Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути на її користь з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника, в розмірі 150 228 грн., а також понесені судові витрати. Відповідно до позовної заяви свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 вересня 2019 року приблизно о 16 год. 35 хв. на 308 км.+600 м. автодороги Київ-Ковель-Ягодин, неподалік с.Костянтинівка Сарненського району Рівненської області, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ 210740» р.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , внаслідок чого останній загинув на місці події. Постановою старшого слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Рівненській області від 27 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження - кримінальне провадження №12019180000000273 за даним фактом закрито - в зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ 210740» р.н.з. [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія», згідно полісу №АО1238348, [PERSON] , яка є дружиною та законним представником малолітньої доньки загиблого - [PERSON] , [INFO] , звернулась до ПАТ «УПСК» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника. Позивач зазначає, що відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вона має право на відшкодування шкоди, заподіяної життю третьої особи, яку вона визначила у розмірі 150 228 грн., з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент настання страхового випадку. В судове засідання представником позивача подано письмову заяву, якою заявлені позивачем вимоги підтримано в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився вдруге, повідомлявся про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Клопотань сторонами заявлено не було. Дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку щодо обгрунтованості заявлених позивачем вимог. Так, правовідносини між сторонами виникли з приводу відшкодування майнової шкоди. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи вказану норму предметом судового розгляду у цивільному судочинстві є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.979 ЦК України - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, в тому числі, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності), що встановлено п.3 ч.1 ст.980 ЦК України. Відповідальність водія транспортного засобу - легкового автомобіля марки «ВАЗ 210740» р.н.з. [NUMBER] , застрахована ПрАТ «УПСК», що доводиться копією полісу №АО1238348, діючим на 22 вересня 2019 року. Згідно із витягом з ЄРДР №12019180000000273 - 22 вересня 2019 року внесено повідомлення із правовою кваліфікацією ч.2 ст.286 КК України - за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля марки «ВАЗ 210740» р.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого загинув велосипедист [PERSON] . Постановою старшого слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Рівненській області від 27 лютого 2020 року - було закрито вказане вище кримінальне провадження, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Однак, відповідно до вказаної вище постанови - під час досудового розслідування достовірно встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 22 вересня 2019 року за участю автомобіля марки «ВАЗ 210740» р.н.з. [NUMBER] , настала смерть [PERSON] . Вказані обставини доводяться дослідженими судом копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 вересня 2019 року та довідки про причину смерті від 23 вересня 2019 року, згідно із якими [PERSON] помер [INFO] , причиною смерті є травма, отримана внаслідок зіткнення з легковим автомобілем. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 27 січня 2020 року [PERSON] (яка, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 травня 2016 року, була дружиною [PERSON] , та, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 березня 2017 року, є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] ) до ПрАТ «УПСК» було подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за участю водія застрахованого транспортного засобу - автомобіля марки «ВАЗ 210740» р.н.з. [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] , а також подана письмова заява про виплату страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника. Крім цього, позивач письмово підтвердила, що за випадком дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 22 вересня 2019 року, внаслідок якої загинув велосипедист [PERSON] , вона ні матеріального, ні морального відшкодування завданої шкоди від страхових компаній або інших осіб не отримувала. Статтею 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Отже, позивачем достовірно доведено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась за участю застрахованого транспортного засобу - автомобіля марки «ВАЗ 210740» р.н.з. [NUMBER] було завдано шкоду життю третьої особи - [PERSON] , через що позивач - [PERSON] дійсно має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати годувальника, відповідно до ст..23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, наданими позивачем суду доказами встановлено, що права позивача порушені відповідачем, який зобов`язаний сплатити їй відшкодування завданої шкоди на підставі ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п.27.2 якої встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на момент настання вказаної вище страхової події, а саме : 4173 грн., сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті на користь позивача, становить суму 150 288 грн. (4173 Х 36 = 150 288 грн.). З огляду на наведене, позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім цього, позивач просила стягнути з відповідача на її користь витрати, понесені на правничу допомогу. Відповідно до статті 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. На доведення заявленої вимоги щодо розподілу судових витрат позивачем надано договір про надання правової допомоги №0153-ц від 01 квітня 2020 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Автопоміч» та [PERSON] з метою надання останній правової допомоги, відповідно до додатку до якого плата за надані адвокатом послуги на виконання цього договору, становить 1 200 грн. за 1 годину роботи. Крім цього, суду надано детальний опис робіт (наданих послуг) за вказаним вище договором від 21 квітня 2020 року, який підтверджує, що представником позивача витрачено 7 годин робочого часу при здійсненні представництва [PERSON] , загальна вартість яких становить 8 400 грн. Однак, доказів оплати позивачем вказаних наданих вище послуг стороною суду не надано, через що вказана вимога до задоволення не підлягає. На підставі ст.ст. 979, 990, 1194 ЦК України,

Outcome: approved