Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 15.12.2001 року померла її мати [PERSON]. На день смерті матері залишилось спадкове майно, що складається з 1/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами в с.Верхівка, вул.Миру, 47, Тростянецького району Вінницької області. Позивач являється спадкоємцем після смерті матері по закону, інших спадкоємців немає. Вона вчасно прийняла спадщину, оскільки проживала та була зареєстрована з спадкодавцем за однією адресою. Частину спадкової маси оформила на себе. Звернувшись з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на частину будинку позивач отримала відмову в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. В зв`язку з цим позивач [PERSON] змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за нею права власності в порядку спадкування на 1/4 частину житлового будинку в с.Верхівка, вул.Миру, 47, Тростянецького району Вінницької області. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилась, представник позивача [PERSON] в судове засідання також не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та просить справу заслухати в його та позивача відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тростянецького району в підготовче судове засідання не з`явились, однак надали до суду заяву, в якій просили справу заслухати в їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно померлої [PERSON] за її дочкою [PERSON] Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3\~ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами\~ст.247 ЦПК України.\~\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №141107, виданого 19.12.2001 року виконкомом [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області [PERSON] померла 15.12.2001 року(а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до довідки №659 від 04.12.2017 року, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що [PERSON], [INFO], за життя була зареєстрована та проживала до дня своєї смерті в с.Верхівка, вул.Миру, 47, Тростянецького району Вінницької області. Спадкоємцем після її смерті являється дочка [PERSON], яка вчасно прийняла спадщину, вступивши в управління спадковим майном, та була зареєстрована з спадкодавцем за однією адресою. До складу спадкового майна входить 1/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами по вул.Миру, 47, с.Верхівка, Тростянецького району Вінницької області. За даними земельно-шнурової книги [PERSON] сільської ради запис №86 біля господарства числиться земельна ділянка площею 0,66га, з правовим режимом 0,25га для будівництва та обслуговування житлового будинку, та для ведення особистого селянського господарства 0,41га. За даними погосподарської книги сільської ради за 1991-1995 роки станом на 15.04.1991 року господарство відносилось до категорії колгоспних дворів. Членами були: голова [PERSON], члени дочка [PERSON], зять [PERSON], онук [PERSON]В.(а.с.7). Родинний звязок позивача з померлою [PERSON] підтверджено свідоцтвом про народження серії V-УР №0123964 від 05.01.1965 року виданого на імя [PERSON], [INFO], де в графі мати записана [PERSON] (а.с.18). В подальшому позивачка змінила прізвище на [PERSON] в зв`язку з одруженням(а.с.19). Оглянувши в судовому засіданні спадкову справу №458/05р. до майна померлої 15.12.2001 року [PERSON] встановлено, що спадкоємець [PERSON] вчасно прийняв спадщину після смерті матері, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі(а.с.8). Частину спадкового майна: земельну ділянку, оформила на себе(а.с.9-11). Відповідно до виписки з погосподарської книги станом на 15.04.1991 року по [PERSON] сільській раді Тростянецького району домогосподарство с.Верхівка, вул.Миру, 47, відносилось до групи колгоспних дворів, головою була [PERSON], членами [PERSON], [PERSON], [PERSON]В.(а.с.23). Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме кожному з них належало по 1/4 частині житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в с.Верхівка, вул.Миру, 47, Тростянецького району Вінницької області. Згідно технічного паспорту виготовленого станом на 29.05.2017 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в с.Верхівка, вул.Миру, 47, Тростянецького району Вінницької області, частина якого являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 97,8кв.м., житловою площею 60,4кв.м., допоміжною площею 37,4кв.м.(а.с.12-17). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. З відповіді-відмови від 12.12.2017 року за №882/02-17, виданої завідуючою Тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON] випливає, що позивач [PERSON] дійсно має право на визнання за нею право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON], однак за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок не має змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.21). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved