Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Виноградівського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.01.2016 року померла бабуся позивачки [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, а саме: земельна ділянка площею 0,23 га та земельна ділянка площею 0,77 га. За життя [PERSON] було залишено заповіт, яким своє майно заповіла позивачці. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено, позаяк бабусею за своє життя не виготовлено правовстановлюючих документів. В свою чергу спадкодавцем отримано вказане майно за заповітом після смерті свого чоловіка, дідуся позивачки. Позивачка є спадкоємцем до майна померлої за заповітом, а відповідачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом. [PERSON] просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,23 га в с.Гетеня, вул.Головна, 7 та земельну ділянку площею 0,77 га, розташовану за межами населених пунктів Чепівської сільської ради, контур №156. В судове засідання сторони не зявилися. Позивачка [PERSON] та її представник по договору адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують повністю та просять суд такі задоволити. Відповідачка [PERSON] також подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог своєї доньки [PERSON] Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Виноградівського нотаріального округу [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує відносно позовних вимог [PERSON] Дослідивши подані докази, всебічно і повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку. В судовому засідання належними доказами встановлено наступне. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.02.2002 року серії АЕІ №795754 [PERSON], мешканка с.Гетеня, вул.Леніна, 7 Виноградівського району отримала у спадок після смерті [PERSON], який помер 28.07.2001 року, земельну ділянку площею 0,23 га, розташованої на території Чепівської сільської ради, належної померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК №031817, виданого Чепівською сільською радою 30.05.2000 року та земельну ділянку площею 0,77 га, розташованої на території Чепівської сільської ради, належної померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК №022344, виданого Чепівською сільською радою 05.03.2001 року. 19.01.2016 року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №203976 від 20.01.2016 року. За життя [PERSON] було залишено заповіт від 14.08.2001 року, який посвідчений секретарем Чепівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №462, заповіт не змінено і не скасовано. Згідно заповіту [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла своїй внучці [PERSON], позивачці по справі. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено, позаяк бабусею за своє життя не виготовлено правовстановлюючих документів на земельні ділянки, які вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] Як вбачається з довідки виконавчого комітету Чепівської сільської ради Виноградівського району №228 від 25.09.2016 року [PERSON], яка померла 19.01.2016 року, на день смерті була зареєстрована в [INFO], проживала одна. З довідок виконавчого комітету Чепівської сільської ради Виноградівського району №02-40/1829 від 26.09.2016 року та №02-40/1840 від 26.09.2016 року слідує, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,10 га, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0, 13 га, розміщені в селі Гетеня, вулиця Головна, 7, та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (земельний пай), площею 0,77 га, розміщений за межами населених пунктів Чепівської сільської ради, контур №156, згідно відомостей по господарського обліку по господарська книга №1, особовий рахунок 01-0004 зареєстровані за [PERSON], яка померла 19.01.2016 року. Спадкоємцем до майна померлої за законом є донька померлої, [PERSON], відповідачка по справі, яка претензій до спадкового майна не ставить. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.). Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою(ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили про те, що визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, по справі не встановлено. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved