Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в період з 02.12.2006 по 29.07.2014 вона перебувала з відповідачем у шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги для їх спільної дитини, тому [PERSON] змушена звернутися до суду з вищевказаним позовом. Крім того, позивач зазначила, що дитина часто хворіє, у зв'язку з чим вони змушені знаходитись на лікуванні в медичних закладах, через що позивачеві тяжко знайти постійну роботу. Відповідач фізично здоровий, працездатний, та, наскільки відомо позивачеві, він має постійний дохід. [PERSON] подала до суду заяву, в якій, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить справу розглядати без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити його. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на подав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є батько - [PERSON] та мати- [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 06.06.2008, актовий запис № 368 (а.с. 5). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З 24.04.2017 по 11.05.2017, з 13.10.2017 по 31.10.2017 дитина знаходилася на лікуванні. З виписки № 1736 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що взагалі не зазначено діагноз (захворювання ) , у зв'язку з яким [PERSON] проходив курс лікування (а.с.19-20). Жодних належних доказів про знаходження дитини на обліку у зв'язку із її захворюванням та необхідністю постійного лікування суду не надано. Отже, позивачем не доведено суду належними та достатніми доказами позовні вимоги щодо необхідності стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини саме у розмірі 1/3 частини від його доходу. Виходячи з приписів ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Таким чином, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 930 грн. Статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з дня подачі позову до суду, 23.01.2018, до досягнення [PERSON] повноліття. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 704,80 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial