Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила: -- визнати недійсним Державний акт серії ЯГ № 969737 від 02.04.2009 року на право власності на земельну ділянку № 66, площею 1,1944 га, кадастровий номер 6820685000:05:007:0083, виданий на ім`я [PERSON], що розташована на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. -- визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.04.2011 року, видане приватним нотаріусом [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 21-211, на ім`я [PERSON], [INFO], на земельну ділянку площею 1,1944 га, що знаходиться на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцеві [PERSON], який помер 07.09.2010 року, на підставі Державного акта серії ЯГ № 969737 від 02.04.2009 року, кадастровий номер 6820685000:05:007:0083. -- визнати за нею право власності на земельну ділянку № 66, площею 1,1944 га, що розташована за межами населених пунктів Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті батька [PERSON], який помер 07.09.2010 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказувала, що 07.09.2010 року помер її батько [PERSON], який був власником земельної ділянки площею 1,1944 га, згідно державного акта ЯГ № 969737. Його донька позивач по справі, у встановлений шестимісячний строк прийняла спадщину та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак здійснити державну реєстрацію спадкового майна, позивач не має змоги, оскільки в державному акті допущені помилки, а саме не вірний кадастровий номер. Крім того, при зверненні до відділу Держгеокадастру з метою виправлення помилок або отримання нового державного акта, позивачу було відмовлено, та рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав. У судове засідання 21.02.2017 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились, у зв`язку з чим справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Представник позивача [PERSON] [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути без участі сторони позивача та задовольнити позовні вимоги. Третя особа, приватний нотаріус [PERSON] також подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача, Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, представники третіх осіб: відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі, Віньковецької районної державної адміністрації (відділ з питань реєстрації Віньковецької РДА), будучи належним чином повідомленими про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не зявились, причини неявки до суду не повідомляли. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 07.09.2010 року в с. Нетечинці помер батько позивача [PERSON], який був власником земельної ділянки на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району площею 1,1944 га. Після його смерті спадщину прийняла спадкоємець за законом - дочка [PERSON], яка отримала в нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину за законом ВРК № 631919. Інших спадкоємців немає. Наведені обставини підтверджуються копією паспорта позивача; свідоцтвом про смерть [PERSON] серії 1-БВ № 149171; свідоцтвом про народження VI-УР № 1938090, згідно якого батьком [PERSON] записаний [PERSON]; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, із якого слідує, що [PERSON] 17.09.1983 року зареєстрував шлюб із [PERSON], і прізвище дружини «Мазур»; Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 969737, виданим 02.04.2009 року на підставі розпорядження Віньковецької РДА № 232/2007-р від 07.08.2007 року на ім`я [PERSON], згідно якого останній був власником земельної ділянки на території Нетечинецької сільської ради, площею 0,1944 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; свідоцтвом про право на спадщину за законом ВРК № 631919, згідно якого [PERSON], як спадкоємець за законом, прийняла після смерті батька [PERSON] земельну ділянку площею 1,1944 га; копією спадкової справи, заведеної державним нотаріусом після смерті [PERSON], наданою на запит суду. Із відповіді відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі № М-812/0-811/19-16 від 15.12.2016 року, слідує, що кадастровий номер земельної ділянки № 66 площе. 1,1944 га не вірний . Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За положеннями ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оцінивши досліджені докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на земельну ділянку відповідно до закону, позивач як спадкоємець за законом має право на вказане спадкове майно в порядку спадкування, але у звязку з допущеними у правовстановлюючому документі на земельні ділянки помилками невірним кадастровим номером, вона позбавлена можливості провести державну реєстрацію земельної ділянки. Вирішення виниклого спору можливе лише в судовому порядку. Таким чином, позивач прийнявши спадщину після смерті батька [PERSON] у встановленому законом порядку та не відмовившись від неї, успадкувала також земельну ділянку площею 1,1944 га. Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. З наведених підстав Державний акт серії ЯГ № 969737 на право власності на земельну ділянку, виданий 02.04.2009 року на ім'я [PERSON] та Свідоцтво про право на спадщину за законом ВРК № 631919 від 28.04.2011 року, слід визнати недійсними, у звязку із допущеними помилками в кадастровому номері земельної ділянки. Крім того, згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду,якщо буде встановлено,що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину може бути визнане недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, тощо. За таких обставин свідоцтво про право на спадщину за законом ВРК № 631919, видане [PERSON] 28.04.2011 року, належить визнати недійсним. Визнання права власності за [PERSON] на земельну ділянку не порушує прав чи інтересів інших осіб. Враховуючи, що позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, він підлягає задоволенню.

Outcome: approved