Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свій позов тим, що 28 квітня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалося, з червня 2014 року проживають окремо, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Дитина проживає з нею, а батько добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судові засідання двічі підряд 13.08.2014 року та 27.08.2014 року не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судової повістки, причину неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивачки вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 квітня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 53, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.6/. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.7/. Дитина проживає з позивачкою, а відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки обов'язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, а відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дитини, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є законними та обгрунтованим, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180 - 184, 191 СК України,

Outcome: approved