Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON], Суворовського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення, скасування реєстрації. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є одноосібним власником квартири №24 у будинку №71 корпус 2 по вул. Генерала Бочарова у м. Одесі, що підтверджується: Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №73793623 від 23.11.2016 року, право власності зареєстровано 18.11.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі іпотечного договору (без випуску заставної), серія та номер 2750, виданого 07.11.204р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Квартира №24 у будинку №71 корпус 2 по вул. Генерала Бочарова у м. Одесі 07.11.2014 року була передана Відповідачами [PERSON] та [PERSON] за іпотечним договором (посвідченим 07.11.2014 року [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №2750), в якості забезпечення виконання цими Відповідачами зобовязання повернути Позивачу гроші в кількості 14800 дол. США за договором позики грошей від 07.11.2014 року (посвідченим 07.11.2014 року [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №2749), за яким Позивач позичив Відповідачам 14800 дол. США з терміном повернення 07.11.2015 року. Однак в зазначений термін Відповідачі не повернули борг, майже цілий рік [PERSON] обіцяв повернути борг, але потім перестав виходити на звязок, знімати слухавку тощо. П.6.2. Іпотечного договору передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання Договору позики грошей, Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на Предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету іпотеки, а саме: квартири №24 у будинку №71 корпус 2 по вул. Генерала Бочарова у м. Одесі. П.6.7. Іпотечного договору передбачено застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки у разі виникнення права у Іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, а Іпотекодавець дав Іпотекодержателю згоду та відповідні повноваження на вчинення будь-яких дій щодо набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки з перереєстрацією права власності на предмет іпотеки на Іпотекодержателя. Позивач 06.10.2016 року звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] щодо переходу права власності на цю квартиру і право власності на квартиру було зареєстровано за Позивачем. Згідно п.9 договору позики якщо Позичальник своєчасно не повернув суму позики (її частину), він зобовязаний сплатити Позикодавцю суму боргу, а також пеню у розмірі 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення. На момент переходу права власності, пеня за твердженням позивача, склала суму у розмірі 56388 доларів США, а загальна сума заборгованості склала на 23.11.2016 року склала 71188 дол. США (14800 дол. США+56388.00 дол. США), що набагато перевищує вартість квартири. На даний час Позивач планує переїхати в цю квартиру та проживати там. Однак у зазначеній квартирі досі проживають та зареєстровані Відповідачі - [PERSON] та [PERSON], добровільно виселятися вони відмовляються, однак їх знаходження у вказаній квартирі є прямою перешкодою Позивачу як власнику у здійсненні права власності на зазначену квартиру. Позивачка змушена сплачувати за Відповідачів комунальні послуги, послуги за вивіз сміття, не може повного мірою розпоряджатися квартирою, що створює їй перешкоди у користуванні власністю. На підставі викладеного, позивач просить усунути перешкоди в користуванні [PERSON] правом власності на нерухоме майно шляхом визнання [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №24 у будинку №71 корпус 2 по вул. Генерала Бочарова у м. Одесі, а також виселити відповідачів з вищевказаної квартири з скасування їх реєстрації в квартирі. В судове засіданні представник позивача подала клопотання, згідно якого просила справу розглянути у її відсутність, а також задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. На вищенаведеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, згідно ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що квартира №24 у будинку №71 корпус 2 по вул. Генерала Бочарова у м. Одесі 07.11.2014 року була передана Відповідачами [PERSON] та [PERSON] за іпотечним договором (посвідченим 07.11.2014 року [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №2750), в якості забезпечення виконання цими Відповідачами зобовязання повернути Позивачу гроші в кількості 14800 дол. США за договором позики грошей від 07.11.2014 року (посвідченим 07.11.2014 року [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №2749), за яким Позивач позичив Відповідачам 14800 дол. США з терміном повернення 07.11.2015 року. Однак в зазначений термін Відповідачі не повернули борг, майже цілий рік [PERSON] обіцяв повернути борг, але потім перестав виходити на звязок, знімати слухавку тощо. П.6.2. Іпотечного договору передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання Договору позики грошей, Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на Предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету іпотеки, а саме: квартири №24 у будинку №71 корпус 2 по вул. Генерала Бочарова у м. Одесі. П.6.7. Іпотечного договору передбачено застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки у разі виникнення права у Іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, а Іпотекодавець дав Іпотекодержателю згоду та відповідні повноваження на вчинення будь-яких дій щодо набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки з перереєстрацією права власності на предмет іпотеки на Іпотекодержателя. Позивач 06.10.2016 року звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] щодо переходу права власності на цю квартиру і право власності на квартиру було зареєстровано за Позивачем. Згідно п.9 договору позики якщо Позичальник своєчасно не повернув суму позики (її частину), він зобовязаний сплатити Позикодавцю суму боргу, а також пеню у розмірі 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення. На момент переходу права власності, пеня за твердженням позивача, склала суму у розмірі 56388 доларів США, а загальна сума заборгованості склала на 23.11.2016 року склала 71188 дол. США (14800 дол. США+56388.00 дол. США), що набагато перевищує вартість квартири. [PERSON] є одноосібним власником квартири №24 у будинку №71 корпус 2 по вул. Генерала Бочарова у м. Одесі, що підтверджується: Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №73793623 від 23.11.2016 року, право власності зареєстровано 18.11.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі іпотечного договору (без випуску заставної), серія та номер 2750, виданого 07.11.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] В силу ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст.386,391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 109 ЖК України виселення з займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до абз. 3 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі №6-57цс-11, у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник, згідно вимог ст. ст. 316, 319,321,391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі, і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, суд вважає, оскільки позивачка не надала згоду на продовження користування відповідачами квартирою, то відповідачі підлягають виселення без надання іншого жилого приміщення. При цьому, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням не підлягають задоволенню, оскільки, в даному випадку суд задовольняє позовні вимоги про виселення, що, також, в свою чергу, автоматично позбавляє відповідачів правом користування жилим приміщенням та скасовує їх державну реєстрацію. Крім того, рішення про виселення відповідачів є підставою для скасування реєстрації за місцем проживання.

Outcome: partial