Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини. В позові позивачка вказує, що 21.12.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1406. Від шлюбу вони мають доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою [PERSON] На даний час, [PERSON] знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, крім того, дитина знаходиться на її утриманні, батько матеріальну допомогу надає нерегулярно і в недостатньому обсязі. У зв'язку з чим, вона просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача. В судове засідання позивач не з'явилась, до суду подала заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити її позов в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідач позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку на дитину та 1/4 частини від всіх видів заробітку на утримання дружини до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох років. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21 грудня 2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1406. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину-[PERSON], [INFO] (арк.с.5), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області 07.08.2014 року, яка проживає разом з позивачем: [ADDRESS]. Як встановлено в судовому засіданні, батько дитини проживає окремо від них, а тому, відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 СК України має обов'язок брати участь у їх утриманні та вихованні до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи. між сторонами у справі відсутня домовленність (договір) щодо сплати аліментів на утрмання дитини. Відповідно до стаття 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст. 180, 183 СК України, враховуючи те, що дитина проживає з матір'ю, суд вважає можливим визначити розмір аліментів: на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.05.2016 р., і до досягнення донькою повноліття. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 4 ст. 84 СК України встановлено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так як, відповідач погодився платити позивачу кошти на її утримання у розмірі 1/4 частини від його заробітку щомісячно, до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трирічного віку, починаючи з 16.05.2016 року, з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача коштів на утримання дружини у розмірі 1/4 частини від його заробітку щомісячно, починаючи з 16.05.2016 року до досягнення донькою, [PERSON], [INFO], трирічного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved