overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду до Липецької сільської Ради Котовського району Одеської області, стверджуючи, що вона з поважних причин пропустила строк прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON], який помер 26 жовтня 2008 року. Позивачка просила визначити їй додатковий строк у 3 місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав. Представник Липецької сільської Ради Котовського району Одеської області в судове засідання не зявився, були повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26 жовтня 2008 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,1154 га, що розташована на території Липецької сільської Ради Котовського району Одеської області, та належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №009873, виданого Котовською районною державною адміністрацією 09 грудня 2004 року. [PERSON] заповіт не складав, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після його смерті, має здійснюватись за законом. Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємицею на спадкове майно [PERSON] є його донька позивачка. [PERSON] у встановлений законом строк не звернулась до нотаріальної контори із завою про прийнятті спадщини. Суд вважає, що позивачка пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин у звязку з юридичною необізнаністю та тяжким матеріальним становищем. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду до Липецької сільської Ради Котовського району Одеської області, стверджуючи, що вона з поважних причин пропустила строк прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON], яка померла 24 жовтня 2008 року. Позивачка просила визначити їй додатковий строк у 3 (три) місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав. Представник Липецької сільської Ради Котовського району Одеської області в судове засідання не зявився, були повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24 жовтня 2011 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,8918 га, що розташована на території Липецької сільської Ради Котовського району Одеської області, та належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №060751, виданого Котовською районною державною адміністрацією 09 грудня 2004 року. [PERSON] заповіт не складала, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після її смерті, має здійснюватись за законом. Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємицею на спадкове майно [PERSON] є її донька позивачка. [PERSON] у встановлений законом строк не звернулась до нотаріальної контори із завою про прийнятті спадщини. Суд вважає, що позивачка пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин у звязку з юридичною необізнаністю та тяжким матеріальним становищем. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду до Липецької сільської ради Котовського району Одеської області, стверджуючи, що вона з поважних причин пропустила строк прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] Позивачка просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. В судове засідання позивачка не з'явилась, її представник [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник Липецької сільської ради Котовського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надали суду заяву, у якій позов визнавали та просили про розгляд справи без їх участі. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,8655 га, що розташована на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області, а також сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. [PERSON] заповіт не складала, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після її смерті, має здійснюватись за законом. [PERSON] є донькою померлої [PERSON], що підтверджується наявними у матеріалах справи документами (а.с.16-20). [PERSON] у встановлений законом строк не звернулась до нотаріальної контори із завою про прийнятті спадщини. Згідно довідки Котовської районної державної нотаріальної контори Одеської області №1050/01-16 від 19 грудня 2014 року після смерті [PERSON], яка померла [INFO], спадкова справа не заводилась, із заявами про прийняття або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Суд вважає, що позивачка пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин - у зв'язку з перебуванням у Чорноморській виправній колонії управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Одеській області, у зв'язку з чим не знала про смерть матері та не мала змоги подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду до Липецької сільської ради Котовського району Одеської області, стверджуючи, що вона з поважних причин пропустила строк прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її тітка [PERSON], яка померла [INFO]. Позивачка просила визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.. Представник Липецької сільської ради Котовського району Одеської області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO]. [PERSON] склала заповіт, у якому заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 2,1116 га, що розташована на території Куяльницької сільської ради Котовського району Одеської області та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №079071. [PERSON] у встановлений законом строк не звернулась до нотаріальної контори із завою про прийнятті спадщини. Згідно довідки Котовської районної державної нотаріальної контори Одеської області №306/01-16 від 13 травня 2014 року після смерті [PERSON], яка померла [INFO], спадкова справа не заводилась, із заявами про прийняття або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Суд вважає, що позивачка пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин - у зв'язку юридичною необізнаністю. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду до управління Держземагенства у Котовському районі Одеської області, Котовська районна державна адміністрація Одеської області, Великофонтанської сільської ради Котовського району Одеської області, стверджуючи, що вона з поважних причин пропустила строк прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її бабусі [PERSON], яка померла [INFO] та просила визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] в судовому засідання позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Представник управління Держземагенства у Котовському районі Одеської області у судове засідання не з'явився, але надали заяву, в якій проти задоволення позову не заперечували та просили розглянути справу без їх участі. Представник Котовської районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання не з'явився, але надали заяву, в якій проти задоволення позову не заперечували та просили розглянути справу без їх участі. Представник Великофонтанської сільської ради Котовського району Одеської області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO]. [PERSON] склала заповіт, у якому заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 1,69 га, що розташована на території Великофонтанської сільської ради Котовського району Одеської області та належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №262689. [PERSON] у встановлений законом строк не звернулась до нотаріальної контори із завою про прийнятті спадщини. Суд вважає, що позивач пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин - у зв'язку юридичною необізнаністю. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду до Управління Пенсійного фонду України в м.Добропіллі та Добропільському районі про встановлення факту належності трудової книжки. В судовому засіданні позивач пояснила, що 02.03.1981 році вона почала працювати та отримала трудову книжку на прізвище [PERSON]. 23.11.1982 року, [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та взяла прізвище чоловіка [PERSON]. 25.07.1990р. вона вийшла заміж за [PERSON] та отримала прізвище [PERSON]. 10.10.1994р. шлюб між ними розірвано. 26.10.2001р. [PERSON]. та [PERSON], одружилися та вона отримала прізвище [PERSON]. При оформленні трудової книжки були зроблені виправлення її прізвища з [PERSON] на [PERSON], з [PERSON] на [PERSON], а з [PERSON] на [PERSON]. У зв'язку з досягненням пенсійного віку вона звернулася до Управління пенсійного Фонду в м.Добропіллі та Добропільському районі. Але при перевірці документів працівниками пенсійного фонду у трудовій книжці було виявлено нічим не підтверджене прізвище [PERSON]. Фактично не підтверджено прізвище [PERSON], тому що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу вона була [PERSON], а одружувалася з [PERSON] громадянка [PERSON], тому у постановці на облік до пенсійного фонду їй було відмовлено. Позивач просить суд встановити факт, того що правовстановлюючий документ - трудова книжка від 02.03.1981р., видана на прізвище [PERSON], у подальшому прізвища змінені на [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дійсно належать їй [PERSON], [INFO]. Представник відповідача в судовому засіданні просила винести рішення на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та взяла прізвище чоловіка [PERSON]. Про даний шлюб мається довідка № 1622 від 10.10.2013 р. видана відділом обліку та зберігання документів управління РАЦС Республіки Комі. 25.07.1990р. вона вийшла заміж за [PERSON] та отримала прізвище [PERSON], про що мається свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 07.07.1990р., видане Білицькою міської радою м.Добропілля Донецької області. 10.10.1994р. шлюб між ними розірвано. 26.10.2001 р. [PERSON]. та [PERSON], одружилися та вона отримала прізвище [PERSON], про що мається свідоцтво про реєстрацію шлюбу, актовий запис № 47 від 26.10.2001р., видане відділом реєстрацію актів цивільного стану м.Добропілля Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області. При оформленні трудової книжки були зроблені виправлення її прізвища з [PERSON] на [PERSON], з [PERSON] на [PERSON], а з [PERSON] на [PERSON]. Тому суд вважає, що в судовому засіданні був підтверджений факт належності документів. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду, за яким просила визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що відповідачі, створюють позивачу, як власнику квартири, перешкоди у користуванні. Ухвалою від 28.07.2020 р. позовну заяву залишено без руху. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 11.01.2021 р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відзив від відповідача до суду не надходив. Від представника третьої особи відзив до суду не надходив. Судом встановлено таке. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 04.06.2007 року, зареєстровано в реєстрі за №1120 та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. (а.с. 8-9). Крім власника, в даній квартири зареєстрована донька власника [PERSON] та онуки [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі у вищезазначеній квартирі не проживають з 2011 року, оскільки постійно проживають в іншій країні, квартирою не користуються, будь-які речі відповідачів в ній відсутні, участі в утриманні квартири не беруть, платежі за житлово-комунальні послуги не сплачують, та своєю реєстрацією змушують власника квартири нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, при тому що позивач є пенсіонером та не має можливості сплачувати в повному обсязі комунальні послуги. Матеріали справи мястять лист шпиталю міста Бекаа республіки Лівану від 18.03.2008 року [PERSON] одружилась з громадянином [PERSON] , громадянином республіки Лівану, де проживає та народила сина [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , основним місцем мешкання та реєстрації батьків [PERSON] та [PERSON] є Мідан Шаркі - місто Захле республіки Ліван, що свідчить про те, що відповідачі по справі не проживають за місцем своєї реєстрації. Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, та перешкод у розпорядженні цим майном, тощо. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Тому, суд погоджується із запропонованим позивачем шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування спірною квартирою. Питання перерозподілу судових витрат не порушувалось, що не суперечить вимогам ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду, за яким просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що відповідач, створює позивачу, як власнику квартири, перешкоди у користуванні. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 30.11.2020 р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відзив від відповідача до суду не надходив. Судом встановлено таке. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.09.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної ноторіальної контори Зубченко Л.С. Крім власника квартири [PERSON] зареєстрований [PERSON] , який з 2017 року не проживає в спірній квартирі, що підтверджується актом від 30.09.2020р., 10.11.2020р., що містить свідчення сусідів та представників обслуговуючого ЖЕД № 8-9. Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, та перешкод у розпорядженні цим майном, тощо. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Тому, суд погоджується із запропонованим позивачем шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою. Питання перерозподілу судових витрат не порушувалось, що не суперечить вимогам ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду, за яким просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що відповідач, створює позивачу, як власнику квартири, перешкоди у користуванні. Ухвалою від 20.10.2020р. позовну заяву залишено без руху. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 30.10.2020 р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відзив від відповідача до суду не надходив. Від представника третьої особи відзив до суду не надходив. Судом встановлено таке. [PERSON] , [PERSON]. , [PERSON] , в рівних долях є власниками квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 04.11.1999року(а.с.6) Крім власників, в даній квартири зареєстрований [PERSON] , який з 2017 року в ній не проживає, що підтверджується актом від № 143 від 27.10.2020р., підписаного майстром житлово-експлуатаційного дільниці № 8-9 КП «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» [PERSON] Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, та перешкод у розпорядженні цим майном, тощо. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Тому, суд погоджується із запропонованим позивачем шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою. Питання перерозподілу судових витрат не порушувалось, що не суперечить вимогам ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду, з вимогами до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. В судовому засіданні сторони дійшли згоди про визначення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень 00 копійок. В іншій частині позивач позрв підтримав, відповідач визнав. Право відповідача у повному чи частковому визнанні позову закріплено статтею 31 Цивільного процесуального кодексу України. Положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України зазначають, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши докази по справі та вислухавши сторони, вважає, що позовні вимоги, за якими сторони дійшли згоди підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10 вересня 2013 року, про що Київським районним у міста Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис № 1568. [INFO], від шлюбу в сторін народилась дитина - [PERSON], про що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER]. Дитина проживає разом з матір'ю. Вказана обставина визнана відповідачем. Майнового спору на час розгляду справи судом не встановлено. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. При таких обставинах суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст. 367 ЦПК України, рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved