Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 16.06.2016 року виконкомом Миньковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області за актовим записом № 2. В обґрунтування позову зазначила, що 16.06.2016 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось, відповідач вів легковажний спосіб життя, не утримував належним чином сім`ю, не цікавився розвитком дочки, не допомагав по господарству. Протягом останніх двох років сторони спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, проживають окремо і їхній шлюб існує формально. Тому [PERSON], не вбачаючи підстав для збереження шлюбу, просила його розірвати. Ухвалою суду від 05.10.2018 року у справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 19.10.2018 року у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання 13.12.2018 року учасники справи, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Представник позивача [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги, та просила розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи згідно з приписами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, заяви про неможливість прибуття до суду чи відкладення розгляду справи не подавав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 16.06.2013 року у виконкомі Миньковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Як випливає із змісту позовної заяви, у шлюбі відповідач вів легковажний спосіб життя, не утримував належним чином сім`ю, не цікавився розвитком дочки, не допомагав дружині по господарству. Сторони спільного господарства вони не ведуть, подружніх відносин не підтримують, проживають окремо і їхній шлюб існує формально. Позивач примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажає, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов'язані спільним побутом, проживають порізно, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак, беручи до уваги, що позивач наполягає на припиненні шлюбу, а відповідач на розгляд справи у суд не з'явився, суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved