Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Мар'янівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом від 17 жовтня 2002 року №55, на земельну ділянку площею 5,97 га, яка розташована на території Мар'янівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом вказаної земельної ділянки, однак не могла вчасно звернутись із заявою у нотаріальну контору, оскільки [PERSON] на час своєї смерті проживала в м. Долинська, а позивачка з 1992 року по 2013 рік проживала в м. Кіровоград. Досить тривалий час з бабусею не спілкувалася, тому про наявність заповіту дізналася в листопаді 2016 року. Також в період з 1 травня 2012 року по 5 червня 2012 року перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом вірусний гепатит «А», на підтвердження чого посилається на довідку, а тому з поважних причин не змогла прийняти спадщину в шестимісячний строк (а.с.83-84). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з урахуванням заяви про зміну підстав позову в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заявах. Представник відповідача [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Визнання представником відповідача позову прийняте судом. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] у місті Долинська Долинського району Кіровоградської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 5,97 га, в межах згідно з планом розташована на території Мар'янівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого Бобринецькою районною радою народних депутатів 03 червня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12-272ч (а.с.7). Згідно заповіту, посвідченого 17 жовтня 2002 року секретарем виконкому Куйбишівської сільської ради Бобринецького району [PERSON], [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме належну їй земельну ділянку (пай) розміром 5,97 га, виділену згідно державного акта на право власності на землю [NUMBER] виданого Бобринецькою райдержадміністрацією 03.06.2000 року, заповіла своїй онучці [PERSON] (а.с.6). Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO]. Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, шестимісячний строк для прийняття спадщини померлої [PERSON] закінчився 25 травня 2012 року. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1369 ЦК України). Після смерті [PERSON], яка померла [INFO], заведена спадкова справа №9/2017 (номер у спадковому реєстрі 60196811) за заявою [PERSON] про прийняття спадщини від 08.12.2016 року поданою приватному нотаріусу Долинського районного нотаріального округу Кубасову І.Ю. (а.с.47-56), однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом з підстав пропуску терміну для прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.12.2016 року (а.с.30). Отже, позивач звернулась з приводу спадщини [PERSON] до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Кубасова І.Ю. лише в грудні 2016 року, тобто після закінчення встановленого законом шестимісячного строку для її прийняття. За змістом ст. 1217 ЦПК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.ч. 2, 3 ст.1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Верховного Суду України 26 вересня 2012 року (справа № 6-85 цс 12), прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, визначено, що правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Частиною першою статті 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до абз.6 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Свідок [PERSON] показала, що до 2002 року проживала по сусідству з померлою [PERSON] в с. Осикувате. Рідні рідко приїздили до померлої. У 2002 році вона та [PERSON] виїхали до м. Долинська. Вона відвідувала померлу в [ADDRESS]. У квітні-травні 2015 року вона зателефонувала до сестри померлої [PERSON], яка повідомила, що [PERSON] померла. Коли знайшла адресу зятя померлої [PERSON] відправила у листопаді-грудні 2015 року телеграму за адресою: [ADDRESS], в якій повідомляла про те, що [PERSON] померла. Свідок [PERSON] показав, що з 1986 року по 2010 рік проживав в с. Осикувате, працював головою сільської ради. Знав померлу [PERSON], яка також проживала в с. Осикувате та її онуку, [PERSON], яка приїздила до бабусі літом. Близько 10 років позивачку в селі не бачив. Згідно довідки житлово-будівельного кооперативу №42 від 03.11.2016 року за №141 [PERSON] з 28.04.1992 року по 2013 рік була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] (а.с.100). Як вбачається із запису в будинковій книзі [PERSON] на час своєї смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-11). Згідно копії електронного повідомлення №9 встановлено, що 29.10.2015 року на адресу [PERSON] [ADDRESS] надійшла телеграма в якій повідомляється про смерть [PERSON] (а.с.9). Обставина про те, що позивач про наявність заповіту на її ім'я дізналася лише в листопаді 2016 року не доведено позивачем під час розгляду справи, адже вказані свідки з приводу заповіту нічого не повідомили, а свідок [PERSON] лише повідомили про смерть [PERSON] Судом встановлено, що позивач в період шестимісячного строку для прийняття спадщини знаходилась на лікуванні в КЗ «Центральна міська лікарня м. Кіровограда» в інфекційному відділенні №1 з 01.05.2012 року по 05.06.2012 року, що підтверджується довідкою КЗ «Центральна міська лікарня м. Кіровограда» №117 від 13.03.2017 року (а.с.85); копією епікризу №2041 від 05.06.2012 року (а.с.86) та копією медичної картки [PERSON] (а.с.101-104). Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки перебування [PERSON] на тривалому лікуванні не за місцем відкриття спадщини свідчить про об'єктивність та поважність причини пропуску позивачем встановленого законом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що пропуск позивачем шестимісячного строку прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] відбувся з поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що представник відповідача [PERSON] визнав заявлений позов в повному обсязі, на думку суду визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому у суду є підстави його прийняти, що є також самостійною підставою для задоволення позовних вимог. У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати залишити по фактично понесених позивачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved