Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до свого [PERSON], з вимогою про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у зв'язку з навчанням на денній формі навчання у Криворізькому технікумі Національної металургійної академії України по спеціальності «Металургія». Позивачка посилається на те, що вона повністю утримує сина, купує для нього одяг, взуття, їжу, займається його оздоровленням, на що витрачається значна сума її грошових коштів, а отримує вона незначну зарплатню. Відповідач, [PERSON], не бере участь в утриманні сина, аліментів не сплачує, хоча є здоровою особою, працює та отримує значну і достатню заробітну плату, тому на підставі ст.199 СК прохає стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно до закінчення сином навчання, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, надала суду заяву, згідно якої прохала провести розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі, надав суду письмові пояснення, згідно яких, станом на 05.12.2017 має трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], на її утримання сплачує аліменти за виконавчим листом, [PERSON], [INFO], на її утримання сплачує кошти у добровільному порядку, [PERSON], [INFO], який мешкає з ним, дружина знаходиться в декретній відпустці. Він не працевлаштований, ФОП знаходиться в стані ліквідації з січня 2017 року. Також послався на погіршення стану здоров'я, про що надав відповідні документи. Крім того, прохав справу розглядати без його участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої прохав провести розгляд справи без його участі, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] свідоцтва про народження [NUMBER], свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] позивач [PERSON] та відповідач по справі, [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.02.1996 року по 29.07.2004 року, від шлюбу вони мають сина, третю особу по справі, [PERSON], [INFO]. Наразі син [PERSON] є повнолітнім та згідно довідки від 17.03.2017 року № 218, навчається за державним замовленням на третьому курсі Криворізькоого технікуму Національної металургійної академії України по спеціальності «Металургія», форма навчання - денна. Термін навчання по 30.06.2017 року. Згідно довідки ПАТ «Укртелеком» №70 від 16.01.2018 року середньомісячний дохід [PERSON] за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 року становить 3622,29 грн. Згідно наданих відповідачем документів, [PERSON] ще має трьох неповнолітніх дітей, офіційно ніде не працює, має заборгованість по аліментам у сумі 54733,30 грн. Стаття 199 СК України вказує, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до абз.1 п.20 ППВСУ № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказує, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.4 вказаної статті містить застереження, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне. Ч. 1 ст. 182 СК України вказує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги, що [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON], який навчається та потребує матеріальної допомоги, враховуючи матеріальне становище та сімейний стан відповідача, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини, яка навчається задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період його навчання в Криворізькому технікумі Національної металургійної академії, але не більше як до досягнення ним 23 років, на користь [PERSON], починаючи від дня подання позову, що буде достатнім для його утримання, з урахуванням обов'язку обох батьків приймати участь в утриманні дитини та можливим до сплати з боку платника аліментів. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: partial