Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом'янського РУ ГУ МВС України в місті Києві - про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач при зверненні до суду мотивувала свої вимоги тим, що її померлий син, [PERSON], перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 1991 року по день смерті. Від шлюбу, у [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], який є онуком позивача та відповідачем у справі. Позивач зазначає, що після укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] проживали разом з позивачем, у будинку позивача, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який був побудований у 1976 році, але не зареєстрований, де після народження був зареєстрований також і онук - [PERSON] В зв'язку з тим, що проживати двом сім'ям разом було не зовсім зручно, вирішили збудувати ще один будинок за тією ж адресою на земельній ділянці, що належала чоловіку позивача, [PERSON] [INFO] загинув син позивача, [PERSON] На час смерті [PERSON], будівництво вже було завершено, але не зареєстровано. Позивач зазначає, що скористувавшись тим, що вона та її чоловік були пригнічені горем втрати сина, третя особа по справі [PERSON] оформила право власності на будинок, який був збудований позивачем та її чоловіком. [INFO] помер чоловік позивача, [PERSON] Позивач зазначає, що через деякий час, коли стан її здоров'я покращав, вона звернулась за правовою допомогою до юристів, щоб провести перевірку з метою з'ясування, яким чином [PERSON] стала власником будинку. Таким чином виявилось наступне. Після смерті сина позивача, у [PERSON] з'явилась розписка від 10. 07. 2004 року, в якій [PERSON] нібито підтверджує факт того, що його дружина [PERSON] дійсно вклала у будівництво будинку, який дозволив побудувати на своїй земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], його батько [PERSON], гроші у сумі 10 000 доларів США. На думку позивача, зазначена розписка була підробленою. 01 листопада 2005 року була виявлена нотаріально завірена заява, в якій [PERSON] підтверджує, що дозволив побудувати житловий будинок своєму сину [PERSON] на своїй земельній ділянці, що розташована за адресою [ADDRESS] в 1996 році. Також підтверджує, що в 1999 році родина його сина завершила будівництво вищевказаного житлового будинку та проживає в ньому. Але не оформила право власності на побудований будинок. Окрім того, 01 листопада 2005 року [PERSON] було зроблено заповіт нотаріально завірений, в якому він заповідав житловий будинок, який він дозволив побудувати своєму сину [PERSON] на своїй земельній ділянці, що розташована за адресою [ADDRESS], своєму онуку [PERSON] Також позивач зазначає, що 24 лютого 2006 року з'явився завірений державним нотаріусом документ, в якому [PERSON] відмовляється від належної йому частки спадкового майна після померлого сина [PERSON] на користь онука [PERSON] На думку позивача, підпис [PERSON] був також підроблений. 20 квітня 2006 року Солом'янським районном судом у м. Києві винесено рішення по справі № 2-1707/06 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності, яким визнано за [PERSON] право власності на збудований будинок під літерою «В» по [ADDRESS], що складає 1/3 від загального будинковолодіння за адресою [ADDRESS]. Позивач зазначає, що про існуванні вищезазначеної справи, що перебувала на розгляді у Солом'янському районному суді м. Києва та ухвалення рішення по вказаній справі, позивачу не було відомо. Зазначає, що в матеріалах зазначеної цивільної справи від імені позивача та імені [PERSON] є підроблена заява про розгляд справи у відсутність останніх, а також вказано, що [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнають і вважають їх обґрунтованими. В подальшому, 27 червня 2008 року [PERSON] отримує у Головному управлінні житлового забезпечення (Київської міської державної адміністрації) свідоцтво на право власності на житловий будинок [ADDRESS], № 1071-С/ЖБ. 23 вересня 2008 року [PERSON] отримує у Головному управлінні житлового забезпечення (Київської міської державної адміністрації) свідоцтво на право власності на житловий будинок [ADDRESS], № 1645-С/ЖБ. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] за адресою проживання своєї матері - третьої особи по справі [PERSON], яка обманним шляхом, в тому числі підробкою документів стала власником житлового будинку [ADDRESS], власником якого фактично був [PERSON] Окрім того, позивач зазначає, що [PERSON] через свого сина [PERSON] має намір привласнити і житловий будинок [ADDRESS], тому заперечує проти зняття останнього з реєстрації за адресою: будинок [ADDRESS], де він не проживає, для реєстрації його за місцем проживання. З урахуванням зазначеного, позивач посилаючи на те, що відповідач у спірному будинку не мешкає, просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим у буд. [ADDRESS] та скасувати реєстрацію відповідача за вказаною адресою. В процесі розгляду справи, [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], Солом'янський РВ ГУТМС України в м. Києві, ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві - про встановлення порядку користування житловим приміщенням у будинку (квартирі) та вселення. [PERSON] мотивував свої вимоги тим, що до смерті свого батька та після його смерті він проживав та був зареєстрованим у буд. [ADDRESS]. [PERSON] зазначає, що в подальшому, виникли неприязні відносини між ним та його бабусею, [PERSON] та матір'ю [PERSON] - [PERSON], з незрозумілий причин, що виражалось у постійних конфліктах, постійному перешкоджанню [PERSON] проживанні [PERSON] у буд. по [ADDRESS], що призвело до того що [PERSON] був змушений залишити жиле приміщення з поважних причин. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27. 05. 2010 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування спірним будинком, визнавши причини тимчасової відсутності [PERSON] в спірному будинку поважними. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22. 07. 2011 року вселено [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. [PERSON] зазначає, що не зважаючи на існування рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22. 07. 2011 року, яке набрало законної сили, на даний час, рішення суду про вселення не виконано, оскільки [PERSON] чинить перешкоди для виконання рішення суду. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що на даний час відносини між співвласниками квартири [ADDRESS] та ним не змінились та продовжують мати конфліктний характер, оскільки співвласники квартири не визнають право [PERSON] на користування житловим приміщенням у зазначеній квартирі, у якій він зареєстрований. З урахуванням зазначеного, [PERSON] вважаючи свої права порушеними просив суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], згідно з яким: виділити в користування [PERSON] житлову кімнату № 8 площею 11,5 кв.м., залишити у загальному користуванні не житлові приміщення та вселити [PERSON] у виділену йому житлову кімнату № 8 площею 11,5 кв.м., що знаходиться у квартирі [ADDRESS]. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача за зустрічним позовом, яка також є третьою особою по первісному та зустрічному позовах та без участі [PERSON] В поданій заяві також вказано, що представник позивача за зустрічним позовом вимоги зустрічної позовної заяви підтримує в повному обсязі, проти первісного позову заперечує. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що станом на 09. 09. 2010 року жилий будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності наступним особам: 879/2000 - [PERSON]; 59/2000 - [PERSON]; 531/1000 - [PERSON]. Згідно довідки Форми №3 від 12. 07. 2013 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який зареєстрованій в зазначеній квартирі з 04 листопада 1997 року. Станом на 09. 11. 2005 року будинок [ADDRESS] був зареєстрований на праві власності за [PERSON] (батьком [PERSON]) та [PERSON] в рівних долях. Розпорядженням Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації №238 від 14. 02. 2008 року «Про розподіл домоволодіння [ADDRESS]» виділено житлові будинки літ.«А» та літ. «В» в окремі цілі домоволодіння з присвоєнням окремих поштових адрес. Зокрема будинку літ. «А» (в користуванні [PERSON] та [PERSON]) залишено попередню адресу: [ADDRESS], а житловому будинку літ. «В» (в користуванні [PERSON] - матері [PERSON]) присвоєно нову поштову адресу: [ADDRESS]. При цьому вбачається, що [PERSON] залишився зареєстрованим за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27 травня 2010 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування спірним будинком (законність якого підтверджена ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2011 року) було встановлено, що [PERSON] проживав в спірному будинку лише до смерті свого батька ([INFO]). Разом з тим, враховуючи встановлені неприязне відношення до нього [PERSON], виходячи з права кожного громадянина України на житло, закріплене в ст. 47 Конституції України, суд не визнав причину тимчасової відсутності [PERSON] в спірному житловому будинку неповажною, а відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житлом. Підтверджуючи обґрунтованість рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27. 05. 2010 року, суд вищої інстанції зазначив, що судом першої інстанції встановлено, що між сторонами у справі постійно виникали конфліктні ситуації щодо користування будинком та земельною ділянкою, які розташовані за адресою: [ADDRESS], [PERSON] постійно перешкоджала неповнолітньому [PERSON] проживати у будинку, внаслідок чого відповідач був змушений залишити жиле приміщення та перейшов жити до своєї матері [PERSON] З огляду на встановлені рішенням суду, яке набрало чинності, обставини справи, встановленим, і не потребує доказування, є той факт, що [PERSON] станом на жовтень 2009 року не втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS], у зв'язку з поважністю причин не проживання його у вказаному будинку. В межах даної справи судом безспірно встановлено, що відносини між співвласниками будинку [ADDRESS] та [PERSON], який в лютому 2010 року набув повноліття, не змінилися, продовжують мати конфліктний характер, співвласники будинку не визнають його права користуватись житловим будинком, у якому він зареєстрований, бажають визнати його таким, що втратив право користування ним. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22. 07. 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01. 02. 2012 року у задоволенні первісного позову дядька [PERSON] - [PERSON], а також [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] про вселення в кв. [ADDRESS], задоволено. Судом встановлено, що на виконання вищевказаного рішення суду [PERSON] було отримано виконавчі листи, які були пред'явлені до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві. Вбачається, що на даний час рішення суду про вселення не виконано, оскільки [PERSON] чинить перешкоди для проживання [PERSON] у спірній квартирі. За таких обставин причини не проживання [PERSON] у спірному будинку продовжують бути поважними, а тому підстав для визнання його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням та скасування його реєстрації за вказаною адресою відсутні, в зв'язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення первісного позову. Враховуючи, що [PERSON] не втратив право користування спірним житловим приміщенням, його право на проживання у цьому приміщенні підлягає захисту судом у випадку його порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 13 липня 2011 року встановлено, що [PERSON] постійно перешкоджала неповнолітньому [PERSON] проживати у будинку. З урахуванням зазначеного, відповідно до вимог ст.. 47 Конституції України, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] про вселення у кв. [ADDRESS] та визначення порядку користування жилим приміщенням у зазначеній квартирі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved