Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обгрунтований наступними обставинами. З 17 липня 1998 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У позовній заяві позивач вказала, що на початку подружнього життя у неї з відповідачем були добрі стосунки, але з часом почали виникати різні непорозуміння з побутових причин та сварки, що призвело до втрати любові та поваги. Протягом останніх декількох років стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Зазначила, що фактично сімя припинила своє існування, шлюбних стосунків з відповідачем не підтримує, примирення та збереження шлюбу неможливе. Спір про спільне майно, будуть вирішувати мирним шляхом. Позивач у підготовчому засіданні позов підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач у підготовчому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, позов визнав в повному обсязі. Разом із цим зазначив про намір звернутися до суду із позовом про поділ майна подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Правовідносини між сторонами виникли внаслідок здійснення права на припинення шлюбу та регулюються Главою 11 Розділу ІІ СК України. Судом встановлено, що 17 липня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів громадського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міської ради було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 17 липня 1998 року, Серії І ЖД № 091728, актовий запис № 541. Від шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-ЖД № 318477, актовий запис № 942, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-ЖД № 020785, актовий запис № 711. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що протягом останніх декількох років сторони стосунки не підтримують, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Сімя фактично припинила своє існування, примирення та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем неможливе. Тому суд, враховуючи викладені обставини та визнання відповідачем позову, яке прийняте судом, задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час реєстрації шлюбу позивачем було змінене дошлюбне прізвище «Панасенко». Позивач просить після розірвання шлюбу залишити собі прізвищем «Тарасенко». В підготовчому засіданні сторони узгодили, що їх неповнолітній син, [PERSON], буде проживати разом із батьками за адресою: м. Одеса, пров. Мостовий, 4. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 704,80 гривень, які сплачено позивачем при зверненні до суду. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті повністю визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути з державного бюджету на користь позивача 50% судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved