Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем, а також просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 4 000 грн. 00 коп., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 05.10.2002 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають сина, [PERSON], [INFO] та доньку, [PERSON], [INFO]. Близько останніх двох років вони проживають як чужі люди, не підтримують подружніх стосунків. Станом на сьогоднішній день їх шлюб дійшов до тієї межі, коли краще його розірвати і жити окремо один від одного. На даний час вони проживають окремо, тому що переконались у відсутності спільних інтересів, крім двох дітей, не мають бажання бути разом, кожен живе своїм життям. Однак, відповідач не повинен ухилятись від утримання дітей та порушувати їх права. Діти проживають разом з нею, усі обов'язки по утриманню та вихованню дітей вона несе самостійно, відповідач в цьому участі не бере. Угоди про добровільну сплату аліментів не досягнуто. Таким чином, на підставі наведеного, позивачка звернулась до суду та просить ухвалити рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, підтвердив обставини, викладені позивачкою в позовній заяві в частині їх окремого проживання, відсутності спільних інтересів, відсутності бажання бути разом та наявності спільного бажання розірвати шлюб. Що стосується стягнення аліментів на утримання дітей, відповідач заперечував проти стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі, в розмірі, в якому просить позивачка. Крім того, останнім було передано через канцелярію для приєднання до матеріалів справи письмові заперечення проти позову, довідка про доходи та ксерокопії чеків. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. В ході судового розгляду встановлено, що 05 жовтня 2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №44. Після укладення шлюбу чоловіку та дружині присвоєно прізвища - «[PERSON]» (а.с.3 - копія Свідоцтва про одруження). В даному шлюбі у сторін народились двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5,6 - копія свідоцтв про народження дітей). В судовому засіданні позивачка суду пояснила, що вони з чоловіком не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, а тому подальше спільне проживання у шлюбі і його збереження стало неможливим, взаєморозуміння і почуття любові між ними втрачено. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд вважає, що вимоги позивачки в частині розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливим, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивачки в частині стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей, суд дійшов до наступного. Виходячи зі змісту ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п.2 ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, двоє дітей проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, однак самостійно вона не може забезпечити їх усім необхідним, а відповідач, як батько, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання, а також виходячи з того, що відповідач має постійне місце роботи, працює в ТОВ «Сайленс» з 03.07.2003 року за основним місцем роботи, займає посаду заступника начальника сервісного центру, посадовий оклад останнього згідно довідки становить 7 000 грн. 00 коп., всього за період травень-жовтень 2015 року останнім було отримано на руки 33 784 грн. 80 коп., суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідно віку, починаючи з 25 вересня 2015 року, до досягнення дітьми повноліття. Крім того, суд вважає за необхідне відповідно до ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір за позовну вимогу щодо розірвання шлюбу в розмірі 487 грн. 20 коп., а також стягнути з останнього на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі зазначеного та

Outcome: partial