Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільної сумісної власності подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що вони із відповідачем зареєстрували шлюб 16.10.1999 року у Оршівецькій сільській раді Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис №15. У даному шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . 28.08.2018 року заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області шлюб між ними розірвано. З часу одруження і до 2011 року [PERSON] проживав разом із позивачкою в будинку її батьків за адресою: [ADDRESS] . 04.06.2006 року відповідач отримав в дар приватний будинок загальною площею 72 кв. м., житловою площею 38,10 кв. м., реєстраційний номер майна 5220841, що розташований в [ADDRESS] . В даному будинку не було належних умов для проживання сім`ї. Вказує, що за час проживання в шлюбі було проведено повну реконструкцію вказаного будинку - збільшено площу за рахунок добудови нових кімнат, орієнтовно загальну площу було збільшено більш, ніж у 2 рази, побудовано бетонну огорожу, повністю оновлено екстер`єр та інтер`єр будинку та усіх допоміжних будівель та споруд. Усе це було здійснено за кошти позивачки (включно з позиками, взятими у її батька, так як вона працювала на посаді вчителя) тому вважає, що у зв`язку із значним поліпшенням вказаного будинку за час перебування у шлюбі з відповідачем, вона має право на Ѕ частку спірного будинковолодіння з усіма допоміжними будівлями та спорудами та Ѕ частки земельної ділянки, на якій розташоване вказане будинковолодіння, кадастровий номер 7322587000:01:002:0184, площа (га), цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) адреса: [ADDRESS] . На підставі вищенаведеного просила задовольнити позов. 16.06.2021 року представник позивача [PERSON] через канцелярію суду подала в новій редакції позовну заяву в якій просила cуд визнати об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] будівельні матеріали, обладнання, роботи, конструктивні елементи будинку використані та облаштовані при здійсненні в період з 04 червня 2002 року до 28 серпня 2018 року самочинної реконструкції, ремонту та перебудови будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомого майна - 5220841 та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості частини будівельних матеріалів, обладнання, робіт, конструктивних елементів будинку використаних та облаштованих при здійсненні в період з 04 червня 2002 року до 28 серпня 2018 року самочинної реконструкції, ремонту та перебудови будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомого майна - 5220841, за особисті кошти [PERSON] , загальною вартістю 422 981,33 грн. Представник позивача [PERSON] через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати у її відсутності та позивача. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками, однак до суду поверталися поштові конверти із відміткою Укрпошти, що повістки не вручені через відмову від їх отримання. Згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відзив до суду також не надходив. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Із письмового пояснення свідка [PERSON] вбачається, що він проводив ремонтні роботи: штукатурив та утеплював будинок, по [ADDRESS] у період осінь 2013 та осінь 2014 років. Його найняла [PERSON] , вона проживала в цьому будинку та займалася реконструкцією та ремонтом. За виконання цих робіт [PERSON] , заплатила йому 1350 доларів США. Усі домовленості з приводу виконання ремонтних робіт проводились тільки [PERSON] та її батьком [PERSON] . Вказує, що йому відомо, що за всі ці роботи платила лише [PERSON] , яка позичала кошти у свого батька. [PERSON] не брав активної участі в тому числі і фінансової у перебудові та ремонту будинку. Із письмового пояснення свідка [PERSON] вбачається, що він в період з 2004 по 2010 роки працював різноробочим в Кіцманському районі с. Неполоківці. Його часто наймала на роботу в своєму господарстві по [ADDRESS] [PERSON] . Там вона перебудовувала та будувала новий будинок. Він зі своїм шваґром [PERSON] під керівництвом та його допомогою заливали бетонні стяжки у всіх кімнатах, утепляли їх пінопластом, штукатурили стіни, прикручували гіпсокартон на стелю, шпаклювали стелю, стіни. Також, фарбували стіни та стелі, ґрунтували, клали ламінад та плінтуса. [PERSON] їх годувала обідами та вечерями. Всі роботи вони виконували з матеріалів, які привозив батько [PERSON] - [PERSON] . Він також їх привозив на роботу та забирав. Батько [PERSON] , планували з нею роботу, він вів облік, привозив матеріали, а також розраховувався за виконані роботи. Вони заробляли приблизно 400-500 доларів у місяць. Із письмового пояснення свідка [PERSON] , вбачається, що він є батьком позивачки [PERSON] . Вказав, що після весілля (1999 року, жовтень місяць) його дочка вирішила переїхати проживати до свого чоловіка у [ADDRESS] , де проживали на той час його дідусь та бабуся. Хата в їх господарстві була старого зразка і місця було мало для двох сімей і тому його дочка порадившись з його дружиною вирішили використати його як відомого будівельника і добудувати, ще декілька кімнат до старого будинку і по сучасному облаштувати господарство, позичивши для цього гроші у двоюрідного брата його дружини [PERSON] , [PERSON] , який висилав кошти з Америки для оплати майстрам будинку. Крім допомоги в будівництві, як спеціаліста [PERSON] організовував доставку своїм транспортом різних будівельних матеріалів. Його зять [PERSON] , в основному знаходився на роботі або відпочивав після роботи, але деколи допомагав на городі, тратив свої гроші на себе, а коли не вистачало, то позичав у друзів. Також, зазначив, що позичав дочці гроші на ремонт будинку, приймав активну участь в усіх роботах, які велись у спірному господарстві. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28.08.2018 року шлюб між сторонами розірвано (том. 1 а.с. 39). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 207215483 від 21.04.2020 року вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (том 1 а.с.34-35) Відповідно до довідки, яка видана Неполоковецьким закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 05-08/59 від 04.03.2020 року про те, що [PERSON] дійсно працює в закладі на посаді вчителя образотворчого мистецтва з 31 серпня 1998 року (Н. № 80 від 31.07.1998 року) по даний час. ( том. 1 а.с.50) Також, судом встановлено, що позивачка [PERSON] неодноразово брала позику у свого батька [PERSON] , а саме: 22 квітня 2002 р. - 10 000,00 грн. до 01 січня 2004 р.; 06 жовтня 2006 р. - 20 000,00 грн до 01 січня 2006 р.; 14 лютого 2005 р. - 3 500,00$ до 01 січня 2010 р.; 10 квітня 2007 р. - 20 000,00$ до 01 січня 2015 р.; 02 липня 2009 р. - 15 000,00$ і 30 000,00 грн. до 01 січня 2017 р.), які так і не були повернуті до цього часу. Це підтверджується розписками від 22 квітня 2002 року, від 06 жовтня 2006 року, від 14 лютого 2005 року, від 10 квітня 2007 року, від 02 липня 2009 року. (а. с. 45-49) Батько позивачки [PERSON] сам брав позики у [PERSON] , в якості переказів у іноземній валюті - дол. США, протягом 2005 - 2008 років. Це підтверджується банківськими квитанціями : -№ OIAL50197 - 2500,00 дол. США (13260,50 грн.) -№ OA5073702 - 2500,00 дол. США (12625,00 грн.) -№ OA5028741 - 2500,00 дол. США (12625,00 грн.) -№ OG9U69211 - 100,00 дол. США (505,00 грн.) -№ OG9U58973 - 3000,00 дол. США (15150,00 грн.) -№ OA5042725 - 2500,00 дол. США (12625,00 грн.) -№ OG9U59474 - 5349,27 дол. США (27013,81 грн.) -№ OG4923312 - 6494,11 дол. США (31572,41 грн.) Відповідно до Висновку експерта № 89 від 12 травня 2021 року: 1.Ринкова вартість житлового будинку загальною площею 72 кв. м. з усіма прилеглими та належними до нього господарськими спорудами, будівлями (із врахуванням допоміжних), що був розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна - 5220841, у технічному стані, що існував станом на 04 червня 2002 року до виконання [PERSON] та [PERSON] усіх ремонтно-будівельних робіт, визначена станом на час проведення експертизи, могла б становити - 624866,00 (шістсот двадцять чотири тисячі вісімсот шістдесят шість) гривень. 2.Ринкова вартість самочинного будівництва з усіма прилеглими та належними до нього господарськими, допоміжними спорудами, будівлями, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 5220841, яким воно могло б бути станом на 28 серпня 2018 року, за умови, що його планування відповідало плануванню зазначеному на схематичному плані, що міститься у матеріалах справи, конструктивні характеристики відповідають конструктивним характеристикам будівлі до її реконструкції, а його технічний стан в цілому відповідав його стану за зовнішніми ознаками, який можна охарактеризувати як добрий, у випадку оформлення права власності (введення в експлуатацію), визначена станом на час проведення експертизи, могла б становити - 1393281,00 (один мільйон триста дев`яносто три тисячі двісті вісімдесят одну) гривню. 3.Кошторисна вартість будівельно-ремонтних робіт, згідно їх переліку наявному позовній заяві, в частині робіт, обсяги виконання яких можна ідентифікувати, що були виконані та об лаштовані (в період з 04 червня 2002 року до 28 серпня 2018 року) в будинковолодінні, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна - 5220841, визначена станом на 28 серпня 2018 року, становить - 378082 грн., в тому числі: опосередкована вартість використаних будівельних матеріалів, виробів і конструкцій - 154521 грн., вартість робіт - 160537 грн., ПДВ (податок на додану вартість) 63014 грн.(том 2 а. с. 15-35) 20.02.2020 року та 28.02.2020 року відповідачу [PERSON] було направлено на його адресу лист-вимогу про досудове врегулювання спору. Однак, лист 06 березня 2020 року було повернуто відправнику з відміткою про те, що відповідач - [PERSON] відмовився від отримання листа. Також, представник позивачки направив 20 лютого 2020 року адвокатський запит приватному нотаріусу Троянському В. М. з приводу надання копії договору дарування АЕК/367371 від 04 лютого 2002 року; 20 лютого 2020 року - адвокатський запит до ЧОКБТІ з приводу надання копії технічного паспорту на спірне будинковолодіння; 20 лютого 2020 року - адвокатський запит до УДАБІ в Чернівецькій області. На вказані запити представником позивача не було отримано запитуваної інформації. (том. 1 а. с. 16-17) Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласнику праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду( ч. 2ст. 370 ЦК України). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частини першої статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2008 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Таким чином, спільна сумісна власність виникає лише у порядку, визначеному статтею 62 СК України, тобто право спільної сумісної власності виникає на частку майна, яка істотно збільшилася внаслідок умов, передбачених цим законом, з урахуванням частини, яка належала одному із подружжя на праві особистої приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). За роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які містяться у пунктах 5, 9 постанови від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Враховуючи те, що вищевказаний будинок є приватною власністю відповідача [PERSON] , однак з 04.06.2002 року до 28.08.2018 року було самочинно здійснено реконструкцію усього будинку - ремонтні роботи після повені, перепланування та добудова зі збільшенням площі більш ніж у 2 рази, добудова нежитлових та допоміжних споруд та будівель, між сторонами повинні бути поділені будівельні матеріали, використані під час будівництва. Вартість частки будівельних матеріалів, виробів, конструкцій та робіт, виконаних та здійснених за рахунок коштів позивачки станом на 28.08.2018 року становить 378082 грн. Також, вартість будівельно-ремонтних робіт, що були проведені у спірному будинку станом на час розгляду справи становить 422981, 33 грн., з яких 44 899, 33 сума інфляційних втрат. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю. На підставі ст.ст. 69-72 Сімейного кодексу України,ст.372 Цивільного кодексу України,,

Outcome: approved