Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власниками житлового будинку [ADDRESS] , який успадкувала після смерті свого батька [PERSON] В цьому будинку зареєстровані члени її сім`ї, в тому числі її син - відповідач [PERSON] Позивач вказує, що відповідач тривалий час не проживає у вказаному помешканні, так як у 2015 році забрав свої речі та виїхав з будинку. Будучи зареєстрованим за цією адресою, відповідач не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за цією адресою, житлом не цікавиться. За наведених обставин, позивач вважає своє право власності щодо користування та розпорядження належним їй житлом порушеним, у зв`язку з чим і звернулася до суду з цим позовом. Відповідач відзив на позов не надав. Ухвалою суду від 01.03.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду в загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 28.03.2019 року викликано як свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Позивача у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила його задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа із занесенням ухвали до протоколу судового засідання) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] показала, що вона є сусідом позивача та знає її сина [PERSON] Зазначила, що більше року останнього не бачить в будинку матері за адресою [ADDRESS] , перешкоди в користуванні даним житлом йому не чинять. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, що регулюються нормами ЖК УРСР в частині користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду та ЦК України щодо захисту права власності. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~є власником\~будинку [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 08.02.2017 року, виданими державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В., зареєстрованими в реєстрі за №2-332. Право власності позивача зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.02.2017 року, номер запису про право власності 18905811, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.02.2017 року. Відповідач зареєстрований\~за вказаною\~адресою,\~що підтверджується\~записом у\~домовій книзі,\~довідкою про\~склад сім`ї\~квартального комітету\~«Тяжилів» №164\~від 14.10.2019\~року та\~довідкою Департаменту\~адміністративних послуг\~Вінницької міської\~ради від\~27.02.2019\~року.\~З 2015\~року відповідач\~в будинку\~не проживає, ним не цікавиться, участі в утриманні житла не приймає, його особисті речі та речі повсякденного використання в будинку відсутні, будь-яких перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинить. Факт його не проживання підтверджується довідкою квартального комітету «Тяжилів» №165 від 14.02.2019 року, показаннями свідка [PERSON] та письмовими поясненнями мешканців (сусідів) будинку [ADDRESS] , які суд приймає до уваги. Суд знаходить\~обґрунтованою вимогу\~про визнання\~відповідача таким,\~що втратив\~право користування\~житловою площею\~в належному\~позивачу на\~праві приватної\~власності помешканні.\~Право власності\~позивача на\~будинок [ADDRESS] згідно ст.ст. 316, 317, 318, 319, 321 ЦК України захищено положенням про те, що право власності є непорушним. Право позивача порушено і підлягає судовому захисту. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналогічна норма права користування членом сім`ї власника на рівні з ним його житлом міститься в ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, яка більш чітко конкретизує такий обсяг прав користування житлом, а саме за відсутності угоди про порядок користування між власником та членом його сім`ї, укладеного при вселенні останнього. Разом з тим, положенням ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено юридичну підставу втрати членом сім`ї власника (у тому числі колишнім членом сім`ї власника) права на користування житлом власника, а саме відсутність члена сім`ї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або за законом. Враховуючи, що судом не встановлено чинення перешкод відповідачу в користуванні будинком, а також, те, що відповідач не проживає за місцем реєстрації його постійного проживання досить тривалий час без поважних причин (протилежного судом не встановлено), суд приходить до висновку про задоволення позову. Суд звертає увагу, що наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила права користування житлом, що набрало законної сили, є підставою для зняття такої особи з реєстрації. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved