Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], Старопокровської сільської ради Чугуївського району Харківської області, третя особа: Чугуївська державна нотаріальна контора, в якому просила визнати права власності на житловий будинок №52 по вул.Пушкіна в с.Стара Покровка Чугуївського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті батьків [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позову позивач послалася на те, що вона на момент звернення до суду з позовом є єдиною спадкоємицею, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батьків вона не зверталась, оскільки вважала, що може оформити права на спадщину в будь-який час. У звязку з відсутністю правовстановлювального документа не має можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі, у звязку з чим вимушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення відповідно до викладеного вище, позов просили задовольнити. Третя особа звернулась до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представник державної нотаріальної контори. Відповідачі звернулись до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували (а.с.37,48). Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини справи та відповідні ним правовідносини. Батько позивача [PERSON] помер 24.09.02року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ВЛ №358163 (а.с.19). На час його смерті з ним постійно проживала його дружина - мати позивача [PERSON], яка померла 15.10.2006 року, що вбачається з довідки виконкому Старопокровської сільської ради та свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ №083458 (а.с.12, 18). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно спадкодавця житловий будинок №52 з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул.Пушкіна в с.Стара Покровка Чугуївського району Харківської області. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР (в редакції 1963р.) особою, що фактично прийняла спадок визнається спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З відповіді Чугуївської державної нотаріальної контори (а.с. 28,47) вбачається, що після смерті [PERSON], померлого 24.09.02року, в термін передбачений статтями 529, 531 ЦК УРСР (в редакції 1963р.) спадкоємці померлого з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. Отже, оскільки на момент відкриття спадщини спадкоємець першої черги дружина спадкодавця [PERSON] проживала разом зі спадкодавцем, вона фактично вступила в володіння спадковим майном і прийняла спадщину після смерті батька позивача. Доказів на спростування цих обставин суду не представлено, таким чином суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину була його дружина і мати позивача [PERSON], яка прийняла спадщину фактично тим, що відповідно до вимог статті 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963р.) постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини і фактично вступила в володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON], померлої 15.10.2006року в термін передбачений ст.1270 ЦК України (шість місяців) із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся [PERSON] син спадкодавця і брат позивача. Як вбачається із відповіді Чугуївської державної нотаріальної контори (а.с.28) заведена спадкова справа за №206/2007, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч.5 ст.1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Як вбачається з правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі за №6-164цс12, ухваленої з підстав, передбачених ч.1 ст.355 ЦПК України, яка відповідно до\~ст.360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для суду, що застосовує у своїй діяльності нормативно-правовий акт, де міститься зазначена норма права, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння і користування спадковим майном, виникають з часу відкриття спадщини, а право розпорядження нерухомим спадковим майном з моменту державної реєстрації цього майна. Таким чином, звернувшись у встановлений законом строк до Чугуївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої 15.10.06р. [PERSON], її син [PERSON], є таким, що прийняв спадщину і дана спадщина йому належить з часу її відкриття, тобто з 15 жовтня 2006 року. Не оформлення на імя [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] не виключає виникнення у нього права на спадкове майно. Доказів щодо спростування таких обставин позивач суду не представив. Відповідно до свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ №449639, [PERSON] помер 21 вересня 2014 року (а.с.17). Згідно відповіді Чугуївської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON], померлого 21.09.14р., в термін передбачений статтею 1270 ЦК України (шість місяців), спадкоємці померлого з заявами про прийняття або відмову від спадщини в нотаріальну контору не звертались (а.с.72). За таких обставин, заява відповідача [PERSON] дочки [PERSON] щодо фактичної відмови від спадщини після померлого батька і оформлення свідоцтва про право на спадщину на імя позивача (а.с.67) не може бути врахована судом, оскільки не відповідає вимогам статей 1270, 1273 ЦК України: відсутні докази подання такої заяви нотаріусу за місцем відкриття спадщини у визначений законом шестимісячний строк, а також відсутні докази прийняття спадщини відповідачем [PERSON] після померлого батька, а отже вона не є особою, яка може розпорядитись такою спадщиною. Згідно статті 6 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання на території України», громадянин України зобовязаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Як свідчать матеріали справи і не заперечується позивачем, остання на час відкриття спадщини після померлої [PERSON] - матері позивача, була зареєстрована в [INFO] (а.с.6-7), тобто зареєстроване місце проживання позивача не збігалось з місцем проживання спадкодавця [PERSON], яка проживала в [INFO]. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно п.9 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За змістом статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом були створені необхідні умови позивачу для представлення необхідних доказів, розяснені права позивача, а також обовязок подання суду таких доказів і доведення їх переконливості. Однак, доказів встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини суду представлено не було, позовних вимог щодо встановлення такого факту за наявності відповідного спору щодо цієї обставини в поданій до суду позовній заяві, а також в уточненнях до неї, не заявлялось. Як свідчить звукозапис судового засідання від 15 липня 2015року, позивач після початку розгляду справи по суті заявляв уточнені позовні вимоги щодо продовження строку для прийняття спадщини на житловий будинок №52 по вул.Пушкіна в с.Стара Покровка Чугуївського району Харківської області, але уточнена позовна заява ухвалою суду від 15 липня 2015 року була повернута позивачу у звязку з недотриманням вимог статті 31 ЦПК України, згідно якої дозволено зміну підстави або предмету позову до початку розгляду справи по суті. Крім того, такі уточнення не відповідають способу захисту права, визначеному ч.3 ст.1272 ЦК України щодо надання спадкоємцю додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зважаючи на те, що обґрунтованої позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання спадкодавця і спадкоємця на час відкриття спадщини в судовому засіданні заявлено не було, суд, відповідно до статті 11 ЦПК України, позбавлений можливості самостійно визначати обсяг і виходити за межі заявлених позивачем вимог. Разом з тим, оцінюючи покази свідків [PERSON], [PERSON], довідку виконкому Старопокровської сільської ради від 10.07.15р. №146, акт щодо фактичного проживання позивача [PERSON] в с.Стара Покровка по вул.Пушкіна,52 з серпня 2005 року по жовтень 2006року, догляду та поховання позивачем за свій рахунок її матері [PERSON], суд зазначає, що дані відомості безпосередньо не вказують саме на постійне проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оскільки в судовому засіданні не встановлено наявності спору щодо таких обставин, відповідачі проти задоволення позову не заперечують, даний факт має встановлюватись в окремому провадженні. Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній в Постанові Верховного Суду України від 24 квітня 2013 року у справі №6-23цс13, згідно якої особа має право подати позов на загальних підставах, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право. Отже, виходячи з приписів п.1 ст.1269 ЦК України, п.23 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року щодо необхідності встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини спадкоємця і спадкодавця і ненадання суду доказів встановлення такого факту за відповідною заявою позивача, належних доказів прийняття спадщини [PERSON] після померлої [PERSON] суду не надано. Як вбачається з позовної заяви, звернення до суду щодо визнання права власності на житловий будинок по вул.Пушкіна, 52 в селі Стара Покровка Чугуївського району Харківської області обґрунтовано позивачем відсутністю правовстановлювального документа на таке нерухоме майно, у звязку з чим нотаріус відмовив у в оформленні спадщини позивачу (а.с.8). Згідно п.3.1. Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, «якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку». Судом встановлено, що позивач зверталась до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав. Листом від 28.10.14р №4570/02-17 Чугуївська державна нотаріальна контора запропонувала [PERSON] звернутись до суду для визнання права власності на вищевказаний житловий будинок (а.с.8). Однак даний лист не може враховуватись судом як обґрунтована відмова у вчиненні нотаріальної дії, оскільки, згідно ст.49 Закону України «Про нотаріат», п.3 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту України від 22.02.12р. №296/5, зареєстрованого в Мінюсті України 22.02.12р. за №282/20595, нотаріус у такому разі виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії із зазначенням в ній відомостей, визначених Порядком. Доказів наявності постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а також оскарження в судовому порядку дій нотаріуса, позивач суду не надав. Таким чином, суд вважає, що обраний позивачем засіб захисту права шляхом визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є передчасним, оскільки доказів наявності цивільно-правового спору, що підлягає розгляду в позовному провадженні не має, а тому, згідно статті 3 ЦПК України, права позивача судовому захисту не підлягають, оскільки позивач за наявності для того правових підстав не позбавлений можливості оформлення спадщини шляхом звернення до нотаріуса. Таким чином, відсутність доказів встановлення в порядку окремого провадження факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини і оформленої належним чином відповідно до вимог статті 49 Закону України «Про нотаріат» постанови нотаріуса щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії оформленні спадщини, свідчать, згідно статті 3 ЦПК України, про необґрунтованість захисту в порядку позовного провадження прав позивача. На підставі викладеного, всебічно, повно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази, суд не вбачає підстав для задоволення позовної заяви.

Outcome: dismissed