Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та дружину. Позивач позовні вимоги мотивувала тим, що 25.02.2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 358. За час перебування у шлюбі у подружжя народилась дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось, через різні погляди на сімейні стосунки і несумісність характерів, шлюб носить формальний характер. Донька проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини та матеріальної допомоги на утримання динии не надає. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач дала пояснення аналогічні до позовної заяви, підтримала позовні вимоги та просила суд розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень , щомісячно до досягнення нею повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 1000 гривень до досягнення дитиною 3-річного віку. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду письмові заперечення проти позову в яких позов визнав частково, а саме не заперечував проти розірвання шлюбу, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень та на утримання дружини в розмірі 200 гривень, просив суд справу розглянути у його відсутність. Сул вирішив справу розглянути у його відсутність. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі згідно свідоцтва про шлюб від 25.02.2014 року, який було зареєстровано 25.02.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 358. Згідно свідоцтва про народження від 24.06.2014 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, і відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ В ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, що передбачено ч.1 ст. 191 СК України. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевказані обставини, зокрема те що сторони мають неповнолітню дитину, яка проживає з позивачем, відповідач не має постійної роботи та дохід його є мінливим, приходить до переконання про наявність підстав для ухвалення рішення про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача, на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, щомісячно, з дати предявлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання позивача у розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку, оскільки позивачем не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти в більшому розмірі. Щодо вимог позивача про розірвання шлюбу то суд вважає, що позов і в цій частині підлягає задоволенню, оскільки сімейне життя між сторонами не склалось, збереження сімї не можливе, сторони втратили взаємні почуття любові та поваги один до одного, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведено та

Outcome: partial