Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21.09.2008 року виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, актовий запис № 13. В позовній заяві зазначає, що у шлюбі у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які в даний час проживають з нею та перебувають на її вихованні та утриманні. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили взаєморозуміння та повагу, через те, що мають різні уявлення про побудову сімейних відносин та ведення спільного господарства. Відповідач доволі часто зловживає спиртними напоями, а перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння безпідставно вчиняє сімейні скандали. Він не поважає позивачку як дружину, принижує її людську та жіночу гідність, вирішення всіх побутових питань та матеріальну допомогу дітям переклав виключно на позивачку, не приймає участі у веденні домашнього господарства, у зв'язку з чим сторони вже понад 2 місяці проживають окремо, не поєднані спільним побутом, не живуть шлюбним життям. Подальше збереження сім'ї з відповідачем неможливе та суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить терміну на примирення не надавати, шлюб розірвати, неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] залишити проживати біля неї, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]» та просить стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу згідно квитанції. Позивачка в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить розірвати їх шлюб, терміну на примирення не надавати, після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]», проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 21.09.2008 у виконавчому комітеті Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, актовий запис № 13, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 21.09.2008 р. виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15.10.2010 р. виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області та [PERSON], [INFO], що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07.12.2012 р. виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не піклуються про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Діти проживають з позивачкою. Сім'я розпалась повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Неповнолітніх дітей слід залишити на проживанні з позивачкою. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, задоволенню підлягає і вимога позивачки щодо стягнення з відповідача 300 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджується квитанцією № 0004170 від 31.03.2015 року. На підставі ст.ст. 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved