Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що відповідач свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина, свідомо нехтує ними, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не цікавиться життям, станом здоров`я та його розвитком, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивача. 14 серпня 2015 року Кременецьким районним судом Тернопільської області винесено рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та на утримання матері у розмірі 200 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Однак, відповідач від виконання рішення суду ухилявся та ухиляється по даний час. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надіслала на адресу суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності. Позов підтримує та просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву про визнання позову, просить справу слухати у його відсутності. Представник Служби у справах дітей Кременецької районної державної адміністрації Молінський О.В. в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву про визнання позову, просить справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши представлені докази, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних міркувань. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року. Його батьками є [PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 04. З рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 серпня 2016 року слідує, що 11 серпня 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 06 вересня 2014 року в Ридомильській сільській раді Кременецького району Тернопільської області, актовий запис № 06. З рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2015 року вбачається, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задоволено частково та вирішено: стягувати з [PERSON], [INFO], в користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно кошти на її утримання, в розмірі 200 гривень, до досягнення дитиною трьохрічного віку. З розрахунків заборгованості, виданих Кременецьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області від 03 листопада 2017 року за № 10293 слідує, що станом на 01.11.2017 року заборгованість по сплаті аліментів гр. [PERSON], згідно виконавчого листа Кременецького районного суду Тернопільської області № 601/960/15-ц від 25.08.2015 року становить - 5 974, 19 гривень; станом на 01.11.2017 року заборгованість по сплаті аліментів гр. [PERSON], згідно виконавчого листа Кременецького районного суду Тернопільської області № 601/960/15-ц від 23.08.2015 року становить - 14 639,38 гривень. Згідно висновку органу опіки та піклування Кременецької районної державної адміністрації в Тернопільській області від 03.10.2017 року за № 02-1169/02-16 вбачається, що Кременецька районна державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] по відношенню до малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON], проведеного депутатом Ридомильської сільської ради по виборчому округу № 5 [PERSON] вбачається, що в будинку, де проживає сім`я [PERSON] за адресою - [ADDRESS] зареєстровані слідуючі особи: [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], тато [PERSON], [INFO] та мама [PERSON], [INFO]. Умови проживання малолітньої дитини задовільні. Сім`я проживає в будинку, який належить на праві власності [PERSON]. Опалення в будинку пічне. Матеріально сім`я забезпечується за рахунок пенсії та доходів з особистого селянського господарства, інших видів доходу немає. Зі слів [PERSON] шлюб з чоловіком [PERSON] розірвано рішенням суду від 11 серпня 2016 року, він з сім`єю не проживає з часу народження сина, ніякої матеріальної допомоги на дитину не надає, в село не приїжджає та де він зараз знаходиться вона не знає. Викладене в акті підтверджують сусіди: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Відповідно до п.15 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд вважає, доведеним факт умисного ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно свого малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Зокрема, маючи реальну можливість, відповідач не спілкується з дитиною, не цікавився його життям, фізичним та духовним розвитком, не проявляє інтересу до внутрішнього світу свого сина, не приймає жодної участі у його вихованні, не проявляє батьківської турботи та любові, не надає матеріальної допомоги. Відтак, зважаючи на поведінку батька стосовно свого сина [PERSON] суд вважає, що позбавлення батьківських прав є для [PERSON] саме тим крайнім заходом, на застосування якого він справедливо заслуговує, оскільки фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, щодо виховання та утримання дітей, хоча має реальну можливість спілкуватися з сином. Таким чином, суд, при доведеній винній поведінці батьків в ухиленні від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей лише у виняткових випадках може відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих осіб батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей. В судовому засіданні не встановлено виняткових випадків, які б при встановлених обставинах справи та винній поведінці відповідача давали б підстави для відмови в задоволенні позову. З квитанції № 4 від 03.11.2017 року слідує, що позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 640 грн.. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, слід стягнути з відповідача в користь позивача судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved