Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа: Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора, в якому просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] ), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову посилалась на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка за життя придбала 16.10.2002 року за договором купівлі-продажу житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Земельну ділянку рішенням Харківської міської ради від 24.12.2014 року № 1735/4 про зміну та впорядкування адрес земельних ділячнок, що належать фізичним особам на праві приватної власності - була включена до меж м. Харкова з адресою: [ADDRESS] . Під час життя [PERSON] не склала заповіт. Після смерті матері вона звернулась до Дванадцятої ХДНК із заявою про прийняття спадщини. Її сестра та донька спадкодавиці [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на її користь. Таким чином, єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] - є позивач. Постановою державного нотаріуса Дванадцятою Харківської нотаріальної контори Герасимової О.О. від 08.02.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] [PERSON] , оскільки не подано документи в повному обсязі, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, необхідні для вчинення такої нотаріальної дії. На підставі викладеного до суду було подано даний позов. Ухвалою судді від 11.01.2019 року позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду. 11.02.2019 року у зазначений судом строк представник позивача усунув недоліки позовної заяви в повному обсязі. Ухвалою судді від 18.02.2019 року відкрито провадження по справі та по справі призначено підготовче судове засідання. 04.04.2019 року від позивача до матеріалів справи надійшла заява про долучення документів, витребування доказів та залучення третьої особи. Ухвалою суду від 04.04.2019 року долучити до матеріалів справи надані через канцелярію суду позивачем документи. Витребувано з Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 382/2017, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] . Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] . Закрито підготовче провадження по даній справі та справу призначено до судового розгляду. 23.04.2019 року з Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори на виконання ухвали суду від 04.04.2019 року надійшла копія спадкової справи № 382/2017. 17.05.2019 року від позивачки надійшла заява про залучення третьої особи та витребування доказів. Ухвалою суду від 17.05.2019 року клопотання позивача про витребування доказів та залучення третьої особи - задоволено. Витребувано з Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради копії матеріалів інвентаризаційної справи № 84/93943 по домоволодінню, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». 19.06.2019 року з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» до матеріалів справи на виконання ухвали суду від 17.05.2019 року надійшла копія інвентаризаційної справи № 84/93943. 04.07.2019 року від позивачки надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів. Позивачка в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та слухати справу за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за відсутності представника Харківської міської ради, а також просив ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства України, яке не буде порушувати права третіх осіб. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила позовну заяву задовольнити в повному обсязі та слухати справу за її відсутності. Представник третьої особи 12 ХДНК Хлистун О. В . в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника нотаріальної контори. Представник третьої особи АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, про дачу, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступних висновків. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4). Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим повторно 05.07.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції, копія якого міститься в матеріалах справи. [INFO] народилась позивач по справі - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим повторно 15.06.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. В свідоцтві про народження [PERSON] батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). Згідно свідоцтва про укладання шлюбу серія [NUMBER] , копія якого знаходиться в матеріалах справи, 22 червня 2013 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та після укладання шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 73). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 226 від 13.04.1999 року. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоюються прізвища: йому - [PERSON] , ій - [PERSON] (96). [PERSON] , [INFO] змінила на ім`я [PERSON] , про що в Книзі реєстрації зміни імені 14.12.2005 року зроблено відповідний актовий запис № 38, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія [NUMBER] (а.с. 74). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 14). Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 16.10.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1877, [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та приватизовану земельну ділянку площею 0,25 га, розташованої на території Пономаренківської сільської Ради Харківського району Харківської області в [ADDRESS] (а.с. 21-22). Згідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 01.09.2017 року, зазначено, що житлові будинки з надвірними будівлями, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS] ) дійсно відповідають наступним характеристикам: житловий будинок з прибудовами літ. «А-1», загальною площею 36,3 м2, житловою площею 16,4 м2; житловий будинок з прибудовами літ. «Б-2», загальною площею 232,4 м2, житловою площею 77,5 м2; літня кухня літ. «Б»; навіс літ. «Д»; вбиральня літ. «У»; свердловина літ. «К»; огляд.яма літ. «К1»; вигрібна яма літ. «Я»; вимощення літ. «І»; огорожі №1-4. У тому числі побудовано (переплановано/реконструйовано) самочинно: відсутні. Фактична площа земельної ділянки становить 2500 кв.м. Також у довідці зазначалося, що житловий будинок літ. Б-2 з прибудовами прийнято в експлуатацію «Актом державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію» затвердженого розпорядженням голови Харківської районної адміністрації № 1815 від 23.10.2006. Відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «Б-2» в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» відсутні (а.с. 33-34). Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 102771333 від 06.11.2017 року підтверджено, що право приватної власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 36,3 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м. зареєстровано за [PERSON] (а.с. 37-38). Як вбачається з акту Державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 23.10.2006 року № 1815 житловий будинок літ. «Б-2». розташований за адресою [ADDRESS] прийнято в експлуатацію (а.с. 35-36). Згідно рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради № 271 від 24.04.2013 «Про зміну та впорядкування адрес об`єктам нерухомого майна на території, що включена до меж міста Харкова та рішення Харківської міської ради від 24.12.2004 року № 1735/14 «Про зміну та впорядкування адрес земельних ділянок» змінено адресу з: « [ADDRESS] » на адресу: « [ADDRESS] ». З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 03.08.2017 р. вбачається, що на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] дійсно збудований жилий будинок літ. «Б-2» та господарські споруди. Будинок та господарські споруди прийняті в експлуатацію. Об`єкти самочинного будівництва на земельній ділянці відсутні. Після смерті [PERSON] , позивачка [PERSON] звернулася протягом шести місяців до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В матеріалах спадкової справи № 382/2017, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] міститься заява від 17.05.2017 року [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про прийняття спадщини за законом, а також міститься заява від 17.05.2017 року [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про відмову від прийняття спадщини на користь доньки спадкодавця - [PERSON] .. Також, в матеріалах спадкової справи № 382/2017, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] міститься претензія кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо наявності у померлої [PERSON] заборгованості перед Банком у розмірі 5426,97 грн.. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 05.06.2019 року вбачається, що [PERSON] станом на 05.06.2019 року не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк». 10.08.2018 року державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Герасимовою О.О. видано позивачці [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом яка складається з: земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер: [NUMBER] , розташованої: [ADDRESS] , наданої для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що належала спадкодавцю на підставі дублікату договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого першою державною нотаріальною конторою 16 жовтня 2002 року за реєстровим № 2-1877, дублікат виданий Першою державною нотаріальною конторою 06 липня 2006 року за реєстровим № 2-1713, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10 травня 2018 року за № 26229460, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1556794763101, згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області Ігнатовою Н.Є. за індексним № 124574564. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Герасимової О.О., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на житловий будинок літ. Б-2, який розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки документи, що підтверджують право власності померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинок літ. Б-2 загальною площею - 232,4 кв.м., житловою площею - 77,5 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] - відсутні, в зв`язку з чим правових для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] не вбачається. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст.1220, ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265ЦК України. Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як вбачається зі ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст.ст. 1268,1270 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини для прийняття якої встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 4.8 Глави 10 розд. 4 Порядку вчинення нотаріальних дій, частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Спадкоємці можуть за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, або за нотаріально посвідченим договором, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, змінити розмір частки у спадщині когось із них. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів (п. 4.12). Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (п. 4.18). Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 1 Протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст. 1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до роз`яснень п.п. 33 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно статей 25 та 346 ЦК України право власності на нерухоме майно не може бути зареєстровано за особою, яка померла, оскільки зі смертю особи її право та дієздатність припиняється. Відповідно до роз`яснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право [PERSON] на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що надало позивачу, в порядку ст. 4 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх прав. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Доказування, та як, слідство рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлою права власності на спадкове майно судом не встановлено, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] , оскільки інша дочка померлої [PERSON] написала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь доньки спадкодавця - [PERSON] , до складу спадкового майна входить житловий будинок літ. Б-2, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 232,4 кв.м., житловою площею 77,5 кв.м., однак через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивачка позбавлена можливості реалізувати повною мірою свої спадкові права, іншого шляху, ніж визнання права власності на даний житловий будинок в судовому порядку, у позивача немає. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволенню позовних вимог.

Outcome: approved