Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті батька [PERSON], який помер 25.06.1995 року, відкрилась спадщина, що складається з двох земельних ділянок загальною площею 2,1738 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території [PERSON]»янської сільської ради Буського району Львівської області. У нотаріальній конторі в оформленні прийняття спадщини позивачці відмовлено, оскільки відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на земельні ділянки. У відділі Держгеокадастру у Буському районі у видачі дублікатів таких відмовлено, мотивуючи що згідно чинного законодавства, не передбачено видачі дублікату державного акту на право приватної власності на землю. [PERSON], до початку судового засідання, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON]»янської сільської ради [PERSON], подав лист № 13 від 12.02.2017 р., з проханням справу слухати у відсутності їх представника. Заперечення проти позову, не подав. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Буському районі в судове засідання не з»явився, хоча був належним чином судом повідомлений про день та час розгляду справи. Клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, пояснень чи заперечень, не подав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представника третьої особи, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до наступного висновку. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії І-СГ № 283857, виданим [PERSON]»янською сільською радою Буського району Львівської області 26.06.1995 року, підтверджується факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 24. Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ - ЛВ № 074709 від 21.08.2000 року, виданий на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 02.06.2000 року № 253, реєстровий № 13696, на земельні ділянки № 1 площею 1,8418 га., № 2 площею 0,3320 га., загальною площею 2,1738 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території [PERSON]»янської сільської ради Буського району Львівської області, виданий на імя померлого. Судом встановлено, що спадкодавець заповіту не залишив. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1258 ЦК України. Позивач є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Крім неї, спадкоємцями першої черги до даного спірного майна, є сестри позивачки [PERSON] та [PERSON], які згідно поданих письмових заяв, посвідчених секретарем Задвір»янської сільської ради Буського району 24.10.2016 р. та 05.10.2016 року, зареєстрованих у реєстрі за № 136 та № 131, на свою частку спадщини не претендують, від своїх спадкових прав відмовляються в користь позивачки. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Також спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь кого із спадкоємців за законом, незалежно від черги. До спадкового майна належать земельні ділянки № 1 площею 1,8418 га., № 2 площею 0,3320 га., загальною площею 2,1738 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території [PERSON]»янської сільської ради Буського району Львівської області. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично вступила у володіння і розпорядження спадковим майном, несе витрати по його утриманню. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Оскільки земельні ділянки належали [PERSON], після його смерті переходять до позивача, спадкоємця померлого, яка фактично прийняла спадщину. Інших спадкоємців, які могли б претендувати на зазначене вище майно немає. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач набула права власності на земельні ділянки після смерті батька на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved