Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 28 серпня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану П`ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалося, причиною розпаду сімї стало відсутність порозуміння. З квітня 2016 року проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Просить розірвати шлюб, так як подальше спільне проживання та збереження сімї вважає неможливим. Крім того, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] року народження у розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від представника позивача до суду надійшла заява з проханням справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки до суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду недходила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 серпня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану П`ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 47, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.6/. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження/а.с.7/. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сімейним кодексом України передбачено обов`язок суду з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взяти до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя ( ч. 1 ст. 112 СК України). Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу ( ч. 2 ст. 112 СК України). Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого суд вважає подальше спільне проживання подружжя та збереження сім'ї неможливим, так як це протирічить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки обов'язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, а відповідач не виконує свій обовязок по утриманню доньки, у звязку з чим суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є законними та обгрунтованими, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved