Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просить: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] ; призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітків та доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є бабусею неповнолітнього онука: [PERSON] , [INFO] , який фактично проживає з нею та повністю утримується за її рахунок. ЇЇ донька [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , однак [INFO] , померла в наслідок тяжкої хвороби. Батько дитини [PERSON] , [INFO] , є громадянином Російської Федерації, не підтримує родинних стосунків із сином понад 12 років, участі в його вихованні та утриманні не приймає, втратив будь який зв`язок з дитиною, в тому числі змінив номер телефону та електронну пошту. Також, на теперішній час, необхідно їй вирішити питання щодо подальшого проживання онука з нею, та можливості отримати статус піклувальника, для захисту прав та законних інтересів онука: [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.07.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги викладені в позовній заяві та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повторно належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував та вважав доцільним позбавлення батька - відповідача [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.02.2004 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.06.2003 року (а.с.6,7). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.03.2018 року (а.с.8). Встановлено, що [PERSON] є дочкою позивачки. З акту обстеження умов проживання від 02.06.2020 року встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] , [INFO] , разом з онуком - [PERSON] , [INFO] та онукою - [PERSON] , [INFO] по теперішній час (а.с.9). Відповідно до висновку № 28/1174 від 27.11.2020 року з метою захисту прав, свобод та законних інтересів неповнолітніх дітей, орган опіки та піклування Бахмутської райдержадміністрації, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України та Конвенцією про прав дитини. Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Положення частини першої статті 165 СК України визначають, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають особа, в сім`ї якої проживає дитина. Судом встановлено, що дитина [PERSON] проживає в сім`ї позивача. Згідно п. 15 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» визнає, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Суд, дослідивши обставини справи, надавши оцінку наявним у ній доказам, приходить до висновку, що відповідач [PERSON] виявляє ознаки стійкого небажання підтримувати особисті відносини з неповнолітнім сином [PERSON] , не контактує з ним, не виявляє піклування про дитину. Вихованням сина у повній мірі займається бабуся. Вказане свідчить про свідоме ухилення відповідача від виховання дитини та нехтування своїми обов`язками. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] буде відповідати в першу чергу інтересам дитини. Щодо призначення позивача піклувальником відносно неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Положеннями ст. 58-59 ЦК України передбачено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. У відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Відповідно до ст. 249 СК України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що особисті якості позивача відповідають вимогам, викладеним у п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, що також підтверджується матеріалами справи. Обставин, передбачених ст. 64 ЦК України, з урахуванням яких [PERSON] не може бути піклувальником дитини, судом не встановлено. Реалізація прав піклувальника над неповнолітнім онуком необхідна [PERSON] для представлення інтересів дитини в адміністративних органах, лікарнях, навчальних закладах, тощо. Органом опіки та піклування Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області було розглянуто та вивчено документи про доцільність встановлення піклування над [PERSON] , [INFO] , та призначення [PERSON] опікуном над дитиною, встановлено, що з правами та обов`язками опікуна [PERSON] ознайомлена, готова нести повну відповідальність за життя, здоров`я та розвиток дитини. Права та обов`язки опікуна [PERSON] роз`яснені. [PERSON] не заперечує проти призначення [PERSON] піклувальником. Виходячи із інтересів неповнолітньої дитини [PERSON] , орган опіки та піклування Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, вважає за доцільне призначити [PERSON] , опікуном над неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про призначення позивача піклувальником неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється щодо обов`язку утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку батьків утримувати своїх дітей, та приходить до висновку про задоволення позову у частині стягнення з відповідача аліментів у заявленому позивачем розмірі. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved