Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, який згодом уточнила про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, укладений 1998 року на товарній біржі «Центральна Одеська біржа» між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , яка діяла від свого імені та на підставі рішення органу опіки та піклування Біляївської РДА від імені сина - [PERSON] та [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 2019 року помер спадкодавець позивачки - [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак листами від 19.11.2019 року № 4564/02-19 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову квартиру, оскільки відповідно законодавства, біржові угоди, у випадку коли: стороною договору є неповнолітні та малолітні діти без визнання їх дійсними у судовому порядку, не приймаються нотаріусами. Ухвалою суду від 17.02.2020 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено судовий розгляд (а.с. 39-40). Ухвалою суду від 02.07.2020 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 92). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась та надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 62). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені шляхом здійснення виклику до суду, шляхом створення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади (а.с. 57, 58, 59, 66, 67, 68). У відповідності до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. З отриманої судом інформації не вдалось встановити зареєстроване місце проживання відповідачів (ас. 54, 55, 56). У відповідності ч. 10 ст. 187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Таким чином, суд у визначений законом спосіб здійснив виклик відповідачів до суду. В установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, відповідачі не подали до суду відзив на позовну заяву. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідачів повідомлено належним чином про час та місце слухання справи, відповідачі не з`явились в судове засідання без повідомлення причин неявки, відповідачі не подали відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.10.1998 р. між членом біржі (продавцем) [PERSON] , який на підставі довіреності діяв від імені [PERSON] , яка діяла від свого імені та на підставі рішення органу опіки та піклування Біляївської РДА від імені сина - [PERSON] та членом біржі (покупцем) [PERSON] було укладено договір № 4807 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири за адресою - [ADDRESS] (а.с. 11-12). [INFO] помер [PERSON] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 02.04.2019 року видане виконавчим комітетом Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с. 10). Позивач [PERSON] є дружиною померлого, що підтверджено свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] видане 04.08.1973 р. Дачновською сільською радою м. Феодосія Кримської області (а.с. 9) та в порядку ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом. З метою реалізації свого права на спадкування, позивач по справі - дружина померлого [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, однак листом від 19.11.2019 року № 4564/02-14 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу № 4807 спадкової квартири посвідчено Товарною біржою «Центральна Одеська біржа», а відповідно чинного законодавства, біржові угоди, без визнання їх дійсними у судовому порядку, не можуть прийматися нотаріусом при вчиненні нотаріальної дії, також в тому числі якщо стороною договору є неповнолітті або малолітні діти, інститут представництва не діє та якщо угоду укладено за довіреністю (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути - визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. На підставі ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховує позивач. Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважаться. Так оскільки, позивач успадкувати квартиру, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом не змогла, вона звернулась до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири від 1998 року дійсним. Спірні правовідносини виникли 1998 року, а тому при вирішенні спору підлягають застосуванню положення ЦК Української РСР. Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Відповідно до статті 4 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. Згідно зі статтею 41 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. За загальним правилом, визначеним у статтях 47, 227 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), договори купівлі-продажу жилого будинку (його частини) підлягали нотаріальному посвідченню. Згідно із частиною першою статті 128 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно ст. 47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, тобто діючого на час укладення договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачами, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в статті 220 Цивільного кодексу України, діючого в даний час. Судом встановлено, що при вчиненні договору купівлі-продажу квартири дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, з цих підстав позов підлягає задоволенню - договір № 4807 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири укладений 30.10.1998 року на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» між [PERSON] , діючим від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом, яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] , на підставі рішення органу опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації та [PERSON] дійсним.

Outcome: approved