Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 883 255, 11 грн., а також суму судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вона разом з відповідачем [PERSON], який є її сином, є спадкоємцями першої черги за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. 16 вересня 2011 року Приморським районним судом м. Одеси було постановлено рішення, згідно якого за відповідачем визнано право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON], а саме: на 1/4 земельної ділянки площею 0, 110 га, розташованої на [ADDRESS]; 1/2 земельної ділянки [NUMBER], [NUMBER], площею 0, 12 га, розташованої на території садівничого товариства «Сігнал», садівничого масиву «Тилигульський-12», вулиця Лінія 20, Кордонської сільської ради, Комінтернівського району, Одеської області; 1/4 частку однокімнатної квартири за адресою м, Одеса [ADDRESS]; 7/100 частки квартири за адресою: [ADDRESS]; 1/4 частку магазину № 8 за адресою: [ADDRESS], 3/4 у торговому центрі «Афіна», нежиле приміщення 2-го поверху, загальною площею 72, 0 кв. м.; 1/8 частку магазину № 23, за адресою: [ADDRESS], 3/4 у торговому центрі «Афіна» нежиле приміщення 2-го поверху, загальною площею 115, 5 кв. м. Також позивачка вказує, що для придбання майна, яке стало спадщиною померлого [PERSON], та на яке визнано право власності за відповідачем в порядку спадкування, нею та її чоловіком, були взяті кредитні кошти на загальну суму 500 000, 00 дол. США, а саме: 12 березня 2007 року на її ім'я була відкрита кредитна лінія за № 3175-009/07Ф на суму 200 000, 00 дол. США та 19 червня 2007 року на ім'я чоловіка [PERSON] була відкрита кредитна лінія за № 3175-015/07Ф на суму 300 000, 00 дол. США. На день смерті [PERSON] станом на [INFO], по кредитній лінії за № 3175-015/07Ф позичкова заборгованість на його ім'я складала суму 170 000, 00 дол. США. Тому, для того, щоб спадкове майно не було втрачено, вона виплатила кредит, який є боргом спадкодавця, у загальному розмірі 1 673 597, 76 грн., а також залишок боргу за договором про відкриття кредитної лінії №3175-009/07Ф в розмірі 185 824, 93 грн. Тому, позивачка вважає, що у зв'язку з прийняттям спадщини відповідачем, він повинен відшкодувати їй половину суми, сплаченої нею в рахунок погашення заборгованості спадкодавця. [PERSON] та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити та надали пояснення аналогічні обставинам, викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] та вказала, що позивачкою пропущений трьохрічний строк пред'явлення дійсних вимог, оскільки борг за кредитним договором нею був повністю погашений ще 27 травня 2010 року. Саме з цього часу [PERSON] протягом трьох років мала право звернутись до суду з регресними позовними вимогами до відповідача. Також вказала, що позивачкою невірно був визначений обсяг боргових зобов'язань, які входили б до спадкової маси після смерті [PERSON] Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 11). 19 серпня 1994 року між батьками відповідача - [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а. с. 10). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а. с. 12). За життя [PERSON] між ним та АКБ «Правекс-Банк» 19 червня 2007 року був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 3175-015/07Ф з лімітом кредитування 300 000, 00 дол. США строком з 19 червня 2007 року до 19 червня 2012 року зі сплатою 15 % річних за користування кредитними коштами (а. с. 14). Як вбачається з довідки ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 16 листопада 2010 року станом на [INFO], по кредитній лінії за № 3175-015/07Ф позичкова заборгованість складала 170 000, 00 дол. США (а. с. 36). Зі змісту вищевказаної довідки також вбачається, що зобов'язання за даним договором виконані [PERSON] достроково в повному обсязі 27 травня 2010 року. Вищевикладене також підтверджується наданими до суду копіями квитанцій (а. с. 23-35). Таким чином, позивачка [PERSON], являючись спадкоємцем померлого [PERSON] за законом, з метою уникнути негативних наслідків з боку АКБ «Правекс-Банк» у вигляді звернення стягнення на спадкове майно померлого [PERSON], та розпродажу в порядку виконавчого провадження, діючи в своїх інтересах, та в інтересах свого сина - майбутнього спадкоємця [PERSON], починаючи з [INFO] по 27 травня 2010 року добровільно виконала зобов'язання перед Банком за кредитним договором № 3175-015/07Ф від 19 червня 2007 року, сплативши на Банку основний борг у розмірі 170 000, 00 дол. США, та відповідних процентів, що в гривневому еквіваленті становить 1 673 597, 76 грн. Про такі дії позивачки [PERSON] був обізнаний, будь-яких заперечень проти виконання зобов'язань [PERSON] перед Банком для уникнення фактичної існуючої загрози звернення стягнення на майно померлого не виказав. Згідно ст. 1158 ЦК України якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення.Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов'язана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір. Відповідно до ст. 1160 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Також судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2011 року (а. с. 52), залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 січня 2012 року за [PERSON] було визнано право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON], а саме: на 1/4 земельної ділянки площею 0, 110 га, розташованої на [ADDRESS]; 1/2 земельної ділянки [NUMBER], [NUMBER], площею 0, 12 га, розташованої на території садівничого товариства «Сігнал», садівничого масиву «Тилигульський-12», вулиця Лінія 20, Кордонської сільської ради, Комінтернівського району, Одеської області; 1/4 частку однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS]; 7/100 частки квартири за адресою: [ADDRESS]; 1/4 частку магазину № 8 за адресою: [ADDRESS], 3/4 у торговому центрі «Афіна», нежиле приміщення 2-го поверху, загальною площею 72, 0 кв. м.; 1/8 частку магазину № 23, за адресою: [ADDRESS], 3/4 у торговому центрі «Афіна» нежиле приміщення 2-го поверху, загальною площею 115, 5 кв. м. Оскільки про визнання права власності в порядку спадкування за відповідачем стало відомо лише 16 вересня 2011 року, то строк позовної давності слід відраховувати саме з цієї дати, що спростовує доводи представника відповідача про пропущення [PERSON] строків позовної давності для звернення до суду з дійсним позовом. Таким чином, спадкоємцями [PERSON], померлого [INFO] є його дружина [PERSON] та син [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вищевикладене також зазначено в п. 32 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Тому суд вважає доведеним у судовому засіданні факт того, що до відповідача [PERSON], як спадкоємця [PERSON], перейшли не тільки права, але й обов'язки спадкодавця, а саме борг за договором про відкриття кредитної лінії № 3175-015/07Ф від 19 червня 2007 pоку. Однак, суд вважає безпідставними вимоги [PERSON] щодо стягнення ? частини вищевказаного боргу за кредитним договором, виходячи з наступного. Оскільки договір про відкриття кредитної лінії №3175-015/07Ф від 19 червня 2007 року був укладений [PERSON] у період шлюбу з [PERSON], до правовідносин застосовуються положення ч. 4 ст. 65 СК України, за якою договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Тобто до спільної сумісної власності подружжя належать також борги й правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Згідно п. 1.1 вищевказаного договору зазначено, що Банк надав кредитну лінію [PERSON] для споживчих цілей, у тому числі і для сплати страхових внесків згідно з договорами страхування заставного майна. Доказів того, що отримані кошти були витрачені [PERSON] не на користь інтересів сім'ї до суду надано не було. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Таким чином, оскільки [PERSON] отримав у спадщину ? частину майна, що належало [PERSON] на момент смерті, тому повинен відшкодувати 1/4 частину боргу, яким це майно було обтяжене, [PERSON] Тому, [PERSON], прийнявши спадкове майно, повинен сплатити на користь позивачки, яка повністю погасила борг за вказаним договором, 1/4 частини боргу спадкодавця, що складає 418 399, 44 грн. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] також погасила залишок боргу за договором про відкриття кредитної лінії №3175-009/07Ф в розмірі 185 824, 93 грн., що підтверджується відповідними квитанціями наданими позивачкою до суду (а. с. 41-50). Тому, суд вважає, що 1/4 частини вищевказаної суми, а саме 46 456, 23 грн. також підлягає відшкодуванню на користь позивачки. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Як вказує ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок звернення до суду з позовом позивачка понесла додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 441, 00 грн., що були сплачені (а. с. 1), а також витрати пов'язані з поданням заяви про забезпечення позову (а. с. 68) в розмірі 115, 00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, наданими позивачкою до суду. Тому суд вважає, що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати в розмірі 1 778, 00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial