Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] [INFO] , та стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] [INFO] на його утримання, з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що [PERSON] є її донькою. Не перебуваючи у шлюбі, вона народила [INFO] сина [PERSON] . Відомості про батька дитини зазначені ц відповідності до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Відповідач веде безладне статеве життя і на даний час має трьох дітей, станом яких не опікується. Вона без поважних причин залишає своїх дітей без уваги і турботи, довгий час не цікавиться їх долею, не виконує своїх обов`язків по вихованню дітей, ігнорує їх потреби, не цікавиться їх розвитком, станом здоров`я і навчання, не займається їх утриманням. Вона має схильність до раптового зникнення і може не з`являтись за місцем проживання тривалий час. Відповідач зареєстрована у с. Хмарівка Харківського району Харківської області, але за місцем реєстрації не проживає. Останній раз вона перебувала вдома у квітні 2019 року і напередодні дня народження сина [PERSON] пішла з дому без попередження і зникла. Самостійні пошуки результату не дали. З цього часу відповідач не давала про себе жодних відомостей, не цікавилася станом дитини, жодним чином не допомагала в утриманні дитини. У зв`язку з тривалою відсутністю матері, виконавчий комітет Лизогубівської сільської ради з метою контролю за умовами проживання неповнолітньої дитини здійснив обстеження місця проживання [PERSON] і встановив порушення в частині відсутності батьківського піклування. Весь час дитина проживала разом з позивачкою і її чоловіком в їх будинку, де створені належні умови для проживання, всі мешканці мають можливість проживати в окремих кімнатах, стосунки в сім`ї добрі та поважливі. Чоловік позивачки працює, має постійний заробіток, який може забезпечити матеріальний статок і дозволить позивачу в якості опікуна забезпечити належні умови проживання, фізичний, моральний та духовний розвиток дитини. Ні вона, ні її чоловік не мають медичних протипоказань для спілкування з дитиною. На даний час позивач займається оформленням опікунства стосовно малолітнього [PERSON] , але оскільки відповідач [PERSON] офіційно не позбавлена батьківських прав щодо сина, вона позбавлена можливості завершити процес оформлення опікунства над дитиною. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини з усіх видів його доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, зобов`язана надавати сину матеріальну допомогу. Також позивач просила передати їй [PERSON] до вирішення Службою у справах дітей Харківської райдержадміністрації питання щодо встановлення опіки над ним. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2019 року позовну заяву [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів було залишено без руху. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2019 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 травня 2020 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, у разі неявки в судове засідання відповідача, просила суд ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Відзив на позов не надала, з будь-якими заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Представник третьої особи Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області Чопорова В.В., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідачка по справі [PERSON] є донькою позивачки [PERSON] , про що записано в свідоцтві про її народження серії [NUMBER] , виданого повторно Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 23.01.2015 року. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження АКХ 532929, сформованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції у Харківській області 16.10.2015 року, [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] , батьком якого записаний [PERSON] відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Як вбачається із довідки виконавчого комітету Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області про реєстрацію місця проживання особи від 20.06.2018 року, [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою, зареєстровані також [PERSON] , власник будинку, її чоловік [PERSON] , їх донька [PERSON] та її діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , про що зазначено в довідці виконкому Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області від 02.07.2019 року №383. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, сформованої 13.08.2019 року співробітником Центру надання адміністративних послуг Харківської районної державної адміністрації [PERSON] , будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частці кожній. Зазначені відомості також підтверджуються Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 20.07.2006 року, договором купівлі-продажу житлового будинку від 29.06.2006 року, Витягом з реєстру правочинів, виданого 29.06.2006 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. За повідомленням Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області №02-20/480 від 04.10.2015 року [PERSON] [INFO] залишився без батьківського піклування, оскільки його мати, [PERSON] , веде аморальний спосіб життя, не займається вихованням сина, матеріально його не забезпечує, часто залишає його без догляду, місяцями не з`являється додому, на даний час дитина знаходиться у її батьків у [ADDRESS] . Як вбачається зі змісту акту, складеного депутатом Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області Калугіним Г.М. від 02 липня 2019 року, [PERSON] з квітня 2019 року і до цього часу не мешкає за адресою в [ADDRESS] . Про це свідчать мешканці с. Хмарівка [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають в [ADDRESS] . У повідомленні Харківського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області від 07.08.2019 року №8273/119-90/01/20-2019 за підписом начальника О . Козленка на звернення позивачки зазначено, що на теперішній час встановити місцезнаходження її доньки [PERSON] не виявилось можливим, по встановленню будуть з`ясовані обставини події та вжиті усі заходи згідно чинного законодавства України, про що буде повідомлено додатково. Згідно з медичними довідками серії 10ААЕ № 966205, серії [NUMBER] у [PERSON] ознак психіатричних чи наркологічних захворювань не виявлено, медичною довідкою [NUMBER] , сертифікат 1635, підтверджено, що перевірка наявності антитіл до ВІЛ у неї показала негативний результат. Відповідно до висновку, виданого керівником амбулаторії загальної практики сімейної медицини ЦПМД №3 Харківського району Шматько Ю.М. від 20.08.2019 року, [PERSON] є здоровою, медичних протипоказань для здійснення опіки немає. За довідкою Міністерства внутрішніх справ України серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] станом на 20.08.2019 року до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи непогашеної судимості не має і в розшуку не перебуває Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. 22 травня 2020 року Харківською районною державною адміністрацією наданий висновок щодо вирішення спору про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] [INFO] , згідно якого Харківська районна державна адміністрація Харківської області встановила, що ухилення від виконання батьківських обов`язків з боку [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] [INFO] , має місце та, входячи з інтересів дитини вважала за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] [INFO] у судовому порядку. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.2,3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є ухилення її від виконання обов`язків по вихованню дитини. В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доводи позивача, про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям та здоров`ям сина не цікавиться, не спілкується з сином та не проявляє турботи, тобто фактично усунулася від виконання свої батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, відповідачем під час судового розгляду жодним чином не спростовані. Крім того, відповідач [PERSON] була повідомлена судом про розгляд справи у передбаченому ЦПК України порядку, однак жодного разу до суду не з`явилася, відзиву на позовну заяву не надала, як і будь-яких заперечень з приводу позовних вимог. Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Харківська районна державна адміністрація вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] [INFO] , про що до суду надано відповідний висновок №01-22/835 від 22.05.2020 року. Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , суд прийшов до висновку, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до свого сина, а тому позбавлення батьківських прав відповідача є єдиним можливим засобом забезпечення дитині належного життя та розвитку. Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. З приводу вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч. 3 ст. ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивач визначив спосіб стягнення аліментів з відповідача шляхом стягнення їх у частці від доходу батька дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідачем не надано суду доказів щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та інших осіб, а також будь-яких доказів щодо стану його здоров`я. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем також не надано. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» для дітей віком до 6 років, який станом на 01 липня 2020 року становить 1859 гривен, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , який підлягає стягненню з відповідача, у частці від доходу матері - у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, з перерахуванням аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України при влаштуванні дитини до відповідного державного закладу. Згідно квитанції від 16 жовтня 2019 року, позивачем при пред`явленні до суду вищевказаного позову були понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання до суду позову з вимогами про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини у розмірі 768,40 гривень Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання до суду позову з вимогами про позбавлення відповідачів батьківських правв розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved