Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO], в розмірі 4000 грн. щомісячно. Позовна заява мотивована тим, що від сумісного проживання сторони мають двоє дітей. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2015 р. шлюб розірваний. Діти після розірвання шлюбу проживають з позивачем. Після припинення спільного проживання відповідач неналежним чином бере участь в утриманні дітей. Позивач змушена постійно випрошувати у нього допомогу дітям. Старший син [PERSON] є інвалідом дитинства, потребує особливого догляду та умов життя, а відповідно і додаткових витрат на його утримання, що для позивача є непосильним. Відповідач фізично здорова людина працездатного віку, Він є приватним підприємцем, при спільному проживанні сторін займався перевезенням транспортних засобів з-за кордону та їх реалізацією. Доходи відповідача достатньо високого рівня, але мінливі, важко підлягають обліку. Житлом відповідач забезпечений, інших утриманців не має. Тобто відповідач може утримувати дітей до їх повноліття. Позивач просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, оскільки його доходи є мінливими і такими, що важко підлягають обліку. Будучи реально обізнаною про рівень доходів відповідача, враховуючи те, що позивач не ставить питання про стягнення додаткових витрат на старшого сина інваліда з дитинства, позивач вважає, що розмір аліментів, які в змозі сплачувати відповідач на двох дітей становить тверду грошову суму 4000 грн. щомісячно. При розгляді справи позивач за усною заявою зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2500 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Подала до суду додаткові пояснення, в яких зазначила про те, що відповідач працював офіційно, займався підприємницькою діяльністю, однак коли йому стало відомо про подання позивачем до суду позовної заяви про сплату аліментів, він 13.02.2017 р. припинив підприємницьку діяльність. Твердження, що відповідач має на утриманні батьків також не відповідає дійсності, так як його батьки пенсіонери, які отримують пенсію, але на утриманні відповідача не перебувають. Батьки відповідача мають ще двох дітей, дочка проживає разом з ними. Позивач також має матір-пенсіонерку, батько помер, проживають з дітьми в квартирі матері сплачують комунальні послуги, оплата яких становить від 2000 до 2500 грн. Лікування старшого сина інваліда з дитинства потребує значних коштів для підтримання стану його здоров»я. Кожні 6 місяців син повинен проходити обстеження в клініці м. Києва, що тягне витрачання значних коштів. Хоча син отримує стипендію, цих коштів не вистачає для підтримання стану його здоров»я. Молодший син, який навчається в школі у 2 класі, відвідує додаткові гуртки сучасного танцю, що складає 500 грн. в місяць, англійська мова 600 грн. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали. Згідно із запереченнями представника відповідача кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 182 СК України вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, позивач вказує, що відповідач займається підприємницькою діяльністю та має достатній дохід і спроможний сплачувати кошти, але при цьому не надає жодного доказу, який підтверджує його підприємницьку діяльність та дохід. Також позивач вказує, що відповідач забезпечений житлом, однак жодного доказу не надає. Натомість позивач звертає увагу суду, що після розлучення з позивачем він проживає у металевому вагончику, який розташований на спільній сумісній земельній ділянці №174, що знаходиться в спілці садівничих товариств «Мрія», територія Якушинецької сільської ради, Вінницького району Вінницької області. Вирішуючи питання про розмір аліментів, відповідач просить прийняти до уваги той факт, що він знаходиться у скрутному матеріальному становищі, має на утриманні двох батьків пенсіонерів, та не має місця проживання. Відповідач просить стягнути аліменти на кожну дитину в розмірі по 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Від сумісного проживання сторони мають двоє дітей : сина [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2015 р. шлюб між сторонами розірваний. Діти після розірвання шлюбу проживають з позивачем. Після припинення спільного проживання відповідач не регулярно бере участь в утриманні дітей. Старший син [PERSON] є інвалідом дитинства, потребує особливого догляду та умов життя, а відповідно і додаткових витрат на його утримання. Згідно із ст.ст. 11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 182 СК України вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач вказує, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, має достатній дохід і спроможний сплачувати кошти в заявленому позивачем розмірі, але при цьому не надає належних до допустимих доказів про розмір доходу [PERSON] Натомість відповідач подав довідку з Вінницької об»єднаної державної податкової інспекції про те що за 2016 рік він доходу від підприємницької діяльності не отримував, а 13.02.2017 р. звернувся до державного реєстратора з пакетом документів для проведення припинення підприємницької діяльності. Відтак розмір доходу відповідача, відповідно до якого [PERSON] спроможний сплачувати аліменти 2500 грн., позивачем не доведено, хоча тягар доказування лежить на ній. Житлом відповідач не забезпечений, після розірвання шлюбу він мешкає у металевому вагончику, який розташований на спільній сумісній земельній ділянці №174, що знаходиться в спілці садівничих товариств «Мрія», територія Якушинецької сільської ради, Вінницького району Вінницької області. Так, відповідач зареєстрований у квартирі своїх батьків за адресою : м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 53, кв. 33, але в цій квартирі не мешкає, що доведено довідкою ТОВ «ЖЕО» №1138 від 14.02.2017 р. Та обставина, що відповідач має на утриманні двох батьків пенсіонерів, на переконання суду, не доведена, тому що батьки отримують пенсію, мешкають у квартирі, мають ще двох дітей, а дочка [PERSON] мешкає разом з батьками і має надавати їм допомогу у веденні домашнього господарства. Утримання двох дітей, з яких старший син [PERSON] є дитиною інвалідом, і одержує державну соціальну допомогу, потребує значних коштів, але при визначенні розміру аліментів суд має враховувати і матеріальне становище платника аліментів. При цьому суд враховує ту обставину, що мати дітей має постійне місце роботи в ТОВ-НВП «Аргон» та разом з дітьми постійно мешкає в квартирі матері позивача за адресою : [ADDRESS], тоді як відповідач житлом не забезпечений, а його доходи мінливі. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Враховуючи те, що відповідач постійного доходу не має, припиняє підприємницьку діяльність, житлом не забезпечений суд дійшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню і стягнення з відповідача аліментів у твердій грошові й сумі у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, які підлягають індексації, починаючи стягнення з 11.01.2017 р. і до досягнення старшою дитиною повноліття. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. Судові витрати в справі складаються : з витрат на правову допомогу у розмірі 350 грн., які підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача, та судового збору в розмірі 640 грн., який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial