Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 24 квітня 1999 року і зареєстрованого Володимирецьким відділом реєстрації агс Рівненської області, актовий запис №5, та стягнення аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося через різного роду непорозуміння, різні погляди на життя. На протязі тривалого часу сторони проживають окремо, шлюбних та сімейних відносин не підтримують. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, за зареєстрованим місцем проживання відсутній, місце його перебування та роботи невідоме, у зв'язку з чим за правилами ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені йому належним чином. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалась. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, як вбачається зі ст.ст.104, 105, 110 СК України, шлюб може бути припинено у зв'язку з його розірванням на підставі рішення суду за позовом одного з подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд приймає до уваги фактичні взаємини між подружжям, фактичні причини розірвання шлюбу та інші обставини. В даному випадку в судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, подружні та сімейні взаємини між сторонами припинено остаточно, подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін, що вони підтвердили в своїх заявах. Виходячи з наведеного, суд вважає, що є передбачені законодавством підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач при укладенні шлюбу змінювала прізвище, вона вправі, за своїм бажанням, іменуватись прізвищем «[PERSON]» і після розірвання шлюбу. Як вбачається з ч.2, ч.3, 4 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання особи, фізичної особи, яка не досягла десяти років, та у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Судом встановлено, що неповнолітні [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] фактично проживають з матір'ю. Також встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER], [PERSON] [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER], [PERSON] [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER]. Діти проживають спільно з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Володимирецької селищної ради №69 від 05.01.2017 року. Відповідно до статей 180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, зобов'язаний їх утримувати до досягнення повноліття, не має інших утриманців, а також відсутні обставини, які б перешкоджали [PERSON] виконувати свій обов'язок по утриманню неповнолітніх дітей, позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, які мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку по наявність підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved