Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], зміненим в ході розгляду справи, вказавши, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 09.06.2007 року та мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. [PERSON] за станом здоровя не може відвідувати дошкільного закладу, тому [PERSON] доглядає його вдома та не працює. Просить стягнути з [PERSON] на утримання дітей по 1500 гривень на кожного щомісячно, а також 1000 гривень на своє утримання до одужання [PERSON] та зняття заборони відвідувати дитячий заклад. Позивач з представником в судовому засіданні на позові наполягала. Позивач додатково пояснила, що вона є повністю працездатною, але не працює, оскільки доглядає за молодшим сином, та ніколи офіційно не працювала. Мешкає [PERSON] з дітьми у квартирі, яка на праві власності належить її свекрусі. Відповідач [PERSON] мешкає за іншою адресою. Вказує, що [PERSON] інвалідом не визнаний, але вона вважає, що він не може відвідувати дошкільний заклад, тому просить стягнути аліменти на утримання дітей та кошти на своє утримання. Суму аліментів обґрунтувала тим, що діти хворіють та потребують лікування. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вказавши, що згоден сплачувати аліменти на утримання дітей у сумі 750 гривень на кожного сина, оскільки на цей час не працює. Проти стягнення коштів на утримання [PERSON] заперечує, оскільки у позивачки нормальний стан здоровя, вона є працездатною, обидва сина активні, мають задовільний стан здоровя, [PERSON] відвідував дитячий заклад, але позивач його звідти забрала та лікує, звертаючись до якихось лікарів, що приходять додому. При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне. З 09.06.2007 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який на цей час не розірвано. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачем, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні, відповідач [PERSON] мешкає окремо. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 180, 182 Сімейного кодексу України в редакції, яка діє на час розгляду судом позову, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтями 10, 60 ЦПК України обовязок доведення обставин, які є підставою вимог або заперечень, покладений на сторону, яка на них посилається. Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З наданих позивачем виписок з медичних карток вбачається, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] дійсно у травні та червні 2017 року перебували на лікуванні у КУ «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня», однак, жодних заборон щодо відвідування шкільного чи дошкільного закладу вказаними документами не встановлено. Заборони відвідувати дитячий дошкільний заклад не містить і довідка з КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 8», в якій зазначено, що [PERSON] рекомендовано індивідуальний догляд та дозволено відвідування дошкільного дитячого закладу під соціально-педагогічним патронажем. Так, відповідно до п. 12 Положення про дошкільний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 березня 2003 р. № 305\~відрахування дитини з дошкільного навчального закладу державної та комунальної форми власності може здійснюватись на підставі медичного висновку про стан здоров'я дитини, що виключає можливість її подальшого перебування у дошкільному навчальному закладі даного типу. Такий висновок одночасно повинен містити рекомендації щодо типу дошкільного навчального закладу, в якому доцільне подальше перебування дитини. Натомість позивачем не надано жодного документу, передбаченого чинним законодавством, на підтвердження того, що малолітній [PERSON] дійсно за станом здоровя не може відвідувати дошкільний навчальний заклад, тим більше, що для дітей, які потребують тривалого лікування, чинним законодавством передбачені ясла-садок компенсуючого типу (спеціальні і санаторні). У разі ж якщо б дійсно [PERSON] за станом здоровя не міг би відвідувати дошкільний навчальний заклад, його б було звідти відраховано. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що неповнолітній [PERSON] не відвідує дошкільний заклад з обєктивних причин та саме через неможливість відвідування [PERSON] такого закладу позивач [PERSON], яка є повністю працездатною, не працює. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач, як батько [PERSON] та [PERSON] зобовязаний брати участь в утриманні дітей нарівні із їх матірю, а оскільки відповідач на час розгляду справи не має постійного місця роботи та джерела доходів, тож аліменти можуть бути стягнуті у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів на кожну дитину суд виходить з того, що кожен з батьків має рівні обов'язки щодо утримання дітей, а розмір такого утримання повинен бути щонайменше на рівні прожиткового мінімуму, встановленого законодавцем для дитини відповідного віку. Суд також враховує, що ч. 2 ст. 182 СК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037 від 17.05.2017 року, який має набрати законної сили 08.07.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суми прожиткового мінімуму на 2017 рік визначені Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 р.\~№ 1801, та для дітей віком до шести років прожитковий мінімум з 01.05.2017 року становить 1426 грн., а з 01.12.2017 року - 1492 грн., для дітей віком від 6 до 18 років з 01.05.2017 року становить 1777 грн., а з 01.12.2017 року - 1860 грн. Таким чином, суд вважає справедливим задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей частково, стягнувши з відповідача на утримання [PERSON] 900 гривень щомісячно, а на утримання [PERSON] 750 гривень щомісячно. Вирішуючи позов в частині стягнення коштів на утримання [PERSON] суд виходить з наступного. Обов'язки щодо утримання подружжям одне одним врегульовані главою 9 СК України. Так, статтею 75 СК України встановлено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Отже зобов'язання з утримання одним с подружжя іншого настає за наявності у сукупності трьох умов: по-перше, той з подружжя, хто звернувся за утриманням аліментів, є непрацездатним за віком або за станом здоровя, а саме є інвалідом; по-друге, той з подружжя, хто звернувся за утриманням аліментів, потребує матеріальної допомоги; по-третє, інший з подружжя має змогу таку допомогу надавати. Натомість позивач [PERSON] на час розгляду справи досягла 28-річного віку, не є інвалідом, тож являється особою повністю працездатною. Факт того, що вона не працює та не намагається здобути власне джерело доходів є її особистим вибором, адже вона не має перешкод для працевлаштування, враховуючи попередні висновки суду щодо недоведеності непереборних перешкод для перебування [PERSON] у дошкільному дитячому закладі. Крім того, [PERSON] не позбавлена можливості працювати на умовах неповного робочого дня або знайти роботу, яку можна виконувати вдома. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання на нормах чинного законодавства не ґрунтуються та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial