Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у юридичному шлюбі з 18.09.2009 року. Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що одруження та спільне проживання з відповідачем виявилось невдалим, чоловік не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не брав належної участі у веденні домашнього господарства, в зв'язку з тим, що їх стосунки погіршились вона з відповідачем проживає з грудня 2012 року окремо, вважає, що шлюб розпався остаточно та зберегти його неможливо. Вказує також, що на протязі всього часу відповідач не надає коштів, які необхідні для забезпечення нормальних умов проживання їх спільних дітей, і добровільно надавати такі кошти відповідач відмовляється. За вказаних обставин позивачка звернулась до суду з позовом та просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в сумі 1500 гривень щомісячно на двох дітей до досягнення старшою дочкою [PERSON] повноліття, в подальшому по 750 гривень до повноліття сина [PERSON] починаючи від дня пред'явлення позову та просить судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву про стягнення аліментів покласти на відповідача. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, подала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, заявлені вимоги визнав частково та вказав, що на розлучення згідний, згідний також сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей, але не в такому розмірі, оскільки на даний час він знаходиться у важкому матеріальному становищі та доглядає за матір'ю, яка є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду, а тому згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 300 гривень на кожну дитину щомісячно. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24.04.2014 року вбачається, що [PERSON] 18.09.2009 року вступив в юридичний шлюб з [PERSON], який зареєстровано відділом РАЦСу по м.Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області, актовий запис №407. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на те, що більше року сторони не підтримують шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер, відносини, які склалися між сторонами, свідчать про розпад сім'ї, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, а також враховуючи, що сторони виявили взаємну згоду на розірвання шлюбу про що вказали в письмових заявах, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заявлених вимог [PERSON] в частині розірвання шлюбу з [PERSON] Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 19.05.2011 року) та сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 16.05.2013р). Як вказує позивачка, відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не виконує батьківських обов'язків. Із поданого відповідачем заперечення вбачається, що останній не згідний із розміром аліментів, які просить стягнути позивачка на утримання неповнолітніх дітей та вказує, що на даний час у нього скрутне матеріальне становище, оскільки він доглядає за матір'ю, яка є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду. Також вказує, що викладені позивачкою у позовній заяві доводи стосовно того, що жодної матеріальної допомоги на утримання дітей він не надає є неправдивими, оскільки він надавав кошти на утримання дітей і буде це робити надалі по мірі можливості. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При вирішенні даного спору суд враховує, як ту обставину, що відповідач з 15.10.2012 року і по даний час перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Ковельської міськради і є отримувачем допомоги в розмірі 4,80 гривень по догляду за матір'ю [PERSON] (довідка №2710 від 04.06.2014 року видана управлінням праці та соцзахисту населення), яка є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду (довідка до акту МСЕК серії ВЛН №0110167 від 01.03.2013 року видана Ковельською міжрайонною МСЕК), так і те, що позивачка на даний час не працює і її єдиним доходом є державна допомога по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Таким чином, суд вважає підставною вимогу позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], однак із врахуванням вищевказаних обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, і суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти в розмірі 300 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду. На підставі вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON]

Outcome: partial