Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду 02.07.2018 року. Мають доньку - [PERSON] [INFO]. Позивач посилається на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча, згідно вимог Сімейного кодексу України , зобов'язаний утримувати дитину . Позивач посилається на те, що дитині, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Також, відповідно до сімейного законодавства, батьки рівні у своїх обов'язках утримання дітей. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] [INFO] у розмірі 2500 грн., починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 22 лютого 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити , з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не прибув, повідомлений про час та місце судового розгляду, відзив на позов не надав. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти ухвалення заочного рішення не заперечив позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду 02.07.2018 року. Мають доньку - [PERSON] [INFO]. [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча, згідно вимог Сімейного кодексу України , зобов'язаний утримувати дитину . Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 вказаного Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти, визначається судом. Суд приходить до висновку, що на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] слід стягнути з [PERSON] аліменти у твердій грошовій - у сумі 1500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення донькою повноліття. Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial