Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтувала тим, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] належать їй на праві приватної власності. У вказаному будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], однак за цією адресою з лютого 2017 року не проживає. В добровільному порядку [PERSON] з будинку, що належить позивачу, не виписався і не збирається цього робити. Вважає, що [PERSON] втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] і повинен бути виписаний з даного помешкання. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не з'явився, хоча завчасно у встановленому законом порядку повідомлявся судом про час та місце слухання справи через оголошення на веб-сайті суду. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] був належним чином завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши думку позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], які не заперечують щодо розгляду справи у відсутності вказаного відповідача, враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності відповідача [PERSON], ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] належать [PERSON] на праві приватної власності. У вказаному будинку зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON], однак за цією адресою з 14 січня 2017 року не проживає. В добровільному порядку [PERSON] із будинку, що належить позивачу, не виписався і не збирається цього робити. Будь-які його речі в даному будинку відсутні. Факт непроживання відповідача в будинку, який належить [PERSON] на праві приватної власності, станом на час розгляду справи понад один рік без поважних причин підтверджується відповідними актами обстеження матеріально-побутових умов проживання. Зазначені обставини підтвердили позивач, представник позивача в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених судом рішення Маневицького районного суду Волинської області від 20.02.2017 року, рішення Маневицького районного суду Волинської області від 5.03.2009 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22486699 від 15.04.2009 року, довідки Старосільської сільської ради Маневицького району Волинської області про склад сім'ї № 2198 від 7.09.2017 року, актів обстеження матеріально-побутових умов проживання № 260 від 16.03.2017 року, № 311 від 26.04.2017 року, № 335 від 10.05.2017 року, № 391 від 21.06.2017 року, № 433 від 19.07.2017 року та № 470 від 11.08.2017 року, довідок Старосільської сільської ради Маневицького району Волинської області № 654 від 16.02.2017 року та № 934 від 16.03.2017 року. Проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що оскільки станом на час розгляду справи [PERSON] відсутній в будинку по [ADDRESS] що належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, з 14 січня 2017 року, тобто більше одного року, без поважних причин, він втратив право користування вказаним житловим будинком, а тому позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] 640 гривень судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved