Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову позивач зазначила, що позивач є матірю [PERSON], [INFO], яка померла 24 березня 2015 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді належної їй на праві власності 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Позивач у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. За життя [PERSON] склала заповіт, за яким заповідала все своє майно своїй донці [PERSON] Проте, позивач має право на обовязкову частку у спадщині відповідно до вимог статті 1241 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), оскільки на день смерті [PERSON] позивач була непрацездатною. Спадкоємцями першої черги за законом є дочки померлої [PERSON], [PERSON], її чоловік [PERSON] та позивач. Таким чином, при спадкуванні за законом кожному спадкоємцеві належало б по 1/12 частині квартири. Відтак, обовязкова частка у спадщині позивача становить половину від 1/12 частини, тобто 1/24 частину квартири. Приватний нотаріус [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючого документа на спадкове майно, а також відсутні документи, що підтверджують родинні відносини між позивачем та померлою [PERSON] Отже, в позивача відсутній інший, крім судового, шлях для відновлення свого порушеного права. Просила встановити факт родинних відносин, визнавши, що [PERSON], [INFO], є донькою позивача, а також визнати за позивачем право власності на 1/24 частину квартири, розташовану за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 24 березня 2015 року, стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні від 6 липня 2016 р. позовні вимоги не визнала, зазначивши, що факт родинних відносин визнається сторонами, а тому позивач мала право звернутися до суду з заявою в порядку окремого провадження. Також зазначила, що між сторонами відсутній спір про право, оскільки оригінали правовстановлюючих документів наявні у третьої особи [PERSON], і нотаріус мав змогу їх в нього витребувати для вчинення нотаріальної дії. Також вказала, що закон не обмежує строк, в який спадкоємці повинні звернутися до нотаріуса задля отримання свідоцтва про право на спадщину. В судове засідання, призначене на 1 серпня 2016 р. представник відповідача не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом отримання судової повістки в суді, причин неявки суду не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надавала. За таких обставин та враховуючи, що представник відповідача надала свої доводи та пояснення по суті позовних вимог, суд, з урахуванням думки інших учасників процесу, які зявились у судове засідання, вважав за можливе закінчити розгляд справи за відсутності представника відповідача. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні від 6 липня 2016 р. підтримав доводи представника відповідача, зазначивши, що дійсно правовстановлюючі документи знаходяться в нього, він не заперечує факт родинних стосунків між позивачем та померлою [PERSON], яка доводилась йому дружиною. В судове засідання, призначене на 1 серпня 2016 р. [PERSON] не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом отримання судової повістки в суді, причин неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надавав. За таких обставин та враховуючи, що [PERSON] надав свої доводи та пояснення по суті позовних вимог, суд, з урахуванням думки інших учасників процесу, які зявились у судове засідання, вважав за можливе закінчити розгляд справи за відсутності третьої особи [PERSON] Третя особа [PERSON] у судовому засіданні підтримала доводи позовної заяви, вважала позов обґрунтованим та таким, що має бути задоволений, оскільки між сторонами дійсно існує спір, відповідач та [PERSON] відмовляють надати оригінали правовстановлюючих документів позивачу, чим перешкоджають в отриманні свідоцтва про право на спадщину. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи приватного нотаріуса [PERSON] Заслухавши учасників процесу, які зявились у судове засіданні, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне. 24 березня 2015 р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 2306 від 25 березня 2015 р. (арк. справи 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді належної їй на праві власності 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1224 від 12 серпня 2002 р., виданого АТ «Запоріжжитлоцивільбуд» (арк. справи 13). За життя [PERSON] склала заповіт від 23 квітня 2014 р., за яким всю належну їй частку вищевказаної квартири заповідала своїй донці [PERSON]. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1197 (арк. справи 99). Відповідно до висновку до звіту про оцінку ринкової вартості вказаної квартири, складеного ПП [PERSON] субєктом оціночної діяльності, ринкова вартість квартири станом на 29 березня 2016 р. становить 392\~802,00 гривень (арк. справи 1516). Після смерті [PERSON] її доньки [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] та Максимова (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], а також позивач [PERSON] у встановлений судом строк звернулись до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 33/2015, наданими приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] (арк. справи 80119). За вимогами частини першої статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з частиною першою статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Позивач зазначає, що вона має право на обовязкову частку у спадщині, оскільки на час смерті [PERSON] позивач як її мати була непрацездатною. Проте, за результатами звернення позивача до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, приватним нотаріусом 19 лютого 2016 р. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з ненаданням позивачем правовстановлюючих документів на квартиру (арк. справи 118). Крім того, як випливає з повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] від 5 липня 2016 р. № 206/02-14 на адресу позивача, приватний нотаріус позбавлена видати свідоцтво про право на спадщину у звязку з ненаданням позивачем правовстановлюючого документа не право власності на спадкове майно, зареєстрованим за померлим, та ненаданням документів, які встановлюють факт родинних стосунків. Позивач вказує, що свідоцтво про народження [PERSON] було втрачене, з огляду на що відсутня можливість підтвердити приватному нотаріусу родинні відносини між нею на померлою, з огляду на що просить суд встановити даний факт, визнавши, що [PERSON] є її донькою. Сторонами спору факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], які доводяться між собою донькою та матірю визнається, з огляду на що в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Крім того, даний факт підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії яких долучені до матеріалів справи (арк. справи 911). З вказаних витягів вбачається, що 26 серпня 1972 р. зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого дружина змінила прізвище на [PERSON]; 14 квітня 1982 р. шлюб між вказаними особами було розірвано, дружина прізвище не змінювала; 6 липня 1990 р. [PERSON] знов уклала шлюб, внаслідок чого змінила прізвище на [PERSON]. Враховуючи розяснення, надані у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 р. (зі змінами та доповненнями), вказаний позивачем факт суд вважає за можливе встановити в межах розгляду даної справи позовного провадження, оскільки вимоги про встановлення факту, про який просить позивач, повязуються із наступним вирішенням спору про право, зокрема, про право власності в порядку спадкування. В судовому засіданні сторонами не заперечувалося право [PERSON] на обовязкову частку у спадщині. Заперечення відповідача та третьої особи [PERSON] зводилися до того, що між сторонами не існує спору, оскільки всі правовстановлюючі документи є у наявності в третьої особи [PERSON], нотаріус ці документи не витребовувала, у звязку із чим позивачу слід оскаржувати постанову нотаріуса. Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа. В даному випадку [PERSON] звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадщини. Однак, за відсутності умов для одержання в приватного нотаріуса свідоцтва про право на спадщину (відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно), [PERSON] позбавлена можливості оформити свої спадкові права. Суд вважає непереконливими доводи представника відповідача та третьої особи [PERSON] щодо відсутності спору, оскільки наявність даної цивільної справи в суді вже посвідчує спір між сторонами. Крім того, як встановлено в судовому засіданні правовстановлюючий документ на квартиру знаходиться у третьої особи [PERSON], який до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. Також, суду з його боку не надано доказів, які б посвідчували обізнаність нотаріуса про те, що саме в нього наявний правовстановлюючий документ, а також, що він повідомляв про даний факт нотаріуса і мав намір самостійно його надати для вчинення нотаріальної дії. Також, в судовому засіданні суд мав змогу пересвідчитись про наявність спору між сторонами, який в позасудовому порядку вирішити неможливо (див. звукозапис фіксації судового засідання від 6 липня 2016 р.). Обовязкова частка [PERSON] у спадщині складає 1/24 частину квартири за адресою: [ADDRESS] (спадкоємцями першої черги за законом в разі, якщо б спадкування здійснювалось за законом, є дочки померлої [PERSON], [PERSON], її чоловік [PERSON] та позивач, тобто при спадкуванні за законом кожному спадкоємцеві належало б по 1/12 частині квартири; відтак, обовязкова частка у спадщині позивача становить половину від 1/12 частини, тобто 1/24 частину квартири). За таких обставин, суд доходить висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на 1/24 частину вищевказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Підсумовуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved