Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кремінського районного управління юстиції у Луганській області 14 липня 2007 року, актовий запис №74. Зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з грудня 2019 року, причина розпаду сім`ї в тому, що кожен має різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, у зв`язку з чим поміж ними постійно виникають сварки. Також вказала, що на примирення не згодна, так як переконана, що подальше шлюбне життя і збереження шлюбу не можливе. В судове засідання позивач з`явилась, позовні вимоги підтримала, проти надання строку для примирення категорично заперечувала, зазначила, що шлюбні відносини поміж нею та відповідачем фактично припинені майже рік тому, у зв`язку з чим на її думку надання сторонам строку для примирення вже нічого не змінить, категорично наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання з`явився, позовні вимоги не визнав, просив надати йому з позивачкою час на примирення, зазначив, що на його думку він робить все можливе щоб сварок поміж ним та позивачем не виникало. Ухвалою суду від 16 жовтня 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі із призначенням судового засідання. 30 жовтня 2020 року до Кремінського районного суду Луганської області надійшов зустрічний позов [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Кремінської районної державної адміністрації Луганської області, про поділ майна подружжя. Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року було відмовлено відповідачу у прийнятті зустрічного позову [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Кремінської районної державної адміністрації Луганської області про поділ майна подружжя до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та повернуто зустрічний позов з доданими документами позивачу. Інших процесуальних дій не вчинялося. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини справи. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , позивач та відповідач перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кремінського районного управління юстиції 14.07.2007 року, актовий запис №74 (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 30.11.2007 року та свідоцтва про народження (повторного) серії [NUMBER] від 04.06.2013 року від шлюбу позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) (а.с. 10, 12). Інші відомості відсутні. Згідно до поданого позову, суд вбачає наявність між сторонами спору, який виник у сімейних правовідносинах та предметом спору є право на вільне перебування у шлюбі, вважаючи за необхідне розірвати шлюб, з підстав, вказаних у позові, позивач звернулася до суду. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, подружжя спільного господарства не веде, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу; шлюб є добровільним, а тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. При цьому, задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивачка скористалась своїм правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, однак, позивач не має намір зберігати шлюб. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права позивача та відповідача, а також права їх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Щодо питання про право іменуватися післяшлюбним прізвищем, суд зазначає, що у відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, а відтак, позивачка не позбавлена права і надалі іменуватися післяшлюбним прізвищем, та зміна останнього можлива лише за її згоди, з огляду на що, суд не вбачає порушення такого права. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на зазначене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп., які позивач сплатила згідно квитанції №23 від 12.10.2020 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved