Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.03.2019 року. Від даного шлюбу у них [INFO] народилась дочка [PERSON] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає щомісячно матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки, а тільки іноді сплачує кошти за власним бажанням, хоч інших утриманців не має та постійно працює за кордоном в Чеській Республіці, де отримує достатньо високий заробіток, тому має можливість сплачувати аліменти. Оскільки вони з відповідачем не можуть досягнути згоди з приводу способу виконання останнім обов`язку по утриманню дитини, то вона вимушена звернутися в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини. Просила позов задоволити, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати до досягнення дочкою повноліття. Відповідач в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується оголошенням про виклик його до суду, поміщеним на офіційному сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 31.12.2020 року (а.с. 16). За таких обставин суд 12.01.2021 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 даного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2019 року в справі № 343/283/19 (а.с. 4-5). Про те, що від даного шлюбу у них [INFO] народилась дочка [PERSON] , свідчить свідоцтво про її народження серії [NUMBER] від 08.04.2004 року, видане Рахинянською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, позивачкою по справі, яка займається її вихованням та матеріальним забезпеченням, що підтверджується довідками виконавчого комітету Рахинянської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області № 652 від 01.12.2020 року (а.с. 7,8). Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання своєї неповнолітньої дочки, оскільки він є здоровим, працездатним, інших утриманців не має та виїжджає роботу в Чеську Республіку, про що в судовому засіданні ствердила позивачка Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивачки, суд враховує також те, що на даний час прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2395 гривень та що обов`язок по матеріальному забезпеченню дитини лежить на обох батьках. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити частково та стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, які стягувати з часу звернення в суд з даним позовом - 16.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, є обґрунтованим та справедливим, оскільки враховує майнове становище сторін по справі та відповідає вимогам закону й інтересам неповнолітньої дитини. При цьому суд вважає, що відсутні підстави для обмеження мінімального розміру аліментів сумою не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки таке обмеження застосовується при стягненні аліментів у частці від заробітку, а не в твердій грошовій сумі, що має місце в даній справі. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved