Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення яким визнати дійсним Договір міни нерухомого майна, укладений 27 серпня 1995 року на Одеській Товарній біржі за №9299 та зареєстрований у КП «ОМБТІ та РОН» м. Одеси 26 вересня 1995 року за №86 стор.122 кн.115пр., між [PERSON], від імені якої на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 23 серпня 1995 року, за реєстровим №1476 діяла [PERSON] та [PERSON], за умовами якого [PERSON] передала [PERSON], а останній прийняв у власність однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 32,3 кв.м., житловою площею 17,0 кв.м., також [PERSON] передав [PERSON], а остання прийняла у власність однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 35,08 кв.м., житловою площею 17,51 кв.м. При цьому позивачка посилається на те, що всі істотні умови угоди обома сторонами були виконані повністю, учасники звільнили квартири та обмінялись ними, зареєстрували право власності на зазначені в договорі квартири в КП «ОМБТІ та РОН», ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину до теперішнього часу не заявляв. 06 серпня 2015 року [PERSON] померла. [PERSON], яка є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері - [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки укладений договір міни нерухомого майна не був нотаріально посвідчений та нотаріус не визнає цей договір відповідним закону за формою, а тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. Представник позивачки - [PERSON] до судового засідання не зявився, надав до суду заяву, якою справу просить розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач та представник третьої особи у судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 27 серпня 1995 року на Одеській Товарній Біржі сторони уклали Договір міни нерухомого майна №9299, за умовами якого [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 23 серпня 1995 року, за реєстровим №1476 передала [PERSON], а останній прийняв у власність однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 32,3 кв.м., житловою площею 17,0 кв.м., також [PERSON] передав [PERSON], а остання прийняла у власність однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 35,08 кв.м., житловою площею 17,51 кв.м.. Зазначений договір був зареєстрований у КП «ОМБТІ та РОН» 26 вересня 1995 року за №86 стор.122 кн.115пр. Умови договору сторонами цілком були виконані: учасники звільнили квартири та обмінялись ними, зареєстрували право власності на зазначені в договорі квартири в КП «ОМБТІ та РОН», ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину до теперішнього часу не заявляв. 06 серпня 2015 року [PERSON] померла (актовий запис про смерть №8279 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 06 серпня 2015 року). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є єдиним власником квартири, була постійно там зареєстрована разом з донькою - [PERSON], та сплачувала комунальні послуги, що підтверджується відповідними довідками про склад сімї та реєстрацію за №2751 від 11 січня 2016 року КП «ЖКС «Вузівський» та копіями квитанцій про сплату комунальних послуг. Позивачка є донькою померлої [PERSON] (актовий запис про народження №942 Відділу реєстрації актів громадянського стану виконкому Київської районної Ради народних депутатів м. Одеси від 25 липня 1995 року), та відповідно, спадкоємцем першої черги після смерті матері. У встановлений законом строк позивачка звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак Постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії від 15 червня 20016 року, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що договір міни нерухомого майна не був нотаріально посвідчений. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ч. 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при чому згідно ч. 5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. При таких обставинах, суд вважає вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved