Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені з 07.03.2017 року по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя, зловживання відповідачем спиртними напоями та влаштовування скандалів, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 25% від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до повноліття дитини, а також визначити місце проживання [PERSON], [INFO] разом з матірю, посилаючи на те, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини та місце його знаходження невідомо, а дитини проживає разом з позивачем. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд вважає можливим ухвали заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.08.2007 року. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 07.03.2017 року по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя, зловживання відповідачем спиртними напоями та влаштовування скандалів, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Таким чином, суд вважає, що їх сімя розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовну вимогу [PERSON] про розірвання шлюбу, суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Крім того, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, матеріальна допомога з боку відповідача не надається. Відповідно до ст. ст. 180 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримавати дітей до досягнення їм повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, з'ясувавши всі обставини справи, які досліджені доказами, суд приходить до переконання про частково задоволення позову про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини в зв'язку з тим, що дитина потребують матеріальної допомоги від батька, який згідно закону повинен утримувати дитину і має можливість це робити. При визначенні розміру аліментів з [PERSON] суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача, що на його утриманні немає іншіх утриманців і вважає можливим стягнути аліменти на утримання дитини саме у частці від доходу відпловідача у розмірі ? частки, але не менш 50% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. За частиною першою статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Отже, суд приходить до переконання, що в частині позовної вимоги про визначення місця проживання дитини проживання [PERSON], [INFO] разом з матірю, слід відмовити, оскільки позивач зазначила, що дитина проживає разом з нею, окремо від батька, але доказів того, що між батьками на теперішній час виник спір щодо місця проживання дитини, суду не надано. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. та на користь позивача, пропорційно до задоволених вимог, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 640 грн.

Outcome: partial