Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований 12.09.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 12.09.2015 року за актовим записом № 465. Після реєстрації шлюбу позивач набула прізвище [PERSON] . За час шлюбу [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Зазначає, що спільне життя у з відповідачем не склалося. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, виховання дитини, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З 02.01.2020 року не проживають разом і фактично шлюб між ними припинено. Примирення та подальше спільне життя між ними неможливе. Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, передбачених ст. 110 СК України, зокрема таких як вагітність дружини, або ж недосягнення спільними дітьми одного року, відсутні. Позивач зауважує, що оскільки вона дійшла до переконання про необхідність розірвання шлюбу та заперечує проти подальшого перебування в шлюбі, просить не надавати строк для примирення. Крім того, позивач вказує, що сторони дійшли згоди, що неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , буде проживати з нею - матір`ю, а питання майна, набутого в період перебування в шлюбі, на час пред`явлення цього позову вирішуються в позасудовому порядку шляхом спільного порозуміння, взаємних поступок та інтересів кожного з подружжя. Шлюб розривають вперше. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ними та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.06.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву від 16.07.2020 року, згідно з якою позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву від 16.07.2020 року, згідно з якою проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить розірвати шлюб та розглянути справу без його участі Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.2015 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 12.09.2015 року за актовим записом № 465, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У сторін народилося донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), яка проживає з позивачем. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, який проти позову не заперечує що дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, останній проти розірвання шлюбу не заперечує, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дитини, поділу спільного майна сторін не заявлено. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішення питання щодо прізвища особи, яка змінила своє прізвище внаслідок укладення шлюбу, яким вона буде іменуватися після розірвання шлюбу, виключно залежить від її бажання, а відтак, суд вважає вимогу про залишення позивачу прізвища [PERSON] такою, що підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню саме сплачений нею судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved