Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , вказавши, що з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, просить стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення повноліття дитини, та кошти на своє утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 11.12.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач у наданий судом строк направив до суду відзив на позовну заяву, в якому повністю визнав позовні вимоги. Позивач своїм правом надання відповіді на відзив не скористалась. В ході розгляду справи сторонами заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. [PERSON] та [PERSON] 02.09.2016 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно свідоцтву про народження батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту про фактичне проживання осіб від 11.06.2019 року, складеного ОСББ «Калнишевського 18», неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що не заперечувалось відповідачем. У відповіді на відзив відповідач вказує про визнання пред`явленого позову в повному обсязі, у зв`язку з чим просить винести рішення суду про задоволення позову, а також в порядку ст. 142 ч. 1 ЦПК України, стягнути з нього 50% судового збору, що підлягав би сплаті позивачем при зверненні з позовом. При вирішенні питання суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вказує ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За ст. 84 ч. 2 СК України, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 430 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи визнання відповідачем заявлених вимог, відсутність відомостей про те. що визнання позову відповідачем порушує чи обмежує права іншим осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вказує ст. 142 ч. 1 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, лише в разі сплати позивачем судового збору при зверненні з позовом, однак [PERSON] звільнена від його сплати відповідно до ст. 5 ч. 1 п. 3 ЗУ «Про судовий збір», у зв`язку з чим судом не вбачається підстав для повернення 50% судового збору позивачеві, та відповідно, стягнення з відповідача 50% сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved