Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] про визнання права власності на будинок у звязку з втратою правовстановлюючого документа. Позов мотивований тим, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Демидюк) Н.А. були власниками будинковолодіння №49 (51) по 2-му пров. Новоселівському в м.Вінниці відповідно до свідоцтва про право сообистої власності на будівлі №531, виданого Вінницьким міським житловим управлінням 24.06.1977 року та рішення виконкому Вінницької міської ради трудящих №398 від 22.12.1976 року. Право власності було зареєстровано Вінницьким обєднаним бюро технічної інвентаризації 21.11.2005 року за №17207 в реєстровій книзі №70. Відповідно до рішення №236 виконкому Староміської районної ради депутатів трудящих від 19.04.1977 року будинковолодінню №51 по 2-му пров. Новоселівському в м.Вінниці був присвоєний новий №49. За рішенням третейського суду від 21.11.2005 року [PERSON] та [PERSON] здійснили розподіл часток у спільній власності в будинковолодінні по ? частки кожній. Рішення третейського суду було зареєстровано в КП ВООБТІ 21.11.2005 року в реєстровій книзі №70 за реєстровим №17207. 07.03.2006 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила 1/2 частину будинковолодіння №48 (51) по 2-му пров. Новоселівському в м.Вінниці. Договір купівлі-продажу від 07.03.2006 року був укладений в простій письмовій формі та згідно з рішенням третейського суду від 07.03.2006 року його було визнано дійсним. [PERSON] зареєструвала своє право власності на 1/2 ідеальну частину будинковолодіння №49(51) по 2-му пров. Новоселівському в м.Вінниці в КП «ВООБТІ» 10.03.2006 року в реєстровій книзі №70 за реєстровим №17207. В 2015 році [PERSON] втратила оригінал свідоцтва про право особистої власності на будівлі №531, виданого Вінницьким міським житловим управлінням 24.06.1977 року. 15.06.2015 року позивач звернулась з заявою до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про видачу дубліката свідоцтва №531 про право власності на будівлі від 24.06.1977 року в звязку з його втратою. Проте їй була надана відповідь про відсутність можливості видати дублікат свідоцтва, в звязку з відсутністю в матеріалах інвентаризаційної справи оригіналу свідоцтва. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача подала заяву про розгляд справи у її відсутність, при вирішенні спору покладалась на розсуд суду. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Демидюк) Н.А. були власниками будинковолодіння №49 (51) по 2-му пров. Новоселівському в м.Вінниці відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлі №531, виданого Вінницьким міським житловим управлінням 24.06.1977 року та рішення виконкому Вінницької міської ради трудящих №378 від 22.12.1976 року. Право власності було зареєстровано Вінницьким обєднаним бюро технічної інвентаризації 21.11.2005 року за №17207 в реєстровій книзі №70. Відповідно до рішення №236 виконкому Староміської районної ради депутатів трудящих від 19.04.1977 року будинковолодінню №51 по 2-му пров. Новоселівському в м.Вінниці був присвоєний новий №49. Рішенням третейського суду від 21.11.2005 року [PERSON] та [PERSON] здійснили розподіл часток у спільній власності в будинковолодінні по ? частці кожній. Це рішення третейського суду було зареєстровано в КП ВООБТІ 21.11.2005 року в реєстровій книзі №70 за реєстровим №17207. 07.03.2006 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила 1/2 частину будинковолодіння №48 (51) по 2-му пров. Новоселівському в м.Вінниці. Договір купівлі-продажу від 07.03.2006 року був укладений в простій письмовій формі та згідно з рішенням третейського суду від 07.03.2006 року його було визнано дійсним. [PERSON] зареєструвала своє право власності на 1/2 ідеальну частину будинковолодіння №49(51) по 2-му пров. Новоселівському в м.Вінниці в КП «ВООБТІ» 10.03.2006 року в реєстровій книзі №70 за реєстровим №17207. В 2015 році [PERSON] втратила оригінал свідоцтва про право особистої власності на будівлі №531, виданого Вінницьким міським житловим управлінням 24.06.1977 року. 27.05.2015 року у Вінницькій газеті «РІА» було опубліковано оголошення про втрату свідоцтва на право власності на будівлі №531, виданого Вінницьким міським житловим управлінням 24.06.1977 року. 15.06.2015 року позивач звернулась з заявою до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про видачу дубліката свідоцтва №531 про право власності на будівлі від 24.06.1977 року в звязку з його втратою. Проте їй була надана відповідь про відсутність можливості видати дублікат свідоцтва в звязку з відсутністю в матеріалах інвентаризаційної справи оригіналу свідоцтва. Єдиною можливістю захисту свого законного права власності позивач вважає звернення до суду з позовом про визнання права власності на будинок у звязку з втратою правовстановлюючого документа. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається з підстав, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст.ст. 11, 58, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За таких обставин, на переконання суду, позовні вимоги є обгрунтованими і доведеними позивачем та її представником, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України позивач не наполягала на компенсації судових витрат з відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved