Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи його тим, що з 20.12.1997 р. по 29.11.2012 р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач за усною домовленістю сплачував аліменти на утримання сина в розмірі 600 грн. Проте, з 01.09.2013 р. відповідач почав сплачувати аліменти в розмірі 300 грн., а з червня 2014 року взагалі припинив їх сплачувати. Таким чином, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 600 грн. щомісячно. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав, які викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що жодним чином не ухиляється сплачувати аліменти на утримання сина, просив врахувати, що має постійне місце роботи, розмір отримуваної ним заробітної плати та стягнути з нього аліменти в розмірі ? частини заробітку. Заслухавши доводи та заперечення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 20.12.1997 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 29.11.2012 року. Батьками [PERSON], [INFO], являються [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 21.11.2001 року відділом РАЦС Скадовського РУЮ Херсонської області, актовий запис № 146. Як вбачається із довідки № 89 від 28.07.2014 року [PERSON] з 24.06.2006 року працює в ПАТ «Пересувна механізована колона № 156» та отримує відповідну заробітну плату. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, яка визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини: частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 184 СК України, яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій формі: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей тощо. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] має постійне місце роботи, суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 184 СК України щодо присудження аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. За наведених обставин суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на думку суду відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості й не суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи.

Outcome: partial