Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

[PERSON] ,\~звернулась до\~суду із\~позовом до\~ТОВ «ВЕЖА\~ВІП»,\~ [PERSON] , про захист гідності та честі фізичної особи та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що починаючи з серпня 2019 року, позивач стала членом політичної партії «Партія [PERSON] ». В чат меседжері «Telegram» вона опублікувала оголошення, що в м. Вінниці пройде мирна акція прихильників політичної партії «Партія [PERSON] », метою якої було виключно ознайомлення людей з програмою партії та отримання нових знайомств. Дана акція не була направлена на розпалювання будь-якого з конфліктів. Крім того, вона робила декілька публікацій в чат меседжері «Telegram», які жодним чином не стосуються ніяких закликів до вчинення провокаційних дій. Після проведеної акції та вчинених публікацій, позивач дізналась що на сайті Вінницького інформаційного порталу було опубліковано декілька статей, де в принизливій формі на неї було здійснено наклеп та розповсюджено недостовірну інформацію. Так, [INFO] та [INFO] на сайті Вінницького інформаційного порталу «Vежа» з`явилось дві статті під назвами: «Рускіє ідут» або хто і навіщо атакує Вежу»; «Чи справді\~у Вінниці\~побили журналіста і чому [PERSON] знайшов нападника раніше за поліцію», автором яких є відповідач [PERSON] . Позивач зазначає, що у вказаних статтях відповідачем зазначено, що [PERSON] є координатором протиправних дій відносно [PERSON] , його близьких осіб та інформаційного порталу «Вежа-ВІП». Інформацію, яка є предметом даних статей, позивач вважає такою, яка порушує її права на честь, гідність та ділову репутацію, а тому просить визнати її недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права та зобов`язати [PERSON] спростувати поширену ним недостовірну інформацію шляхом опублікування інтернет статті на офіційному сайті Вінницького інформаційного порталу «Вежа», зобов`язати ТОВ «ВЕЖА ВІП» опублікувати повний текст даного судового рішення на офіційному сайті Вінницького інформаційного порталу «Vежа». Також, позивач зазначає, що після опублікування зазначених статей та розповсюдження неправдивих відомостей відносно неї, вона зазнала тиску з боку керівництва, батьків її учнів та сусідів, з ким у неї завжди були гарні стосунки, що у свою чергу відобразилось на її фізичному стані та авторитеті порядної людини у соціумі. За зазначених обставин, вона зазнала психологічного стресу, що у свою чергу відобразилось на її стані та стало підставою для звернення за медичною допомогою. Через розповсюдження неправдивої інформації в публікаціях відповідача, позивач вимушена ходити на прийоми та обстеження до кваліфікованих лікарів та проходити відповідні призначені курси лікування, на що витрачалися кошти. Сума матеріальної шкоди, витрачена на її лікування становить 2\~729 грн., яку вона просить стягнути із відповідача на її користь. Крім того, позивач зазначає, що у зв`язку із публікаціями даних статей вона зазнала моральної шкоди, яку вона оцінює у 80\~000 грн., та просить стягнути на її користь із відповідача [PERSON] . Також, просисть стягнути із відповідача [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору та витрати за надання кваліфікованої правничої допомоги. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2019 року, справу розподілено на суддю Романюк Л.Ф. Ухвалою суду від 07.11.2019 року задоволено заяву про самовідвід судді Романюк Л.Ф. у даній справі та справу передано для повторного автоматизованого розподілу між суддями. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2019 року справу розподілено судді [PERSON] . Ухвалою суду від 11.11.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого розгляду. В ході проведення підготовчого провадження, ухвалою суду від 18.12.2019 року судом витребувано додаткові докази за клопотанням сторони позивача. Крім того, за клопотанням сторони відповідача, додаткові докази витребувано протокольною ухвалою. Ухвалою суду від 13.01.2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представники, в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги в повному обсязі за обставин, зазначених у позовній заяві та просили їх задоволити. Зазначили, що жодних доказів того, що позивач вчиняла дії, які були предметом опублікованих статей, відносно відповідачів - не має. Відповідач [PERSON] та його представник відзив до суду не надали. В судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі, зазначивши, що інформація про позивача в вище згаданих публікаціях малась на увазі виключно як посаду координатора Політичної Партії «Партія Шарія», та в жодному разі не стосувалась того, що сама позивач певним чином вчиняє дії, які порушують майнові та немайнові права [PERSON] , його близьких осіб, та інформаційного порталу «Вежа-ВІП». Представник відповідача ТОВ «ВЕЖА ВІП» на неодноразові виклики до суду жодного разу не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив. Заяв та клопотань до суду не надав. Вислухавши пояснення учасників справи та свідків, дослідивши та проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Право на захист особа здійснює на свій розсуд (стаття 20 ЦК України). Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом достовірно встановлено, що [INFO] на сайті Вінницького інформаційного порталу «ВЕЖА» [PERSON] була опублікована стаття «Рускіє ідут» або хто і навіщо атакує Вежу». Зазначена стаття має наступний зміст: «Протягом цього ж дня з`являється інформація про те, що вінницькі прихильники [PERSON] планують атаки на моє помешкання (адресу якого вони, найпевніше, також дізналися від виховательки в дитсадку). Зокрема планувалося здійснити фізичний напад на мене, облити під`їзд, в якому я проживаю, свинячою кров`ю, атакувати офіс, де працює моя дружина, а також виловлювати по одному журналістів Вежі.» «Затим з`явилося наступне відео [PERSON] , в якому він анонсує масштабну акцію протесту під стінами центрального офісу СБУ в Києві через цю саму публікацію Вежі, стверджуючи, що нібито саме автор цих рядків організував акцію зі спалення символіки проросійської партії [PERSON] . Вже сьогодні надійшла інформація, що участь в нападах на офіс та квартиру (які мали відбутися сьогодні, але були перенесені на найближчі вихідні) планують брати члени деяких вінницьких спортивних клубів, банальні тітушки. З цього приводу хочу сказати наступне: нам відомі імена та портрети практично всіх учасників цієї провокації. Починаючи з \~ \~ \~ \~координаторки\~ [PERSON] , (вчительки початкових класів гімназії №2), закінчуючи кожним тітуханом, оператором і активістом. Ви в нас всі, як на долоні.». 12.07.2019 року на сайті Вінницького інформаційного порталу «ВЕЖА» [PERSON] була опублікована стаття «Чи справді у [PERSON] побили журналіста і чому [PERSON] знайшов нападника раніше за поліцію». Дана стаття має наступний зміст: «Таких людей, які працюють на проросійського агента [PERSON] на [PERSON] досить багато. Дехто з них має безпосередній доступ до персональних даних значної кількості вінничан. Ось, зокрема, їхнє колективне фото на одному зі зборів їхнього осередку, який відбувся в закладі Чердак: Серед них координаторка осередку, вчителька [PERSON] , людина, яка передала Шарію координати дитсадка, до якого ходить мій син [PERSON] , а також жінка, яка представляється як [PERSON] вона створює більшість контенту про Вінницю для youtube-каналу [PERSON] ». Із текстів даних статей вбачається, що в них йде мова про те, що [PERSON] є особою, яка неодноразово порушувала майнові та немайнові права відповідачів по справі, а саме здійснювала координацію протиправних дій відносно [PERSON] та його родичів, а також інформаційного порталу «Вежа-ВІП». Суд не може взяти до уваги твердження відповідачів з приводу того, що мова йшла виключно про посаду [PERSON] в якості координатора в Політичній Партії «Партія Шарія». Жодних документів та доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] була координатором протиправних дій відносно [PERSON] , його близьких осіб та інформаційного порталу «Вежа-ВІП», до суду надано не було. Крім того, суд критично сприймає пояснення сторони відповідачів з приводу того, що правоохоронними органами було відкрито кримінальне провадження по факту вчинення протиправних дій невідомими особами, однією з яких може бути [PERSON] , та те що інформація зазначена даними статтями має на увазі виключно можливість причетності до протиправних дій [PERSON] , оскільки причетність до протиправних дій [PERSON] , ніким не доведена та є припущенням сторони відповідача. А статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, як встановлено в ході розгляду справи, інформація зазначена в статтях, які є предметом розгляду справи, була направлена не на припущення щодо участі [PERSON] в протиправних діях, а на як вже встановлений факт її причетності та має бути спростованою. В ході розгляду справи, судом також встановлено, що [PERSON] з 2007 року по теперішній час, є вчителем початкових класів Комунального закладу «Навчально -виховного комплексу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів - гімназія №2». Відповідно до наданих доказів (чисельні сертифікати та подяки) встановлено, що робота позивача є доволі успішною, нарікань на її роботу чи поведінку не було. Вона активно приймала участь в семінарах, вебінарах та інших заходах, які направлені на підвищення її кваліфікації та підвищення її авторитету серед колег по школі, учнів та їх батьків. В позовних вимогах позивач посилається на те, що у зв`язку із розповсюдженою неправдивою інформацією відносно неї, вона зазнала негативного впливу на її стан здоров`я, у зв`язку із чим вона була вимушена проходити лікування, на підтвердження чого надала медичні документи, а саме: Направлення до лікаря невролога з діагнозом - депресивний синдром; направлення медичного закладу «Омеда» на УЗІ щитовидної залози; Виписка рецепта Комунальним комерційним підприємством «Вінницька центральна районна клінічна лікарня» Вінницької районної ради; Консультативний висновок Лікувально діагностичного центру від 20.09.2019 року, діагноз: «Гостра реакція на стрес. ВСД перманентно-пароксизмальна течія, аритмічний варіант. Соматоформна вегетативна дисфункція.» На підтвердження розміру матеріальної шкоди у зв`язку із лікуванням, позивачем надано чеки про придбання лікувальних препаратів на загальну суму 2 729 гривень. Суд критично відноситься до наданих доказів та не приймає їх до уваги, оскільки із наданих стороною позивача чеків на підтвердження понесених позивачем витрат на ліки вбачається, що усі лікувальні препарати закуповувались 12.10.2019 року та 13.10.2019 року, однак доказів про призначення лікарями придбаних позивачем ліків, до суду не надано. Крім того, деякі з наданих позивачем чеків дублюються, а саме від 12.10.2019 року о 08:47 та о 17:30. Також, позивачем надано десять різних чеків за 12.10.2019 року про придбання ліків в аптеці по [ADDRESS] . Зазначені чеки видані протягом одного дня, а саме: 08:47, 11:35, 12:14, 13:20, 13:24, 15:41, 15:42, 16:24, 16:28, 17:13, з чого вбачається, що позивач протягом цілого дня ходила за ліками до аптеки, яка знаходиться на значній відставні від місця її проживання, оскільки як зазначено в матеріалах справи позивач проживає в с. Вінницькі Хутора, Вінницького району, а аптека розташована в м. Вінниці по вул. Привокзальна. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача матеріальної шкоди до задоволення не підлягають. \~ \~ \~ \~Що ж стосується заявлених позивачем вимог в частині стягнення із відповідача на її користь моральної шкоди в розмірі 80\~000 грн., то суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~ Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними Постановою від 25.05.2001 року №5) зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до статей 76, 77, 78, 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України, розмір моральної шкоди повинен бути доведений належними, допустимими та достатніми доказами по справі. Слід зауважити, шо в обґрунтування моральної шкоди позивачем надано інформацію щодо неправомірності розповсюдженої відносно себе інформації, та те, що позивач протягом нетривалого часу проходила лікування. \~ \~ \~ \~ Щодо допитаних\~в судовому\~засіданні свідків\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ та\~ [PERSON] ,\~слід зазначити,\~що жодне\~з свідчень\~не спростовувало\~факту критичного ставлення до позивача [PERSON] з боку її колег та безпосереднього керівництва Комунального закладу «Навчально - виховного комплексу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів - гімназія №2», що мало місце після опублікування інформації в статтях відповідача. Додатково, суд враховує відеозаписи надані позивачем, відповідно до яких, [PERSON] зазнає критичного ставлення від своїх колег та безпосереднього керівництва Комунального закладу «Навчально - виховного комплексу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів - гімназія №2», в зв`язку із її політичними поглядами. В комплексі, даної доказової бази не достатньо для підтвердження моральної шкоди у розмірі, заявленому позивачем, а саме 80 000 гривень. Враховуючи те, що в ході розгляду справи не знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] дійсно була координатором протиправних дій відносно [PERSON] , його близьких осіб та інформаційного порталу «Вежа-ВІП», як про це зазначено в статтях від 11.07.2019 та 12.07.2019 року, розміщених на сайті Вінницького інформаційного порталу «Vежа» під назвами: «Рускіє ідут» або хто і навіщо атакує Вежу»; «Чи справді у [PERSON] побили журналіста і чому [PERSON] знайшов нападника раніше за поліцію», автором яких є відповідач [PERSON] , суд вважає зазначену інформацію такою, що порушує права позивача на честь, гідність та ділову репутацію. Виходячи із засад розумності та справедливості та положень ст. 1193 ЦК України, суд вважає за необхідне та можливе відшкодувати [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 грн., що є обґрунтованою компенсацією (справедливою сатисфакцією) за душевні страждання, яких вона зазнала в зв`язку із зазначеними вище публікаціями. Що ж стосується заявлених позовних вимог в частині зобов`язання ТОВ «ВЕЖА ВІП» у десятиденний термін з дня набрання рішенням суду законної сили опублікувати повний текст даного судового рішення на офіційному сайті Вінницького інформаційного порталу «Vежа», то суд зазначає наступне. Відповідно до частини 3 статті 32 Конституції України\~ кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Частиною 2 статті 5 Закону України «Про інформацію» визначено, що реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про інформацію» порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України. Згідно із частиною 1 статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до\~ статті\~297\~ЦК України\~кожен має\~право на\~повагу до\~його гідності\~та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. В абзаці 2 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Відповідно до частини 1 статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно частини 7 статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Тобто, спосіб захисту немайнового права позивача, у виді зобов`язання опублікувати повний текст рішення суду по справі, не передбачено діючими положеннями законодавства, а тому не може бути задоволено. Заявлені позовні вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача витрат, понесених нею за надання професійної правничої допомоги не підлягають до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Так, позивач просить стягнути із відповідача на її користь витрати понесені нею при оплаті за надання їй правничої допомоги в розмірі 11 996,89 грн., однак не надає до суду жодних належних та допустимих доказів в підтвердження понесення таких витрат і в такому розмірі. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені нею судові витрати по оплаті судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 234,24 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved