Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить винести рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку з проведенням індексації відповідно до закону. Позовна заява мотивована тим, що сторони проживали спільним життям в цивільному шлюбі з 2012 року. Від спільного проживання у них народилася одна дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована з відповідачем у його помешканні, однак проживає з позивачем і перебуває на його вихованні і утриманні. Сторони реєстрували шлюб в церкві св. Михаїла в с. Поточище Городенківського району і з 2012 року проживали позмінно то у родичів позивача та у родичів відповідача. [PERSON] постійно виїжджає на заробітки за кордон і приїжджає тільки на декілька днів. Спільне подружнє життя у сторін не склалося, на протязі останнього року вони взагалі перестали спільно проживати, не спілкуються. Раніше відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дочки, але в невеликій сумі, купляв одяг, продукти, іграшки, однак в останній час перестав надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дочки в добровільному порядку, зовсім не цікавиться життям та здоров`ям дитини, не відвідує її та не спілкується з дитиною. [PERSON] здоровий, має відповідний дохід так як працює за кордоном, інших утриманців крім дочки [PERSON] не має, а тому має реальну можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі; позовні вимоги підтримує та просить задовільнити; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки). Причин неявки суду не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 21.05.2020 постановлено провести заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст. 280 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Те, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 грудня 2013 року виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 13 від 17.12.2013 та копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00026376738, наданого 19.05.2020 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), з якого вбачається, що державна реєстрація проведена відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України. Довідками № 38 від 17.01.2020, № 190 від 28.04.2020, виданими виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована на постійне місце проживання біля батька [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; фактично проживає разом із мамою [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що відповідач не надає кошти для утримання дитини в достатньому розмірі. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). Приймаючи до уваги положення ст.ст. 181-183 СК України, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи і вимогам Закону. Що стосується вимоги позивача відносно індексації розміру аліментів відповідно до закону, то слід зазначити наступне. Питання індексації аліментів врегульовано Сімейним кодексом України у статті 184, згідно якої до об`єктів індексації віднесено розмір аліментів визначений судом саме у твердій грошовій сумі. Зважаючи на той факт, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 29.01.2020, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial