Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2011 р. по 2014 р. вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від цих відносин мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно стабільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач офіційно не працює, однак є фізично здоровим та працездатним, а тому має змогу надавати допомогу на утриманні дитини. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1 000 гривень щомісяця з усіх видів доходів відповідача, починаючи з дня надходження позову до суду до досягнення дитиною повноліття, допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу, встановленого законом. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності без проведення фіксації судового засідання технічними засобами. У заяві вказала, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі за її відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, проте конверти із судовими повістками були повернуті на адресу суду за закінченням терміну зберігання, що свідчить про відмову відповідача від отримання повістки на поштовому відділенні звязку. Відповідно до частини восьмої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Від спільного життя сторони [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 279238, виданим 9 квітня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції за актовим записом № 239. Дитина знаходиться на утриманні матері, позивача по даній справі, з нею мешкає, що, зокрема, вбачається зі змісту позовної заяви. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що між сторонами немає домовленості відносно утримання неповнолітньої дитини, зокрема, стосовно першочергових витрат на неї. Як вказує позивач у позовній заяві, їй важко самотужки виховувати та утримувати дитину. Як зазначено позивачем, відповідач офіційно не працевлаштований, відтак не має постійного доходу. Проте, відповідач має можливість надавати допомогу на утримання дитини, однак добровільно таку допомогу стабільно не надає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 182\~\~Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інше. Як розяснено у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, відповідач офіційно не працевлаштований. Доказів стосовно наявності у відповідача на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб відповідач суду не надав. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1355 гривень. Таким чином, розмір аліментів станом на час розгляду справи судом на одну дитину не може бути меншим за 368,40 гривень (30% від 1228 гривень). Відповідно до ч.ч. 12 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Отже, враховуючи, що на даний час відповідач не має регулярного доходу, однак має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у розмірі 1\~000 гривень. Враховуючи викладене, суд задовольняє позов [PERSON] у повному обсязі. На підставі частини 3 статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 551 гривня 20 копійок. На підставі ст.ст. 10, 11, 57- 61, 64, 88, 208, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд

Outcome: approved