Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила встановити факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в період часу з 1979 року по 11.01.2012 року та визнати за нею, як спадкоємицею за законом першої черги право власності на 1/5 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що належала померлому [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що нотаріальною конторою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що позивачу необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і заява нею не була подана. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що позивач є його матір'ю, а спадкодавець [PERSON] є його рідним братом та підтвердив факт того, що позивач [PERSON] проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в період часу з 1979 року по 11.01.2012 року спадкодавець [PERSON] був лише зареєстрований за іншою адресою, а проживав з 1979 року по [ADDRESS]. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що позивач є його рідною сестрою і зазначив, що спадкодавець [PERSON] з 1979 року проживав разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] та ніколи за адресою місця реєстрації не проживав. Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло від 30.03.1993 року за № 2521, виданого комунальним підприємством Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації, [PERSON] належала 1/5 частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.01.2012 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області [PERSON] помер [INFO] Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/5 частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 37118559 від 09.04.2014 року, згідно якого, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержують право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є його мати [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.01.1977 року, виданого Тараклійською сільською радою Чадир - Лунгського району МРСР. Відповідно до ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», встановлено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Факт того, що [PERSON] прожила разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини підтверджено поясненнями свідків допитаними в судовому засіданні та поясненнями відповідача, таким чином, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Письмовою відповіддю наданою державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 09.04.2014 року за № 802/01-16 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із тим, що позивачу необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини і заява не була подана. Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнала позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved