Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вони з відповідачем мають дитину, [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає разом [PERSON] та перебуває на її утриманні, при цьому відповідач ухиляється від надання матеріального утримання доньці, у зв`язку з чим остання змушена звернутись до суду та просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.03.2020 та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 29.04.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 19.05.2020. 19.05.2020 позивачка в судове засідання не з`явилась, але надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Відповідачу у встановленому законом порядку направлено поштою на адреси зареєстрованого та фактичного місця проживання позовну заяву з доданими документам та копію ухвали про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а також роз`яснено право подати відзив на позовну заяву. Однак, поштова кореспонденція не була вручена адресату за жодною адресою та повернулась до суду з відмітками об`єкта поштового зв`язку «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», «за відмовою одержувача» (а.с. 19, 20, 26, 27). На підставі викладеного, розгляд справи відкладено на 02 червня 2020 року. 02.06.2020 відповідач в судове засідання не з`явився, судові повістки, направлені йому за адресами зареєстрованого та фактичного місця проживання, не були вручені адресату та повернулись до суду відповідно з відмітками об`єкта поштового зв`язку «за зазначеною адресою не проживає» та «за закінченням встановленого строку зберігання»,в зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 16.06.2020 (а.с. 29, 30, 35, 36). 16.06.2020 відповідач в судове засідання не з`явився, судова повістка, направлена за адресою зареєстрованого місця проживання [PERSON] , не була вручена адресату та повернулась до суду з відміткою об`єкта поштового зв`язку «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с. 38, 39). За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, вважається днем вручення судової повістки. З огляду на викладене, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак, в жодне судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав, тому зі згоди позивачки та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони мають дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Юр`ївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 24.07.2015 (а.с. 6). На даний час відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Сторонами не надано доказів того, що між ними досягнуто угоди про утримання дитини, а також доказів добровільного виконання відповідачем вказаних обов`язків. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач зі своєї сторони доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на свою дитину в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не надав. Тому суд вважає, що відповідач має можливість надавати утримання дитині. Право дитини на такий рівень життя, що необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, закріплено в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін. Також суд враховує, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідач не надав суду відомостей щодо свого майнового стану, стану здоров`я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів. На підставі ст.ст. 182, 183, 191 Сімейного кодексу України суд встановлює аліменти в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів суд вважає достатнім для задоволення розумних потреб дітей. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Однак, всупереч наведеній нормі права позивачка, заявивши вимоги про стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме з 13.03.2020, не надала суду доказів на підтвердження вжиття нею заходів щодо одержання від [PERSON] коштів на утримання дитини та ухилення останнього від їх сплати. Тому, позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача, починаючи з березня 2020, задоволенню не підлягають. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також суд роз`яснює, що за положеннями статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану , погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачку було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial