Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В позовній заяві покликається на ту обставину, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2008 року, який було розірвано 14 жовтня 2011 року. Від спільного подружнього життя в них народився син [PERSON], [INFO], який залишився проживати після розірвання шлюбу з матір»ю. Відповідач сплачує кошти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] на підставі рішення суду у розмірі 350 грн. щомісячно. У зв»язку із підготовкою дитини до навчання у першому класі, нею придбано одяг та взуття, а також понесено витрати на придбання необхідних для навчання у школі речей. Крім цього, у зв»язку із необхідністю лікування у лікарястоматолога нею витрачено 7500 грн., а тому у позивача виникла потреба у додаткових витратах на утримання дитини. Відповідач не приймає участі у додаткових витратах на утримання сина, та добровільно сплачувати кошти відмовляється. Просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 6 178грн. В судовому засіданні під час розгляду справи позивач [PERSON] позов підтримала, просить його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечив проти доводів позивача, стверджує, що згідний оплатити лише витрати на лікування дитини у стоматолога, оскільки знає про цю необхідність і бачить результати лікування. В решті вимог позов не визнає, а витрати на навчання дитини у першому класі не вважає додатковими виратами. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностейдитини, її хворобою, каліцтвом тощо ). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, від якого у них 02 серпня 2009 року народився син, [PERSON], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Дана обставина стверджується копіями свідоцтва про народження дитини та копією рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами. Крім того, судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини сина [PERSON], до досягнення дитиною повноліття у розмірі по 350 грн. щомісячно. З медичної картки стоматологічного хворого на ім»я [PERSON] вбачається, що йому необхідне стоматологічне лікування вартістю 7500 грн. Дану обставину визнав відповідач та ствердив що знає про те, що дане лікування його дитини було проведено фактично. Інші витрати, зазначені позивачем у позовній заяві та підтверджені наданими товарними чеками, які заперечуються відповідачем, не можуть вважатися додатковими витратами на утримання дитини за змістом ст.185 СК України. Визначаючи розмір додаткових витрат, які підлягають до стягнення разово з відповідача, суд бере до уваги половину вартості лікування дитини, що становить 3750 грн. Суд також присуджує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial