Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним. У позовній заяві позивач посилається на те, що 28.01.2017 року між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що 28.01.2017 року складено відповідний актовий запис № 34. У вказаному шлюбі 25.05.2017 року дочасно народилася донька. Зазначає, що вони з відповідачем познайомилися у квітні 2016 року і до укладення шлюбу зустрічалися, а з моменту укладення шлюбу почали проживати спільно, однак під час початку спільного проживання вона звернула увагу на те, що поведінка відповідача в домашніх умовах різко і без наявності для того відповідних підстав змінилася на агресивну, що викликало в неї почуття неспокою, у зв`язку з чим вона повернулася до місця проживання своїх батьків. Знаючи, що у вказаний період вона вже була вагітна, відповідач створив для неї нестерпні умови для спільного проживання, хоча вона намагалася підтримувати шлюбні відносини, виявляючи повагу до чоловіка. Позивач вказує, що коли вони познайомилися з відповідачем, він знав про те, що вона навчається в університеті і не висловлювався негативно з цього приводу, однак після укладення шлюбу почав вимагати, щоб вона залишила навчання, при цьому зазначав, що оскільки він влаштувався на роботу, то і вона повинна працювати. Також зазначає, що суттєвою проблемою для неї стали особливості психічного стану її чоловіка, який фактично кожної ночі раптово прокидається і починає поводити себе вкрай агресивно, кидається речами, в тому числі в неї, кричить, і це відбувається досить тривалий час. Як правило, на ранок чоловік нічого не пам`ятав, принаймні так казав їй, але і не заперечував своїх дій і їй їх ніяк не коментував. Коли її батько поцікавився з цього приводу в його батька, останній зазначив, що забув попередити про те, що його син так поводив себе і вдома. Лише через деякий час, коли вона наполегливо почала дізнаватися, відповідач повідомив, що після участі в антитерористичній операції він перебуває на обліку в Закарпатському психоневрологічному диспансері. Зауважує, що від спільного проживання в таких умовах вона постійно перебувала у стресовому стані і зрозуміла, що подальше спільне життя суттєво загрожує її здоров`ю, але в першу чергу життю, здоров`ю і нормальному розвитку їх майбутньої дитини, через що вона і повернулася до своїх батьків. Вважає, що психічний стан відповідача і його поведінка в повсякденному житті призвели до передчасних пологів, вагітність тривала вісім місяців, і вкрай тяжкого стану їх дитини після її народження. Таким чином, з її боку є всі підстави вважати, що стан психічного здоров`я відповідача є небезпечним як для неї, так і для їх дитини. Крім того, факт перебування його на обліку в психоневрологічному диспансері свідчить про наявність в нього відповідної хвороби. Про зазначені обставини вона довідалася від відповідача, також ним було надано їй для огляду певні медичні документи, які вона встигла сфотографувати, зокрема, свідоцтво про хворобу від 13.01.2016 року за № 21/3, видане військово-лікарською комісією психоневрологічного профілю військово-медичного клінічного центру Західного регіону, яка провела огляд відповідача. Як слідує з вказаного свідоцтва, огляд відповідача був проведений за розпорядженням командира військової частини ПП [NUMBER] від 17.12.2015 року. В зазначеному свідоцтві йдеться про неодноразові перебування відповідача на обстеженні і лікуванні (в/ч [NUMBER] з 30.09.2015 року по 15.10.2015 року, Берегівська ОПЛ з 10.07.2015 року по 28.09.2015 року, з 06.11.2015 року по 04.12.2015 року, ВМКЦ ЗР з 12.10.2015 року по 29.10.2015 року, з 17.12.2015 року по 13.01.2016 року), у зв`язку з встановленим діагнозом: стійкий помірно виражений тривалий невротичний розлад, асоційований зі стресом. За наслідками лікування було встановлене незначне покращення стану (це станом на січень 2016 року). За твердженням позивача, з огляду на викладене, оскільки відповідач приховав цей факт, у цьому випадку шлюб може бути визнаний недійсним за рішенням суду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 41 СК України. Також вказує, що обставини поведінки відповідача під час їх відносин свідчать про те, що він хворіє на хворобу, яка є для неї небезпечною, а тому вважає, що наведене підтверджує те, що реально загрожує, як мінімум, здоров`ю дитини, а також її. З посиланням на викладення та норми ст. ст. 41, 42, 44, 45 СК України позивач просить суд шлюб, укладений 28.01.2017 року, між [PERSON] , [INFO] , та відповідачем [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 28.01.2017 року в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 34, визнати недійсним. Позивач у дане судове засідання не з`явилася, при цьому її представник адвокат Марамигін П.В. подав через канцелярію суду заяву, згідно з якою, у зв`язку з визнанням позову відповідачем, просить позов розглядати без участі позивача та задовольнити. Відповідач у дане судове засідання не з`явився, при цьому його представник адвокат Ставичний П.І. подав через канцелярію суду заяву, в якій просить розгляд даної справи провести без їх участі за наявними у справі матеріалами, зауваживши, що дана позиція зумовлена безпосереднім визнанням позову його довірителем. Також від представника відповідача надійшло клопотання, згідно з яким, враховуючи позицію відповідача, вважають за доцільне долучити до матеріалів справи заяву [PERSON] від 11.12.2017 року, в якій останній вказує, що не заперечує щодо позовної заяви [PERSON] про визнання шлюбу недійсним та просить задовольнити. До вказаного клопотання долучено оригінал відповідної заяви відповідача від 11.12.2017 року. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін у справі, у свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 42 СК України \~право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що 28.01.2017 року складено відповідний актовий запис за № 34, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28.01.2017 року. [INFO] у [PERSON] народилася дівчинка, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 1476 від 26.05.2017 року та обмінною картою № [NUMBER] . За твердженням позивача від відповідача їй стало відомо про те, що після участі в антитерористичній операції останній перебуває на обліку в Закарпатському психоневрологічному диспансері. З свідоцтва про хворобу від 13.01.2016 року за № 21/3, що видане військово-лікарською комісією психоневрологічного профілю військово-медичного клінічного центру Західного регіону, якою проведено огляд [PERSON] вбачається, що огляд останнього був проведений за розпорядженням командира військової частини ПП [NUMBER] від 17.12.2015 року, [PERSON] неодноразово перебував на обстеженні і лікуванні. З даного свідоцтва слідує,\~ що діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: стійкий помірно виражений тривалий невротичний розлад, асоційований зі стресом. Таким чином, відповідач на момент укладення шлюбу приховав від позивача факт того, що у нього є хвороба, небезпечна для другого з подружжя. Відповідно до ст. 30 СК України наречені зобов`язані повідомити один одного про стан свого здоров`я. Приховування відомостей про стан здоров`я одним з наречених, наслідком чого може стати (стало) порушення фізичного або психічного здоров`я іншого нареченого чи їхніх нащадків, може бути підставою для визнання шлюбу недійсним. Згідно з п. 3. ч. 1 ст. 41 СК України шлюб може бути визнаний недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований з особою, яка приховала свою тяжку хворобу або хворобу, небезпечну для другого з подружжя і (або) їхніх нащадків. Крім того, для визнання шлюбу недійсним необхідна наявність вади волі сторін при його реєстрації. Під вадою волі в сімейному праві розуміють відсутність добровільної згоди на одруження, реєстрація шлюбу під примусом, під впливом обману, омани внаслідок неможливості через свій стан у момент укладення шлюбу усвідомлювати свої дії та керувати ними. Обман це навмисне введення в оману особи, що одружується. Прикладом обману може слугувати не тільки повідомлення майбутньому чоловіку чи дружині свідомо хибних відомостей, а й свідоме замовчування деяких фактів, що мають істотне значення при укладенні шлюбу. З урахуванням наведених обставин, а також беручи до уваги той факт, що відповідач приховав свою хворобу від позивача, оскільки визнання ним позову у даній справі не суперечить закону та інтересам інших осіб, суд вважає, що позов є підставним і підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved