Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом про стягнення з [PERSON] суму коштів за договором позики в розмірі 360000,00 грн. та судового збору в розмірі 3600,00 грн.. Мотивуючи вимоги тим, що між сторонами 07 жовтня 2015 року було укладено договір позики. Відповідно до умов [PERSON] взяла позику в сумі 360000 грн. у [PERSON], які [PERSON] в свою чергу передала [PERSON]. Вищевказані кошти були передані [PERSON] з цільовим призначенням, для купівлі житла, а саме новозбудованої квартири [ADDRESS]. За умовами договору [PERSON] зобовязалася повернути вищевказану суму готівкою в строк до 31 грудня 2016 року. В порушення договірних зобовязань [PERSON] 31 грудня 2016 року суму позики [PERSON] не повернула, при цьому факт наявності зобовязання не заперечується, також факт цільового використання коштів підтверджено, оскільки [PERSON] все ж таки придбала за ці кошти обумовлену в розписці квартиру. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що сім'я відповідача проживала в комунальній квартирі , у позивача були гроші і вона запропонувала [PERSON] та [PERSON] позичити 360000 грн. для придбання квартири, вони пообіцяли повернути до кінця 2016 року. Гроші позивач надала відповідачу в серпні 2015 року в сумі 240000 грн., при підписанні попереднього договору по квартирі, а 120000 грн. в кінці літа 2016 року. 07.10.2015 року гроші в сумі 360000 грн. відповідачу не передавала, розписку позивач примусила написати. Станом на 07.10.2015 року відповідачу було передано 240000 грн., а 120000 грн. залишилося у позивачу із розрахунку їх передачі відповідачу при завершенні будівництва квартири. Відповідач в судовому засіданні визнала позов, пояснила, що позивач позичила відповідачу грошові кошти в сумі 360000 грн. для придбання квартири, але зараз повернути кошти відповідач немає можливості. Грошові кошти передавали у два етапи: перший - в серпні 2015 року від позивача отримала позику в сумі 240000 грн., другий - в кінці літа 2016 року від позивача отримала позику в сумі 120000 грн.. 07.10.2015 року писала розписку за вимогою позивача, про отримання грошових коштів в сумі 360000 грн. і зобов'язання повернути до кінця 2016 року, станом на день написання розписки фактично отримала від позивача 240000 грн. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно наданої розписки від 07 жовтня 2015 року (а.с. 24) [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 360000,00 грн. в рахунок купівлі квартири по вулиці Жабинського 2д в м. Чернігові та зобовязалася повернути до 31 грудня 2016 року . Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі; попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. В судовому засіданні сторони визнали, що станом на 07 жовтня 2015 року дату написання розписки ( а. с. 24), відповідач отримала від позивача позику в сумі 240000 грн. 00 коп. і зобов'язалась кошти повернути до 31.12.2016 року. Грошові кошти в сумі 120000 грн. 00 коп. отримані, як позика в серпні 2016 року. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Враховуючи наявність у позикодавця оригіналу розписки від 07 жовтня 2015 року, відсутності відміток про повне або часткове виконання зобов'язань за даною розпискою, встановлення в судовому засіданні обставин передачі на день написання відповідної розписки відповідачу грошових коштів в сумі 240000 грн. 00 коп. і зобов'язання відповідача повернути грошові кошти до 31.12.2016 року, суд відповідно до положень ст. ст. 640, 1046, 1047, 1049 ЦК України стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 07 жовтня 2015 року в сумі 240000 грн. 00 коп.. З досліджених в судовому засіданні обставин встановлено, що грошові кошти в сумі 120000 грн. 00 коп. не були передані відповідачу станом на день написання розписки 07.10.2015 року, а тому суд не знаходить правових підстав для задоволення позову в частині стягнення цієї суми грошових коштів. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 2412 грн. 00 коп. (3600*67%/100%=2412)

Outcome: partial