Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила стягнути з відповідача 20 345 грн. у відшкодування матеріальної шкоди у зв*язку із залиттям квартири, 1 200 грн. вартості складання висновку і 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи позов тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], яка 11.07.2012р. була затоплена з вини відповідача, що мешкає поверхом вище в квартирі №32 та є її власником і розмір матеріальної шкоди встановлений Висновком від 07.07.2015р. про вартість проведення відновлюваного ремонту квартири після її залиття. Крім цього, вказувала, що пошкодження її майна залиттям квартири спричинило для неї ряд психічних страждань і переживань та призвело до погіршення здоров*я, спричинену їй моральну шкоду оцінила в розмірі 10 000 грн. Просила задовольнити позов на підставі ст.1166 ЦК України. В судовому засіданні позивачка і її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на спричинення з вини відповідача матеріальної і моральної шкоди позивачці. Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність, а також пояснив про те, що намагався вирішити спір миром, однак позивачку не влаштовував розмір коштів, які він пропонував на ремонт, а тому в останній день строку позовної давності вона подала на нього позов до суду, він має на руках акт про залиття іншого змісту, ніж наданий стороною позивачки, де відсутнє зазначення про причини залиття, позивачкою не надано доказів розміру матеріальної шкоди, оскільки в справі є висновок про вартість відновлюваного ремонту квартири позивачки, який складено через три роки після самої події залиття, у зв*язку із наведеним просив в позові відмовити. Заслухавши пояснення позивачки і її представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6 - копія свідоцтва про право власності на квартиру). Як пояснив відповідач [PERSON], він є власником квартири [ADDRESS], яка розташована поверхом вище. 11.07.2012р. комісією ЖБК «Авіатор-5» був складений акт про залиття, де вказано, що 11.07.2012р. в квартирі [ADDRESS] мало місце залиття, причиною якого є зрив різьби на подвійній трубі змішувача (кухонного) гарячого водопостачання в квартирі №32, внаслідок чого сталося підтоплення нижче розташованої квартири №24, пошкоджено фарбу на стелі, шпалери на стінах у двох жилих кімнатах, фарбу на стелі у кухні та вказано, що залиття сталося з квартири №32, власник [PERSON] (а.с. 7 - акт). Вказаний акт не містить печатки ЖБК «Авіатор-5». Відповідачем був наданий суду аналогічний акт про залиття від 11.07.2012р. ЖБК «Авіатор-5», однак він не містить відомостей про причини залиття з квартири №32 і, також, не містить печатки ЖБК «Авіатор-5» (а.с. 72 - копія акту). Згідно висновку про вартість від 07.07.2015р., вартість відновлюваного ремонту (з податком на додану вартість) квартири [ADDRESS] після залиття становить 20 345 грн. (а.с. 8-22 - висновок, а.с. 23-29 - фото таблиці, а.с. 30-37 - кошторис, а.с. 38-39 - дефектний акт). Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного. В спірному випадку правовідносини між сторонами є деліктними, оскільки виникли у зв*язку із спричиненням шкоди, а тому регулюються Главою 82 ЦК України. Згідно частини 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто, законодавець визначає про відшкодування у деліктних правовідносинах саме матеріальної шкоди, а не вартості відновлюваного ремонту, оскільки ці поняття мають різний юридичний зміст. Так, відновлюваний ремонт - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого майна, а матеріальний збиток - це з технічної точки зору вартісне значення реальних витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження його майна з урахуванням його фізичного зносу. З правового аналізу змісту зазначеної норми матеріального закону випливає висновок про те, що підставою для майнової відповідальності особи є сукупність наступних складових: 1) неправомірність рішень, дій або бездіяльності особи, 2) існування майнової шкоди та 3) причинний зв*язок між неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особи та спричиненою майновою шкодою. Тобто, саме ці обставини, в тому числі вина відповідача в залитті та розмір саме матеріальної шкоди, підлягають доказуванню в даній цивільній справі. Письмовими доказами встановлено, що в квартирі [ADDRESS] мало місце залиття. Про вину в залитті власника квартири [ADDRESS] вказано в акті ЖБК «Авіатор-5» від 11.07.2012р., який не містить печатки ЖБК «Авіфатор-5», а також в матеріалах справи є аналогічний акт про залиття від 11.07.2012р. ЖБК «Авіатор-5», в якому не зазначено відомостей про причини залиття з квартири №32 і, також, відсутня печатка ЖБК «Авіатор-5». Аналізуючи такі докази щодо вини відповідача у залитті квартири позивачки, суд приходить до висновку, що вина відповідача не є доведеною належними і допустимими доказами в їх розумінні згідно ст.ст. 58, 59 ЦПК України. Однак, згідно частини 1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] визнав свою вину у залитті квартири позивачки, суд визнає цю обставину встановленою відповідно до правил частини 1 ст.61 ЦПК України. Щодо розміру відшкодування матеріальної шкоди, суд приходить до наступного. Так, доказом розміру матеріальної шкоди позивачкою надано висновок про вартість відновлюваного ремонту квартири [ADDRESS] після її залиття, складений 07.07.2015р., в якому вартість відновлюваного ремонту квартири позивачки вказана в сумі 20 345 грн. Аналізуючи даний документ на предмет належності і допустимості доказів відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України, суд враховує обставини справи про те, що по-перше, оцінювачем визначено розмір відновлюваного ремонту, а не розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню згідно правил ст.1166 ЦК України, по-друге, з висновку не вбачається причинного зв*язку між залиттям, яке мало місце 11.07.2012р. і розміром відновлюваного ремонту, оскільки висновок містить лише посилання факт залиття без зазначення його дати і причини, по-третє, дата оцінки у висновку вказана 07.07.2015р., тобто, майже через три роки після факту залиття і за цей проміжок часу квартира позивачки могла зазнати інших пошкоджень, по-четверте, дослідження проводилось поза межами цивільної справи, на замовлення самої позивачки і без попередження суб*єкта оцінювання про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. Вказані вище обставини у їх сукупності виключають для суду можливість зробити висновок про те, що розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачці залиттям квартири [ADDRESS], з вини відповідачки, є встановленим. Тобто, такі складові як розмір матеріальної шкоди і причинний зв*язок між шкодою і виною відповідача в даному спорі не встановлені належними і допустимими доказами, у зв*язку із чим в даному спірному випадку правові підстави для застосування ст.1166 ЦК України відсутні. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог щодо матеріальної шкоди в судовому засіданні належними і допустимими доказами, зокрема, не доведеність сукупності обставин, які відповідно до ст.1166 ЦК України можуть бути правовими підставами для зобов*язання відшкодувати матеріальну шкоду в деліктних правовідносинах, а тому суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити у зв*язку з його недоведеністю. Враховуючи ті обставини, що суд прийшов до висновку про відмову в позові по суті, похідні вимоги про відшкодування моральної шкоди і вартості дослідження товарознавця-оцінювача, також, не підлягають задоволенню. У зв*язку з відмовою в позові, судові витрати відшкодуванню позивачці не підлягають.

Outcome: dismissed