Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування вимог зазначає, що позивач та відповідач 22.02.2011 розірвали шлюб. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.04.2011 року з відповідача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій сумі, в розмірі 300 грн., щомісячно, починаючи з 10.12.2010 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Розмір аліментів, який був визначений за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.04.2011 року, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліменти, які сплачуються відповідачем, є недостатніми для матеріального утримання сина. Позивач просить змінити розмір аліментів та спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.04.2011 року та стягнути із [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до 10.12.2026 року, тобто до повноліття сина [PERSON] . Представником відповідача - [PERSON] 16 лютого 2021 року подано до суду відзив, в якому відповідач позовні вимоги визнав частково. Вважає, що сума аліментів може бути змінена, і визначена у мінімально гарантованому розмірі для дитини відповідного віку, але щоб сукупний розмір аліментів на дітей не перевищував половини доходів відповідача. Вказав, що 25.04.2016 року позивач написала заяву до ВДВС Жовтневого району про повернення без виконання виконавчого листа про стягнення аліментів. Крім того, відповідач має двох дітей 2012 та 2015 року народження, які проживають разом з ним; на його утриманні знаходиться мати, яка мешкає разом з ним, офіційно не працевлаштований, має непостійний заробіток та мінливий дохід (а.с.28-31). Представником позивача - [PERSON] надіслано до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Зазначив, що відзив на позовну заяву є не обґрунтованим. Відповідач не надав суду доказів про сплату аліментів на будь-яких інших утриманців. Прохання відповідача встановити аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у мінімально гарантованому розмірі для дитини відповідного віку, але щоб сукупний розмір аліментів на дітей не перевищував половини його доходів є неконкретним. А суд не може виносити рішення, щодо невстановлених судом обставин, чи обставин, які ще не настали (аліменти на інших дітей). Ухвалою Кіровського районного суду м . Кіровограда від 22 жовтня 2021 року суддею Варакіною Н.Б. відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідач та відповідач в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріли справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 22.02.2011 розірвали шлюб, що підтверджується рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.02.2011 . Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , актовий запис №35. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.04.2011 з відповідача стягнуті на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн, щомісячно, починаючи з 10.12.2010 до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . На даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.04.2011 значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181, ст. 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а зміна розміру аліментів відбувається з дня набрання рішенням законної сили, тому вимога про стягнення зміну розміру аліментів з дня звернення до суду з позовом задоволенню не підлягає. На підставі ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки аліменти - це кошти, спрямовані саме на утримання дитини, розмір яких повинен бути достатнім для цього, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, діти сторін будуть захищеними та будуть отримувати належне утримання від батька, що гарантовано як нормами національного так і норами міжнародного законодавства. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789Х11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що спосіб стягнення та розмір аліментів повинен бути змінений. На підставі викладеного,

Outcome: partial