Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що з відповідачем вона зареєстровала шлюб 11.08.2018 року Дунаєвецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №130. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. Зазначає, що сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, сімейні стосунки припинені. Відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, не бере участі у вихованні дитини. Окрім того, зазначила, що на даний час вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років і отримує соціальну допомогу в розмірі 860 грн. на місяць, що є недостатньо для утримання дитини, так і особистого утримання. Зазначає, що відповідач є працездатним, має постійний заробіток та дохід, оскільки постійно працює за межами України, інших утриманців немає, а тому має реальну змогу та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною 3-річного віку та на утримання дитини до досягнення повноліття. Ухвалою судді від 04 листопада 2021 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнав позов частково, а саме згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та 500 грн. на утримання позивачки, посилаючись на матеріальний стан. Відзив мотивовано тим, що на даний час відповідач постійно не працює, основним заробітком є домашнє господарство, час від часу працює різноробочим. При цьому на утриманні відповідача перебуває сім`я - батько, сестра та мати-інвалід ІІІ групи. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вимоги позову підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві просив суд розгляд справи проводити у його відсутності. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами зареєстровано шлюб 11.08.2018 року Дунаєвецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №130, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Малолітній син сторін проживає разом із матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №397 від 20.10.2021, виданою Маківською сільською радою Маківської сільської ОТГ Дунаєвецького району Хмельницької області, а також довідками №295/10 та № 296/10 від 19.10.2021 про реєстрацію місця проживання позивачки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , виданих Маківською сільською радою Маківської сільської ОТГ Дунаєвецького району Хмельницької області. Як вбачається з довідки з Управління соціального захисту населення Кам`янець-Подільської РДА від 22.10.2021 року №1888, позивачці призначено щомісячну допомогу по догляду за дитиною з 01.07.2020 по 01.08.2023. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 р., що ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.91 р. та набула чинності для України 27.09.91 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Положеннями частини третьої статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає разом з матір`ю, що не оспорюється відповідачем, позивачка на даний час не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим, позбавлена можливості здійснювати достатнє забезпечення у необхідному обсязі рівня життя дитини. Згоди щодо порядку та розміру сплати аліментів на сина між сторонами не досягнуто, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. При визначенні розміру аліментів, з наданих доказів суд дійшов висновку, що відповідач є працездатним, інших дітей не має, належних та достатніх доказів щодо фактичного перебування на утриманні інших осіб суду не надав, зокрема, довідка про склад сім`і, трудові книжки батьків та довідка МСЕК про ІІІ групу інвалідності матері не доводять у своїй сукупності факту утримання таких осіб відповідачем. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК, не встановлено. Суд враховує, що батьки мають нести рівну участь в утриманні дитини і повинні забезпечити їй достатній рівень життя, позивачка крім державної допомоги на дитину інших доходів не має і обмежена у можливості мати доходи для утримання дитини, враховуючи її вік. Суд також враховує, що на даний час утримувати дитину може лише відповідач, оскільки позивачка не працює, здійснюючи догляд за малолітньою дитиною. Таким чином, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на дитину у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, відповідатиме інтересам дитини, рівності сторін в їх обов`язку щодо утримання. Щодо стягнення аліментів на дружину, то такі вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ст.80 СК України - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст., ст.81, 83 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Відповідачем було подано суду відзив на позовну заяву, разом з цим до відзиву не додано доказів на підтвердження неможливості надавати матеріальну допомогу позивачці, що могло бути взято судом до уваги при вирішенні спору. З огляду на те, що відповідач є працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування, відсутності доходу, майна, наявності інших утриманців суду не надано, суд, вирішуючи спір, виходить з того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, проте з врахуванням принципу справедливості розумності та достатності суд вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною 3 років у розмірі 1/8 частки усіх видів доходу (заробітку). Згідно ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 28.10.2021 р. і до досягнення дитиною повноліття, на дружину - до досягнення дитиною трирічного віку. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial