Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у юридичному шлюбі з 14.11.2003 року. Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дочок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що починаючи з 2013 року сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалось, кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї. Вказує також, що на протязі цього часу відповідач не надає коштів, які необхідні для забезпечення нормальних умов проживання їх спільних дітей, і добровільно надавати такі кошти відповідач відмовляється. За вказаних обставин позивачка звернулась до суду та просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на двох неповнолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову та просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. У попереднє судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, подала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, заявлені вимоги визнає повністю не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Вимогами ч.4 ст.130 ЦПК України встановлено, що при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 14.11.2003 року вбачається, що [PERSON] 14.11.2003 року вступив в юридичний шлюб із [PERSON], який зареєстровано відділом РАГСу Ковельського МУЮ Волинської області, актовий запис №559. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи ту обставину, що сторони, згідно поданих заяв, виявили взаємну згоду на розірвання шлюбу, суд вважає недоцільним надавати подружжю термін на примирення. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дочок - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 26.04.2006р) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 10.04.2009р), однак відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не виконує батьківських обов'язків. Таким чином, суд вважає підставною вимогу позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей саме в розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Крім того, такі позовні вимоги, згідно поданої письмової заяви, були повністю визнані відповідачем. На підставі вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON]

Outcome: approved