Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.11.1999 року, є батьками шістьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Однак подружнє життя не склалось через постійні сварки та непорозуміння, що призвело до припинення спільного проживання. З урахування даних обставин просить розірвати шлюб та визначити місце проживання дітей з нею. [PERSON] в судовому засіданні 13.12.2017 року підтримала позовні вимоги та дала пояснення згідно заяви, вказавши, що протягом останніх років чоловік став зловживати спиртними напоями, матеріальної допомоги не надає, на ґрунті чого між ними часто виникають суперечки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 13.12.2017 року клопотав про надання строку для примирення з метою зберегти шлюб. Згідно ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 13.12.2018 року сторонам у справі було надано строк для примирення тривалістю один місяць. В судове засідання 17.01.2018 року позивач [PERSON] не зявилась, подала письмову заяву, в якій вказала, що протягом наданого судом строку примирення з чоловіком не досягли, а тому просить позовні вимоги задовольнити, розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання 17.01.2018 року не зявився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, яким особі було надіслано судову повістку. Відповідно до положень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Згідно свідоцтва про одруження серія І-ГЮ № 026526 від 02.11.1999 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 1999 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що вбачається із долучених свідоцтва про народження. Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом, встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, позивач після завершення наданого судом строку для примирення наполягає на розірванні шлюбу, відповідач наміру до збереження шлюбу більше не висловив, так як будь-яких заяв від [PERSON] до суду не надійшло, в звязку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про задоволення позову. Щодо позовної вимоги [PERSON] про залишення на проживання і виховання з нею неповнолітніх дітей, то вона підлягає до часткового задоволення, так як згідно положень ст.160 Сімейного кодексу України діти, які досягли чотирнадцятирічного віку, можуть самостійно визначати, з ким з батьків проживати. Відповідно до положень ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан позивача, перебування на її утриманні шістьох неповнолітніх дітей, вважає за можливе звільнити [PERSON] від сплати судового збору.

Outcome: partial