Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Територіальної громади Чемужівської сільської Ради Зміївського району Харківської області про встановлення факту постійного проживання однією сімєю з [PERSON] у період з січня 2009 року по день смерті останнього 21.04.2014 року та визнання права власності на спадщину у порядку спадкування за законом на житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Чемужівка, вїзд Мисливський, 5. В обґрунтування вимог позивачка [PERSON] послалась на те, що 21.04.2014 року в м. Змієві Харківської області помер чоловік її бабусі (її нерідний дід) [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього, яке видане 22.04.2014 року виконавчим комітетом Чемужівської сільської Ради Зміївського району Харківської області, актовий запис про смерть № 24. Останнім місцем реєстрації діда був будинок за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Чемужівка, вїзд. Мисливський, 5, а тому місцем відкриття спадщини, в силу ч. 1 ст. 1221 ЦК України, є с. Чемужівка Зміївського району Харківської області. Її бабуся [PERSON] померла раніше дідуся, а саме, 09.10.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої, яке видане 12.10.2009 року Чемужівською сільською Радою Зміївського району Харківської області, актовий запис про смерть № 61. Факт родинних відносин між нею та померлою [PERSON] підтверджується: - її свідоцтвом про народження; - свідоцтвом про народження її матері; - свідоцтвом про шлюб між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) Г.М.; - її свідоцтвом про шлюб; - рішенням суду про розірвання шлюбу. На випадок своєї смерті дід [PERSON] заповіту не залишив, а тому має місце спадкування за законом. Після смерті 21.04.2014 року в м. Змієві Харківської області її діда [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська обл., Зміївський район, с. Чемужівка, вїзд. Мисливський, 5 з надвірними будівлями. Станом на момент смерті [PERSON] у будинку за місцем його останньої реєстрації була зареєстрована та проживала тільки вона. Інших спадкоємців у [PERSON] не може бути, оскільки у шлюбі (крім як з [PERSON]М.) він не перебував, дітей не мав, а батьки його померли, що є очевидним, оскільки на момент смерті [PERSON] виповнилося 79 років. 11.08.2014 року вона, як єдиний спадкоємець, звернулась до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Таким чином, можна зробити висновок, що спадщину після смерті діда [PERSON] вона прийняла одноособово. Після її звернення до нотаріуса з приводу оформлення спадкового майна померлого діда [PERSON], їй було повідомлено про те, що необхідно надати відомості про проживання з останнім однією сімєю не менш ніж 5 років. Не дивлячись на те, що вона зареєстрована у будинку [PERSON] з 09.04.2014 року, фактично вона мешкає в ньому з січня 2009 року, тобто з моменту, коли її бабуся [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) Г.М. захворіла. Нотаріус повідомив їй, що в разі відсутності інших спадкоємців на майно діда [PERSON], вона є спадкоємцем 4-ї черги, однак цей факт необхідно доводити у судовому порядку. Крім того, в неї відсутній правовстановлюючий документ на будинок діда [PERSON], що стало підставою для відмови їй нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії. Зазначила, що факт її проживання разом з дідом [PERSON] однією сімєю підтверджено Територіальною громадою Чемужівської сільської Ради, депутат якої 04.08.2014 року у присутності свідків склав про це відповідний акт. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно до п.2 ч.2 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування » від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо. Згідно п.2 ч.21 вказаної постанови Пленуму, до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу. Таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Відповідно до п.1 ч.23 цієї ж постанови Пленуму, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно ст. 1264 ЦК України ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності, при цьому важливою ознакою є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем. Зауважила на те, що вона та [PERSON] проживали разом у будинку, систематично, разом вели спільне господарство, тобто приймали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності, а тому вважає, що вона може бути віднесена до 4-ї черги спадкоємців за законом. Просить встановити факт проживання однією сім'єю її, [PERSON], та [PERSON], [INFO], який помер 21.04.2014 року, у період з січня 2009 року по день смерті останнього 21.04.2014 року. Також просить визнати за нею, [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], [INFO], який помер 21.04.2014 року, на житловий будинок « А-1», житловою площею 33,3 м2, загальною площею 59,4м2, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами «Б»- сараєм, «В»-сараєм, «Г, Д»- навісом, «Є» - убиральнею, »Ж» -душем, № 1-2-огорожею, № 3 колонкою, що розташовані за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Чемужівка, вїзд Мисливський, 5. В судовому засіданні 19.06.2015 року позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх у повному обсязі. 