Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] права користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] та зняти її з реєстрації за цією адресою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 25, 27, 53). Від неї не надходило до суду жодних повідомлень чи клопотань. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі нотаріально засвідченої довіреності від 23.03.2015 року, копію якої звірено з оригіналом в судовому засіданні та долучено до матеріалів справи (а.с. 34) в судове засідання не з'явилася повторно, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 54) та повідомленням про присутність в судовому засіданні (а.с. 48). Від неї 17.04.2015 року до суду надійшло клопотання (а.с. 29), в якому вона, серед іншого, просить розгляд справи проводити без участі позивача та представника позивача. Відповідач [PERSON] не з'явилася в судове засідання повторно, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 26, 28, 50, 52). Від неї не надходило до суду жодних повідомлень чи клопотань. Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі нотаріально засвідченої довіреності від 07.04.2015 року, фотокопію якої долучено до матеріалів справи (а.с. 44) в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 49, 55). Від нього 21.04.2015 року судом отримано клопотання, із змісту якого вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову, розгляд справи здійснювати без його участі та без участі відповідача (а.с. 42). Враховуючи наведене вище, судове засідання 26.05.2015 року проведено без участі сторін та їх представників. Суд розглянув справу без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Незважаючи на представлене суду клопотання представником позивача [PERSON] про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, вона ([PERSON] з'явилася в судове засідання 21.04.2015 року та підтримала позовні вимоги позивача. Із змісту позовної заяви та пояснень представника позивача, отриманих в судовому засіданні 21.04.2015 року вбачається, що в будинку [ADDRESS] проживала позивач [PERSON] разом з батьком [PERSON] та матір'ю [PERSON], яка є відповідачем у даній справі. Будинок належав на праві особистої власності батькові [PERSON] На підтвердження цього суду представлено фотокопію свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого 27.03.2002 виконкомом Ражнівської сільської Ради народних депутатів (а.с. 3). Після смерті батька позивачка успадкувала 2/3 частини батькового будинку та отримала 18.03.2015 року в державного нотаріуса Бродівської державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану частину будинку (а.с. 4, 9, 10). Із змісту позову вбачається, що 1/3 частину будинку після смерті [PERSON] успадкувала бабуся позивача [PERSON], котра не оформила права на спадщину і померла [INFO] Представник позивача в судовому засіданні стверджує, що позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк після смерті бабусі, а тому її слід вважати власником усього будинку, так як лише вона після спливу шести місяців зможе отримати свідоцтво про право на спадщину. Проте, таке твердження представника позивача суд не бере до уваги та вважає його надуманим і таким, що не ґрунтується на вимогах закону. При цьому звернуто увагу на той факт, що після смерті [PERSON] на даний час не минуло шести місяців, отже, виходячи із вимог ст. 1270 ЦК України на даний час ніхто із її спадкоємців не міг оформити право на спадщину після її смерті. За наведених вище обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що позивач [PERSON] є власником лише 2/3 частин житлового будинку [ADDRESS]. Позивач в позові стверджує, що її мама [PERSON] 14 червня 2011 року зібрала свої речі та поїхала доглядати свою племінницю у м. Львів, де проживає до тепер, хоча є зареєстрована в будинку [ADDRESS]. Вона вважає, що за таких обставин не має можливості вільно розпорядитися належним їй на праві власності будинком, хоча таке право надане їй ч. 1 ст. 41 Конституції України та ст. 150 ЖК України. А тому просить позбавити [PERSON] права користування будинком [ADDRESS]. На думку суду, наведені вище твердження позивача, які в судовому засіданні підтримані представником позивача є безпідставними, адже норми законів, на які покликається позивач, а саме: ч. 1 ст. 41 Конституції України, ст. 150 ЖК України, 391 ЦК України засвідчують право власника майна володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Аналогічні висновки наведено і в постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року, копію якої долучено до матеріалів справи за клопотанням представника позивача (а.с. 37-41). Із змісту заперечення представника відповідача [PERSON] вбачається, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, оскільки [PERSON] може мати декілька місць проживання, а її переїзд у м. Львів викликаний необхідністю догляду за племінницею і не позбавляє її права повернутися проживати в будинок [ADDRESS] (а.с. 42). Встановлені обставини справи та згадані норми законодавства України дають підстави для висновку про те, що позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися лише 2/3 частинами будинку [ADDRESS].

Outcome: dismissed