Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей за минулий період в розмірі 6925,50 грн. та у розмірі 2000 грн. щомісячно до повноліття доньки [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Южного міського суду Одеської області від 11.10.2012 року шлюб між сторонами розірваний. Під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За рішенням Южного міського суду Одеської області від 18.10.2012 року з відповідача на її користь на утримання двох дітей стягуються аліменти в розмірі 2000 грн. Розмір аліментів на утримання двох дітей є недостатнім та таким, що не покриває усіх витрат на їх утримання. Так, позивачем з 2015 року на харчування їхніх дітей в школі витрачено 7371 грн., половина з яких підлягає стягненню з відповідача, тобто 3685,50 грн. Донька [PERSON] відвідує Южненську дитячу школу мистецтв, що вимагає оплати її навчання в щомісячному розмірі 240 грн. За період з 2014 року розмір її витрат на навчання доньки (з розрахунку 9 місяців навчання на рік) складає :240 х 9 х 3 = 6480 грн., половина яких підлягає стягненню з відповідача в розмірі 3240 грн. Крім того, донька [PERSON] тривалий час страждає на важке захворювання серця (вроджений порок серця і серцева недостатність) та бронхіальну астму. Регулярне обстеження та лікування доньки вимагає значних фінансових витрат. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, надали заяву, згідно якої просять справу розглядати у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі, не заперечують проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про дату і час судового засідання, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Южного міського суду Одеської області від 11.10.2012 року шлюб між сторонами розірваний (а.с.4). Під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.5-6). Рішенням Южного міського суду Одеської області від 18.10.2012 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно, починаючи з 24.09.2012 року, в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до повноліття [PERSON], [INFO], тобто до [INFO], а потім в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття [PERSON], [INFO], тобто до [INFO]. Відповідно до довідки від 22.06.2017 року КП «Комбінат дитячого харчування» діти позивача [PERSON] та [PERSON] харчувались в КП «Комбінат дитячого харчування» за кошти матері з 2015 року по травень 2017 року в розмірі 7371 грн. (а.с.11), половина з яких підлягає стягненню з відповідача, тобто 3685,50 грн. Згідно довідки Южненської дитячої школи мистецтв дитина [PERSON] відвідує Южненську дитячу школу мистецтв з 01.09.2014 року: відділ образотворчого мистецтва з оплатою 120 грн. на місяць, відділ хореографічного мистецтв з оплатою 120 грн. на місяць. Станом на 27.06.2017 року заборгованості не має (а.с.12). За період з 2014 року розмір витрат складає 6480 грн., половина з яких підлягає стягненню з відповідача, тобто 3240 грн. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, за змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до частини 1 статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батьків незалежно від сплати ними аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.18 Постанови № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» слід звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Твердження позивачки про наявність у [PERSON] хронічних захворювань, що потребує значних витрат на лікування та є підставою для стягнення з відповідача додаткових витрат не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема медичними довідками, висновками лікарів, квитанціями (чеками) про вартість ліків, послуг. Суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 2000 грн. щомісячно до повноліття доньки [PERSON]. Таким чином, враховуючи те, що позивач понесла витрати, пов'язані з розвитком здібностей дітей, витрати на утримання дитини батьки повинні нести порівну, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача додаткові витрати у розмірі 6925,50 грн. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн.

Outcome: partial