Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітнього [PERSON], [INFO], у зв'язку з його ухиленням від виконання батьківських обов'язків з виховання та утримання дітей. Заявлені вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який наразі розірвано. Вони мають спільних синів [PERSON] та [PERSON], які не досягли повноліття. Батько дітей починаючи з 2002 року самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, з дітьми не спілкується і не шукає з ними зустрічей, не цікавиться станом здоров'я та їх розвитком, жодного разу не відвідував навчальний заклад, де навчаються діти. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала повністю, посилаючись на викладені у позові обставини, та пояснила, що відповідач не бажає спілкуватись з дітьми, зовсім не турбується про розвиток та стан їх здоров'я, хоча знає де вони мешкають. Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з'явився, правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористався, тому справу розглянуто в заочному порядку в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем. Представник третьої особи [PERSON] в суді проти задоволення вимог позивача не заперечувала, посилаючись на висновок органу опіки та піклування, яким позбавлення відповідача батьківських прав визнано доцільним. Зазначила, що батько дітей не приділяє належну увагу їх вихованню, навчанню та розвитку вцілому, натомість із матір'ю [PERSON] і [PERSON] мають тісний зв'язок. Позбавлення батьківських прав на думку органу опіки не суперечить інтересам дітей. Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який наразі розірвано (актовий запис № 176 від 27.09.2004 року складений Відділом РАЦС м.Комсомольська Полтавської області). Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], та малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.8,9). За наданою суду довідкою (а.с.13) [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом із матір'ю [PERSON] у місті Комсомольську. Згідно з висновком органу опіки та піклування (а.с.10-12) позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно синів [PERSON] та [PERSON] визнано доцільним. Розглянувши справу у межах заявлених вимог, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного. У відповідності до ст.ст.150,151 Сімейного кодексу України (далі - СК України) первинний і головний обов'язок по вихованню дитини покладається на її батьків. Передача дитини на виховання іншим фізичним чи юридичним особам не звільняє батьків від обов'язку піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та проживання малолітньої дитини з ними, вправі вимагати повернення дитини до себе. Згідно із частиною першою статті 164 СК України однією з підстав позбавлення матері, батько судом батьківських прав є їх ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Проте, як встановлено судом, відповідач самоусунувся від виконання свого обов'язку по вихованню та забезпеченню належного розвитку відносно своїх дітей. Згідно з матеріалами справи відповідач проживає окремо від дітей, навчальні заклади, де навчаються [PERSON] та [PERSON], не відвідує, розвитком і навчанням синів не цікавиться, з класним керівником дітей не спілкується, жодного разу не був присутнім на батьківських зборах. За повідомленням управління охорони здоров'я у м.Комсомольську діти [PERSON] та [PERSON] спостерігається у лікаря педіатра за місцем проживання, в разі потреби за медичною допомогою звертається мати дітей та виконує рекомендації лікаря у повному обсязі (а.с.7). Виходячи із змісту вказаного повідомлення відповідач [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Згідно з наданою навчальними закладами інформаціями (а.с.16,19) [PERSON] навчається у Комсомольській ЗОШ № 2, а [PERSON] в школі № 6 м.Комсомольська, вихованням дітей займається їх мати [PERSON], яка має тісний зв'язок із дітьми, остання приділяє достатньо уваги навчанню дітей, цікавиться їх успіхами, діти повністю забезпечені необхідним шкільним приладдям та мають охайний вигляд. Як убачається з актів обстеження умов проживання дітей, останні проживають разом із матір'ю, житлово-побутові умови створені на належному рівні. Згідно довідки-розрахунку (а.с.24) наданої Відділом ДВС Комсомольського МУЮ заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області на корить [PERSON], станом на 01.11.2011 року складала 49243,90 грн., а станом на 01.11.2014 року - 62478,50 грн. Вказана обставина, на думку суду, свідчить про наявність стійкої заборгованості з аліментів та тривале ухилення відповідача від обов'язку щодо утримання неповнолітніх дітей. У відповідності до ст.171 СК України, під час з'ясування в судовому засіданні думок дітей судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] бажають проживати разом із матір'ю, яка піклується ними та займається їх вихованням. Батько ними не цікавиться, уникає зустрічей і не бажає спілкуватись. Виходячи із наведених доказів та встановлених судом обставин справи,

Outcome: approved