Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа Підприємство «Кримська ПМК № 6» про виселення [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з кімнати [NUMBER] гуртожитку ПМК- 6. Свої вимоги мотивує тим, що з 1974 року вона працює в ПМК-6 і їй як працівнику в 1988 році була виділена кімната [NUMBER], в якій вона проживала разом зі своїм сином - [PERSON] і дочкою [PERSON] У 2002 році син одружився, у нього народилася дитина і 10 квітня 2003 року, у зв'язку із збільшенням членів сім'ї, за рішенням ПМК- 6 їй було додатково виділено в гуртожитку кімнату [NUMBER], в якій проживав син разом із сім'єю. [PERSON] зареєстрований в гуртожитку по кімнаті [NUMBER] і в даний час у нього 4 дітей. [PERSON] разом з дружиною і дітьми тимчасово довелося виїхати в Білогірський район і в кімнаті [NUMBER], ні хто не жив. [PERSON] звернулася до неї з проханням тимчасово пожити в кімнаті [NUMBER], ні вона ні син заперечувати не стали, але сказали, що за необхідності вона відразу ж звільнить кімнату. З метою впорядкування проживання [PERSON] в гуртожитку з нею від імені ПМК-6 був укладений договір найму житлового приміщення 04 січня 2011 року строком до 31 грудня 2011 року. У 2011 році в усній і письмовій формі [PERSON] просили звільнити кімнату [NUMBER], але вона відмовлялася і в липні 2012 року подала до суду позов про надання їй кімнати в гуртожитку. 03 жовтня 2012 року [PERSON] в позові було відмовлено, але кімнату вона не звільнила і 20 березня 2013 року написала розписку, що 01 червня 2013 року звільнить кімнату, проте вона дотепер проживає в кімнаті [NUMBER]. [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та в його задоволенні просив відмовити, оскільки в даному випадку у [PERSON] відсутнє право вимоги. Представник підприємства «Кримська ПМК № 6» - Голубєва Л.П. позов підтримала та просила його задовольнити. Заслухавши пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду повно та всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності. Судовим розглядом встановлено, що з 1974 року [PERSON] працює в ПМК-6 і їй як працівнику в 1988 році була виділена кімната [NUMBER], в якій вона проживала разом зі своїм сином - [PERSON] і дочкою [PERSON] [PERSON] 17 березня 2003 року написала заяву адресовану Кримській ПМК-6 з проханням виділити додаткову площу її сім'ї у зв'язку з одруженням сина та згідно виписки з протоколу № 3 від 10 квітня 2003 року засідання ПМК-6, вирішено виділити [PERSON] окрему кімнату для сина [PERSON] з реєстрацією. Згідно ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою або органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. 10 квітня 2003 року, [PERSON] отримав ордер №2 на право зайняття з сім'єю з однієї особи [PERSON], в гуртожитку [ADDRESS], кімната [NUMBER]. В своєму позові [PERSON] просить виселити [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з кімнати [NUMBER] гуртожитку ПМК- 6. Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. В судовому засіданні [PERSON] вказує на те, що вона має право на звернення з таким позовом оскільки, вказана кімната була виділена сину за її зверненням до ПМК- 6, та в зазначеній кімнаті зареєстрований її син [PERSON] Статтею 1,9 ЖК України кожен має право на житло. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Проте суд вважає, що у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України, кожна особа має довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Зважаючи на те, що ордер на право зайняття кімнати [NUMBER] в гуртожитку [ADDRESS], від 10 квітня 2003 року видано [PERSON], а з позовом звертається [PERSON] в своїх інтересах, та суду не надано доказів щодо порушення прав [PERSON] з боку [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], а також тим обставинам, що [PERSON] має будь-яке відношення до кімнати [NUMBER] в гуртожитку [ADDRESS], адже [PERSON] є повнолітньою працездатною особою, з такими позовними вимогами на адресу суду не звертався, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, за його необґрунтованістю та безпідставністю. На підставі ст.ст. 1, 9, 109 Житлового Кодексу України,

Outcome: dismissed