Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 01.01.2000 року помер [PERSON], який до дня смерті проживав в [INFO]. Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається з права на земельну ділянку площею 2,18ум.кад. га, розташованої на території Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, який належав [PERSON] на підставі сертифікату, виданого в 1997 році, однак він втрачений, та взамін виданий дублікат сертифіката серії РН №997236, виданий Тростянецькою РДА 22.05.2012 року. На даний час дублікат Сертифіката від 22.05.2012 року на земельну частку(пай) втрачено. Позивач являється спадкоємцем до майна померлого [PERSON] згідно заповіту, посвідченого 21.12.1997 року секретарем Верхівської сільської ради Тростянецького району за реєстровим №169. Інших спадкоємців немає. Позивач своєчасно прийняла спадщину, тому що проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, фактично вступила в управління спадковим майном. Позивач звернувся до відповідних органів для видачі дубліката, однак їй було відмовлено. Також, після звернення позивача до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. В зв`язку з цим позивач [PERSON] змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за нею права на земельну ділянку, розташовану на території Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, що належала [PERSON], померлому 01.01.2000 року. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявилась, однак звернулась до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримує та просить справу заслухати в її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просив справу заслухати в їх відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АМ №087574, виданого 01.01.2000 року та зареєстрованого виконкомом Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, [PERSON] помер 01.01.2000 року(а.с.5). За життя [PERSON] зробив заповітне розпорядження, яким усе своє майно заповів [PERSON]. Заповіт складений 21.12.1997 року, посвідчений секретарем Верхівської сільської ради Тростянецького району [PERSON], зареєстрований в реєстрі №169. По даним Верхівської сільської ради Тростянецького району станом на 30.03.2003 року заповіт не змінений та не скасований(а.с.6). Довідкою №473 від 29.09.2017 року, виданою виконкомом Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що у померлого [PERSON] спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України немає. Єдиним спадкоємцем по заповіту являється [PERSON] До складу спадкового майна входить право на земельну частку(пай) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі сертифіката РН №997236, виданого 22.05.2012 року. Крім того, факт належності земельної части(паю) спадкодавцю підтверджено тим, що в записах у погосподарських книгах сільської ради за 1970-1980 роки [PERSON] працював в місцевому колгоспі та був включений до списку до державного акта на право колективної власності , як пенсіонер.(а.с.7). Факт належності [PERSON] права на земельну частку(пай) підтверджено також відповіддю відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області(а.с.9), копією сертифіката серії РН №997236 від 22.05.2012 року(а.с.10), архівними довідками КП «Тростянецький районний трудовий архів»(а.с.13,14), випискою з погосподарської книги (а.с.15). Оголошення в газеті «Тростянецькі вісті» №39(10357) від 22.09.2017 року вказує на те, що сертифікат на право на земельну частку(пай) серії РН №997236 від 22.05.2012 року, виданий на імя [PERSON] втрачено.(а.с.11). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. З відповіді завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON] випливає, що позивач [PERSON] за відсутності правовстановлюючого документу не має змоги оформити за нею право на спадкове майно земельну частку(пай), після смерті [PERSON] через нотаріальну контору(а.с.8). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 1216 ЦК Ураїни, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 3.5 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4- 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що «Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності ма земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз»яснень, викладених у пунктах 10,11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в судовому засіданні встановлено, що позивач має право на спадщину після смерті [PERSON], за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved