Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить: змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області по справі № 342/349/19 від 10.05.2019 р. та стягувати з відповідача в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття; відкликати з Городенківського відділу ДВС виконавчий лист за рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 10.05.2019 року по цивільній справі № 342/349/19. В позовній заяві позивачка посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 03 травня 2018 року . У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який в данйи час є неповнолітнім, перебуває на її вихованні і утриманні. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, у них почастішали сварки, що в кінцевому результаті призвело до припинення спільного проживання у грудні 2018 року. Відповідач проживає у своїх батьків в с. Якубівка, а позивачка з сином живе в с. Рашків. Оскільки добровільно утримувати сина відповідач не бажав, рішенням Городенківського районного суду від 10.05.2019 йому визначено сплату аліментів в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно. Цих коштів недостатньо для утримання дитини та забезпечення їй нормального рівня життя. Відповідач молодий, фізичноздоровий, працездатний, інших утриманців не має. Він постійно працює в Польщі на будівництві, де отримує регулярний дохід, розмір якого приховує з метою уникнення сплати аліментів на свою дитину у більшому розмірі. Відповідач має можливість надавати допомогу їх синові у більшій сумі, однак добровільно цього не робить. Син [PERSON] останнім часом хворіє на бронхіт, у звязку з чим потребує посиленого харчування, вітамінів, масажів, фізпроцедур, санаторно-курортного лікування. Відповідач мав би забезпечити йому необхідне лікування та профілактику разом із позивачкою, натомість він навіть не провідав сина, коли вони перебували на стаціонарному лікуванні. Окрім наведеного вище, Матвій росте та розвивається, швидко виростає із взуття та одягу, який в даний час є дуже дороговартісним. Він потребує книжок, розвиваючих іграшок, збалансованого харчування. Однак, відповідач обмежується виключно сумою аліментів. Саме це змусило позивачку звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивачка подала до суду заяву про проведення підготовчого засідання та судового розгляду справи у її відсутності. Позов підтримує та просить задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи До канцелярії суду поштою 10.09.2019 від відповідача поступив відзив на позовну заяву. В котрому зазначив, що він заперечує проти позову. Зазначив, що він не працює постійно в Польщі, а повернувся в квітні звідти взагалі без грошей бо йому не заплатили. Вважає, що аліменти в розмірі 1000 грн. які він сплачує є достатніми. 30.09.2019 позивачка подала до суду відповідь на відзив. У відповіді зазначила, що підпис на відзиві не збігається із підписом в паспорті відповідача. А в мережі Інстаграм відповідач їй повідомив, що відзиву не подавав і знаходиться в Польщі . А 09.12.2019 року відповідач подав до канцелярії суду особисто заяву про розгляд справи у його відсутності. Одночасно зазначив, що не заперечує про задоволення даного позову. В судове засідання учасники справи не зявились. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03.05.2018 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області стверджується, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 03 травня 2018 року в Городенківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області., актовий запис № 34. З копі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.12.2018 виконкомом Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 10.05.2019 по справі № 342/349/19 (провадження 2/342/419/2019) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача в користь позивачки стягуються аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина [PERSON] по 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що відповідає вимогам частини 3 статті 181 СК України. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачкою підстави позовних вимог, обставини, визначені ст.182 СК України, позицію відповідача, який нге заперечує щодо задоволення даного позову, суд вважає, що позов про зміну способу стягнення аліментів слід задовольнити. Виконавчий лист, виданий за рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 10.05.2019 року по справі № 342/349/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі після набрання законної сили даним судовим рішенням слід визнати таким, що не підлягає виконанню, якщо відсутня заборгованість зі сплати аліментів за цим виконавчим листом. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved