Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що з 04.04.2002 вона працювала у ДП «УКРВОДШЛЯХ». 31.07.2020 позивачка звільнилася з роботи за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію, згідно ст. 38 КЗпП України. На підставі проведеного розрахунку в день звільнення відповідач мав сплатити їй кошти в розмірі 110 421 грн. 27 коп., що підтверджується відповідним розрахунковим листом, наданим відповідачем. Однак у порушення вказаних норм законодавства відповідач повного розрахунку з позивачкою в день звільнення не провів. Вже протягом майже 6 місяців з моменту звільнення відповідач безпідставно та незаконно затримує перерахування коштів позивачці, які мав сплатити в день звільнення. За останні 6 місяців відповідач перерахував позивачці лише 45 185 грн. 84 коп., що підтверджується відповідними розрахунковими листами відповідача та випискою по банківській картці, в якій 09 грудня 2020 року зафіксовано останнє перерахування відповідачем коштів в розмірі 4 909 грн. 57 коп. Станом на дату складення даної позовної заяви відповідач має перед позивачкою заборгованість на суму 65 235 грн 43 коп. Позивачка вважає зазначені дії відповідача незаконними та такими, що грубо порушують норми чинного законодавства України. Ухвалою від 08.02.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог закону, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством водних шляхів «Укрводшлях» з 04.04.2001 по 31.07.2020, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] . Трудові відносини припинились 31.07.2020, що підтверджується копією наказу ДПВШ «Укрводшлях» № 453-о від 30.07.2020 «Про звільнення [PERSON] ». На момент звільнення [PERSON] заборгованість по заробітній платі становила 110 421,27 грн., про що свідчить розрахунковий листок за серпень 2020 року. Як вбачається з розрахункового листка за вересень 2020, а також з виписки по картці/рахунку [PERSON] , наданою АТ КБ «ПриватБанк», Державним підприємством водних шляхів «Укрводшлях» було частково сплачено заборгованість по заробітній платі [PERSON] , а саме у розмірі 45 185, 84 грн. Однак, по теперішній час заробітна плата у розмірі 65 235, 43 грн залишається невиплаченою. Отже, з вищенаведеного судом достовірно встановлено, що у відповідача існує заборгованість перед позивачкою [PERSON] із виплати заробітної плати на день її звільнення 31.07.2020, яка по сьогоднішній день так і не була сплачена, у розмірі 65 235, 43 грн, тобто позивачкою доведений факт порушення відповідачем строків виплати їй заробітної плати в день звільнення. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З вищенаведеного суд доходить висновку, що в даному випадку наявна вина підприємства у не проведенні розрахунку з позивачкою в день звільнення, оскільки доказів відсутності вини підприємства або існування будь-яких поважних причин, які б виключали відповідальність підприємства за порушення трудового законодавства, відповідачем суду не надано. Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах виплати заробітної плати за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved