Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS]. В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначила, що їй на праві особистої приватної власності належить квартира за. адресою: [ADDRESS], що підтверджується Реєстраційним посвідченням на об'єкти нерухомого майна. Вказана квартира була придбана нею на підставі договору купівлі-продажу від 24 червня 2011 року. Відповідачка за позовом [PERSON] її колишня невістка, яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з її сином [PERSON] з 11.11.2011 року по 16.01.2017 року. Після реєстрації шлюбу з сином, з її згоди відповідачка вселилася до даної квартири за вказаною вище адресою та зареєструвалася у ній як за місцем проживання, а отже набула право користуватися чужим майном (сервітут). Однак з серпня 2016 року відповідачка не мешкає за вказаною адресою, її речі у квартирі відсутні. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, відповідно до поданої заяви її представником адвокатом [PERSON] він просить розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також до суду не зявилася та від неї надійшла заява в якій вона позов визнає в повному обсязі та просить проводити розгляд справи без її участі. Враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Позивачу [PERSON] на праві особистої приватної власності належить квартира за. адресою: [ADDRESS], що підтверджується Реєстраційним посвідченням на об'єкти нерухомого майна. Вказана квартира була придбана нею на підставі договору купівлі-продажу від 24 червня 2011 року. Відповідно до довідки Красноградської міської ради разом з позивачем в даній квартирі також зареєстрована і відповідач [PERSON] Згідно з довідкою (актом обстеження) від 30.11.2017 року відповідач в даній квартирі не проживає більше року, не користується нею та ніяких витрат на утримання квартири та сплаті комунальних послуг не несе. У відповідності до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.1 ст.381 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. За ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст.270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України, а згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Ніякої домовленості з відповідачкою після її добровільного виселення стосовно подальшого користування нею житлом позивач не укладала, тому вона втратила право як на користування належним мені на праві особистої власності житлом, так і на реєстрацію у даній квартирі. Ст.72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS], так як вона понад один рік відсутня без поважних причин в даному житлі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть учать у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, визнання пред'явленого позову відповідачем не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інші інтереси осіб. Судові витрати по справі в звязку з відмовою позивача, з відповідача не стягуються. На підставі ст.ст.406 ЦК України, ст.72 ЖК України та

Outcome: approved