Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що з 29.08.1996 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому в Боршівській сільській раді Перемишлянського району, актовий запис № 7. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Сторони різні за характерами та поглядами на життя, тривалий час не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, втратили почуття поваги та любові, миритись не бажають, подальше існування шлюбу вважає недоцільним та таким, що суперечить її моральним принципам, просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Настоює на розірванні шлюбу, т.я. примирення вважає неможливим. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, належно був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін, та ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому в Боршівській сільській раді Перемишлянського району з 29.08.1996 року, актовий запис № 7, що стверджується свідоцтвом про шлюб виданим Боршівською сільською радою Перемишлянського району Львівської області № І-СГ № 260906 від 29.08.1996 року. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Внаслідок різниці в характерах та поглядах на життя у сімї виник стійкий конфлікт, сторони більше року проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, втратили почуття любові та поваги, миритися не бажають. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання позивача будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого припинилось між сторонами почуття взаємної любові, поваги та дружби, внаслідок чого вони не підтримують подружніх відносин з серпня 2017 року. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Крім того, згідност. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, розлад носить стійкий і тривалий характер, збереження сім'ї неможливе, подальше перебування у шлюбі недоцільне і веде до загострення взаємовідносин, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved