Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, комунальне підприємство «Ізяславводоканал», [PERSON] міська рада Хмельницької області, про усунення перешкод в користуванні водопостачанням та стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 5000 гривень. В ході розгляду справи заявою від 22.02.2018 року позивач просила залучити в якості відповідача [PERSON]. Ухвалою суду від 22.02.2018 року заяву позивача було задоволено та залучено в якості відповідача [PERSON], надіслано йому копію позову та доданих до нього документів, розгляд справи відкладено. 06.03.2018 року через канцелярію суду від залученого відповідача надійшов відзив, яким, крім іншого, [PERSON] просив суд розгляд справи розпочати з початку з підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 22.03.2018 року заяву [PERSON] задоволено, у справі призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні 17.04.2018 року представниками позивача подано заяву, якою позивач змінила позовні вимоги та просила суд усунути перешкоди в користуванні водопостачанням, а також стягнути з [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду по 2500 гривень з кожного. 27.08.2018 року представниками позивача подано через канцелярію суду заяву про відмову від позовної вимоги про усунення перешкод в користуванні водопроводом та закриття в цій частині провадження у справі. Ухвалою суду від 27.08.2018 року вказану заяву задоволено та закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні водопостачанням. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди з відповідачів підтримали, просили їх задовольнити. Вказали, що відповідачі незаконно, без будь-яких на те правових підстав, відключили водопостачання позивачу, створили їй побутові незручності, в звязку із чим довелось докладати значних зусиль для влаштування побуту без центрального водопостачання, чим спричинили їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 5000 гривень, які необхідно стягнути з кожного з відповідача по 2500 гривень. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подала, її представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказав, що влаштований водопровід не відповідає вимогам чинного законодавства, позивач не брала участь в його проведенні як матеріально, так і працею, а тому просив в позові відмовити. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив, в якому вказав, що водопровід, яким користувалась позивач, проведено за кошти його матері та сусіда [PERSON] При цьому, [PERSON] не доклала фізичних зусиль щодо його влаштування. Водопровід до домогосподарства позивача був прокладений тимчасово. На цій підставі просив в позові відмовити. В судовому засіданні [PERSON] свою позицію, викладену у відзиві підтримав. Також зазначив, що всі роботи по влаштуванню водопроводу на три сусідніх домогосподарства в м.Ізяслав, що належать: йому та [PERSON] по вул.Паоло Фонтани, 47; [PERSON] по вул.Паоло Фонтани, 49; [PERSON] по вул.Паоло Фонтани, 45, проводились ним особисто, [PERSON] та [PERSON], який є зятем [PERSON], а тому вважає, що позивач не має право користуватися таким водопроводом, так як не понесла фізичних та матеріальних затрат на його влаштування. Також в судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що він особисто відключив водопостачання [PERSON] шляхом перекриття запірного пристрою, розташованого в колодязі на території його господарства. Представники третіх осіб, повідомлені належним чином про дату, час, місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, подали заяви про слухання справи за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, приходить до наступних висновків. Позивач є власником 4/5 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, м.Ізяслав, вул.Паоло Фонтани (бувша вул.[PERSON]), 49, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданим [PERSON] державною нотаріальною конторою 05.07.1999 року та зареєстрованим в реєстрі за №І-1228. Також право власності зареєстроване за позивачем [PERSON] РБТІ 05.07.1999 року із записом в реєстрову книгу №7/2347. Відповідачу [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності з [PERSON] квартира [ADDRESS], а відповідачу [PERSON] на праві власності належить квартира №2 у вказаному будинку №47. Зазначене підтверджується висновками щодо технічної можливості поділу обєкта нерухомого майна від 19.05.2015 року, витягом з рішення [PERSON] міської ради Хмельницької області №31 від 03.04.2015 року, висновками щодо технічної можливості виділу в натурі з обєкту нерухомого майна №117 від 19.02.2015 року, №117/1 від 19.02.2015 року, копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 44371450 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 44395174. В будинку №45 по вул.Паоло Фонтани в м.Ізяслав Хмельницької області проживає [PERSON] Зазначена обставина підтверджена як сторонами по справі, так і [PERSON], допитаним в якості свідка в судовому засідання. Як визнано в судовому засіданні всіма сторонами у справі, до 2005 року на території домогосподарств №45, 47, 49 по вул.Паоло Фонтани (Р.[PERSON]) був прокладений дворовий водопровід через домогосподарство №49, яке належить позивачу, до домогосподарства №47, що належить відповідачам, та далі до господарства №45, де проживає [PERSON] З часом труби вказаної дворової системи водопостачання опинились в аварійному стані, що викликало необхідність зміни схеми підключення до системи центрального водопостачання. А тому, як пояснено сторонами, [PERSON], [PERSON], який проживав на той час в [INFO] ([PERSON]), та [PERSON] в 2005 році звернулися до КП «Ізяславводоканал» з проханням виготовити технічні умови на підключення до центрального водопостачання. Вказана обставина підтверджується спільною заявою зазначених осіб на імя директора КП «Ізяславводоканал» від 30.08.2005 року. 06.09.2005 року директором КП «Ізяславводоканал» затверджено технічні умови №3/135 на підключення до водопроводу житлових будинків по вул.Р.Люксембург, 45, 47, 49 (до існуючого дворового водопроводу). Додатком до вказаних технічних умов є схема підключення, з якої вбачається, що підключення мало відбуватися до центрального водопроводу, який знаходиться вздовж вулиці Р.[PERSON], з прокладенням труби до колодязя, який влаштований на території домогосподарства №47 по вказаній вулиці, що належить відповідачам. При цьому на схемі позначено місце розгалуження водопроводу від колодязя у вказаному господарстві до господарств під №№ 45 та 49. Також 27.08.2005 року [PERSON] отримано від Житлово-комунального підприємства ордер на право виробництва робіт на вулицях та тротуарах №451, за яким дозволено проводити розкопку після погодження із зацікавленими організаціями по вул.Р.Люксембург до будинків №№47, 49 в період з 31.08.2005 року по 09.09.2005 року. На ордері також наявні відмітки зацікавлених організацій з дозволом на проведення відповідних робіт. В судовому засіданні сторони визнали факт підключення до центрального водопроводу, прокладення труби від нього до існуючого колодязя, що знаходиться на території домогосподарства відповідачів, та подальшого підключення водопостачання із вказаного колодязя до сусідніх будинків №№45 та 49 відповідно до схеми підключення, що є додатком до технічних умов №3/135. Роботи проведені в вересні 2005 року. Підтверджено також сторонами і те, що підключення будинків №№45, 49 по вул.Паоло Фонтани (Р.[PERSON]) відбувалось з використанням існуючого дворового водопроводу з прокладанням в середині старих труб нових. Як пояснив в судовому засіданні свідок [PERSON], який був станом на 2005 рік головним інженером КП «Ізяславводоканал» та склав технічні умови №3/135 та схему до них, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися 30.08.2005 року до директора КП «Ізяславводоканал» із заявою про виготовлення технічних умов. Між ними, як сусідами, була досягнута згода на підключення існуючого на території їх домогосподарств дворового водопроводу до центрального водопроводу, а тому було виготовлено технічні умови та схема саме в такому вигляді. Таким чином, існуюча система водопостачання суміжних будинковолодінь №№45, 47, 49 по вул.Паоло Фонтани була погоджена між їх власниками та користувачами та влаштована ними в 2005 році. Існування такої домовленості, а також порядок проведення робіт з водозабезпечення підтверджено також і допитаними в судовому засіданні свідками [PERSON] (вул.Паоло Фонтани, 45) та [PERSON] (зятем [PERSON]К.). Разом із тим суд вважає, що існування протиріч між показами вказаних свідків щодо матеріальної та фізичної участі кожної із сторін у прокладанні водопроводу може бути викликано значним проміжком часу, що минув з моменту проведення робіт, але в будь-якому випадку не може впливати на суть вирішення спору, так як предметом даної справи є відшкодування моральної шкоди в звязку із припиненням водопостачання, а не відшкодування витрат на будівництво водопроводу. З цих же причин суд не може прийняти до уваги і покази свідка [PERSON] щодо моменту початку функціонування магазину Барс в м.Ізяслав, що здійснював реалізацію продукції сантехнічного призначення та в якому, за показами [PERSON], останній придбавав необхідні матеріали для прокладання водопроводу. В подальшому, 30.08.2007 року між КП Ізяславводоканал та [PERSON] (вул.Р.Люксембург, 47), 23.01.2009 року між КП Ізяславводоканал та [PERSON] (вул.Р.Люксембург, 45), а 26.06.2009 року між КП Ізяславводоканал та [PERSON] було укладено безстрокові договори про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. За умовами вказаних договорів КП Ізяславводоканал взяло на себе зобовязання надавати вчасно та відповідної якості послуги з централізованого водопостачання холодної води, а споживачі зобовязуються вчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (п.1 Договору). Положення договорів містять права і обовязки сторін, зокрема, споживачі мають право отримувати вчасно послуги з водопостачання, а виконавець послуг зобовязаний забезпечити таке право споживачів (п.п.15-18 Договору). При цьому, умови укладених договорів передбачають лише один випадок, коли водопостачання може бути припинено в разі несплати вартості послуг протягом трьох місяців (Інші умови Договору). Таким чином, приєднання позивача до центральної водопровідної системи через систему дворового водопроводу, який проходить через домогосподарство відповідачів, не є самовільним, а користування центральним водопостачанням здійснюється на підставі договору, укладеного з виконавцем таких послуг КП Ізяславводоканал. В той же час, як пояснив в судовому засіданні відповідач [PERSON], він 08.06.2017 року тимчасово, а в подальшому - 30.06.2017 року до теперішнього часу припинив водопостачання до будинку позивачки шляхом перекриття запірного пристрою на водопроводі, який розташований в колодязі на території його домогосподарства без будь-якого погодження таких дій з нею. Свої дії [PERSON] пояснив неоплатою позивачем вартості прокладення такого водопроводу. Відсутність водопостачання з червня 2017 року також підтверджено показами свідка [PERSON], а також листами КП Ізяславводоканал №168 від 07.07.2017 року, №160 від 23.06.2017 року. Разом з тим положення Закону України Про житлово-комунальні послуги, Закону України Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008 року, не надають право одним споживачам послуг припиняти водопостачання іншим споживачам таких послуг, в тому числі через існування будь-яких боргових зобовязань між ними або через прокладення водопроводу з порушенням встановлених нормативних вимог. Відсутність у позивача статусу субспоживача, як на те звертає увагу представник відповідача [PERSON], також не наділяє споживача, через домогосподарство якого прокладено водопровід, таким правом. Таким чином, [PERSON] без погодження з іншими користувачами дворового водопроводу, без наявності в нього на те правових підстав, самовільно припинив водопостачання позивача. В той же час позивачем та його представниками не доведено належними та допустимими доказами вчинення [PERSON] будь-яких дій, направлених на позбавлення [PERSON] можливості користуватися центральним водопостачанням. Суд вважає, що відсутність у позивача централізованого водопостачання з вини відповідача [PERSON] призвело до побутових незручностей, вимагало від неї додаткових зусиль із забезпечення себе таким звичайним благом, як водою. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відносно нього самого, членів його сім'ї або близьких родичів, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням або ушкодженням його майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Враховуючи, що позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] завдано моральної шкоди, яка виявляється в душевних стражданнях, переживаннях, порушенні звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоровя, розмір компенсації моральної шкоди, яку слід стягнути з [PERSON] на користь позивача, виходячи із глибини та тривалості душевних страждань, вимог розумності та справедливості, суд визначає в сумі 2500 грн. У задоволенні вимоги щодо стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON] слід відмовити. Судові витрати розподіляються відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме із відповідача [PERSON] на користь держави в звязку із частковим задоволенням позову необхідно стягнути судовий збір в сумі 881 грн. (1762 грн. / 2). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial