Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою, у якій просить встановити факт, що [PERSON], яка померла 17.10.1998 року, є рідною дочкою [PERSON], який помер 29.03.1997 року. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 17.10.1998 року померла [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельних часток (паїв) розміром 1,11 в умовних кадастрових гектарах, яка належала померлій, і 1,11 в умовних кадастрових гектарах, яку померла успадкувала після смерті батька [PERSON] Заявник є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, однак реалізувати свої спадкові права не може, бо не може підтвердити родинні зв`язки [PERSON] та [PERSON], оскільки свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], не збереглося. Підтвердити достовірність родинних відносин [PERSON] та [PERSON], як свідки можуть [PERSON] Дар`я Іванівна та [PERSON]. У судове засідання заявниця не зявилась, її представником надіслана заява про розгляд справи за відсутності сторони заявника. Представник заінтересованої особи, Пилипо-Олександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, будучи повідомленим належним чином про дату і час розгляду справи, у суд не зявився. Сільський голова [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій не заперечувала проти вимог [PERSON], та просила справу розглянути за відсутності представника сільської ради. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України\~передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, та вимоги ст. 223 ч.4 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів.\~\~\~\~ У звязку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів, дослідивши які, суд дійшов висновку, що\~ вимоги заявника підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 29.03.1997 року в с. Пилипи-Олександрівські помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно земельна частка (пай) розміром 1,11 в умовних кадастрових гектарах із земель КСП «Дружба». Крім того, 17.10.1998 року в с. Пилипи-Олександрівські померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно земельна частка (пай) розміром 1,11 в умовних кадастрових гектарах із земель КСП «Дружба». Заявник [PERSON], як спадкоємець за заповітом, звернулась до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що заявником не доведено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON]. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-БВ № 050256 від 31.03.1997 року; свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-БВ № 084347 від 20.10.1998 року; копією паспорта заявника; заповітом від 10.04.1997 року, згідно якого [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]; сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0337302; сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0126284. Той факт, що померлий [PERSON] був батьком [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги за 1997 рік Пилипо-Олександрівської сільської ради, де навпроти прізвища [PERSON] записано слово «батько», далі записано [PERSON]. Підтверджується актом депутата Пилипо-Олександрівської сільської ради про те, що [PERSON], який помер 29 березня 1997 року та [PERSON] разом проживали в [INFO], води є родичами батьком та донькою. Підтверджується заявами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які відвідували за життя вказаних осіб і чули, що [PERSON] називала [PERSON] батьком. Вони впевнені, що ці особи являються родичами і визнавали завжди родинні стосунки, оскільки постійно проживали до смерті в с. Пилипи-Олександрівські. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. ст. 524, 529 ЦК України (1963 року), який діяв на момент виникнення даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Відповідно до ст. 549 цього Кодексу, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно зі ст. 234 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Встановлення факту родинних відносин заявнику необхідно для реалізації своїх спадкових прав. Проаналізувавши досліджені докази, суд вважає, що заявником надано належні та допустимі докази на підтвердження вимог про визнання факту її родинних відносин із [PERSON]

Outcome: approved