Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому, з урахуванням збільшення предмету позову, просить визнати дії комерційного представництва між нею (позивачем) та [PERSON] на підставі довіреності від 17 грудня 2007 року, нотаріальний реєстровий № 3069 таким, що вчиненні з перевищенням повноважень наданих відповідачу позивачем і припинити вказані правовідношення; припинити правовідношення зобов'язального характеру позивача звільнивши від стягнення з неї податкової заборгованості в сумі 829899,87 грн. за Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року в справі № 5025/09/1770 і виконавчим листом цього ж суду від 11 вересня 2013 року, як такі, що виникли у зв'язку з здійсненням відповідачем правочинів комерційного представництва з перевищенням наданих йому повноважень довіреністю від 17 грудня 2007 року, нотаріальний № 3069 приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] В обґрунтування позову зазначає, що 17 грудня 2007 року вона надала [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність представляти її інтереси що стосується підприємницької діяльності. Відтак, відповідно до ст. 243 ЦК України між ними (позивачем та відповідачем) виникли правовідносини комерційного представництва, в якому відповідач є комерційним представником позивача. Вироком Рівненського міського суду від 22 листопада 2010 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст. 212, ч.2 ст. 358, ст. 75 КК України, до двох років обмеження волі з позбавленням права займатись фінансовою господарською діяльністю строком на два роки, та звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки. Відповідно до ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 22 лютого 2011 року вирок набрав законної сили. Зібрані у кримінальній справі докази свідчать про те, що [PERSON], будучи зареєстрованим як підприємець, не проводив підприємницьку діяльність від свого імені, а взяв доручення від [PERSON] для проведення фінансово - господарських операцій саме з метою ухилення від сплати податків і при цьому підробляв податкові декларації, подавши їх до податкового органу від імені [PERSON] Згідно повідомлення Державної податкової служби у Рівненській області від 25 липня 2009 року № 13323/09-а у порушення кримінальної справи щодо [PERSON] за фактами ухилення від сплати податків та підроблення документів за ознаками злочинів передбачених ч.1 ст. 212, ч.2 ст. 358 КК України 28 квітня 2009 року відмовлено на підставі п.2 ст.6 КПК України. Наданою довіреністю вона (позивач) не уповноважувала відповідача на ухилення від сплати податків, а тим більше на вчинення злочинів. Фальсифікуючи податкову звітність [PERSON], [PERSON] вчинив комерційне представництво на підставі довіреності з перевищенням повноважень, про що перед нею не звітувався, і вона такі правочини не схвалила. Постановою Рівненської окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року в справі № 2а-5025/09/1770 задоволено позов Державної податкової інспекції в м. Рівне до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла за час протиправної діяльності відповідача від імені позивача в 2008 році, а саме стягнуто з позивача податкову заборгованість в сумі 829899,87 грн. На виконання рішення суду видано виконавчий лист, на підставі якого відділом ДВС Рівненського міського управління юстиції постановою від 17 лютого 2014 року порушено виконавче провадження ВП № 42058912. Оскільки між нею та ДПІ в м. Рівне безпідставно за протиправними діями відповідача, без схвалення повноважень комерційного представництва виникли зобов'язальні правовідношення податкової заборгованості, саме відповідач повинен нести цивільну відповідальність та сплатити податковий борг. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала у повному обсязі, з викладених у ньому підстав, просила його задоволити. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги своєї довірительки підтримав, просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] позов заперечив, вказуючи на його безпідставність, просив відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних міркувань. Судом встановлено, що 17 грудня 2007 року [PERSON] надала [PERSON] довіреність посвідчену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 3069, вести від її імені справи, а саме представляти її інтереси що стосується її підприємницької діяльності. Вироком Рівненського міського суду від 22 листопада 2010 року, який відповідно до ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 22 лютого 2011 року залишений без змін, [PERSON] засуджено за ч.1 ст. 212, ч.2 ст. 358, ст. 75 КК України, до двох років обмеження волі з позбавленням права займатись фінансовою господарською діяльністю строком на два роки, та звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки. Зі змісту згаданої ухвали Апеляційного суду Рівненської області слідує, що зібрані у кримінальній справі докази свідчать про те, що [PERSON], будучи зареєстрованим як підприємець, не проводив підприємницьку діяльність від свого імені, а взяв доручення від [PERSON] для проведення фінансово - господарських операцій саме з метою ухилення від сплати податків і при цьому підробляв податкові декларації, подавши їх до податкового органу від імені [PERSON] Згідно повідомлення Державної податкової служби у Рівненській області від 25 липня 2009 року № 13323/09-а у порушення кримінальної справи щодо [PERSON] за фактами ухилення від сплати податків та підроблення документів за ознаками злочинів передбачених ч.1 ст. 212, ч.2 ст. 358 КК України 28 квітня 2009 року відмовлено на підставі п.2 ст.6 КПК України. Постановою Рівненської окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року в справі № 2а-5025/09/1770 задоволено позов Державної податкової інспекції в м. Рівне до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла за час протиправної діяльності відповідача від імені позивача в 2008 році, а саме стягнуто з позивача податкову заборгованість в сумі 829 899,87 грн. Позивач доводить, що відповідач на підставі згаданої довіреності здійснював передбачене ст. 243 ЦК України комерційне представництво. Оскільки між нею та ДПІ в м. Рівне безпідставно за протиправними діями відповідача, без схвалення повноважень комерційного представництва виникли зобов'язальні правовідношення податкової заборгованості, саме відповідач повинен нести цивільну відповідальність та сплатити податковий борг. Проте з такими доводами суд не погоджується з заступних підстав. Згідно ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. В раховуючи те, що постанова Рівненського окружного адміністративного суду набрала законної сили, суд при розгляді даної справи позбавлений можливості припинити правовідношення зобов'язального характеру позивача [PERSON], звільнивши від стягнення з останньої податкової заборгованості в сумі 829899,87 гривень за Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11.09.2013 року в справі № 5025/09/1770. Згідно положень ст. 243 ЦК України, комерційним представником є особа, яка постійно та самостійно виступає представником підприємців при укладенні ними договорів у сфері підприємницької діяльності. Комерційне представництво одночасно кількох сторін правочину допускається за згодою цих сторін та в інших випадках, встановлених законом. Повноваження комерційного представника можуть бути підтверджені письмовим договором між ним та особою, яку він представляє, або довіреністю. Особливості комерційного представництва в окремих сферах підприємницької діяльності встановлюються законом. Відповідно до частини третьої ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами; довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. За змістом цієї норми довіреністю є письмовий документ, що підтверджує повноваження представника діяти від імені довірителя у відносинах з третіми особами. У відповідності до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Отже, за загальним правилом представник не є учасником правовідношення, яке виникає внаслідок вчинення ним правочину від імені довірителя. Виходячи з наведених норм матеріального права, правочини вчиненні представником створює обов'язки у особи, яку представляють та залишає її відповідальним за неналежне виконання обов'язків. Відтак, відсутні підстави для задоволення вимог позивача про звільнення її від податкової заборгованості за згаданою Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року. Крім цього, згідно згаданої довіреності, строк її дії - 17 грудня 2012 року. За час її дії, питання про її скасування чи про припинення представництва [PERSON] та [PERSON] не порушувалось. Таким чином, комерційного представництва між сторонами на даний час не існує, підстав для визнання дій комерційного представництва між позивачем та відповідачем такими, що вчиненні з перевищенням повноважень не має. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed