Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 17.09.2011р., який був розірваний рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02.05.2017р.. Сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає спільно із матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, проте нестабільно, а також її розмір не вистачає на утримання дитини. Позивачка стверджує, що відповідач працює моряком на суднах іноземних судновласників, та розмір його заробітку становить 36000 гривень щомісячно. На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 9000 гривень щомісячно. В судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснила, що відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, проте на власний розсуд, у зв`язку із чим, коштів на утримання дитини їй не вистачає. Позивачка також пояснила, що мінімальна сума, які їй необхідна на утримання дитини складає 4500 гривень щомісячно. Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що відповідач постійно надає матеріальну допомогу на утримання сина, а також купляє дитини іграшки, одяг, приділяє увагу його вихованню. В той же час, відповідач бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, проте не більше 3000 гривень щомісячно, оскільки його заробіток також є нестабільним. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає спільно із матір`ю та перебуває на її утриманні. В судовому засіданні встановлено, що відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, купляв дитини іграшки, одяг, приділяв увагу вихованню сина. Вищевказаний факт підтверджується поясненнями свідків - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також наявними копіями квитанцій про перерахування коштів. Однак розмір коштів, які перераховувались позивачці постійно змінювались, тобто у лютому 2018р. позивачем сплачена сума у розмірі 2000 гривень, у березні 2018р.-1500 гривень, квітні 2018р. -1000 гривень, у травні 2018р. взагалі не сплачувались, а з червня 2018р. по листопад сплачувались у розмірі 4000 гривень щомісячно, з грудня 2018р. по лютий 2019р у розмірі 2500 гривень щомісячно. Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, зазначено, що дитина, в наслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття. Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 18 Конвенції зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При ухваленні рішення суд враховує матеріальний стан одержувача та платника аліментів, а тому, вважає, що розмір аліментів повинний бути зменшений до 4500 гривень щомісячно. Окрім того, з відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 гривна 40 копійок.

Outcome: partial