Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання удаваним договору дарування земельної ділянки площею 0.06 га. в садівничому товаристві «Ветеран» в м. Хмельницькому, укладеного 05 липня 2005 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого дер-жавним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори в реєстрі № 1-1001, визнання права власності на ? частини спірної земельної ді-лянки та ? частини збудованого в шлюбі садового будинку загальною площею 121,80 кв.м. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 22 липня 1989 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу у них наро-дились троє дітей донька [PERSON] - [INFO], син - [PERSON], [INFO] та донька [PERSON] - [INFO]. 21 березня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано. В період шлюбу 05 липня 2005 року був укладений договір дарування між [PERSON] та її чоловіком [PERSON] спірної земельної ділянки, хоча вона вважала, що земельна ділянка є спільною сумісною власністю, оскі-льки договір дарування носив удаваний характер, а фактично був укладений до-говір купівлі-продажу, оскільки дешевше коштувало нотаріальне оформлення і [PERSON] було заплачено 2 500 дол. США. За рахунок спільних коштів в шлюбі на вказаній земельній ділянці вони побудували садовий будинок, право-встановлюючий документ на який було зареєстровано на відповідача 18 січня 2011 року. Після розірвання шлюбу відповідач відмовився розділити вказане спірне майно посилаючись, що він є власником земельної ділянки та садового будинку, а тому позивач просить визнати договір дарування земельної ділянки удаваним та визнати за нею право власності на ? частини вказаних земельної ділянки та садового будинку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову запере-чують посилаючись на відсутність підстав для визнання оспорюваного договору дарування удаваним та визнання права власності на частини земельної ділянки і садового будинку, оскільки земельна ділянка йому подарована, а будинок побу-дований за кошти відповідача. Відповідач [PERSON], який проживає в м. Архангельськ Російської Федерації, в судовому засіданні в Отябрському районному суді м. Архангельськ Російської Федерації, під час виконання судового доручення по вказаній справі пояснив, що переїжджаючи на постійне місце проживання до Росії він продав відповідачу земельну ділянку та дачу через оформлений договір дарування за 2 500 дол. США. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 22 липня 1989 року позивач зареєстру-вала шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу у них народились троє дітей до-нька [PERSON] - [INFO], син - [PERSON], [INFO] та донька [PERSON] - [INFO]. 21 березня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано. В період шлюбу 05 липня 2005 року був укладений договір дарування між [PERSON] та її чоловіком [PERSON] земельної ділянки площею 0.06 га. в садівничому товаристві «Ветеран» в м. Хмельницькому, посвідчений державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори в реєстрі № 1-1001. Перебуваючи з відповідачем в шлюбі вона вважала, що земе-льна ділянка є спільною сумісною власністю, оскільки договір дарування носив удаваний характер, а фактично був укладений договір купівлі-продажу і [PERSON] було заплачено 2 500 дол. США. За рахунок спільних коштів в шлюбі на вказаній земельній ділянці вони побудували садовий будинок, правовстано-влюючий документ на який було зареєстровано на відповідача в період шлюбу 18 січня 2011 року. Дані обставини підтверджуються: договором дарування земельної ділян-ки від 05 липня 2005 року укладений між [PERSON] та [PERSON] площею 0.06 га. в садівничому товаристві «Ветеран» в м. Хмельницькому, по-свідченого державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріаль-ної контори в реєстрі за № 1-1001; копією рішення Хмельницького міськрайон-ного суду про розірвання шлюбу від 21 березня 2012 року; копіями свідоцтв про народження дітей; копією державного акта на земельну ділянку; свідоцтвом про право власності на садовий будинок від 18 січня 2011 року, зареєстровано-го на [PERSON]; протоколом судового засідання Октябрського районного суду м. Архангельська Російської Федерації про допит [PERSON], у зв'язку з виконанням окремого доручення по даній справі. В силу ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для прихо-вання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регу-люються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 лис-топада 2009 року за удаваним правочином ст. 235 ЦК України сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші пра-вовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту право-чину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою при-ховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, супере-чить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домаш-нього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є об?єктом права спі-льної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівни-ми, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ст.71 даного Кодексу майно, що є об?єктом права спі-льної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Оцінюючи встановлені обставини та зібрані по справі докази, суд прихо-дить до висновку про те, що між відповідачами укладений договір дарування є удаваною угодою, яка приховує угоду купівлі-продажу спірної земельної ділян-ки, оскільки підтверджується показами відповідача [PERSON], що він фак-тично продав за 2 500 дол. США, а не подарував [PERSON] земельну ділян-ку площею 0.06 га. в садівничому товаристві «Ветеран» в м. Хмельницькому. Тому, за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину вка-заної земельної ділянки та на 1/2 частину збудованого на ній садового будинку, оскільки спірне приміщення придбано сторонами за час шлюбу і є їх спільною власністю. Суд критично ставиться до показів відповідача про будівництво бу-динку за власні кошти та родичів, оскільки доказів цьому не надав та спросто-вується вищенаведеним законодавством, а також свідків, зважаючи на родин-ність та приятельські відносини. Вирішення спору між сторонами у такий спо-сіб не буде порушувати їх прав та законні інтереси.

Outcome: approved