Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 1976 року. Від даного шлюбу у них народилася одна донька: Леся, [INFO], яка на даний час являється повнолітньою. Спільне подружнє життя з Відповідачем не склалося через діаментрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Позивач зазначає, що подальше спільне життя та збараження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. З огляду на вказане, враховуючи припинення шлюбних відносин, просить розірвати шлюб, прізвище змінювати на дошлюбне не бажає, терміну на примирення не надавати. В судове засідання сторони, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, не зявилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності. Позивач позов пітримала, просила задовольнити. Відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні, задовольнивши позов з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД №063767, виданим повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області 23 квітня 2010 року, 28 серпня 1976 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Мороз». Неповнолітніх дітей від шлюбу у сторін немає. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач і Відповідач не мають бажання зберегти сімю та дальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сімю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Мороз», та у своїй заяві зазначила про бажання його залишити. Таким чином суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved