Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є прийомною матір`ю в прийомній сім`ї. 17.08.2018 року до неї у будинок з`явилась комісія соціальних служб Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області (далі - Вовчанської РДА), яка ніяких недоліків в утриманні прийомних дітей, в належному їй будинку, не зафіксувала, був складений акт про належні умови для проживання дітей. Членкиня комісії надала їй копію заяви від 06.08.2018 року на ім`я прокурора, складену [PERSON] , в якій останній просив позбавити її та її брата [PERSON] батьківських прав в зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків по відношенню до прийомних дітей. Вказана заява містить неправдиву інформацію негативного характеру про неї і членів її родини та не може містити оціночні судження. Після написання вказаної заяви, про неї почали ходити плітки, вона відчула, що довіра і повага до неї значно знизилась, внаслідок чого вона зазнала душевних страждань, змінився звичайний уклад її життя. [PERSON] написав цю заяву з метою помсти за оброблення нею земельної ділянки, право власності на яку має намір оформити [PERSON] . Окрім цього, виконуючий обов`язки начальника служби у справах дітей Вовчанської РДА Єліференко В.В., проводячи подальше розслідування, направив запити до Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області, Рубіжненської загально-освітньої шкоди, начальника Вовчанського РВ ГУНП в Харківській області та головному педіатру КМП «Вовчанська ЦРЛ», в яких зазначив про нібито неналежне виконання нею своїх батьківських обов`язків, вказавши, що вказана інформація була надана [PERSON] . Вважає, що неправдива інформація, викладена останнім у заяві, була розповсюджена за допомогою запитів. Розслідування за інформацією, наданою [PERSON] , проводилось нібито вона скоїла злочин. Зміст неправдивої заяви [PERSON] та розповсюдження неправдивої інформації принизило її, примусило постійно знаходитись у пригніченому стані, нервувати. Вона знаходилась в стані стресу, погіршився сон і апетит. Їй було створено образ злочинниці, яка експлуатує дітей і знущається над ними, що призвело до її душевних страждань і не дало можливості своєчасно і в повному обсязі здійснювати особисті немайнові права на честь, гідність та недоторканість ділової репутації. Вказана заява обговорювалась серед депутатів територіальної громади, про неї стало відомо вчителям в навчальному закладі. В наслідок проведення зазначеного розслідування, Вовчанська РДА відмовила у наданні позитивного висновку щодо влаштування в її прийомну сім`ю нових вихованців, а тому їй була спричинена матеріальна шкода, оскільки від кількості вихованців прийомної сім`ї залежить і заробітна плата матері-виховательки. Згодом їй був наданий висновок про доцільність влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування, у її сім`ю, що свідчить про не підтвердження фактів неналежного виконання нею батьківських обов`язків. Окрім цього, мешканка с. Байрак Вовчанського району Харківської області [PERSON] у співавторстві із [PERSON] написала заяву, яка також порушує її особисті немайнові права на гідність, честь і недоторканість ділової репутації. Вказана заява також була підписана [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Інформація, викладена у заяві, є неправдивою. Викладені факти або не існували взагалі, або були перекручені таким чином, щоб її очорнити. Вона вимушена була давати пояснення з приводу тієї неправдивої інформації, що була викладена у заяві, виправдовуватись. Було порушено її звичайний життєвий цикл, бо вона вимушена була постійно відволікатись для надання пояснень, нервувати, порушився сон і апетит. Вона не може останнім часом в повній мірі здійснювати свої особисті немайнові права, в тому числі на честь, гідність і недоторканість ділової репутації. Постійно знаходиться в пригніченому стані, що може негативно вплинути на подальший розвиток її особистості і стан здоров`я. Вона зазнала втручання в її особисте і сімейне життя з боку Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області, Вовчанської РДА Харківської області та КНП «Вовчанська ЦРЛ». Під час візиту 12.10.2018 року лікар сімейної медицини оглядала дитину з метою знайти на її тілі сліди насильства. Виявилось, що на момент огляду дитина соматично здорова. 24.10.2018 року вона мала неприємну розмову із медичним персоналом кабінету лікаря-психіатра Вовчанської ЦРЛ, який повідомив їй, що деякі люди звертались з приводу медичної картки її доньки, оскільки в її прийомній сім`ї здійснюється насильство. Під час роботи земельної комісії 02.11.2018 року, [PERSON] в присутності голови сільської ради та співробітників поліції називав її та членів її родини педофілами. 03.12.2018 року відбулось засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області із приводу обставин, викладених у заяві [PERSON] . У витягу протоколу опікунської ради вказувалось про те, що вона нібито примушує прийомних дітей до важкої праці. Опікунська рада прийшла до висновку, що вона демонструє неврівноважену і агресивну поведінку не тільки з дітьми, а й з односельцями, нею створено несприятливий психологічний клімат, що травмує дитячу психіку, а також є проявом емоційного насильства. Зазначені безпідставні звинувачення вже звучать від опікунської ради і базуються вони тільки на словах декількох людей. Насправді ніхто із дітьми не розмовляв. Висновок опікунської ради перевершив всі попередні образи і неправдиві повідомлення, що були записані у заявах. Вважає, що розповсюдження наклепів і пліток щодо неї з боку групи осіб є емоційним насильством. Вказане призводить до руйнування її внутрішньої самооцінки. Постійне і регулярне розповсюдження неправдивої інформації про неї є своєрідним проявом аутингу. Вказані заяви і подальше їх розслідування на різного роду комісіях і в інстанціях протягом довгого часу, є бажанням доведення її до психічного нестабільного стану і неадекватного сприйняття дійсності, навіть до самогубства. Також, [PERSON] направив до Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області заяву від 15.10.2018 року, в якій звинуватив її в користуванні його городом, рейдерському захопленні земельної ділянки. У вказаній заяві [PERSON] прямо називає її «ворюгою і бандитом». Інформація, викладена у цій заяві є неправдивою, образливою, негативною, шкідливою та вказує на причину систематичного посягання [PERSON] на її честь, гідність і ділову репутацію через зазначені вище заяви. Така ситуація схожа на переслідування її з метою спаплюжити її ділову репутацію, честь і гідність, щоб помститись за втрачену можливість [PERSON] самостійно отримувати земельну ділянку. Мотиви [PERSON] теж наочні, оскільки 06.06.2018 року до Вовчанської РДА надійшло колективне звернення від жителів с. Байрак з проханням перервати договір оренди ставка із [PERSON] . Враховуючи порушення відповідачами вимог як національного так і міжнародного законодавства, просила: - визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та порушує право на недоторканність її ділової репутації інформацію про неналежне виконання нею батьківських обов`язків, поширену [PERSON] в заяві від 06.08.2018 року на начальника Вовчанського відділу Чугуївської міської прокуратури Єфремова В.Е. про неналежне виконання батьківських (опікунських) обов`язків [PERSON] , а саме «прийняти міри до [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] за фактом неналежного виконання батьківських (опікунських) обов`язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей»; - зобов`язати [PERSON] спростувати неправдиву інформацію, викладену їм в заяві на ім`я прокурора Вовчанського відділу Чугуївської міської прокуратури в Харківській області Єфремова В.Е. від 06.08.2018 року через заяву, направлену на ім`я прокурора Вовчанського відділу Чугуївської міської прокуратури в Харківській області Єфремова В.Е.; - визнати неправдивою та такою, що принижує честь, гідність та порушує право на недоторканність її ділової репутації наступну інформацію, викладену в заяві [PERSON] , підписаній [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] : 1. що прийомні діти [PERSON] «увесь час ненормативно працюють. Тільки приїхавши зі школи, не пообідавши, у вихідні дні ідуть пасти кіз, працюють на огороді, у сараях, горнуть, возять та тягають у ряднинах на спинах сіно»; 2. що «літом, коли була страшна спека, а діти працювали без перепочинку, на зауваження по приводу цього» [PERSON] «зривалась на крик, та вела себе агресивно, користуючись ненормативною лексикою та погрозами», 3. що [PERSON] «забороняє прийомним дітям спілкувались з дорослими і дітьми», 4. що до Позивача хтось підходив із пропозицією «відпустити дітей під наглядом до недільної школи», а «на довгі вмовляння [PERSON] була відповідь, що діти не при своєму розумі, психічно хворі, неадекватні», 5. що [PERSON] все літо разом із дітьми «кожен рік обтрушують сади в садибах по всій вулиці, де немає власника, або він тимчасово відсутній, щоб їсти яблука самим та годувати своїх кіз. А коли власники з`являються, то це дратує» [PERSON] ; 6. що [PERSON] «привчає дітей красти», що [PERSON] все літо разом із дітьми «кожен рік обтрушують сади в садибах по всій вулиці, де немає власника, або він тимчасово відсутній, щоб їсти яблука самим та годувати своїх кіз. А коли власники з`являються, то це дратує [PERSON] ». 7. [PERSON] та члени її родини в двох домоволодіннях позабивали і залили бетоном якісь «скважини для води, щоб позбутися тих власників та хазяйнувати і далі», нібито про це розповідав прийомний син [PERSON] , 2005 року народження; 8. [PERSON] використовувала прийомного сина [PERSON] 2005 року народження «у крадіжці дубових дров, яких запас [PERSON] собі на зимівлю». 9. що діти працювали влітку в саму спеку без перепочинку. «На зауваження по приводу цього [PERSON] , їхня «мати», зривалась на крик, та вела себе агресивно, користуючись ненормативною лексикою та погрозами». 10. родині [PERSON] «полюбляють аморальні розмови, з якими вони не криються від дітей, бо не мають їх за людей», 11. [PERSON] і члени її родини «з ненавистю та прискіпливістю ставляться і до нас усіх. Вони з задоволенням придумують нам призвіська. Дуже люблять проклинати людей», 12. що в сім`ї [PERSON] «замість привітання, подзвонившому у двері можуть сказати: «Ты палки хочешь?». Це в них така профілактика правопорушень»; 13. що [PERSON] «залякала і зламала» свою прийомну доньку [PERSON] 2003 року народження; 14. що прийомний син [PERSON] [PERSON] 2005 року народження «проявив впертість та характер, тому хлопчик сидів в домі більше місяця під арештом для приборкування»', 15. «чи не в змові з банком тимчасово «зник» величезний кредит [PERSON] ». «Бо це їм вигідно, можна і далі не працювати, бо все роблять малі раби, банк дом не може відібрати, та дитячими державними грішми кредит погашається. Такий в людей бізнес»; 16. що [PERSON] та члени її родини «мають велику жадібність та заздрощі до чужого, що виявилось у відношеннях з мешканцем нашого села підприємцем [PERSON] ». Стверджується, що [PERSON] «підговорила односельців відібрати ставок у [PERSON] »; 17. що [PERSON] виказує «особливу неповагу до наших померлих», що [PERSON] та члени її родини «самі та й спонукають своїх нетямущих прийомних дітей» «водити кіз через кладовище». «Кози пасуться та справляють потреби на гробничках і могилках померлих людей серед крестів»; 18. якщо не вгодив [PERSON] , вона «напише брехні та обіллє грязюкою»; 19. про знущання над дітьми-сиротами [PERSON] і [PERSON] та мешканцями села». - зобов`язати в строк 10 (десяти) календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вище зазначену неправдиву інформацію про [PERSON] , за допомогою заяв на ім`я голови Рубіжненської сільської ради, голови Вовчанської районної державної адміністрації, на ім`я начальника служби у справах дітей Вовчанської РДА, на ім`я прокурора Вовчанського відділу Чугуївської міської прокуратури Харківської області, на ім`я начальника Вовчанського районного відділу національної поліції України в Харківській області та в інші заклади і установи, якщо такі заяви ще кудись направлялись; - визнати неправдивою та такою, що принижує честь, гідність та порушує право на недоторканність ділової репутації [PERSON] інформацію, викладену в заяві [PERSON] від 15.10.2018 року, а саме що [PERSON] користується його городом, що [PERSON] здійснила рейдерське захоплення земельної ділянки, яка, нібито, дісталась йому у спадщину, що [PERSON] є «ворюгою і бандитом». - зобов`язати протягом 10 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням [PERSON] спростувати неправдиву інформацію, розповсюджену за допомогою заяви від 15.10.2018 року через заяву, написану на ім`я голови Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області. - заборонити поширювати неправдиву інформацію стосовно [PERSON] , викладену в заяві [PERSON] від 06.08.2018 року на ім`я прокурора Вовчанського відділу Чугуївської міської прокуратури Харківської області; - заборонити поширювати неправдиву інформацію стосовно [PERSON] , викладену в заявах [PERSON] від 03.10.2018 року на ім`я голови Рубіжненської сільської ради Долини К.В., голови Вовчанської районної державної адміністрації Мірошника В.М., на ім`я прокурора Вовчанського відділу Чугуївської міської прокуратури Харківської області та на ім`я начальника Вовчанського відділу ГУНП в Харківській області; - заборонити поширювати неправдиву інформацію стосовно [PERSON] , викладену в заяві [PERSON] від 15.10.2018 року; - стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 30000 грн. 00 коп.; - стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 30000 грн. 00 коп.; - стягнути з [PERSON] моральну шкоду в сумі 20000 грн. 00 коп.; - стягнути з [PERSON] моральну шкоду в сумі 10000 грн. 00 коп.; - стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000 грн. 00 коп.; - стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000 грн. 00 коп.; - стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000 грн. 00 коп.; - стягнути з відповідачів на її користь витрати, пов`язані з розглядом справи в сумі 2028 грн. 00 коп. - стягнути з відповідачів суму недоотриманого прибутку (заробітної плати) в розмірі 3784 грн. 90 коп. Ухвалою суду від 18.12.2018 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 04.01.2019 року відкрито провадження у справі у загальному порядку. Справу призначено до підготовчого судового засідання. 08.01.2019 року позивач звернулась до суд із клопотанням про збільшення позовних вимог про відшкодування судових витрат на суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви до суду та судового збору про забезпечення позову у сукупному розмірі 1057 грн. 20 коп. Ухвалою суду від 08.01.2019 року в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову - відмовлено. Ухвалою суду від 07.08.2019 року закрито підготовче судове засідання, справа призначена до судового розгляду по суті. 16.10.2019 року позивач зазначила про збільшення судових витрат та просила внести стягнення відповідних судових витрат до позовних вимог на загальну суму 2312 грн. 40 коп. і стягнути ці витрати із відповідача [PERSON] 23.02.2021 року позивач зазначила про зміну порядку реалізації поновлення порушених прав, просила винести рішення про звернення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] із спростуванням інформації, викладеної в заявах, що були подані ними до Рубіжненської сільської ради, Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, служби у справах дітей Вовчанської РДА Харківської області до правонаступника Вовчанської районної державної адміністрації та Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області - Вовчанської міської ради Чугуївського району Харківської області в особі її голови та в особі начальника служби у справах дітей Вовчанської міської ради Чугуївського району Харківської області. Під час судового розгляду позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні, оскільки відповідачі фактично скористувалися своїм правом, передбаченим ст. 40 Конституції України щодо направлення звернень до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб цих органів. Відомості, викладені відповідачами у відповідних зверненнях є оціночними судженнями, метою не було приниження честі, гідності та ділової репутації позивача по справі. Звернення були викликані намірами виконати свій громадський обов`язок, є свідченням небайдужості до насильницьких моделей поведінки прийомної сім`ї [PERSON] , оскільки вони стали свідками можливих проявів домашнього насильства над дітьми. У колективному зверненні вони описали випадки, які є ознаками домашнього насильства та порушенням прав дітей. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги не визнали у повному обсязі, просили відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Вказали, що відомості, які вони виклади у зверненнях до компетентних органів, є їх оціночними судженнями. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце його проведення завчасно та належним чином. [PERSON] надала заяву, згідно якої позовні вимоги не визнала, просила розглядати справу за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] , допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Як встановлено під час судового розгляду, [PERSON] звернувся до начальника Вовчанського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області із заявою від 06.08.2018 року. Зі змісту вказаного звернення вбачається, що заявник просив прийняти міри до [PERSON] і до [PERSON] за фактом неналежного виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей (а.с. 48). 03.10.2018 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись із заявою до голови Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, у якій виклали відомі їм відносини, що склалися між родиною [PERSON] та мешканцями с. Байрак Вовчанського району Харківської області. Окрім іншого, просили призначити та провести розслідування по викладеними ними у зверненні фактам (а.с. 63-66). 15.10.2018 року [PERSON] звернувся із заявою до голови Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області, в якій фактично зазначив про наявність спору із [PERSON] і [PERSON] щодо земельної ділянки (а.с. 70). Згідно з ч. 1 ст. 28, ч. 4 ст. 32 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно із ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань кореспондує обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно зі ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з приниженням честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно зі ст. ст. 94, 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі статтею 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У разі, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Позивач обґрунтувала позовні вимоги зверненням відповідача [PERSON] до начальника Вовчанського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області із заявою від 06.08.2018 року; зверненням відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до голови Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області із заявою від 03.10.2018 року, та зверненням [PERSON] до голови Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області із заявою від 15.10.2018 року. Допитана під час судового розгляду в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона та її брат [PERSON] проживають разом із прийомною матір [PERSON] . Їй подобається жити із нею. У 2015 році вчителька школи, розташованої у с. Рубіжне, відвела її замість уроків до церкви, після чого вона захворіла та потрапила до лікарні. Її вилікувала прийомна мати [PERSON] . Її родина заготовлює сіно для худоби влітку. Ті твердження, що вона постійно працює, не доїдає, її примушують красти яблука - не відповідають дійсності. В родині її ніхто не ображає. Її брат знаходився на відпочинку у таборі, під арештом його вдома ніхто не тримав. В родині ніхто аморальних розмов не веде. Ніякі прізвиська місцевим мешканцям вони не вигадують. Суд, проаналізувавши висловлювання відповідачів у вказаних письмових зверненнях, приходить до висновку, що вони хоч і містять некоректні висловлювання на адресу позивача, але не підлягають спростуванню, а отже і задоволення заявлених позовних вимог, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків, не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів). Крім того, висловлення відповідачів не містять в собі брутальних, принизливих чи непристойних виразів. Судом встановлено, що між позивачем та частиною мешканців с. Байрак Вовчанського району Харківської області склалися неприязні стосунки, між ними виникали суперечки, в результаті чого жителі села - відповідачі по справі, звернулися із зверненнями до державних органів та органу місцевого самоврядування з проханням вжити заходи реагування та вказали відомості, які, на їх думку, є підставою для вжиття таких заходів. Такі відомості є оціночними судженнями односельчан, метою яких не було приниження її честі, гідності та ділової репутації. Таким чином, звернення відповідачів із вказаними заявами до органів державної влади та органу місцевого самоврядування не є поширенням недостовірної інформації щодо позивача, оскільки у даному випадку мала місце саме реалізація ними конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 28.02.2018 року у справі № 343/1835/15-ц та в постанові від 19.09.2018 року у справі № 344/10697/15-ц. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (LINGENS v. AUSTRIA, № 9815/82, § 42, 46, ЄСПЛ, 08.07.1986 року, Instytut Ekonomichnykh Reform, TOV v. Ukraine, № 61561/08, § 45 ЄСПЛ, 17.10.2016 року). Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає, позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Інші, наведені позивачем доводи в обґрунтування своєї позицій, не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Відповідно до вимог ч. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд покладає судові витрати на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed