та відповідно такі права відповідачів припинились з часу відчуження спірної квартири і зміни її власника з [PERSON] на [PERSON], яка, як титульний власник житла, не давала згоди на державну реєстрацію відповідачів та їх проживання в належній їй на праві власності квартирі. Тобто, в даному випадку право користування житловим приміщенням в спірній квартирі для відповідачів є похідним від існування у [PERSON] права власності на цю квартиру, а тому припинення права власності на житло тягне за собою відповідно втрату особою і права користування житловим приміщенням в цій квартирі. Аналізуючи зазначені вище правові норми, суд приходить до висновку, що оскільки право власності відповідача [PERSON] на спірну квартиру припинено, є припиненим і його та членів його родини похідне право користування житловим приміщенням в цій квартирі, тобто, відповідачі користуються житловою площею в цій квартирі без відповідної правової підстави. Як вказує представник позивачки, незважаючи на відсутність законних правових підстав, відповідачі продовжують проживати в спірній квартирі, не допускають до неї позивачку, не віддають ключів, від квартири, під*зду та поштової скриньки. Доказів в спростування таких обставин справи суду не надано. Крім цього, відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В статті 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у певний спосіб. Оскільки в спірному випадку право власності відповідача [PERSON] на спірну квартиру припинено, у зв*язку із продажем цієї квартири з прилюдних торгів, припиненим є і його та членів його родини похідне право на користування житловим приміщенням в цій квартирі, однак відповідачі без відповідної правової підстави продовжують користуватися і проживати в спірній квартирі та не допускають до неї позивачку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні в частині позовних вимог про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом виселення відповідачів зі спірної квартири, вселення позивачки у спірну квартиру, зобов*язання відповідачів передати позивачці ключі від вхідних дверей квартири, від під*їзду та від поштової скриньки, у їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки правові підстави для збереження права користування житловим приміщенням в спірній квартирі для відповідачів відпали. Враховуючи те, що виселення відповідачів відбувається в порядку захисту права власності позивачки на спірну квартиру згідно норм цивільного законодавства, а не норм ЖК України, які передбачають виселення без надання іншого жилого приміщення, а тому суд вважає за необхідне не зазначати таке формулювання в рішенні суду по даній справі, відмовивши в цій частині позовних вимог. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Частина 3 ст.386 ЦК України передбачає, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Тобто, законодавець визначає правовою підставою для можливості відшкодування моральної шкоди порушення права власності особи на належне їй майно. В даному спірному випадку, порушення відповідачами права власності позивачки на спірну квартиру є доведеним, а тому суд вважає встановленою обставину спричинення позивачці моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачці [PERSON], суд враховує характер і обсяг фізичних та моральних страждань і переживань позивачки, їх тривалість, можливість відновлення, суть позову, сукупність доказів, які надані позивачкою в обґрунтування позову, ступінь вини відповідачів, а також усі обставини справи у їх сукупності та співставленні, виходячи з наданих суду доказів і принципів розумності та справедливості, а також співмірності розміру моральної шкоди і моральними втратами позивачки, у зв*язку із чим вважає за необхідне стягнути з відповідачів у відшкодування моральної шкоди позивачці 5 000 грн., задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково. Приймаючи до уваги, що предмет зобов*язання відповідачів є неподільним в своїй суті відповідно до правил ст.541 ЦК України, а тому суд вважає за необхідне здійснити стягнення моральної шкоди з відповідачів в солідарному порядку. Стосовно позовних вимог про встановлення для відповідачів заборони перебувати у квартирі [ADDRESS] та зобов*язання останніх в подальшому не чинити позивачці перешкоди в користуванні спірною квартирою, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позовні вимоги в цій частині заявлені на майбутній час, що діючим законодавством не передбачено, оскільки відповідно до правил частини 1 ст.15 ЦК України, особа має право на захист свого цивільного права за умови його порушення, невизнання або оспорювання.

Outcome: partial