22.06.2015 року позивачка [PERSON] для продовження судового засідання не зявилась за станом здоровя , подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Просить встановити факт проживання однією сім'єю її, [PERSON], та [PERSON], [INFO], який помер 21.04.2014 року, у період з січня 2009 року по день смерті останнього 21.04.2014 року. Також просить визнати за нею, [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], [INFO], який помер 21.04.2014 року, на житловий будинок « А-1», житловою площею 33,3 м2, загальною площею 59,4м2, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Чемужівка, вїзд Мисливський, 5 ( а.с. 56) Відповідач Територіальна громада Чемужівської селищної Ради Зміївського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надіслав лист № 292 від 16.06.2015 року про розгляд справи у відсутність свого представника, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечував. (а.с.50) Вислухавши позивачку [PERSON], свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 212,213 ЦПК України докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, тому він підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що власником цілого будинку « А-1», житловою площею 33,3 м2, загальною площею 59,4м2, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами «Б»- сараєм, «В»-сараєм, «Г, Д»- навісом, «Є» - убиральнею, »Ж» -душем, № 1-2-огорожею, № 3 колонкою, що розташовані за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Чемужівка, вїзд Мисливський, 5 є [PERSON], згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 04.03.2010 року виконкомом Чемужівської сільської Ради, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності н нерухоме майно від 17.03.2010 року та довідка Комунального підприємства « Зміївське бюро технічної інвентаризації» від 27.05.2015 року № 1737.( а.с. 55, 55 зворот,19,33) [PERSON], [INFO], з 02.08.1980 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] ( прізвище до шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO]. ( а.с. 8, 10) Дочкою [PERSON] є [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої, виданим Чемужівською сільською Радою Зміївського району Харківської області 27.09.1958 року. ( а.с. 15).. Дочкою [PERSON], яка після реєстрації шлюбу 08.01.1977 року у Зідьківській селищній Раді Готвальдівського району Харківської області з [PERSON], змінила прізвище на « Жукова», є позивачка у справі, яка в свідоцтві про народження, виданому 19.09.1987 року Чемужівською сільською Радою Готвальдівського району Харківської області значиться як [PERSON], [INFO]. ( а.с. 11,57) З 14.02.2009 року по 17.10.2013 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] та у вказаний період змінювала своє прізвище з « Жукова» на «Шмоленко», що вбачається з копії свідоцтва про шлюб, виданого відділом РАЦС Зміївського районного управління юстиції Харківської області 14.02.2009 року та рішення Зміївського районного суду Харківської області від 17.10.2013 року. ( а.с. 14,7,32) 01.09.2014 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище із « Шмоленко» на « Загребельна», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданою виконавчим комітетом Чемужівської сільської Ради Зміївського району Харківської області 01.09.2014 року. ( а.с. 13,6) Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно є бабусею позивачки у справі [PERSON]. 12.10.2009 року бабуся позивачки [PERSON] - [PERSON] померла, про свідчить свідоцтво про смерть на імя останньої, видане Чемужівською сільською Радою Зміївського району Харківської області 12.10.2009 року. ( а.с. 12) Згодом, 21.04.2014 року помер чоловік [PERSON] [PERSON], про свідчить свідоцтво про смерть на імя останнього, видане виконавчим комітетом Чемужівської сільської Ради Зміївського району Харківської області 22.04.2014 року. ( а.с. 9) На день смерті 21.04.2014 року [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO], вїзд Мисливський, 5 з 1980 року і по день своєї смерті 21.04.2014 року, що вбачається з довідки Чемужівської сільської Ради Зміївського району Харківської області від 06.08.2014 року. ( а.с. 17) На день смерті 21.04.2014 року [PERSON] разом с ним в будинку за вказаною адресою з 09.04.2014 року були зареєстровані: - [PERSON], [INFO], яка є позивачкою у справі та дитина останньої, син [PERSON] [INFO], про що свідчить довідка Чемужівської сільської Ради Зміївського району Харківської області від 06.08.2014 року. ( а.с. 17) Фактично позивачка [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] в будинку [PERSON] за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Чемужівка, вїзд Мисливський, 5 проживала без реєстрації з січня 2009 року, при цьому позивачка вела з [PERSON] спільне господарство та здійснювала постійний догляд за ним. Вказані обставини вбачаються з актів, складених 04.08.2014 року та 22.06.2015 року депутатами Чемужівської сільської Ради Зміївського району Харківської області [PERSON] та [PERSON] за участю мешканців с. Чемужівка [PERSON] та [PERSON]. ( а.с. 18,34, 54) На час розгляду справи позивачка [PERSON] продовжує проживати у будинку [PERSON] за адресою: Харківська область, Зміївський район, с.Чемужівка, вїзд Мисливський, 5. ( а.с.54) Вказані обставини підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] Крім того, вказаний свідок зауважила на те, що [PERSON] і дідусь [PERSON] мали саме сімейні відносини: піклувались один про одного, вели сумісне господарство, приймали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення їх життєдіяльності. Таким чином, дослідивши в судовому засіданні зібрані у справі докази, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що дійсно в період з січня 2009 року по 21.04.2014 року, тобто більш ніж 5 років, [PERSON] спільно проживала з [PERSON], а їх стосунки свідчили про сімейні відносини дідуся та онуки. Будь яких доказів, які б спростували такий висновок суду, не надано і не зазначено, де б такі докази суд міг витребувати. При таких обставинах суд вважає можливим встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який помер 21.04.2014 року, у період з січня 2009 року по день смерті останнього 21.04.2014 року, тобто не менш ніж 5 років за адресою: Харківська область, Зміївський район, с.Чемужівка, вїзд Мисливський, 5. Позивачка [PERSON] позбавлена можливості оформити свої спадкоємницькі права після смерті [PERSON], оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на будинок на імя останнього. Листом № 273/02-14 від 19.06.2015 року приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] позивачці [PERSON] було розяснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у разу відсутності документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем та правовстановлюючого документу на житловий будинок, виданого та зареєстрованого на імя спадкодавця. ( а.с. 51) Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 24 вказаної постанови відповідачами у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] не може відновити своє порушене право інакше, ніж зверненням до суду. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності зі ст.ст.1268,1269,1270 ЦК України для прийняття спадщини спадкоємцеві необхідно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини до шести місяців після смерті спадкодавця або проживати зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивачка [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем [PERSON], а тому прийняла спадщину. Більш того, відповідно до листа Зміївської державної нотаріальної контори Харівської області № 1133/01-16 від 16.06.2015 року після смерті 21.04.2014 року [PERSON] з заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто зі спадкоємців не звертався. ( а.с. 43) Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, виданої Зміївською державною нотаріальною конторою Харківської області 15.06.2015 року та листа № 272/02-14 від 19.06.2015 року приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] після смерті 21.04.2014 року [PERSON], 1935року народження, який мешкав за адресою:Харківська область, Зміївський район, с.Чемужівка, вїзд Мисливський, 5 надійшла 11.08.2014 року заява про прийняття спадщини від [PERSON] та заведена спадкова справа № 53/2014. Інших заяв про прийняття спадщини або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило, свідоцтво про право на спадщину після померлого 21.04.2014 року [PERSON] не видавалось.( а.с. 45,49) Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за закономмають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] відноситься до спадкоємців четвертої черги та є єдиним спадкоємцем. Спадкоємці першої, другої, третьої черги спадкоємців за законом, які б претендували на майно [PERSON] відсутні.( а.с. 45,49) За таких обставин, суд вважає, що позивачка [PERSON] має повне право на спадщину за законом після смерті 21.04.2014 року [PERSON]. Суд вважає, що є достатні підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права на спадщину за законом у вигляді житлового будинку « А-1», житловою площею 33,3 м2, загальною площею 59,4м2, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами «Б»- сараєм, «В»-сараєм, «Г, Д»- навісом, «Є» - убиральнею, »Ж» -душем, № 1-2-огорожею, № 3 колонкою, що розташовані за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Чемужівка, вїзд Мисливський, 5, яка відкрилась після смерті 21.04.2014 року [PERSON]. ( а.с. 20-22, 23-24) , За таких обставин, суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивачки [PERSON] в частині визнання за нею, як за єдиним спадкоємцем четвертої черги, права власності на спадковий будинок. Згідно ст. 328 ч. 1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України « Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17.07.1997 року» ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на цілий житловий будинок « А-1», житловою площею 33,3 м2, загальною площею 59,4м2, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами «Б»- сараєм, «В»-сараєм, «Г, Д»- навісом, «Є» - убиральнею, »Ж» -душем, № 1-2-огорожею, № 3 колонкою, що розташовані за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Чемужівка, вїзд Мисливський, 5. На підставі викладеного,

Outcome: approved