Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

[PERSON]звернулась до суду із вищевказаною позовною заявою, відповідно до якої просила: - усунути перешкоди їй в користуванні належним житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами № 12, що знаходиться в місті Кіровограді, по вул. Вологодській, шляхом визнання [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування цим житловим будинком. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору дарування від 11.07.2014 року позивач є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами № 12, що знаходиться в місті Кіровограді, по вул. Вологодській. В п. 1.7 договору дарування зазначено, що дарувальник доводить до відома обдарованої, а обдарована взяла до уваги, що в житловому будинку, що відчужується, прав інших осіб, які б мали право користування майном немає. Відповідно до будинкової книги та довідки № 655 від 16 липня 2015 року в належному їй житловому будинку зареєстровані, але не проживають відповідачі по справі. З моменту реєстрації і по теперішній час відповідачі по справі в належному позивачу будинку не проживали і не проживають, їх особистих речей в будинку немає, хоча й продовжують бути зареєстровані в ньому. В добровільному порядку відповідачі відмовилися знятися з реєстраційного обліку, в звязку з цим позивач змушена звернутися до суду з позовом. Представник позивача до початку судового засідання надала письмову заяву, відповідно до якої просила справу розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлені належним чином, через засоби масової інформації. Враховуючи зазначені обставини суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до\~\~положень ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 11.07.2014 року [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в м. Кіровограді на вул. Вологодській, під № 12, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права та їх обтяжень від 11.07.2014 року (а.с. 6-10, 11-13). 22.03.2015 року померла [PERSON] (а.с. 17). Згідно довідки від 16.07.2015 року виданої квартальним комітетом № 4 Кіровського району м. Кіровограда по вулиці Вологодській, 12 проживають [PERSON] власник, але не зареєстрована, [PERSON], [PERSON] - зареєстрований, але не проживає, [PERSON] - зареєстрована, але не проживає, що також підтверджується домовою книгою для громадян, які проживають [INFO] по вул. Вологодській, 12 в м. Кіровограді (а.с. 18, 14-16). Актом від 03.08.2015 року виданого квартальним комітетом № 4 Кіровського району м. Кіровограда встановлено, що відповідачі по справі не проживають в будинку за адресою: вул. Вологодська, 12 в м. Кіровограді з вересня 2012 року (а.с. 19). Відповідно до приписів ст.ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним свого права власності на майно, майно, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (Закон № 1382-IV), реєстрація є лише внесенням відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. У відповідності зі ст.7 цього Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, без добровільного зняття з реєстрації, особу можна зняти з реєстрації лише за рішенням суду. Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Згідно з ч.1 ст.11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. За наявності судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яке набрало законної сили, та відповідно до ст.14 ЦПК України є обов'язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, зняття з реєстраційного обліку такої особи у судовому порядку не потребується. У відповідності з ч.1 ст.321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Відповідно до ст.150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. У відповідності зі ст.155 ЖК, власника не може бути позбавлено права користування будинком, крім випадків, установлених законодавством. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки факт втрати відповідачами права на користування житловим приміщенням підтверджено достатніми доказами та не заперечувалось ними. Крім того, згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved