Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила суд\~стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина\~ [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто\~до [INFO] та додаткові витрати на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 26366,48 грн.; судові витрати покласти на відповідача. 10.05.2018 року [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просить суд зобов`язати [PERSON] не перешкоджати йому в участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , починаючи з п`ятниці по неділю щотижня, без участі будь-яких осіб за місцем проживання [PERSON] . [PERSON] мотивує вимоги тим, що 31 травня 2016 р. рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/6564/16-ц було ухвалено розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] . За рішенням суду спільні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] проживають з матір`ю [PERSON] . Після розірвання шлюбу у [PERSON] виникли труднощі у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, оскільки [PERSON] порушує не лише його право батька на спілкування з донькою і сином, а й позбавляє права дітей на контакти з ним. [PERSON] \~зазначає,\~що спілкування батька з дітьми не перешкоджатиме їх нормальному розвитку і вихованню та буде сприяти цьому. Усунення батька від виховання дітей може негативно вплинути на розвиток кожного з них як особистості. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.02.2018 року було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.07.2018 року прийнято до провадження зустрічну позовну заяву. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.03.2019 року позов [PERSON] залишено без розгляду за її заявою. [PERSON] подала апеляційну скаргу на вищезазначене рішення суду. Постановою Одеського апеляційного суду від 26.11.2019 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20.03.2019 року без змін. 15.01.2020 року Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси було прийнято до провадження цивільну справу за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, - «про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні». Як вбачається із матеріалів справи, розгляд справи був відкладений неодноразово, у зв`язку з неявкою відповідача та звернення з клопотаннями про відкладення розгляду справи представника позивача. У судовому засіданні, призначеному на 10.03.2021 року, було оголошено перерву до 27.05.2021 року для надання представнику позивача часу для отримання висновку органу опіки та піклування щодо участі батька у вихованні дітей. 30 березня 2021 року до суду надійшла заява представника позивача про долучення доказів, а саме, висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , від 10.06.2019 р. № 01-05-3/217вх. До судового засідання, призначеного на 27 травня 2021 року відповідач не з`явилась про дату, час судового засідання повідомлена належним чином та своєчасно. По справі закрито підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду по суті. 19 липня 2021 року, до судового засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце проведення якого повідомлений належним чином. Представником позивача була надана заява про розгляд справи за відсутності її та позивача, позовні вимоги підтримують повністю, проти заочного розгляду справи заперечень немає. Відповідач до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином у встановленому порядку. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, \~додані до неї документи, приходить до наступних висновків. Позивач та відповідач мають спільних дітей - [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 20.12.2007 р. Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 1079, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 09.09.2004 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 67. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2016 року у справі №522/6564/16-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Підставою для звернення до суду із даним позовом стали посилання позивача на те, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 3 статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятковими випадками коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно ст.19 СК України\~при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 зазначеної Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст.7,141,159 СК України\~випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом. За ч.2\~ст.150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 157 СК України\~встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. При цьому, відповідно до ст. 159\~СК України, якщо\~той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Також відповідно до ст.\~11 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №01-05-3/217вх від 10.06.2019 року орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації вважає доцільним визначити способи участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення спілкування дітей з батьком перші та треті вихідні дні місяця (субота, неділя), без ночівлі, враховуючи графік додаткових занять дітей. Відповідно до ч. 5 ст.19 СК України\~орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Також суд керується\~ст. 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у ч. 6 ст. 7\~СК України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08 липня 2003 року, рішення у справі «Цаунеггер проти Німеччини» від 03 грудня 2009 року). Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов частково підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial