Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька. В судове засідання позивачка не зявилась, але надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила слухати справу у її відсутність. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не зявився, але надав заяву згідно якої не заперечує проти задоволення позовних вимоги та просив справу слухати в його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] з відповідачем мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. У позивачки з відповідачем спільного життя не вийшло, дитина проживає з позивачкою та її чоловіком [PERSON], завжди перебувала на повному утриманні позивачки та її чоловіка [PERSON], піклуються, забезпечують гідний рівень життя, а відповідач участі у вихованні, утриманні не приймає та навіть не спілкується з дитиною. В липні-серпні 2015 року позивачка разом сімєю планують виїхати до Португалії на відпочинок та провідати родичів, але в звязку з тим, що позивачці на теперішній час не відомо місце знаходження (перебування) відповідача і неможливість звязатись з ним, позбавляє можливості отриманні від відповідача дозвіл на виїзд дитини за кордон. Згідно ч.1 ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі й рішення суду. Згідно ч.2 ст.4 вказаного Закону оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Дитина отримала паспорт громадянина України, але вона вважається неповнолітньою та не може самостійно отримати виїзні документи та виїхати за межі країни. Статтею 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 (із змінами і доповненнями) та передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затверджено постановою КМ України, від 07.05.2014 року №152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення», яким згідно п.1. передбачено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім'я якої він оформлений, за кордоном і дає такій особі право на виїзд з україни і в'їзд в Україну. Пунктом 3 зазначено, що паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли стнадцятирічного віку, - на 10 років. Враховуючи вищевикладенне, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Outcome: approved