Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки розміром 4,1682 за кадастровим номером 742368780009000:0173 та 0.4865 га за кадастровим номером 742368780007000:0631 що розташовані на території Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області із земель КСП «Іскра». Свій позов мотивує тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті на майно відкрилася спадщина до складу якої, як вважала позивач входили земельні ділянки, які розташовані на території Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області. Право власності посвідчувалось державним актом на право приватної власності на землю від 08.02.2006 року серії ЯБ № 627833.Рішенням Новгород-Сіверського районного суду від 20.08.2020 року позивачу надано додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Під час звернення до нотаріуса позивачу роз`яснено що видати свідоцтво про право на спадщину не можливо, так як позивачем не надано оригінал Державного акту про право власності на земельну ділянку. Даний акт був втрачений. З даного приводу позивач звернулась в ЗМІ «Сіверський край». Іншим не судовим шляхом визнати право на земельну частку(пай) не можливо, тому змушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не з`явилась. Надала заяву про проведення судового розгляду без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити. Представник відповідача Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області Петренко І.М., в судове засідання не з`явився, надав заяву до суду про проведення судового засідання без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Згідно з ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову у підготовчому судовому засіданні суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено що [INFO] , померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 23 червня 2009 року, про що 23 червня 2009 року складений актовий запис № 18) (а.с.5) За життя [PERSON] отримала державний акт про право на земельну ділянку серії ЯБ № 627833, який посвідчував право на земельну ділянку розміром 4,6547 на території Орлівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Вартість зазначеної земельної ділянки станом на день видачі довідки становить 63957,38 (шістдесят три тисячі дев`ятсот п`ятдесят сім гривень тридцять вісім копійок) Про втрату державного акту про право власності на земельну ділянку було розміщено оголошення в ЗМІ. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку прийняла належним чином, тобто фактичним вступом в управління та володіння спадковим майном [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 10.02.1990 року [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , у зв`язку з чим [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно наданої інформації приватним нотаріусом Новгород-Сіверського нотаріального округу Шик А.Л. видачу свідоцтва про право на спадщину на право на земельну ділянку на території Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, площею 4,6547 в умовних кадастрових гектарах, що належало померлій [PERSON] неможливо, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документів (а.с.12) Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі, втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем позов визнається повністю, за встановлених у справі обставин суд не вбачає жодних правових перешкод для задоволення позову з визнанням відповідного права за позивачем на підставі ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, адже попередній право посвідчуючий документ зараз втрачено. Згідно статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Враховуючи наведене в ст.25 ЦК України випливає, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання належності цього майна власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок її смерті. Отже на день смерті [PERSON] належало право на земельну ділянку, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved