Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], Корнута (дошлюбне прізвище [PERSON]) Т.Д., Сметанюк (дошлюбне прізвище [PERSON]) Н.Д. про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул. Молодіжна, 3 в с. Хвалибога Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 21.02.1989р. житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Молодіжна (колишня вул. Комсомольська), 3 в с. Хвалибога Городенківського району Івано-Франківської області належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON], мати позивачки. Згідно технічного паспорта будівництво житлового будинку здійснено у 1966 році, а господарські будівлі і споруди зведені протягом 1970-1980 років, інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Молодіжна,3 в с. Хвалибога Городенківського району становить 129 792 грн. Житлове господарство складається з житлового будинку загальною площею 49,1 кв.м, житловою площею 38,8 кв.м, літньої кухні, стодоли, двох сараїв, комори, стайні, погребу, двох навісів, вбиральні, криниці та огорожі. За результатами проведення технічного обстеження згаданого будинковолодіння встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га. 11 травня 2012 року [PERSON] вчинила заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося розпорядила позивачці. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. 27 вересня 2016 року [PERSON] померла. З метою реалізації спадкових прав позивачка звернулася до в.о. Городенківського районного державного нотаріуса. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.05.2017 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з реєстрацією спадкового житлового господарства як колгоспного двору. З довідки Виноградської сільської ради № 550 від 07.06.2017 року вбачається, що станом на 15.04.1991 року у житловому господарстві проживали: мати позивачки [PERSON], чоловік позивачки [PERSON] та діти позивачки [PERSON] та [PERSON], які не претендують ні на частку у спадщині, ні на частку в колгоспному дворі та не зверталися за її виділом. Позивачка на час смерті матері проживала разом з нею та вели спільне господарство. Після смерті матері позивачка фактично вступила в управління спадковим майном: продовжує проживати у житловому будинку, утримує його в належному стані, виготовила технічну документацію за власні кошти, обробляє земельну ділянку. Проте, оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспного двору. Сторони в судове засідання не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка позов підтримує повністю. Відповідачі [PERSON], Корнута (дошлюбне прізвище [PERSON]) Т.Д., Сметанюк (дошлюбне прізвище [PERSON]) Н.Д. не заперечують щодо визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди, розташовані по вул. Молодіжна,3 в с. Хвалибога Городенківського району, в цілому за [PERSON] Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 21.02.1989 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 33 від 13 лютого 1989 р., посвідчено, що в цілому будинковолодіння, яке складається із житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташоване в с. Руднівка по вул. Комсомольська, 3 - дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Згідно Постанови Президії ВРУ від 11.06.1993 року село Руднівка перейменоване на село Хвалибога, а вулицю Комсомольська, 3 в с. Хвалибога перейменовано на вулицю Молодіжна,3, що доводиться довідками № 547 від 07.06.2017р. та № 873 від 06.09.2017р., виданими виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Довідкою № 550, виданою 07.06.2017 року виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що станом на 15.04.1991 року в житловому будинку по вул. Молодіжна, 3 в с. Хвалибога проживали: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON],1984 р.н; [PERSON], [INFO] [PERSON] померла 27 вересня 2016 року, у віці 81 років в м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 15 від 27.09.2016 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 232474, виданого 27 вересня 2016 року виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За заповітом, посвідченим 11 травня 2012 р. секретарем виконавчого комітету Виноградської сільської ради, [PERSON], [INFO], що мешкає в с. Хвалибога вул. Молодіжна, 3 Городенківського району Івано-Франківської області, [NUMBER], виданий Городенківським РВ УМВС 10.07.1996 року, ідентифікаційний код [NUMBER], все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що буде належати їй і на що за законом матиме право заповіла [PERSON]. До спадкового майна померлої [PERSON] належить житловий будинок по вул. Молодіжна, 3 в с. Хвалибога Городенківського району Івано-Франківської області. Довідкою № 548, виданою 07.06.2017 р. виконавчим комітетом Виноградської сільської ради доводиться, що на момент смерті [PERSON] разом з нею проживали і були зареєстровані в житловому будинку, який розташований в с. Хвалибога по вул. Молодіжна,3 та вели спільне господарство: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З наведеного слідує, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], як спадкоємець за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 30.05.2017р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії встановлено, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 29 вересня 2016 року, на житловий будинок № 3 по вул. Молодіжна в с. Хвалибога Городенківського району Івано-Франківської області у звязку з тим, що вищезгадане господарство, головою якого була [PERSON], відносилось до колгоспного двору, і кожному з членів колгоспного двору, які в ньому проживали станом на 15.04.1991р., належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 3 по вул. Молодіжна в с. Хвалибога встановлено, що житловий будинок збудований в 1966 році, господарські будівлі збудовані в 1966, 1970, 1980 роках, їх інвентаризаційна вартість становить 129 792 грн. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 7994 від 07.03.2017 р. стверджується, що в бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 86 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Хвалибога по вул. Молодіжна,3 за [PERSON] (головою колгоспного двору) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 21.02.1989р. на підставі рішення цього ж виконкому № 33 від 13.02.1989 р. За господарством по вул. Молодіжна, 3 в с. Хвалибога Городенківського району зареєстрована земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,2500 га, що доводиться довідкою № 549, виданою 07.06.2017р. виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Після смерті [PERSON], позивачка продовжує проживати в спадковому житловому будинку, здійснює догляд за ним. Згідно з ч. 2 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120,123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved