Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути зі [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.09.2020 року та до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 2000,00 грн. до досягнення дитиною 3-х років до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.06.2019 року позивач уклала шлюб зі [PERSON] . Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач також зазначає. що на даний час вона з відповідачем мешкає окремо і збирається розірвати шлюб. Оскільки позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, вона не отримує ніяких доходів. Вищевказане ставить її у скрутне матеріальне становище. Позивач зазначає, що батько не приймає участі у матеріальному забезпеченні доньки, у зв`язку із чим вона змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 02.10.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у судове засідання. 27.10.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. в якому він частково визнав позовні вимоги, а саме зазначив, що готовий сплачувати на утримання дитини суму в розмірі 1000 грн. та таку ж суму на утримання дружини. Свою позицію обґрунтовував, що дійсно між ним та позивачкою укладено шлюб та за час шлюбу в них народилась донька. Зазначає, що посилання позивачки на його матеріальну забезпеченість є хибною, оскільки він не є офіційно працевлаштованим. Крім того, має на утриманні батька, який є інвалідом 2 групи та потребує матеріальної допомоги. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав в частині та посилався на обставини, вказані у відзиві. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.06.2019 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №280. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №2066. Зі змісту позовної заяви вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо права дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд зауважує, що звернення позивача по справі, як дружини відповідача та матері дитини, з якою вона проживає, до суду з позовом до відповідача, як чоловіка, про стягнення з нього аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, здійснено у спосіб, передбачений законом, а тому порушене право позивача, як дружини, на матеріальне утримання з боку чоловіка - відповідача по справі, як батька дитини, підлягає судовому захисту. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано факт перебування на утриманні відповідача батька - [PERSON] , [INFO] , та який згідно довідки до акта огляду медико-експертною комісією серії 12 ААБ №281483 є інвалідом 2 групи. Крім того, відповідачем не надано жодних доказів щодо його незадовільного стану здоров`я та матеріального становища. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1500 гривень та на утримання дружини суму аліментів в розмірі 1500 гривень. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, Сімейного кодексу України,

Outcome: partial