Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 23.12.2015 року. Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось від самого початку, а після того як відповідач повернувся з АТО, подружнє життя стало нестерпним. Вказує, що відповідач став вкрай агресивний, неврівноважений, піднімає на неї руку та погрожує, його психічний стан вкрай нестабільний та має суїцидальні нахили, що несе небезпеку як для її здоровя так і для здоровя малолітньої доньки. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. Вважає, що шлюб існує лише формально, сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а тому звернулась до суду та просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві та пояснила, що шлюб розпався остаточно, примирення між ними неможливе, а тому настоює на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, та категорично заперечує проти його задоволення. Суд вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ №104431 від 23.12.2015 року убачається, що [PERSON] 23.12.2015 року вступив в юридичний шлюб [PERSON]І, який зареєстровано відділом ДРАЦСу по м.Ковелю Ковельського МРУЮ у Волинській області, актовий запис №632. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії І-ЕГ №231471 від 01.04.2016 року). Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як убачається із матеріалів справи, зокрема із ухвали суду від 07.12.2017 року про примирення, з метою збереження сімї сторонам надавався двохмісячний строк на примирення, однак, згідно наданих позивачкою [PERSON] пояснень у судовому засіданні, бажаних результатів він не дав, і остання настоює на розірванні шлюбу, категорично заперечує проти надання повторного строку для примирення та пояснила, що не бажає підтримувати з відповідачем подружніх відносин. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на те, що на протязі певного періоду часу сторони не підтримують шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер, відносини, які склалися між сторонами, свідчать про повний розпад сім'ї, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, а також враховуючи категоричне заперечення одним із подружжя на збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] Судові витрати у справі згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в користь [PERSON]

Outcome: approved