Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним. 20 червня 2016 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,8790 га, розташованої на території Варварівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області, яку спадкодавець заповів [PERSON] У встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з дня відкриття спадщини позивачка не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин. Так, [PERSON] не являється родичкою спадкодавця, за життя останнього вони не спілкувались та проживали в різних населених пунктах,\~ в звязку з чим про наявність заповіту та смерть [PERSON] позивачка дізналась наприкінці встановленого законом строку для прийняття спадщини. Крім того,\~ внаслідок погіршення стану здоровя вона не мала можливості приїхати до нотаріальної контори та оформити свої спадкові права. Оскільки [PERSON] своєчасно не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, постановою державного нотаріуса від 26 травня 2017\~року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. На підставі викладеного просить суд вважати причини пропуску нею строку подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] поважними, визначити їй, [PERSON], додатковий строк один місяць після набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. Позивач в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 20 червня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, виданим Юрївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 12.04.2017 року (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,8790 га, розташованої на території Варварівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.12.2013 року Юрївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області (а.с. 8-9). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадщина, на яку претендує позивачка, відкрилась 20 червня 2016 року внаслідок смерті [PERSON] Згідно зі ст.ст. 1217, 1218, 1233 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 10 грудня 2013 року померлим було складено заповіт, посвідчений Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 801, за яким належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,8790 га, кадастровий номер 1225980500:01:003:0107 він заповідав [PERSON] (а.с. 6). Тобто, позивачка по справі є спадкоємцем за заповітом, оскільки відповідно до ст.\~1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до принципу свободи заповіту заповідач не зобовязаний повідомляти кому-небудь про зміст заповіту, намір написати, змінити чи скасувати заповіт, так як і про причини прийнятого рішення. Положення про таємницю спадкування закріплене у ст.\~1255 ЦК України. Так, нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту. За положеннями пункту 2.1. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Таким чином, з огляду на таємницю спадкування, спадкоємець за заповітом може навіть не знати про наявність заповіту у разі, якщо особисто спадкодавець за життя не повідомив про намір заповідати все або частину належного майна саме йому. В свою чергу, жодною нормою права не передбачено обовязок органів державної реєстрації актів цивільного стану повідомляти нотаріуса за місцем відкриття спадщини про реєстрацію смерті особи з метою пошуку можливих спадкоємців за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1269 ЦК України обовязковою умовою реалізації спадкових прав спадкоємцем, який не проживав постійно разом зі спадкодавцем, є подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Наслідком невчинення таких дій є пропущення строку для прийняття спадщини. Позивачка звернулась до Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини лише 26 травня 2017 року, тобто після спливу строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, в звязку з чим державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 10). За інформацією Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, тому суд робить висновок, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] зверталась лише позивачка (а.с. 24). Судом встановлено, що позивачка своєчасно не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в звязку з тим, що про його смерть та наявність заповіту на свою користь спадкоємець дізналась тільки наприкінці 2016 року, оскільки не є родичкою спадкодавця, за життя останнього вони не спілкувались та проживали в різних населених пунктах. Крім того,\~ внаслідок погіршення стану здоровя вона не мала можливості вчасно отримати документи про смерть [PERSON] та приїхати до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав (а.с. 18). Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з принципу свободи заповіту, суд вважає причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини такими, що дійсно створили для [PERSON] обєктивні труднощі для своєчасного оформлення спадкових прав. Виходячи з наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд визнає причини пропуску строку [PERSON] для подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначає додатковий строк один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили для подання відповідної заяви до нотаріуса.

Outcome: approved