Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її батьки 16 грудня 2003 року розлучились. З 01 вересня 2018 року вона навчається на другому курсі денного відділення Лозівської філії Харківського-державного автомобільно-дорожнього коледжу та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Зазначила, що її батько [PERSON] працює в «Лозівській дистанції сигналізації та зв'язку» регіональної філії «Південна залізниця», отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу. У зв'язку з чим просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення 23 років. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Крім того, зазначила, що вона мешкає разом з матір'ю та неповнолітнім братом, якого утримує мати сама, від батька дитини будь-якої матеріальної допомоги не отримує. Також зазначила, що в навчальному закладі вона не отримує стипендії, до 18 річного віку відповідач сплачував на її утримання аліменти в розмірі ј частини своїх доходів та вважає, що він взмозі і надалі сплачувати аліменти в такому розмірі. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, надав відзив на позов, в якому зазначив, що чинним законодавством передбачено зобов'язання батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, до 23 річного віку, за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу, однак він не має можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині, у зв'язку з тим, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого має ще трьох малолітніх дітей, які знаходяться на його утриманні, крім того, на його утриманні також знаходиться дружина, яка здійснює догляд за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, у зв'язку з чим не працює та перебуває на обліку в УПСЗН Лозівської міської ради Харківської області. Його малолітні діти знаходяться на «Д» обліку в КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Лозова» та отримують постійне амбулаторне лікування. Також зазначив, що він із сім'єю мешкає у житловому будинку, та у зв'язку із занадто великою сумою вартості комунальних послуг у зимовий період, оформлює кредити для оплати цих послуг. В судовому засіданні відповідач та його представник надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 грудня 2003 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). З копії довідки №395 від 05.09.2018 року вбачається, що [PERSON] навчається з 01 вересня 2018 року в Лозівській філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу на 2 курсі за спеціальністю 071 Облік і оподаткування на денній формі навчання за рахунок фізичних та юридичних осіб, термін навчання 2 роки 10 місяців, по 30.06.2020 року (а.с.7). З довідок про доходи матері позивача - [PERSON], вбачається, що вона працює в ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» та її заробітна плата (нарахована) за період з березня 2018 року по серпень 2018 року (включно) становить 35002,47 грн.(податок з доходів фізичних осіб-6300,45 грн., військовий збір-525 грн.) та з вересня 2018 року по січень 2019 року включно становить 31538,55 грн.(податок з доходів фізичних осіб-5676,93 грн., військовий збір-473,08 грн.) З довідок про доходи, наданої за місцем роботи відповідача, вбачається, що він працює у Виробничому підрозділі «Лозівська дистанція сигналізації та зв'язку» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та його нарахована заробітна плата за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року (включно) становить 60988,17 грн.(податок з доходів фізичних осіб-10977,87 грн.) та з вересня 2018 р. по лютий 2019 р. без урахування аліментів становить 54731,26 гривень(податок з доходів фізичних осіб - 9851,64 грн.). Згідно копії свідоцтва про шлюб від 06.10.2007 року [PERSON] перебуває з [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №407(а.с.32). Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], в якому також зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджено довідкою про склад сім'ї КП «Житлова управляюча компанія» від 14.12.2018р.(а.с. 38). З копій рахунків за комунальні послуги та посвідчення № АХ 008796 вбачається, що за вищевказаною адресою відповідачу, на якого оформлено особові рахунки, нараховуються комунальні платежі та він і [PERSON] мають право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей(а.с. 39-44). З копій заяв про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 13.02.2018р., від 14.12.2018р. та інформаційної картки вбачається, що відповідачем та його дружиною оформлено кредити в ПАТ «ПУМБ» та ПАТ «Державний ощадний банк України»(а.с. 45-49). Згідно копій свідоцтв про народження [PERSON] є батьком : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.33-35). З довідки КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Лозова» від 17.12.2018 року вбачається, що [PERSON](9 років) перебуває на «Д» обліку у дитячого імунолога та отримує постійне амбулаторне лікування та [PERSON](6 років) перебуває на «Д» обліку у кардіолога(а.с. 37). Дружина відповідача- [PERSON]., знаходиться на обліку в УПСЗН м. Лозова і отримує щомісячну допомогу при народженні 1-єї дитини: в червні та липні 2018р.-у розмірі по 2260,97 грн., в серпні-листопаді 2018р. - по 860 грн. щомісячно, що підтверджено довідкою УПСЗН від 19.12.2018р. № 01-42/09/3495(а.с. 36). В судовому засіданні сторонами не заперечувалось, що відповідач на утримання позивачки сплачував аліменти до досягнення останньою повноліття в розмірі ј частки з усіх видів свого заробітку(доходу). Також не заперечувалася відповідачем обставина, зазначена позивачкою, про те, що на утриманні її матері -[PERSON] перебуває також її неповнолітній син(брат позивачки). Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 було зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Пунктом 16 ч.1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що працездатними особами є особи віком від 16 років, які проживають на території України і за станом здоров'я здатні до активної трудової діяльності. Отже позивачка є працездатною особою. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог ст. 6 ч. 1 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Оскільки позивачка є повнолітньою, тому не є абсолютним обов'язок її батька -відповідача [PERSON] сплачувати аліменти на її утримання. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України також передбачено обов'язок сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Позивачкою в обґрунтування фактичної потреби матеріальної допомоги в судовому засіданні не надано жодного належного та допустимого доказу та не надано доказів того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 липня 2018 р.- 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 липня 2018 року - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня 2018 року - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; працездатних осіб: з 1 липня 2018 року- 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років- 1626 гривень, дітей віком від 6 до 18 років- 2027 гривень, працездатних осіб - 1921 гривня. Таким чином, судом встановлено, що відповідач офіційно працює, має на утриманні трьох малолітніх дітей від другого шлюбу, двоє з яких перебувають на «Д» обліку у лікарів і отримують лікування, та дружину- Кучеряву Л.С., право якої на утримання від нього до досягнення дитиною, [PERSON], трьох років, визначено ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, проте не має належного розміру прожиткового мінімуму для себе, дружини та неповнолітніх дітей. Крім того, відповідач сплачує комунальні послуги за утримання житлового будинку, він та його дружина мають боргові зобов'язання перед банківськими установами. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини, пов'язані зі сплатою аліментів, з метою не допущення порушення гідного рівня життя трьох малолітніх дітей відповідача, за який він несе відповідальність в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, суд приходить до висновку, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині-позивачці по справі, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають. Разом із тим, суд вважає за доцільне роз'яснити, що позивачка не позбавлена права вирішувати питання про стягнення аліментів з батька, у зв'язку із навчанням у подальшому в разі зміни майнового стану батька. Також батько не позбавлений права у подальшому, за наявності для цього можливості, надавати у добровільному порядку позивачці будь-яку матеріальну допомогу у зв'язку із її навчанням тощо. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed