Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить суд заборонити [PERSON] протягом шести місяців наближатись на відстань меншу ніж за 300 метрів до місця проживання [PERSON] та [PERSON] , [INFO] за адресою реєстрації: [ADDRESS] та фактичного місця проживання: [ADDRESS] ; наближатись на відстань меншу ніж 300 метрів до місця перебування [PERSON] та [PERSON] , де б вони не знаходились; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] та [PERSON] , якщо будь-хто з них разом за власним бажанням перебувають у невідомому місці, переслідувати їх; вести листування, телефонні переговори, з [PERSON] та [PERSON] , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб. В обґрунтування своїх вимог, заявниця посилається на те, що [PERSON] здійснює відносно неї та їх спільної дитини домашнє насильство, тому вона вимушена звернутись до суду. Відповідно ч. ч. 1, 2\~ст. 3505 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 14.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Під час шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 23.06.2020 року шлюб між сторонами розірвано. Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 03.03.2021 року у справі № 523/1549/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. З мотивувальної частини постанови від 03.03.2021 року вбачається, що 24.09.2020 року, [PERSON] вчинив психологічне насильство щодо своєї дружини [PERSON] , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене\~ст. 173-2 ч.1 КУпАП. Постановою Одеського Апеляційного суду від 18.05.2021 року постанову суду від 03.03.2021 року змінено, зазначено в мотивувальній частині рішення, що вина [PERSON] підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення. Згідно з ст. 3506\~ч.1,2,4 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~або\~Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до п. 5, ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Відповідно до\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3)обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6)заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. З огляду на викладене, враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Судом встановлено, що адресою реєстрації [PERSON] є: [ADDRESS] ; дитина, [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю. Відповідно до\~листа т.в.о.\~директора «Дитячої\~міської поліклініки\~№ 1»\~ОМР Мочарської\~І.Л.\~від 15.10.2020 року, дитина має проблеми з приводу затримки розвитку тазостегнових суглобів, влітку 2019 року хлопчик знаходився на стаціонарному лікуванні, з листопада 2019 року постійно спостерігається дитячим неврологом, у дитини діагностовано невротичний синдром з затримкою мовного розвитку, у 2020 році дитина була двічі оглянута неврологом у зв`язку з погіршенням стану, наразі дитина обстежується кардіоревматологом. Відповідно до рекомендацій педіатра [PERSON] від 01.12.2020 року, дитина потребує консультації психолога, психіатра, логопеда, офтальмолога, ендокринолога, домашній щадний режим з обмеженням емоційних навантажень та виключенням стресових ситуацій, суворе дотримання режиму дня та харчування, прогулянки на свіжому повітрі з матір`ю, тому що дитина емоційно прив`язана до матері, продовження курсу медикаментозної терапії. Згідно з оглядом сімейного лікаря [PERSON] від 18.02.2021 року, стан здоров`я дитини погіршився, він мало доступний контакту, не реагує на звернення, має особливості в поведінці, потребує консультацій психіатра, генетика, рекомендований домашній догляд матері за дитиною. Відповідно до запису у медичній карті дитини, лікарем неврологом 18.02.2021 року зазначено, що дитина контакту мало доступна, рекомендації не виконує, звернення та мову не розуміє, на ім`я не відгукується, іграшками грається, кидає їх. Рекомендовано консультація психіатра, курс лікування, рекомендовано домашній догляд матері за дитиною. За таких обставин, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , встановивши 100 метрів, як відстань, на яку заборонено останньому наближатись до заявниці з дитиною. На підставі викладеного та

Outcome: partial