Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1309 грн, та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1050 грн, до 30 грудня 2021 року. Після відкриття провадження у справі позивачка позовні вимоги уточнила, просила змінити кінцеву дату стягнення аліментів з 30 грудня 2021 року до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 24 квітня 2010 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , після цього їх шлюб було розірвано рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 23 січня 2019 року. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, що діти проживають разом з нею, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на їх утримання. У судовому засіданні позивачка вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав, зазначив, що має можливість та погоджується сплачувати аліменти у розмірі, про який просить позивачка. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб 24 квітня 2010 року. Вказаний шлюб було розірвано рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 23 січня 2019 року. За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження від 22.07.2014 серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 29.09.2010 серії [NUMBER] ). Відповідно до наданої позивачкою довідки від 09.02.2021 № 312, виданою начальником відділу реєстрації місця проживання виконкому Генічеської міської ради [PERSON] , діти проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ (78912) від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України від 26.04.2001 № 2402-III «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні своєї матері, відповідач є батьком дітей, який є особою працездатного віку та з огляду на недоведеність іншого, не встановлення підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання дітей, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1309 гривень, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1050 гривень, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на те, що позивачка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, яка була задоволена, то з відповідача слід стягнути судові витрати у розмірі 908 грн. на користь держави.

Outcome: approved