Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в липні 2013 року до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про поділ домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою, розташованих за адресою: [ADDRESS]. В свою чергу [PERSON], [PERSON] звернулися з зустрічним позовом про припинення права власності [PERSON] на 1/6 частку у спільному майні - домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Судацького міського суду від 23 січня 2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про поділ домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою залишено без розгляду, відповідно до приписів п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. Позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] мотивовані тим, що сторонам у справі на праві спільної часткової власності належить домоволодіння з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS], зокрема, [PERSON] належить його 1/6 частка, [PERSON] - 2/3 частки, а [PERSON] - 1/6 частки. Позивачі зазначивши, що спільне користування будинком з відповідачкою неможливе, вона забезпечена іншим житлом, частка [PERSON] є незначною, а припинення права на частку в домоволодінні не завдасть шкоди її правам та інтересам, уточнивши позовні вимоги, остаточно просили припинити право власності [PERSON] на частку спірного домоволодіння, стягнути з них на користь [PERSON] в порядку компенсації за припинення її права власності на частку, грошові кошти в розмірі ринкової вартості частки спірного нерухомого майна, визнати за ними право власності порівну на 1/6 частки спірного домоволодіння, вирішити питання про розподіл судових витрат. [PERSON], [PERSON], представник позивачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили стягнути з позивачів суму вартості частки домоволодіння, відповідно до оцінки, зробленої експертом. Вказана сума була внесена на депозит суду, про що надані квитанції. Також пояснили, що [PERSON] є громадянкою Російської Федерації, зареєстрована у м. Москва, де має на праві власності житло, в якому постійно проживає. Відвідує спірне домоволодіння тільки літом, комунальні платежі не вносила. Відповідачка [PERSON], її представник [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов просили залишити без задоволення, пояснили, що [PERSON] іншого житла на території України, крім спірного домоволодіння немає. Цей будинок їй дорогий як пам'ять про матір. Вона має намір переїхати до м. Судака для постійного проживання, оскільки досягла пенсійного віку. Дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків передбачених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого Феодосійською державною нотаріальною конторою 27 серпня 1974 року та зареєстрованого в реєстрі за № 3135, [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить 1/2 частка будинку з відповідною часткою надвірних будов, розташованого за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 4). 07 червня 1980 року [PERSON] уклала шлюб, змінивши прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (арк. справи 5). Згідно договору дарування частки житлового будинку, посвідченого Судацькою державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 629, [PERSON] отримала в дар від [PERSON] 2/3 частки домоволодіння з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 8). За таких обставин, частки співвласників у спірному домоволодінні становлять: [PERSON] належить 1/6 частка, [PERSON] - 2/3 частки, а [PERSON] - 1/6 частки. Спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0999 га, для житлового будівництва, яка передана в оренду строком до 18 квітня 2057 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі договору оренди, укладеного між Судацькою міською радою та сторонами у справі, який зареєстрований в Судацькому міському відділі Кримського регіонального філіалу ДП «ЦДЗК» при Держкомземі України, про що в державному реєстрі землі здійснено запис від 02 червня 2009 року за № 04090160002 (арк. справи 12-15). З висновку комплексної судової будівельно-технчної експертизи № 94 від 28 листопада 2013 року вбачається, що поділити житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], відповідно до розміру часток співвласників не можливо, так як не можливо виділити в натурі 3 ізольованих квартири, із мінімально необхідними площами, що складаються з кухні, житлової кімнати, санвузла та коридору, влаштувати окремі виходи, що регламентовано вимогами нормативно-технічної документації. Також згідно вказаного висновку з технічної точки зору, визначити порядок користування спірним домоволодінням відповідно до розміру часток співвласників не можливо, так як неможливо виділити кожному із співвласників окрему житлову кімнату. Висновком експертизи № 94 від 28 листопада 2013 року визначено ринкову вартість домоволодіння в цілому в сумі 558000,00 грн., а також його 1/6 частки в розмірі 93000,00 грн. Вказана сума ринкової вартості 1/6 частки домоволодіння була внесена [PERSON], [PERSON] по 46500,00 грн. кожним на депозит суду, про що свідчать квитанції (арк. справи 92, 93). З вищенаведеного вбачається, що частка належна [PERSON] в спірному домоволодінні в порівнянні з іншими співвласниками взагалі є незначною, і не може бути виділена в натурі, річ є не подільною. Відповідно до частини першої статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім ' ї. Аналіз зазначеної норми закону свідчить про те, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Аналогічні правозастосовні висновки містяться в Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, постановленої у справі за заявою про перегляд ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2011 року в справі про припинення права власності на частку у спільному майні (№ 6-11229ск12). Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 83, 84), де вони і проживають, сплачують за нього комунальні послуги, ведуть поточне утримання, як це зазначено у позовній заяві та підтверджується їх поясненнями. Між сторонами існують стійки напружені стосунки щодо спірного домоволодіння, про що стверджували сторони у справі, що унеможливлює спільне володіння та користування майном. [PERSON], будучи громадянкою Російської Федерації, постійно проживає та зареєстрована в м. Москва (арк. справи 6), де має власне житло, про що нею надано пояснення в судовому засіданні. Відвідує спірне домоволодіння тільки у літній час, з 1973 року не сплачує за нього комунальні послуги, що визнається сторонами. Доказів постійного утримання домоволодіння [PERSON], в розумінні ст. 60 ЦПК України, не надано. З урахуванням встановлених обставин та приписів закону, який регулює спірні правовідносини, суд вважає, що припинення права власності на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам [PERSON] Самі по собі наявність наміру на імміграцію в Україну та сплата [PERSON] оренди землі під домоволодінням в розмірі 1/3 її ціни, не можуть слугувати підставами, які заслуговують уваги суду, щодо завдання інтересам [PERSON] істотної шкоди у разі припинення права на частку у спільному майні. Припущення [PERSON] щодо можливості здійснення реконструкції домоволодіння з метою збільшення його корисної площі є також неспроможними, з огляду на чітку та конкретну позицію інших співвласників щодо ненадання згоди на таку перебудову. Згідно з частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. За таких обставин, суд вважає позов про припинення права власності на частку у спільній частковій власності, про визнання права власності, таким що підлягає задовольню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави недоплачена сума судового збору, виходячи з вартості спірного домоволодіння, визначеного експертом, в розмірі 3211,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved