Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області про визнання незаконними і скасування рішення №83/19 вісімдесят третьої сесії [PERSON] сільської ради Шацького району від 06.11.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою [PERSON]М.», рішення №83/20 вісімдесят третьої сесії [PERSON] сільської ради Шацького району від 06.11.2015 року «Про відмову в наданні земельної ділянки [PERSON]Я.» та про зобовязання [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області розглянути на пленарному засіданні чергової сесії заяву [PERSON] від 06.07.2015 року про надання земельної ділянки в с. Світязь Шацького району по вул. Шевченка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у строки, в порядку та у спосіб, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України. Позов обгрунтовано тим, що рішенням №83/19 вісімдесят третьої сесії [PERSON] сільської ради Шацького району від 06.11.2015 року [PERSON] було надано земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Світязь Шацького району по вул. Шевченка, 14. Позивач вважає, що вказане рішення є протиправним і підлягає скасуванню. В ході розгляду питання на вісімдесят третій сесії [PERSON] сільської ради шостого скликання про надання права власності на земельну ділянку площею 0,2243 га в с. Світязь по вул. Шевченка, 14 їй, позивачу [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]Я.), рішенням №83/20 було необґрунтовано відмовлено в наданні вказаної земельної ділянки, незважаючи на те, що з 1990 року її сімя користується цією земельною ділянкою площею 0,2243 га для ведення особистого селянського господарства. Також сільська рада без будь-яких підстав прийняла рішення про передачу [PERSON] всієї земельної ділянки площею 0,2243 га. Тобто, надаючи спірну земельну ділянку у власність [PERSON] рішенням №83/19 та водночас відмовляючи їй рішенням №83/20 у наданні спірної земельної ділянки сесія [PERSON] сільської ради всупереч ст. 118 Земельного кодексу України не навела мотивів відмови у наданні їй у власність земельної ділянки в с. Світязь по вул. Шевченка, 14, чим було порушено її право набути у встановленому законом порядку право власності на спірну земельну ділянку. Тому позивач просить суд визнати незаконними і скасувати вказані рішення [PERSON] сільської ради №83/19 та №83/20 від 06.11.2015 року і зобовязати [PERSON] сільську раду розглянути на пленарному засіданні чергової сесії її заяву про надання земельної ділянки в с. Світязь Шацького району по вул. Шевченка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у строки, в порядку та у спосіб, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON], кожен зокрема, уточнили останню вимогу і просили зобовязати [PERSON] сільську раду розглянути на пленарному засіданні чергової сесії заяву [PERSON] від 06.07.2015 року про надання їй спірної земельної ділянки в с. Світязь Шацького району по вул. Шевченка, 14. Під час розгляду справи судом позивач доповнила позовні вимоги і просила визнати оспорювані нею рішення [PERSON] сільської ради незаконними і скасувати їх як такі, що прийняті сесією без обговорення. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON], кожен зокрема, зазначені позовні вимоги [PERSON] підтримали, просили задовольнити їх повністю. Відповідач [PERSON] просив у позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області [PERSON] просив у позові відмовити у звязку з безпідставністю вимог [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши фактичні обставини, якими обгрунтовано позов, дослідивши та оцінивши письмові докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з таких підстав. Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Конституції України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Аналогічні положення містить ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якими органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, прийнятими у межах їхньої компетенції. Конституцією України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59). Закріплені у статті 144 Конституції України і статті 59 Закону України про місцеве самоврядування в Україні» норми про акти органів місцевого самоврядування, крім юридичної форми реалізації завдань і функцій, визначають порядок прийняття і перевірки рішень органів місцевого самоврядування. В указаному Законі встановлено, що ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України та законами України до їх відання. Крім того Конституція України передбачає право направляти письмові звернення або особисто звертатися до органів місцевого самоврядування, які зобов'язані розглянути звернення (стаття 40). Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду (частина друга статті 144). Цьому конституційному положенню відповідають вимоги закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у частині десятій статті 59 якого визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Судом установлено, що рішенням вісімдесят третьої сесії [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області №83/19 від 06.11.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою [PERSON]М.» [PERSON] дано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,2243 га у власність для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с. Світязь по вул. Шевченка, 14, на землях [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області, не наданих у власність та користування. Рішення прийнято на підставі розгляду заяви учасника бойових дій (АТО) [PERSON] про надання вказаної земельної ділянки, на підставі п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 12, 39, 40, 118, 121 Земельного кодексу України, Законів України «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності», з урахуванням рішення постійної комісії з питань екології, земельних ресурсів та сільського господарства (а.с. 65). Відповідач [PERSON] суду пояснив, що він як громадянин України, учасник АТО в установленому законом порядку звернувся із заявою у [PERSON] сільську раду Шацького району про надання йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, надав необхідний перелік документів і на сесії 06.11.2015 року було прийнято відповідне рішення, яким його заяву задоволено. На даний час він в установленому законом порядку зареєстрував право власності на спірну земельну ділянку, що підтверджується наданим суду свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30.12.2015 року (а.с. 38). Представник відповідача [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] сільська рада Шацького району Волинської області при прийнятті оспорюваних рішень діяла в межах повноважень, в порядку та у спосіб, визначені законом. Щодо спірної земельної ділянки на сесії сільської ради було розглянуто чотири заяви, три з яких від учасників АТО. Спірну ділянку рішенням сільської ради було надано [PERSON] як учаснику АТО, який був поранений та перебував у полоні. У задоволенні заяви позивача щодо вказаної земельної ділянки було обгрунтовано відмовлено у звязку з відсутністю за вищевказаною адресою вільної земельної ділянки. Тому всі вимоги позивача є безпідставними. Відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способом захисту може бути, зокрема, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. Підставою для звернення до суду є порушення таким рішенням прав, свобод чи інтересів особи (позивача) на момент прийняття рішення. Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Судом встановлено, що на момент прийняття [PERSON] сільською радою Шацького району Волинської області оскаржуваного рішення вісімдесят третьої сесії №83/19 від 06.11.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою [PERSON]М.» зазначена земельна ділянка належала до земель [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області, не наданих у власність та користування. Отже вказане рішення [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області щодо розпорядження даною земельною ділянкою прийняте до моменту вирішення заяви позивача про отримання її у власність і на час його прийняття не порушувало і не могло порушувати прав та інтересів позивача щодо цієї земельної ділянки. Вирішуючи спір, суд повинен досліджувати правомірність оспорюваного рішення на момент його прийняття, в контексті прав особи, яка його оскаржує і не може обґрунтовувати юридичну правильність (правомірність) такого рішення з урахуванням подій, які сталися у майбутньому, а рішення суду не може ґрунтуватися на тих фактичних обставинах, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулися. Тому вимога позивача про визнання незаконним і скасування рішення вісімдесят третьої сесії [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області №83/19 від 06.11.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою [PERSON]М.» є безпідставною і задоволенню не підлягає. Щодо правомірності та обґрунтованості оскаржуваного рішення вісімдесят третьої сесії [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області №83/20 від 06.11.2015 року «Про відмову в наданні земельної ділянки [PERSON]Я.», то суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до ч. 6, ч. 10 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Частина 1 статті 122 Земельного кодексу України визначає, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб, у тому числі для будівництва й обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Стаття 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (пункт 34 частини 1). Крім того судом установлено, що рішенням вісімдесят третьої сесії [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області №83/20 від 06.11.2015 року «Про відмову в наданні земельної ділянки [PERSON]Я.» [PERSON] відмовлено в наданні земельної ділянки для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Шевченка, 14 в с. Світязь Шацькго району Волинської області у звязку з відсутністю за вищевказаною адресою вільної земельної ділянки. Рішення прийнято на підставі розгляду заяви [PERSON] від 06.07.2015 року про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,22 га в с. Світязь по вул. Шевченка, на підставі п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 12, 39 Земельного кодексу України, Законів України «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності», з урахуванням рішення постійної комісії з питань екології, земельних ресурсів та сільського господарства (а.с. 69, 75). Обставину зміни позивачем [PERSON] прізвища з Диман на [PERSON] у звязку з реєстрацією шлюбу визнано сторонами, тому вона доказуванню не підлягає. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області [PERSON] суду пояснив, що він був присутній на пленарному засіданні 06.11.2015 року. Рішення сесії №83/20 від 06.11.2015 року «Про відмову в наданні земельної ділянки [PERSON]Я.» є законним і обґрунтованим. Відмову у наданні земельної ділянки обгрунтовано відсутністю вільної земельної ділянки, так як щодо спірної ділянки було вже прийнято рішення за результатами розгляду заяви [PERSON] і йому надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки. Розгляд заяв щодо спірної земельної ділянки відбувався згідно з Регламентом роботи сільської ради, хід пленарного засідання відображено у відповідному протоколі. Під час розгляду заяв відбувалося обговорення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні також підтвердив, що він був присутній на пленарному засіданні, виступав в порядку обговорення заяв щодо спірної земельної ділянки, виступали також інші особи, присутні на сесії. Посилання позивача на те, що оспорювані нею рішення [PERSON] сільської ради є незаконними і підлягають скасуванню, так як прийняті сесією без обговорення, є безпідставними з огляду на таке. Згідно з Регламентом [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області, затвердженим рішенням сільської ради від 17.12.2010 року №2/3, який був чинним 06.11.2015 року, тобто на час прийняття оспорюваних позивачем рішень (надалі Регламент), Регламент є нормативним актом, обовязковим для виконання радою, який встановлює, зокрема, порядок проведення сесій ради, процедуру розгляду питань, віднесених до її повноважень, порядок прийняття рішень (ч. 2 ст. 2 Регламенту). Глава 6 Регламенту визначає порядок прийняття рішень і передбачає, що рішення ради приймаются з будь-якого питання на її пленарному засіданні після обговорення, шляхом голосування. Рішення ради може прийматися без обговорення, якщо проти цього не виступає жоден депутат, присутній на засіданні. З протоколу №83 від 06.11.2015 року вісімдесят третьої сесії [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області вбачається, що слухали заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Світязь по вул. Шевченка, 14 (інформував [PERSON]В.). Рішення постійної комісії задовольнити заяву [PERSON] Після цього у протоколі вказано результати голосування за кожною заявою. Вирішили: рішення №83/19, №83/20, №83/21, №83/22 прийняти (а.с. 115-183). Разом з тим під час розгляду справи в суді з пояснень відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] встановлено, що в ході розгляду вказаного питання сесії відбувалося обговорення. Проте з дослідженого судом протоколу пленарного засідання ради вбачається, що прізвища виступаючих під час обговорення питання про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Світязь по вул. Шевченка, 14, не вказано, що є порушенням посадовими особами [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області, відповідальними за оформлення протоколу пленарного засідання ради, вимог статей 66, 67 Регламенту про те, що протокол повинен відображати хід пленарного засідання ради; у протоколі зазначаються, зокрема, прізвища виступаючих. Однак вказані порушення ведення діловодства в сільській раді за встановлених судом обставин не можуть бути підставою для скасування оспорюваних позивачем рішень сесії сільської ради. Посилання позивача на те, що їй необґрунтовано відмовлено в наданні вказаної земельної ділянки, незважаючи на те, що з 1990 року її сімя користується цією земельною ділянкою площею 0,2243 га для ведення особистого селянського господарства, не підтверджуються належними доказами про право користування спірною земельною ділянкою. Поряд з цим повідомлення [PERSON] сільської ради Шацького району від 10.09.2014 №453/03-29/2-14, адресоване [PERSON], свідчить про те, що члени сімї позивача самовільно користувалися спірною земельною ділянкою, і вказані обставини підтвердила в судовому засіданні представник позивача [PERSON], мати та член сімї позивача і [PERSON] Отже, приймаючи оскаржуване рішення №83/20 від 06.11.2015 року «Про відмову в наданні земельної ділянки [PERSON]Я.», [PERSON] сільська рада Шацького району Волинської області діяла в межах повноважень, на підставі та у спосіб, встановлені законодавством, тому вимоги позивача про визнання незаконним і скасування вказаного рішення є безпідставними. Крім того судом встановлено, що оспорюване рішення вісімдесят третьої сесії [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області №83/20 від 06.11.2015 року «Про відмову в наданні земельної ділянки [PERSON]Я.» прийнято за результатами розгляду заяви [PERSON] від 06.07.2015 року про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,22 га в с. Світязь по вул. Шевченка, за будинком батьків 3/2, що зареєстрована виконкомом [PERSON] сільської ради 06.07.2015 року за №Д-187 і згідно з резолюцією [PERSON] сільського голови від 06.07.2015 року передана на розгляд сесії (а.с. 69, 75). Як убачається з повідомлень [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області, вказану заяву [PERSON] внесено на розгляд чергової сесії сільської ради в листопаді 2015 року; за результатами розгляду заяви від 06.07.2015 року №Д-187 прийнято рішення №83/20 від 06.11.2015 року, копію якого надіслано заявнику, та розяснено порядок оскарження рішення сесії в судовому порядку (а.с. 73, 74). Отже позовна вимога [PERSON] зобовязати [PERSON] сільську раду розглянути на пленарному засіданні чергової сесії заяву [PERSON] від 06.07.2015 року про надання земельної ділянки в с. Світязь Шацького району по вул. Шевченка, 14 для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у строки, порядку та у спосіб, передбачений ст. 118 Земельного кодексу України, задоволенню не підлягає. Таким чином у задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі статей 19, 55 Конституції України, статей 15, 16, 21 Цивільного кодексу України, статей 118, 122 Земельного кодексу України, статей 24, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,

Outcome: dismissed