Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

[PERSON] , звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] 28.08.1998 року, про що зроблений відповідний актовий запис № 1285 Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому 28.08.1998 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що складений відповідний актовий запис № 1285. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя з відповідачем. Вказала, що від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON] . Шлюбно-сімейні відносини припинені. Збереження сім`ї вважає неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про місце, дату і час слухання справи повідомлена своєчасно і належним чином, просила розглядати справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Крім того, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28.08.1998 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб 28.08.1998 року, про що в книзі реєстрації актів зроблено актовий запис № 1285. Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 17.04.2007 року, виданого Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, батьками яких є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Положеннями ст. 24 Сімейного Кодексу України, передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодекс України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені та не можуть бути збережені, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ. На підставі викладеного і

Outcome: approved