Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] управління Держгеокадастру у Вінницькій області, [PERSON] сільської ради Тростянецького району про визнання права на земельну ділянку, зазначивши, що 14.06.1996 року померла її мати [PERSON], яка постійно до дня смерті проживала в [INFO]. Спадкоємцем до майна матері являється позивач, дочка [PERSON] 04.03.1997 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину по закону після смерті матері на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в с.Бережанка, Тростянецького району вул.Шкільна, 17. З 1946 року по 1982 рік мати позивача працювала у місцевому колгоспі, а потім КСП «Світанок» с.Ободівка. З 01.01.1968 року вона, досягнувши пенсійного віку, оформилась на пенсію, але припинила працювати в колгоспі лише у 1982 році. Рішенням 4 сесії ХХІІ скликання [PERSON] сільської ради народних депутатів від 31.05.1995 року землю бувшого КСП «Світанок» с.Ободівка передано у колективну власність, видано Державний акт на право колективної власності на землю. Мати позивача була включена до списків, які додавались до державного акта на право колективної власності, які складались 28.06.1995 року. Тобто вона мала отримати Сертифікат, однак не встигла, бо померла. Відповідно до ст.1218 ЦК України позивач вважає, що має право на отримання земельної ділянки, яка б належала її матері. Тому змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за нею права на земельну ділянку(пай) із розпайованих земель бувшого КСП «Світанок» с.Ободівка як спадкоємець першої черги після смерті матері [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився, представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу в його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тростянецького району в судове засідання не з`явився, однак надали на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнають, просять розглянути справу в їх відсутності. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.2\~ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами\~ст.197 ЦПК України.\~\~\~ Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Вінницькій області в судове засідання не зявився, однак належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи, про що в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення повістки. Причина неявки суду невідома, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними доказами. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №355768, виданого 16.06.1996 року виконкомом [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області [PERSON] померла 14.06.1996 року(а.с.5 ). Родинний звязок позивача з померлою підтверджується свідоцтвом про народження №443642, виданого на імя [PERSON], [INFO], де в графі мати значиться [PERSON](а.с.6). В подальшому позивач змінила прізвище на [PERSON] в звязку з одруженням(а.с.7). Позивач вчасно прийняла спадщину, частину спадкового майна оформила на себе, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом на житловий будинок(а.с.8). Відповіддю відділу Держгеокадасту у Тростянецькому районі Вінницької області №29-28-99.2-285/2-17 від 20.03.2017 року підтверджено, що за наявною інформацією [PERSON] була включена до списку, що додавався до розпорядження про затвердження технічної документації із землеустрою та видачу державних актів на право власності на землю по [PERSON] сільській раді колишнього КСП «Світанок» с.Ободівка Тростянецького району.(а.с.9). Підтвердженням того, що [PERSON] дійсно працювала в колгоспі ім.Котовського являється: Архівна Довідка №28 від 02.03.2017 відповідно до якої встановлено, що колгосп ім.Петровського с.Ободівка діяв з 1944 року по 1992 рік. В грудні 1992 року загальними зборами колгоспників, розпорядженням №310 від 28.12.1992 року здійснено державну реєстрацію КСП «Світанок». В лютому 2000року реформовано у с/г ТОВ «Світанок». Ухвалою Господарського суду Вінницької області №5/103-05 від 15.05.2007 року СТОВ «Світанок» ліквідовано(а.с.17); Архівна Довідка №28 від 02.03.2017, відповідно до якої встановлено, що [PERSON] дійсно працювала в СТОВ «Світанок» с.Ободівка з 1946 року по 1982 рік та їй відповідно нарахований трудовий стаж(а.с.18); Трудова книжка колгоспника №63 видана на імя [PERSON]І.(а.с.23-25). Довідкою №211 від 31.07.2017 року виданою виконкомом [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області підтверджено, що за гр.[PERSON] рахується земельна частка(пай) згідно схеми поділу земельних часток(паїв) за №238 площею 2,7766га.(а.с.24). Відповідно до списку померлих громадян, які мають право на земельну частку(пай) КСП «Світанок» с.Ободівка Тростянецького району Вінницької області доданого до Розпорядження №198 від 05.08.2005 року Тростянецької РДА, [PERSON] включена до списку за №88.(а.с.10,11). Роздержавлення та паювання земель сільськогосподарських підприємств здійснювалось у відповідності до Постанови Верховної Ради України від 13 березня 1992 року №2201 та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Списки до Державного акту на право колективної власності на землю бувшого КСП «Сітанок» складались 28 червня 1995 року. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельну частку [пай] мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу чи товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. Право власності на землю закріплюється державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими Радами. Державний акт на право колективної власності на землю видається сільськогосподарському підприємству, кооперативу, акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності громадян. Постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року №2201 затверджена форма державного акта на право колективної власності на землю, до якого додається за встановленою формою вичерпний список громадян- співвласників цієї власності. Список громадян, як додаток до державного акта, формується самим підприємством відповідно до статуту, розглядається і затверджується загальними зборами членів підприємства та підписується головою місцевої Ради і головою колективного сільськогосподарського підприємства. Отже, виходячи з вищевикладеного, право громадян -членів недержавного сільськогосподарського підприємства як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі в встановленому порядку державного акта на право колективної власності на землю КСП з обов»язковим додатком, списком громадян - членів зазначеного підприємства. Відповідно до п.2 Листа Державного комітету України по земельних ресурсах №14-17-11/2473 від 17.05.2001 року «Якщо особа, яка відповідно до чинного законодавства має право на земельну частку(пай), безпідставно (помилково) не була включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, то сільськогосподарське підприємство на підставі рішення загальних зборів (або уповноважених) звертається з клопотанням до місцевої Ради щодо передачі із земель резервного фонду в розмірі сумарної кількості земельних часток осіб, які не одержали сертифікати на право на земельну частку (пай). Державний комітет України по земельних ресурсах у своїх рекомендаціях щодо паювання №11 від 20 лютого 1996 року, які затверджені наказом Держкомітету України по земресурсах від 20.02.1996 р.за №11 визначив, що паювання земель здійснюється після передачі їх у колективну власність на підставі матеріалів по видачі державних актів на право колективної власності на землю та грошової оцінки с\\г угідь, переданих у колективну власність підприємства після 1 липня 1995 року. Після проведення певних розрахунків вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах, які затверджені РДА, сертифікати на право на земельну частку (пай) оформляються комісією, утвореною у підприємстві, землі якого розпайовуються, та підписуються головою РДА і реєструються у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку, яка ведеться відповідним районним відділом земельних ресурсів, Член КСП, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі державного акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] відповідно до вимог законодавства, була наділена правом на земельну частку(пай), що розташована на землях [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області, однак не встигла отримати Сертифікат в звязку з смертю. На підставі положень ст.1218 Цивільного кодексу України, якими встановлено, що до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, одержати земельний пай можуть спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі земельних сертифікатів. Право на отримання земельної частки (паю) по спадщині не заборонено положеннями ст. 1219 Цивільного кодексу України. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved