Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Кам`янської міської ради Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка, окрім іншого майна, складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем по закону. Інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом відсутні. Строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився. Позивач вважає, що передбачений законом строк для прийняття спадщини пропустила з поважних, об`єктивних та незалежних від неї причин: у зв`язку з хворобою, яка мала місце в період терміну подання заяви про прийняття спадщини, та різними сімейно-побутовими обставинами, а також дією обмежувальних заходів у зв`язку з карантином, встановленим для запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19). При зверненні до нотаріуса для оформлення спадкових прав нотаріусом було відмовлено позивачу у прийнятті заяви у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без участі його представника, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст.ст. 1216, 1218, 1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За правилами даної статті відкриттям спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений в свідоцтві про смерть, що видане відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 березня 2019 року, актовий запис № 131, [PERSON] помер [INFO] в м. Знам`янка Кіровоградської області (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка, окрім іншого майна, складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . Право власності останнього на даний будинок підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 18 травня 1979 року (а.с. 12-13). Згідно із свідоцтвом про народження заявника серії [NUMBER] , виданого 16 жовтня 1957 року, актовий запис № 55, вказано, що [INFO] народилася [PERSON] в м. Єлизаветградковка Кіровоградської області, батьком якої є [PERSON] (а.с. 10). Згідно із свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 13 вересня 1976 року, актовий запис № 15, прізвище заявника « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » (а.с. 33). Тобто, право заявника спадкування за законом підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до паспортних даних [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.3). Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що будучи вже в похилому віці, [PERSON] переїхав жити до будинку своєї доньки [PERSON] в м. Знам`янку, оскільки потребував догляду та її допомоги. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Зі змісту постанови приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Черкаської області Бойко Л.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , неможлива, оскільки заявником пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини, визначений ст.ст. 1269-1270 ЦК України (а. с. 14). На підставі п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 62188913 від 23 жовтня 2020 року, виданої приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Черкаської області Бойко Л.В,. спадкова справа після [PERSON] , який помер [INFO] , заведена лише 07 жовтня 2020 року (а.с. 29-30), та видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 28). Таким чином, судом встановлено факт пропуску строку для прийняття спадщини позивачем, який не є підставою для усунення від спадкування, оскільки позивач має право на спадщину після смерті [PERSON] за законом. Однак позивач не може реалізувати свої спадкові права у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. Отже, право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Визначаючи спадкоємцю додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У відповідності до роз`яснень, що містяться в абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як роз`яснив у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Із позовної заяви вбачається, що позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини після спадкодавця у зв`язку з хворобою, яка мала місце в період терміну подання заяви про прийняття спадщини, та різними сімейно-побутовими обставинами, а також дією обмежувальних заходів у зв`язку з карантином, встановленим для запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), оскільки це було обумовлено непереборними і незалежними від нього обставинами, а саме на території України введено карантині заходи з березня 2020 року, що послугувало припиненню руху транспорту та, в свою чергу, позбавляло можливості своєчасно приїхати до нотаріуса для подання заяви за місцем відкриття спадщини та стало перешкодою до реалізації нею своїх спадкових прав і пропуску шестимісячного строку. Пропуск строку для прийняття спадщини стався через причини, які, на думку позивача, дають правові підстави вважати їх поважними. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Othersv. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04). Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON] пропустила строк прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] з поважних причин. Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які суд визнає поважними, на підставі наведених вище норм закону, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved