Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Борщівської сільської ради Котовського району Одеської області, стверджуючи, що 03 січня 2005 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Прогрес» на території Борщівської сільської ради Котовського району Одеської області розміром 5,50 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Позивачка також стверджувала, що спадкоємцями після смерті матері є вона та відповідачі, які відмовились від прийняття спадщини. Позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки проживала з померлою на протязі 7 років та по день її смерті. Проте оформити спадщину на вказане спадкове майно позивачка невзмозі через необхідність встановлення факту проживання з померлою однією сім'єю та відсутності витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Позивачка просить встановити факт постійного проживання однією сімєю її, [PERSON], [INFO], разом зі спадкодавцем [PERSON], у с. Дібровка Котовського району Одеської області, з 1998 року до часу відкриття спадщини, тобто до 03 січня 2005 року, визнати за нею, [PERSON], [INFO], в порядку спадкування, як спадкоємця 4 черги за законом, право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0164229, яка перебувала у колективній власності КСП «Прогрес» на території Борщівської сільської Ради Котовського району Одеської області, розміром 5,50 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї межі в натурі (на місцевості), виданого головою Котовської районної державної адміністрації 06 вересня 1996 року на підставі рішення Котовської райдержадміністрації Одеської області від 12 серпня 1996 року за № 263/96 і зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 507 від 06 вересня 1996 року, після смерті, [PERSON], яка померла 03 січня 2005 року, як за спадкоємицею четвертої черги за законом. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник Борщівської сільської ради Котовського району Одеської області у судове засідання не зявився, надали суду заяву, у якій позов визнавали та просили про розгляд справи за їх відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, вбачає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 03 січня 2005 року померла [PERSON], яка на день смерті проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Прогрес» на території Борщівської сільської ради Котовського району Одеської області розміром 5,50 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що посвідчується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0164229, виданим головою Котовської районної державної адміністрації 06 вересня 1996 року на підставі рішення Котовської райдержадміністрації Одеської області від 12 серпня 1996 року за № 263/96 і зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 507 від 06 вересня 1996 року. [PERSON] заповіт не складала, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після її смерті, має здійснюватись за законом. [PERSON] протягом більше 5 років до дня смерті [PERSON] проживала разом із [PERSON] в її будинку в с. Дібровка Котовського району Одеської області, що підтверджується матеріалами справи. Згідно довідок селищної ради №13 від 10 січня 2005 року, №288 від 29 листопада 2006 року та №1781 від 11 грудня 2015 року, позивачка дійсно проживала спільно однією сім'єю з [PERSON], доглядала її до дня смерті та проводила поховання. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше, як пять років до часу відкриття спадщини. Ст. 1264 ЦК України захищає права тих осіб, яких спадкодавець вважав членами своєї сім'ї і які проживали з ним упродовж достатньо тривалого часу (пять років), вели спільне господарство. Підтвердженням права особи спадкування у четверту чергу можуть бути свідчення сусідів чи інших членів сім'ї, документи, які підтверджують спільне проживання протягом не менше пяти років та ведення спільного господарства, тощо. У звязку з вищевказаним, суд вважає, що позивачка є спадкоємцем четвертої черги по закону. Таким чином, [PERSON], яка постійно проживала разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадщини, тому згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Проте оформити спадщину на вказане спадкове майно позивачка невзмозі через необхідність встановлення факту проживання з померлою однією сім'єю та відсутність витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 Про судову практику у справах про спадкування та за правилами ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом про його право власності на землю. Згідно ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.. 15 Закону України «Про оцінку землі» підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог та заперечень. Із зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved