Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позивач позовні вимоги мотивує тим, що 23.05.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 03.11.2014 року було розірвано. За час сумісного життя ними було набуто спільне майно - автомобіль марки «Volkswagen LT 5», 2003 року випуску, д.н.з. «[NUMBER]» та автомобіль марки «Renault Master», 2007 року випуску, д.н.з. «[NUMBER]», які після розірвання шлюбу залишились у користування та володінні відповідача. Оскільки право власності на вказані автомобілі зареєстроване за відповідачем, транспортні засоби знаходяться у постійному користуванні відповідача, тому просить у разі можливості виділити їй у власність половину вказаного майна, а у разі в неможливості поділу - компенсувати половину вартості. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задоволити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, оскільки два автомобілі були продані ще за час перебування у шлюбі зі позивачем, хоча один із автомобілів проданий «по дорученню», а тому і надалі значиться за ним, хоча фактично є проданим. А тому вказані позивачем транспортні засоби поділу не підлягають, оскільки були відчуженні ще за час перебування у шлюбі, гроші від яких теж поділені були. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі між собою з 23.05.2010 року, який було розірвано згідно рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 03.11.2014 року (а.с. 7-8), яке набрало законної сили 14.11.2014 року. Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу 28.03.2013 року на підставі заяви відповідача [PERSON] автомобіль марки «Renault Master», 2007 року випуску, д.н.з. «[NUMBER]» був знятий з реєстрації, а з 17.12.2014 року автомобіль марки «Volkswagen LT 5», 2003 року випуску, д.н.з. «[NUMBER]» зареєстрований за [PERSON] на підставі довідки-рахунку (а.с. 123-134), тобто останній автомобіль був відчужений відповідачем вже після припинення фактичних шлюбних відносин, що не заперечується сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю та ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи те, що транспортні засоби: автомобіль марки «Volkswagen LT 5», 2003 року випуску, д.н.з. «[NUMBER]» та автомобіль марки «Renault Master», 2007 року випуску, д.н.з. «[NUMBER]» були придбані за час перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, тобто є спільною сумісною власністю подружжя, однак 28.03.2013 року на підставі заяви відповідача [PERSON] автомобіль марки «Renault Master», 2007 року випуску, д.н.з. «[NUMBER]» був знятий з реєстрації та відчужений, тобто ще за час перебування у зареєстрованому шлюбі. Інший транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen LT 5», 2003 року випуску, д.н.з. «[NUMBER]» був відчужений відповідачем [PERSON] вже фактично після припинення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем. Положеннями ст. 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставин, які б свідчили про те, що обидва транспортні засоби були відчужені за час перебування сторін у шлюбі, а також те, що на даний час ці транспортні засоби перебувають у володінні та користуванні відповідача, у судовому засіданні не встановлено, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, оскільки лише один із вказаний позивачем транспортних засобів був відчужений самостійно відповідачем після розірвання шлюбу, а тому половина його вартості підлягає компенсації позивачу як на частину у спільній сумісній власності подружжя. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки транспортний засіб був відчужений спільно подружжям. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial