Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Видавництво «РІА» про спростування недостовірної інформації, позов мотивував тим, що 12 березня 2015 року на веб - сайті http://vn.20minut.ua/ за посиланням http://vn.20minut.ua/Vid-Chytachiv/hto-stoyit-zakriklivoyu-suslovoyu-suslovoyu-10439319.html було опубліковано статтю «Хто стоїть за крикливою [PERSON]». 25 березня 2015 року на веб-сайті http://vn.20minut.ua/ за посиланням http://vn.20minut.ua /Podii/yak-zarobiti-deputatu-za-kilka-vistupiv-poradi-vid suslovoyi-10441090.html було опубліковано статтю «Як заробити депутату за кілька виступів, поради від [PERSON]». Дані статті містять недостовірні відомості про позивача, які не відповідають дійсності. Розміщення такого матеріалу порушує гарантовані Конституцією та Законами України права позивача на повагу до гідності та честі, право на недоторканість ділової репутації. У тексті статей згадується імя та прізвище позивача у взаємозвязку з її діяльністю як народного депутата України, розміщена фотографія з її зображенням, висвітлюються події, учасником яких була позивач. В абз. 3 ст.1 зазначено, що «У перші ж дні [PERSON] розпочала відпрацьовувати замовлення свого колишнього шефа, а також тим, хто більше заплатить. Так, 2 лютого вона спробувала підірвати роботу Національного університету державної податкової служби України, який за збігом знаходиться в м. Ірпінь». В абз. 10 ст.1 зазначено, що «Єдиний центр ([PERSON] ред.), Радикальна партія (Ляшко Льовочкін ред.), [PERSON] як розпорошила свої фінансові потоки [PERSON] і це, не враховуючи її стосунки із народним депутатом від БПП [PERSON], політичні замовлення якого за кримінальні гроші вона також не гребує виконувати». В абз. 11 ст. 1 говориться про те, що «Нездорову тягу до грошей [PERSON] підтвердила і фракція Самопомічі у [PERSON] України, яка виключила її із своїх лав у лютому 2015 року за продажність». Абз. 5 ст. 2 вказує, що «із достовірних джерел кола вищого керівництва університету стало відомо про значні відкупні для того, щоб [PERSON] забула про них, сума ця коливається в межах 50 тис. доларів. [PERSON], як порядна шавка, вирішила розвести керівництво вузу, вимагаючи заплатити знову, шантажуючи тим, що скоро відновить свою брудну кампанію проти університету». Абз. 6 ст. 2 зазначає «І ще більше є відеозапис, поганої якості, скажу чесно, але звук хороший, де вона отримує гроші. І якщо вона знову відновить брудну кампанію проти ВУЗу». Абз. 8 ст. 2 говорить про те, що «Це не перший і думаю не останній факт вимагання коштів в «молодого» казнокрада…». Позивач зазначає, що такі твердження є відвертою брехнею і звинуваченням у вчиненні злочинів. Такі звинувачення не ґрунтуються на жодних доказах є безпідставними та надуманими. Вище наведене змусило позивача звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав уточнену позовну заяву від 17.06.2015 року просив суд її задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] не заперечував про наявність вище зазначеної інформації на сайті http://vn.20minut.ua, однак дана інформація була розповсюджена редакторами [PERSON] та [PERSON], які діяли відповідно до договору про користування сайтом, тому дані особи і несуть відповідальність за зміст статей. Врахувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Правовідносини виникли між сторонами з приводу порушення особистих немайнових прав фізичної особи внаслідок поширення недостовірної інформації, тому при вирішенні спору суд застосовує норми Книги другої, а також глави 3 Цивільного кодексу України. Згідно ст.ст.269, 270, 297 ЦК України і відповідно до Конституції України фізична особа має право на повагу до своєї гідності та честі, які є недоторканими і таке право особи є особистим немайновим, що згідно зі ст. 275 ЦК України підлягає захисту способом порушенню з тим, щоб такий спосіб правового захисту був ефективним. Кожному гарантується право на повагу до його гідності, на судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе. Відповідно до частин 1 і 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.\~\~ Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як і ст. 34 Конституції України передбачає, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів, змістом чого є свобода дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Однак, як відзначив Європейський суд з прав людини, таке право в демократичному суспільстві не може бути абсолютним, через що зазначені статті надають Державі певну свободу розсуду втрутитися у здійснення цього права задля. Зокрема, і захисту здоров»я і моралі, для захисту репутації або прав інших людей, коли таке втручання здійснюється на підставі та в порядку визначеному законом. Так, в судовому засіданні встановлено, що 12 березня 2015 року на веб - сайті http://vn.20minut.ua/ за посиланням http://vn.20minut.ua/Vid-Chytachiv/hto-stoyit-zakriklivoyu-suslovoyu-suslovoyu-10439319.html було опубліковано статтю «Хто стоїть за крикливою [PERSON]», а 25 березня 2015 року на веб-сайті http://vn.20minut.ua/ за посиланням http://vn.20minut.ua /Podii/yak-zarobiti-deputatu-za-kilka-vistupiv-poradi-vid suslovoyi-10441090.html було опубліковано статтю «Як заробити депутату за кілька виступів, поради від [PERSON]». В абз. 3 ст.1 зазначено, що «У перші ж дні [PERSON] розпочала відпрацьовувати замовлення свого колишнього шефа, а також тим, хто більше заплатить. Так, 2 лютого вона спробувала підірвати роботу Національного університету державної податкової служби України, який за збігом знаходиться в м. Ірпінь». В абз. 10 ст.1 зазначено, що «Єдиний центр ([PERSON] ред.), Радикальна партія (Ляшко Льовочкін ред.), [PERSON] як розпорошила свої фінансові потоки [PERSON] і це, не враховуючи її стосунки із народним депутатом від БПП [PERSON], політичні замовлення якого за кримінальні гроші вона також не гребує виконувати». В абз. 11 ст. 1 говориться про те, що «Нездорову тягу до грошей [PERSON] підтвердила і фракція Самопомічі у [PERSON] України, яка виключила її із своїх лав у лютому 2015 року за продажність». Абз. 5 ст. 2 вказує, що «із достовірних джерел кола вищого керівництва університету стало відомо про значні відкупні для того, щоб [PERSON] забула про них, сума ця коливається в межах 50 тис. доларів. [PERSON], як порядна шавка, вирішила розвести керівництво вузу, вимагаючи заплатити знову, шантажуючи тим, що скоро відновить свою брудну кампанію проти університету». Абз. 6 ст. 2 зазначає «І ще більше є відеозапис, поганої якості, скажу чесно, але звук хороший, де вона отримує гроші. І якщо вона знову відновить брудну кампанію проти ВУЗу». Абз. 8 ст. 2 говорить про те, що «Це не перший і думаю не останній факт вимагання коштів в «молодого» казнокрада…» (а.с. 8-21). Таким чином поширені відповідачем про позивача відомості вказують на невідповідність діянь позивача загальноприйнятим уявленням оточуючих про добро і зло, а також про можливість позивача діяти всупереч приписам законодавства при виконання зокрема трудових, громадських, політичних обовязків, що призвело до негативної соціальної оцінки позивача та до погіршення суспільної оцінки ділових і професійних якостей позивача. Відповідно до ч.2 ст. 302 ЦПК України, фізична особа, яка поширює інформацію, зобов»язана переконатися в її достовірності. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 28.09.1990р. « Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» відповідач повинен довести, що поширені ним відомостіт відповідають дійсності. На позивача покладається обов»язок довести лише факт поширення відомостей які його ганблять, особою до якої пред»явлений позов. Так, представник відповідача [PERSON] не надав суду переконливих доказів, які б підтверджували той факт, що відповідальність за опубліковані статті лежить на редакторах [PERSON] та [PERSON], також відсутні докази, що вище зазначені особи підписували договір про користування сайтом, зокрема наявність електронного підпису тощо. Тому, в розумінні ст. 277 ЦК України, така інформація є негативною і порушує право позивача [PERSON] на повагу до гідності, честі та ділової репутації.\~\~ Твердження представника відповідача [PERSON] з приводу того, що сайт не несе відповідальності за зміст статей, які були опубліковані не доведені. Відповідно до п.2.4.3 договору про користування сайтом адміністратор має право видаляти повідомлення та коментарі користувача, якщо вони суперечать умовам договору та нормам чинного законодавства України. Суд вважає, що інформація викладена у статях, не відповідає дійсності і викладена у формі, що принижує гідність, честь та ділову репутацію позивача, тому, в силу презумпції добропорядності, інформація є негативною, недостовірною і підлягає спростуванню. Відповідно до п.24 Постанови Верховного суду України №1 від 27.02.2009р. « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» задоволбняючи позов, суд повинен в резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визначена недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Відповідно до ч. ч. 4, 6, 7 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, у такий же спосіб, у який вона була поширена. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від\~ вини особи, яка її поширила. За таких обставин підлягає спростуванню недостовірна інформація шляхом опублікування на веб - сайті http://vn.20minut.ua, в тій же рубриці тим же шрифтом тексту спростування. Судовий збір на підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved