Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов обґрунтовує тим, що 04 листопада 2016 року помер її чоловік [PERSON], який за життя склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалось заповів їй, - [PERSON] Заповіт було посвідчено 12 жовтня 2016 року секретарем виконавчого комітету Княгининівської сільської ради Луцького району. Вказує, що у встановлений законом строк вона прийняла спадщину, звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Милуші, вул. Хутірська, 1 Луцького району. Оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи на даний обєкт нерухомого майна, вона отримала у нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31 травня 2017 року. З огляду на наведене, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом по смерті [PERSON] на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Милуші, вул. Хутірська, 1 Луцького району. В судове засідання позивач не зявилася, подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, заявою від 18 липня 2017 року просила розгляд справи здійснювати без її участі, позов визнала, проти його задоволення не заперечує. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 04 листопада 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №194332, виданого Виконавчим комітетом Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської області (а.с.5). На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт та зробив наступне розпорядження: все своє майно, яке йому буде належати на день смерті, де бвоно не знаходилось із чого б воно не складалось, а також всього того, на що він за законом матиме право, заповів [PERSON], [INFO]. Заповіт посвідчено 12 жовтня 2016 року секретарем виконавчого комітету Княгининівської сільської ради Луцького району, зареєстровано в реєстрі за №90 (а.с.6). З витягу з по господарської книги №14 на 2016-2020 роки Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської області №746/02.14 від 30 травня 2017 року вбачається, що № обкта по господарського обліку 0259_1 числиться житловий будинок, 1994 року побудови, загальною площею 62 м кв., який знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, село Милуші, вул. Хутірська, 1, що належить [PERSON] (а.с.8). З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Милуші, вул. Хутірська, 1 вбачається, що дане будинковолодіння складається з житлового будинку, сараю-гаражу, огорожі, хліва, погріба з шийкою, гаража, незавершеного будівництвом будинок (5% готовності), підвал. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, що складається, зокрема, з житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Милуші, вул. Хутірська, 1 Луцького району. Відповідно до положень ст. ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що [PERSON] 21 квітня 2017 року звернулася до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. З копії матеріалів спадкової справи також встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] шляхом подання заяви нотаріусу у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини. В матеріалах справи наявна копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу [PERSON], відповідно до якої [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.9). Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як встановлено матеріалами справи та підтверджено в ході судового засідання єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який претендує на спадщину за заповітом є позивач [PERSON] Діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] відмовились від спадщини. Оскільки в позивача у справі відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, вона обєктивно позбавлена можливості оформити в установленому законом порядку свої спадкові права. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, а саме: цегляний гараж №19, що знаходиться в місті Луцьку по вулиці 8-го Березня за №8 А, після смерті батька [PERSON]

Outcome: approved