Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду, відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку) до повноліття дитини, а також на своє утримання, як матері неповнолітньої дитини, в розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з дня подання позову, тобто з 19.03.2014р. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.06.2013 року був укладений шлюб між позивачем та відповідачем. Від цього шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, а самостійно утримувати дитину вона не може, оскільки не працює, перебуваючи у декретній відпустці. Позивач у судове засідання не з'явилась, до початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог позивач наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, також направив письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує сплачувати аліменти на утримання дружини та дитини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України встановлює, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 тієї ж статті зазначає, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Так, відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 06.06.2013 року, серія [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи всі вивченні судом обставини, суд вважає, що оскільки відповідач є батьком дитини, має постійне місце роботи та стабільний заробіток, жодним чином не звільнений від утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку, отже повинен виплачувати позивачу на доньку [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також на її утримання в розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходів) до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved