Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 19.09.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (до укладення шлюбу - [PERSON] ) було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №11042946000, відповідно до якого банк зобов`язується надати, а позичальник прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 14 730, 00 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених договором на строк до 16.09.2011 року. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, у забезпечення виконання в повному обсязі усіх грошових зобов`язань позичальника за даним договором надається порука [PERSON] , згідно договору поруки №11042946000-П від 19.09.2006 року, а також позичальник передає в заставу, а банк приймає наступне рухоме майно, а саме - транспортний засіб марка CHEVROLET, модель NІVA, рік випуску 2006, колір жовтий, номери агрегатів: кузов [NUMBER] , р/н [NUMBER] . Відповідно до п. 2.2 кредитного договору, за домовленістю сторін вартість предмету застави складає 74 400, 00 грн. 12.05.2010 року Вовчанським районним судом Харківської області було винесено заочне рішення № 2-56/10 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу майна №11042946000 від 19.09.2006 року в сумі 12 206, 46 дол. США по курсу НБУ станом на дату постановлення рішення суду на користь ПАТ «УкрСиббанк» на рахунок [NUMBER] , код в ЄДР 09807750, МФО 351005. По курсу НБУ станом на дату постановлення рішення зазначена сума складає 96 747, 18 грн. (сума боргу по тілу кредиту - 80 611,47 грн., боргу за відсотками - 12 564,37 грн., пені - 3571, 43 грн.). У зв`язку із укладенням між АКІБ «УкрСиббанк» та AT «Дельта Банк» договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, право вимоги перейшло до AT «Дельта Банк». Згідно ухвали Вовчанського районного суду Харківської області від 19.07.2012 року було замінено стягувача з АКІБ «УкрСиббанк» на AT «Дельта Банк». 14.03.2019 року нею на користь AT «Дельта Банк» за рішенням суду було сплачено суму в розмірі 50 000, 00 грн. та 27.03.2019 року - в розмірі 46 747, 18 грн., загальна сума 96 747, 18 грн. Вона, як поручитель, виконала зобов`язання за кредитним договором на користь кредитора. 01.04.2019 року нею було вручено повідомлення про виконання зобов`язання за кредитним договором №11042946000 від 19.09.2006 року та за кредитним договором №11063556000 від 30.10.2006 року в якому повідомляла про сплату суми боргу на користь AT «Дельта Банк» за кредитним договором та просила [PERSON] сплатити на її користь суму в розмірі 254 019, 55 грн. (сукупний борг, сплачений по двом кредитним договорам). Станом на 30.07.2019 року [PERSON] суму сплачену нею за кредитним договором не відшкодував, чим порушив її права. Сума за кредитним договором була сплачена нею як поручителем, тому вона набула прав заставодержателя відносно транспортного засобу - легкового автомобілю марки CHEVROLET, модель NIVA, рік випуску 2006, колір жовтий, номери агрегатів: кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] за кредитним договором №11042946000 від 19.09.2006 року і прав кредитора за тим же договором. Просила визнати її кредитором у зобов`язанні, встановленому договором про надання споживчого кредиту та заставу майна №11042946000 від 19.09.2006 pоку, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] замість кредитора ПАТ «Дельта Банк». Визнати її заставодержателем транспортного засобу - легкового автомобілю, марки CHEVROLET, модель NIVA, рік випуску 2006, колір жовтий, номери агрегатів: кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] у зобов`язанні, встановленому Договором про надання споживчого кредиту та заставу майна №11042946000 від 19.09.2006 pоку, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] замість заставодержателя ПАТ «Дельта Банк». Стягнути на її користь з [PERSON] (до укладення шлюбу - [PERSON] ) в порядку регресу суму боргу в розмірі 96 747, 18 грн. У рахунок погашення суми боргу [PERSON] в розмірі 96 747, 18 грн. (що складається з суми боргу по тілу кредиту - 80 61 1,47 грн., боргу за відсотками - 12 564,37 грн., пені - 3571, 43 грн.) на її користь звернути стягнення на предмет застави - легковий автомобіль, марки CHEVROLET, модель NIVA, рік випуску 2006, колір жовтий, номери агрегатів: кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] шляхом передачі у власність [PERSON] права власності на легковий автомобіль, марки CHEVROLET, модель NIVA, рік випуску 2006, колір жовтий, номери агрегатів: кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Визнати право власності на легковий автомобіль марки CHEVROLET, модель NIVA, рік випуску 2006, колір жовтий, номери агрегатів: кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] за [PERSON] Стягнути на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 967, 47 грн. У судове засідання позивач не з`явилась, сповіщалась про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, у позові зазначила про підтримання позовних вимог у повному обсязі, просила їх задовольнити у повному обсязі, справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином. Надав до суду відзив у якому зазначає, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить задовольнити. Крім того в відзиві вказав , що 14.03.2019 року [PERSON] сплачено на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості у розмірі 50000,00 грн., 27.03.2019 року в розмірі 46747,18 грн., про що вона його повідомила листом від 01.04.2019 року. Станом на сьогоднішній день він на користь [PERSON] суму у розмірі 96 747,18 грн. у зв`язку з відсутністю фінансової можливості не сплатив. Виконавче провадження відносно нього за кредитним договором № 11042946000 від 19.09.2006 року завершено. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином , про причини не явки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 19.09.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON] ) було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №11042946000, відповідно до якого відповідачу надано кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 14 730, 00 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених договором на строк до 16.09.2011 року. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, у забезпечення виконання в повному обсязі усіх грошових зобов`язань [PERSON] за даним договором надається порука [PERSON] , згідно договору поруки №11042946000-П від 19 вересня 2006 року, а також позичальник передає в заставу, а банк приймає наступне рухоме майно, а саме - транспортний засіб: марка CHEVROLET, модель NІVA, рік випуску 2006, колір жовтий, номери агрегатів: кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Відповідно до п. 2.2 кредитного договору, за домовленістю сторін вартість предмету застави складає 74 400, 00 грн. У забезпечення зобов`язань за кредитним договором, між [PERSON] (у шлюбу - [PERSON] ) та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки №11042946000-П від 19.09.2006 pоку відповідно до якого, вона поручилася за виконання умов кредитного договору із своєчасного повернення суми кредиту за договором про надання споживчого кредиту №11042946000 від 19.09.2006 року позичальником [PERSON] . З підстав невиконання [PERSON] зобов`язання за кредитним договором, 12.05.2010 року Вовчанським районним судом Харківської області було винесено заочне рішення про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11042946000 від 19.09.2006 року в сумі 12 206, 46 дол. США по курсу НБУ станом на дату постановлення рішення суду на користь ПАТ «УкрСиббанк» на рахунок [NUMBER] , код в ЄДР 09807750, МФО 351005. По курсу НБУ станом на дату постановлення рішення зазначена сума складає 96 747, 18 грн. (сума боргу по тілу кредиту - 80 611,47 грн., боргу за відсотками - 12 564,37 грн., пені - 3571, 43 грн.). У подальшому між АКІБ «УкрСиббанк» та AT «Дельта Банк» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором, право вимоги за кредитним договором №11042946000 від 19.09.2006 року перейшло до AT «Дельта Банк». Ухвали Вовчанського районного суду Харківської області від 19.07.2012 року замінено стягувача з АКІБ «УкрСиббанк» на AT «Дельта Банк». Як вбачається з фотокопії квитанції № 643629 від 14.03.2019 року поручителем [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» сплачені кошту у розмірі 50000,00 грн. в рахунок погашення кредитної заборгованості згідно договору № 11042946000 від 19.09.2006 року згідно рішення суду № 2-56/10 від 12.05.2010 року. 27.03.2019 року поручителем [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» сплачено 46747,18 грн. в рахунок погашення кредитної заборгованості згідно договору № 11042946000 від 19.09.2006 року згідно рішення суду № 2-56/10 від 12.05.2010 року (а.с. 25, 26). Листом від 01.04.2019 року відповідача повідомлено про виконання [PERSON] зобов`язання за кредитним договором № 11042946000 від 19.09.2006 року, сплату нею суми у розмірі 96747,18 грн. та вимоги сплати їй кошти, які нею були сплачені. Лист отримано [PERSON] 01.04.2019 року (а.с. 24). Згідно постанови заступника начальника відділу Вовчанського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області від 04.07.2019 року ВП № 28199538, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-56/10, виданого 25.01.2011 року Вовчанським районним судом Харківської області про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна в сумі 12206 дол. США 46 центів, по курсу НБУ на дату постановлення рішення суду на користь ПАТ «Укр Сиббанк», божник - [PERSON] , стягував - ПАТ «Дельта Банк», закінчено. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ст. 556 ЦК України, після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним. Відповідно до ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновимпоручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Пунктом 2.4 договору поруки № 11042946000-П від 19 вересня 2006 року сторони узгодили, що до поручителя, що виконав зобов`язання позичальника по кредитному договору, переходять усі права кредитора по цьому зобов`язанню. Поричитель вправі вимагати надання усіх підтверджуючих документів, що обґрунтовують вимоги кредитора до позичальника, а також передачі інших прав, які забезпечують вказані вище зобов`язання (договір застави і т. інш.). З огляду на викладене суд вважає, що позивачем [PERSON] доведено те, що вона виконала за відповідачка [PERSON] його зобов`язання перед банком за кредитним договором № 11042946000 від 19.09.2006 року в повному обсязі, що підтверджується квитанціями, повідомленням банку від 01.07.2019 року, про те, що заборгованість перед банком відсутня та постановою про закінчення виконавчого провадження щодо відповідача по зобов`язанням за кредитним договором № 11042946000 від 19.09.2006 року. Судом встановлено, що [PERSON] виконала зобов`язання за кредитним договором замість основного боржника [PERSON] (у шлюбі [PERSON] ), тому суд вважає наявними підстави відповідно до ст. 556 ЦК України переходу до [PERSON] усіх права кредитора у зобов`язанні за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11042946000 від 19 вересня 2006 року та заставодержателя предмета застави - автомобіля марка CHEVROLET, модель NІVA, рік випуску 2006, колір жовтий, номери агрегатів: кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Разом з тим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена нею суми заборгованості в розмірі 96747,18 грн. (що становить 80611,47 грн. - тіло кредиту, 12564,37 грн. - борг за відсотками, 3571,43 грн. - пеня). Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Щодо позовних вимог позивача про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення суми боргу шляхом передачі у власність [PERSON] права власності та визнання права власності на автомобіль марка CHEVROLET, модель NІVA, рік випуску 2006, колір жовтий, номери агрегатів: кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Статтею 20 ЗУ «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі ліквідації юридичної особи заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов`язання, забезпеченого заставою. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов`язання застава зберігається в початковому обсязі. Якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь-яке з прав) за вибором заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (право), він зберігає право наступного стягнення на інші речі (права), що складають предмет застави. До третьої особи, яка задовольнила в повному обсязі вимоги заставодержателя, переходить разом з правом вимоги забезпечена нею застава у встановленому законодавством порядку. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Реалізація заставленого майна здійснюється шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів). Якщо перший аукціон (публічні торги) оголошено таким, що не відбувся, проводиться наступний аукціон. Початковою ціною другого і наступних аукціонів вважається ціна, зменшена на 30 відсотків по відношенню до початкової ціни попереднього аукціону. Якщо другий і наступні аукціони (публічні торги) оголошені такими, що не відбулися, заставодержатель має право залишити заставлене майно за собою за початковою ціною, яка була запропонована на останньому аукціоні (публічних торгах). У разі якщо заставодержатель відмовився залишити заставлене майно за собою, це майно реалізується у встановленому порядку, якщо інше не передбачено договором (стаття 21 ЗУ «Про заставу»). Тобто законодавцем визначено способи захисту задоволення забезпечених заставою вимог шляхом звернення стягнення на заставне майно: судовий - на підставі рішення суду та позасудовий - на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Розділом 9 договору про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11042946000 від 19 вересня 2006 року передбачені умови звернення стягнення. Пунктом 9.1. встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється банком: у випадках невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором та/або кредитним договором та/або у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом позичальника. За п. 9.2. звернення стягнення на предмет застави здійснюється: на підставі рішення суду; або шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення. При цьому сторони дійшли згоди, що банк самостійно, на власний розсуд, встановлює черговість звернення стягнення або на предмет застави та/або на будь-яке інше майно і кошти позичальника, на які може бути звернене стягнення в порядку установленому законодавством України, або стягнути суму заборгованості на загальних підставах незалежно від наявності предмету застави. Відповідно до п. 9.3 договору сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку. У разі застосування позасудових способів звернення стягнення у випадках, зазначених в п. п. 9.1 цього Договору, банк надсилає позичальнику повідомлення відповідно до ст. 27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до п. 9.4 договору, у разі невиконання Позичальником вимог, зазначених в повідомленні, про яке йдеться в п. 9.3 цього договору, Банк здійснює звернення стягнення у порядку передбаченому ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Пунктом 9.5 договору закріплено, що при зверненні стягнення в позасудовому порядку, банк, має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: передачу предмета застави у власність банку в рахунок виконання забезпеченого заставою зобов`язання в порядку встановленому ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; продаж банком предмет застави шляхом укладання договору купівлі-продажу або на публічних-торгах, в порядку передбаченому ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Звернення стягнення за рішенням суду здійснюється відповідно до чинного законодавства України (пункт 9.6. договору). Позичальник, у будь-який час, до реалізації предмета застави має право припинити звернення на нього стягнення виконанням зобов`язання, передбачених договором та/або кредитним договором. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери. реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Тобто що статтею 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», передбачено, що вищеперераховані способи звернення стягнення є способами звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, ст. 25 цього ж Закону передбачено використання цих способів і в судовому порядку. Саме передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання є позасудовим способом звернення стягнення. Такий спосіб не передбачений ні статтею 16 ЦК України, ні Законом України «Про заставу», ні договором споживчого кредиту та заставу майна № 11042946000 від 19 вересня 2006 року Вимога позивача про звернення в рахунок погашення суми боргу в розмірі 96 747, 18 грн. на її користь стягнення на предмет застави - легковий автомобіль, марки CHEVROLET, модель NIVA, рік випуску 2006, колір жовтий, номери агрегатів: кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] шляхом передачі у власність [PERSON] права власності на вказаний предмет застави та визнати на нього право власності відповідно до статей 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Суд не наділений повноваженнями звертати стягнення на заставне майно шляхом визнання право власності на нього. Тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Питання судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial