Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 січня 2015 року позивач уклала з фізичною особою підприємцем [PERSON] договір, за умовами якого ФОП [PERSON] зобов'язалася виконати роботи по виготовленню та доставці ПВХ конструкцій (метало-пластиковий балкон), а позивач, як замовник, сплатити та прийняти готові вироби та роботу. Ціна договору складає 12 321 гривень, позивач сплатила 7000 гривень. Наступного робочого дня 19 січня 2015 року позивач звернулась з письмовою заявою до відповідача про розірвання договору від 17.01.2015 року та повернення сплачених грошових коштів, однак відповідач відмовила, посилаючись на те, що з моменту підписання минуло більш однієї доби (п.6.4.Договору). Однак, позивач з такими діями відповідача не згодна, в зв'язку з чим вимушена була звернутися до суду та посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів» просила визнати договір від 17.01.2015 року недійсним, та стягнути з відповідача на її користь сплачену вартість замовлених конструкцій ПВХ у розмірі 7000 гривень. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце судового засідання була сповіщена у встановленому законом порядку, письмових заперечень проти позову суду не надала, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З цих підстав суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що 17 січня 2015 року [PERSON] уклала з фізичною особою підприємцем [PERSON] договір, за умовами якого ФОП [PERSON] зобов'язалася виконати роботи по виготовленню та доставці ПВХ конструкцій (метало-пластиковий балкон), а позивач, як замовник, сплатити та прийняти готові вироби та роботу. Ціна договору складає 12 321 гривню, позивач сплатила 7000 гривень. Ці обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи договором, з чого вбачається, що між сторонами відбулася угода підряду. Відповідно до вимог ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно ч. 4 ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підряднику плату за виконану частину роботи. 19 січня 2015 року позивач звернулась з письмовою заявою до відповідача про розірвання договору від 17.01.2015 року та повернення сплачених грошових коштів, однак відповідач відмовила, чим порушила вказану норму закону. Таким чином, коли з вини відповідача сталося невиконання умов договору підряду по виготовленню та доставці ПВХ конструкцій (метало-пластиковий балкон) в господарстві позивача, то договір підряду слід розірвати, а з відповідача стягнути на користь позивача сплачену суму попередньої оплати за даним договором у розмірі 7000 гривень, а також судовий збір. Відповідно до п.п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. На підставі ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди, однак позивач з такими вимогами до відповідача не зверталась, просила суд задовольнити позов щодо стягнення на її користь сплачену суму попередньої оплати за договором підряду у розмірі 7000 гривень. Як передбачено частиною 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд присуджує до стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», тобто у сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 837, 849, 254 ЦК України, ст.ст. 4, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved