Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Територіальної Громади Таранівської сільської Ради Зміївського району Харківської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем, а саме, матір'ю [PERSON], яка померла [INFO], на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], що належала матері [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування вимог позивачка [PERSON] послалась на те, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Чоловік матері та її батько, [PERSON], помер [INFO]. Про те, що померлі [PERSON] та [PERSON] є її батьками підтверджується свідоцтвом про її народження. Після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], який належить останній на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Зміївським приватним нотаріусом Гаврильєвим В.І. 31.10.2007 року, реєстр № 2195 та зареєстрованого в КП «Зміївське БТІ» 10.01.2008 року, реєстр № 6-1216. ЇЇ представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 18.10.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В., зі строком дії до 18.10.2016 року, звернулась до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової В.В. за оформленням на її ім'я спадщини після померлої матері [PERSON], однак представнику було відмовлено. Причиною відмови стало те, що вона не подала нотаріусу за місцем відкриття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини, а згідно паспортних даних місце її реєстрації проживання на час смерті матері не співпадає з реєстрацією місця проживання матері [PERSON] на день її смерті. Факт її постійного проживання разом із матір'ю на день її смерті необхідно підтверджувати доказами, а тому їй було запропоновано звернутись з відповідними вимогами до суду. 12.05.2015 року приватний нотаріус Трубнікова В.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Разом з матір'ю [PERSON] вона постійно проживала у період з 31.10.2007 року і по день смерті останньої [INFO] за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою вона постійно проживає без реєстрації і по теперішній час. Вважає, що після смерті матері [PERSON] вона фактично прийняла спадщину відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України. Довідкою Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області за № 387 від 05.02.2015 року підтверджується, що за вищевказаною адресою була зареєстрована тільки мати [PERSON] з 23.01.2008 року і по день смерті [INFO]. Вона є єдиною спадкоємицею за законом першої черги, інших дітей в матері [PERSON] немає. Крім неї, ніхто спадщину не прийняв та на неї не претендує. Батьків матері в живих немає. Мати [PERSON] заповіту не залишала. Зазначила, що згідно ст. 15 ч.1 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, у тому числі, визнання права. Згідно ст. 1221 ч.1 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1258 ч.1 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ч.1 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки». Відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї». Згідно ст. 1296 ч.3 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 256 ч.2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджується відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Просить встановити факт постійного проживання її, [PERSON], [INFO], разом із спадкодавцем - її матір'ю [PERSON], яка померла [INFO], на час відкриття спадщини, а саме, [INFO] за адресою: [ADDRESS], Також просить визнати за нею, [PERSON], [INFO], право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], на житловий будинок, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, свої інтереси уповноважила представляти: - [PERSON], на підставі довіреності від 18.10.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В., реєстр № 1799, зі строком дії до 18.10.2016 року ( а.с. 11); - адвокату Бондаренко В.І., на підставі договору № 16 про надання правової допомоги від 06.05.2015 року ( а.с. 45) В судовому засіданні представники позивачки [PERSON] - [PERSON] та адвокат Бондаренко В.І. позовні вимоги позивачки [PERSON] підтримують, просять задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач - Територіальна громада Таранівської сільської Ради Зміївського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надіслав листи № 531/02-19 від 09.06.2015 року, № 531/02-19 від 09.06.2015 року та № 548/02-19 від 17.06.2015 року про розгляд справи у відсутність свого представника, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечував. (а.с.46,61,67) Вислухавши представників позивачки [PERSON] - [PERSON] та адвоката Бондаренко В.І., свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 212,213 ЦПК України докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, тому він підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що власником цілого будинку « А-1», житловою площею 30,3 м2, загальною площею 53,4м2, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами - «а» - верандою, «Б»- сараєм, «В»- погрібом, № 1-колодязем, що розташовані за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І. 31.10.2007 року, реєстр № 2195 та зареєстрованого в КП «Зміївське БТІ» 10.01.2008 року, реєстр № 6-1216, про що свідчать: - витяг про реєстрацію права власності н нерухоме майно від 10.01.2008 року ; - довідки Комунального підприємства « Зміївське бюро технічної інвентаризації» від 16.02.2015 року № 1191 та від 11.06.2015 року.( а.с. 19,20,21,47, 60) Дочкою [PERSON] та [PERSON] є [PERSON], [INFO], позивачка у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження останньої, виданим Палацом новонароджених м. Харків 25.09.1969 року.( а.с. 15) Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] дійсно є рідною матір'ю позивачки у справі [PERSON]. [INFO] мати позивачки [PERSON] - [PERSON] померла, про свідчить свідоцтво про смерть на ім'я останньої, видане Таранівською сільською Радою Зміївського району Харківської області 09.10.2008 року. ( а.с. 13,37) Чоловік [PERSON] та батько позивачки [PERSON] - [PERSON] помер раніше, [INFO], про свідчить свідоцтво про смерть на ім'я останнього, видане Харківським міським відділом РАЦС 08.09.1999 року. ( а.с. 14) На день смерті [INFO] мати [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS], з 23.01.2008 року і по день своєї смерті [INFO], що вбачається з довідки Таранівської сільської Ради Зміївського району Харківської області № 387 від 05.02.2015 року. ( а.с. 17) На день смерті [INFO] [PERSON] разом с нею в будинку за вказаною адресою ніхто зареєстрований не був. ( а.с. 17) Фактично в будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS], разом з матір'ю [PERSON] без реєстрації з 31.10.2007 року проживала позивачка [PERSON]. Вказані обставини вбачаються з актів обстеження: № 14 від 05.02.2015 року та № 48 від 28.05.2015 року, складених депутатом Таранівської сільської Ради Зміївського району Харківської області Пуголовок Є.А. за участю мешканців с. Таранівка [PERSON] та [PERSON]. ( а.с. 18, 35) На час розгляду справи позивачка [PERSON] продовжує проживати у будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. ( а.с.35) Вказані обставини підтвердила в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]. Крім того, вказані свідки зауважили на те, що позивачка [PERSON] проживала з матір'ю [PERSON] однією сім'єю з 2007 року. Таким чином, дослідивши в судовому засіданні зібрані у справі докази, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що дійсно в період з 31.10.2007 року по [INFO] позивачка [PERSON] спільно проживала зі своєю матір'ю [PERSON]. Будь яких доказів, які б спростували такий висновок суду, не надано і не зазначено, де б такі докази суд міг витребувати. При таких обставинах суд вважає можливим встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], разом із спадкодавцем - її матір'ю [PERSON], яка померла [INFO], на час відкриття спадщини, а саме, [INFO] за адресою: [ADDRESS], Позивачка [PERSON] позбавлена можливості оформити свої спадкоємницькі права після смерті [PERSON] у зв'язку з не підтвердженням у встановленому законом порядку факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 156/02-31 від 13.05.2015 року приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової В.В. позивачці [PERSON] було відмовлено видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. ( а.с.25) Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 24 вказаної постанови відповідачами у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] не може відновити своє порушене право інакше, ніж зверненням до суду. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності зі ст.ст.1268,1269,1270 ЦК України для прийняття спадщини спадкоємцеві необхідно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини до шести місяців після смерті спадкодавця або проживати зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем [PERSON], а тому прийняла спадщину. Більш того, відповідно до листа Зміївської державної нотаріальної контори Харівської області № 1134/01-16 від 16.06.2015 року після смерті [INFO] [PERSON] та після смерті [INFO] [PERSON] з заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто зі спадкоємців не звертався. ( а.с. 62) Згідно інформаційних довідкок зі Спадкового реєстру, виданої Зміївською державною нотаріальною конторою Харківської області 15.06.2015 року після смерті [INFO] [PERSON] та після смерті [INFO] [PERSON] спадкових справ заведено не було. ( а.с.64,66) Відповідно до листа приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової В.В. 13.05.2015 року [PERSON] від імені [PERSON] звернулась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В заяві [PERSON] вказала, що [PERSON] спадщину після померлої матері прийняла, оскільки фактично проживала разом з померлою на день її смерті. Спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] заведена не була. На ім'я [PERSON] було винесено постанову про відмову вчиненні нотаріальної дії. ( а.с. 68) Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є рідною дочкою померлої [PERSON], відноситься до спадкоємців першої черги та є єдиним спадкоємцем. Інші спадкоємці першої черги спадкоємців за законом, які б претендували на майно [PERSON] відсутні. За таких обставин, суд вважає, що позивачка [PERSON] має повне право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON]. Суд вважає, що є достатні підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права на спадщину за законом у вигляді житлового будинку будинку « А-1», житловою площею 30,3 м2, загальною площею 53,4м2, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами - «а» - верандою, «Б»- сараєм, «В»- погрібом, № 1-колодязем, що розташовані за адресою: [ADDRESS], яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON]. За таких обставин, суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивачки [PERSON] в частині визнання за нею, як за єдиним спадкоємцем першої черги, права власності на спадковий будинок. Згідно ст. 328 ч. 1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України « Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17.07.1997 року» ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на цілий житловий будинок « А-1», житловою площею 30,3 м2, загальною площею 53,4м2, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами - «а» - верандою, «Б»- сараєм, «В»- погрібом, № 1-колодязем, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved