Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 20 вересня 2003 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем у неї не склалось з причин відсутності взаєморозуміння, у зв'язку з чим вони фактично припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та з березня 2015 року проживають окремо. Вона вважає, що шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, примирення та збереження родини неможливе та це буде суперечити її інтересам. Позивач в попереднє судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про визнання позовних вимог та можливість слухання справи у його відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Сторонам відомі наслідки визнання позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України суд в праві за наявності для того законних підстав ухвалити рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з'ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб сторін був зареєстрований 20 вересня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 782, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про її народження. При цьому, судом також встановлено, що між сторонами припиненні подружні відносини, вони не ведуть спільного господарства та з березня 2015 року проживають окремо. За весь цей час сторони не досягли примирення. Позивач категорично заперечує проти примирення. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд враховує, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства та з березня 2015 року проживають окремо, за весь цей час сторони не досягли примирення, а тому шлюбні відносини між сторонами носять формальний характер. Примирення між подружжям не можливе та це буде суперечити інтересам та волі позивача. Позивач бажання для примирення та збереження сім'ї не проявила та більш того категорично наполягала на його розірванні, зазначаючи, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. З урахуванням того, що шлюб являється добровільним союзом чоловіка та жінки, а позивач бажає його розірвати і це являється його дійсною волею, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved