Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Раковецької сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивувала тим, що її дошлюбне прізвище, ім`я та по батькові - [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . 23.02.1983 позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] і їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». В житловому будинку по [ADDRESS] , який належав колишньому колгоспному двору, станом на 15.04.1991 (час, до якого існували колишні колгоспні двори) членами двору були: мама позивачки [PERSON] , позивачка [PERSON] , [INFO] , її чоловік [PERSON] , [INFO] , та їх діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці розміром 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями. Ринкова вартість даного житлового будинку становить 108464 грн. Самовільно побудованих будівель немає. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок вищезгаданий житловий будинок з господарськими будівлями в цілому на праві власності належав колишньому колгоспному двору, головою якого була мама позивачки [PERSON] . Майно двору не ділилось і частки членів двору не виділялись. Кожному з членів двору належало по 1/5 частці майна двору, в тому числі в житловому будинку та господарських будівлях. [PERSON] 10.12.2008 на випадок смерті склала заповіт, яким заповіла позивачці житловий будинок, земельні ділянки та майновий пай. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті позивачка успадкувала земельну ділянку розміром 0,1550 га на території Раковецької сільської ради та отримала в Городенківській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку з господарськими будівлями, так як спадковий житловий будинок з господарськими будівлями належав колишньому колгоспному двору, де частки майна членів двору на виділялись. В підготовчому засіданні представник позивачки - адвокат Буждиган О.В. підтримав позов з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити. Позивачка в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву, якій зазначила, що позов підтримує. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, позов визнають. Представник Раковецької сільської ради в підготовче засідання не з`явився. Раковецька сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без представника сільської ради, позов визнає. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності відповідачів. Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачі позов визнають, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. З копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 22 січня 1990 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 247 слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Те, що [ADDRESS] , підтверджується довідкою № 183, виданою 10.03.2019 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради Городенківського району. Довідкою про об`єкт нерухомого майна № 97, виданою 06.12.2018 ФОП [PERSON] , стверджується, що згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] згідно свідоцтва на право власності, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради № 247. Із довідки № 176, виданої 01.03.2019 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради Городенківського району, вбачається, що станом на 15.04.1991 в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] р . н., [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] н., [PERSON] , [INFO] [PERSON] помер [INFO] , запис за № 9 від 11 лютого 1995 р. в книзі реєстрації актів про смерть, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11 лютого1995 року Раковецькою сільською радою. За заповітом, посвідченим 10 грудня 2008 р. виконавчим комітетом Раковецької сільської ради, зареєстрованим в книзі для запису нотаріальних дій під № 27, [PERSON] , [INFO] , жителька с [ADDRESS] Городенківського району, на випадок своєї смерті належний їй на правах особистої власності жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , земельну ділянку, земельний та майновий паї, усе інше майно та цінні папери, рухоме і нерухоме, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, що буде належати їй на день її смерті і на що вона згідно закону матиме право, - заповіла дочці [PERSON] . Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 46557868, що доводиться копією Інформаційної довідки № 32609273 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої 03.12.2012 Городенківською районною державною нотаріальною конторою. [PERSON] померла [INFO] у віці 83 роки в с. Семенівка Городенківського району, актовий запис за № 13 від 13 червня 2012 р. в Книзі реєстрації смертей, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 червня 2012 року Раковецькою сільською радою. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , на час смерті ( [INFO] ) була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] ; разом з нею проживали і спільно вели домашнє господарство: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 184, виданою 01.03.2019 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради. Про те, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , свідчать: копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 квітня 1973 р., запис за № 4 від 30 січня 1957 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження, та копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23 лютого 1983 р., з якого слідує, що після одруження позивачка змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 6 від 23 лютого 1983 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 625/2012, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою на виконання ухвали суду від 18 квітня 2019 р., встановлено, що [PERSON] , [INFO] , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Їй 19 лютого 2013 р. видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 6, на грошові вклади з процентами в ТВБВ № 10008/079 в м. Городенка філії Івано-Франківського обласного управління на загальну суму 2417,29 грн., що належали померлій. 27.03.2017 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 404, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,1550 га, розташовану на території Раковецької сільської ради Городенківського району. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] , - судом не встановлено. До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Капріян С.В. № 105/02-31 від 21 лютого 2019 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого була [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 р., належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 06.12.2018, встановлено, що житловий будинок збудований в 1965 р., господарські будівлі та споруди - в 1965, 1970, 1980, 1990 роках. Їх ринкова вартість станом на 11.12.2018 становить 108464 грн., що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку № [NUMBER] , складеного ФОП « [PERSON] ». За даним господарством числиться земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується довідкою № 189, вданою 01.03.2019 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] , фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved