Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що в період з 14.07.1984 року по 08.06.2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу має двох дітей [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. На підставі виконавчого листа Галицького районного суду м. Львова від 12.08.2014 року № 461/7183/14-ц з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі - по 1300,00 грн. до закінчення навчання - 30.06.2017 року. Внаслідок ухилення [PERSON] від сплати аліментів за ним утворилася заборгованість, яка станом на 01.06.2016 року складає у загальній сумі 6535,94 грн. Просила суд стягнути з відповідача неустойку в розмірі 6535,94 грн. В ході судового розгляду справи, уточнила позовні вимоги, та просила стягнути суму неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 06.09.2013 року по 22.07.2014 року та 01.07.2014 по 01.06.2016 року в розмірі 8141,89 грн. У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач позов заперечує, зазначає, що застосований позивачкою спосіб розрахунку пені є безпідставним, так як зобов'язання по сплаті аліментів виконує сумлінно, та своєчасно;оскільки син повнолітній ,то регулярно кошти перераховував йому особисто. Заслухавши пояснення сторін, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Галицького районного суду м. Львова від 30.07.2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] [INFO] в розмірі 1300,00 грн., починаючи з дня звернення позивачки до суду - 01.07.2014 року і до закінчення його навчання - 30.06.2017 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини. На підставі цього рішення Галицьким районним судом м. Львова було видано виконавчий лист № 461/7183/14-ц від 12.08.2014 року. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р. № 3, зазначено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів заявлених вимог. До позову додана лише не завірена належним чином копія довідки Галицького відділу ДВС з розрахунком заборгованості по аліментах станом на 29.12.2015 року. Натомість, покликання відповідача на відсутність заборгованості підтверджується долученими до матеріалів справи квитанціями про систематичну сплату аліментів на користь сина [PERSON] Дані обставини справи також стверджуються поясненнями самого [PERSON], допитаного в судовому засіданні, в якості свідка, який підтвердив отримання коштів від [PERSON] в якості сплати аліментів, та спростував твердження позивача.Син сторін зазначив, що батько постійно протягом 2014-2016р.р.надавав йому кошти за рішенням суду,оскільки в них з матір»ю конфліктні стосунки і постійні з цього приводу сварки. Вважає, що батьки в рівній мірі надають йому матеріальну допомогу; мати його утримує у спосіб придбання речей першої необхідності, годує, доглядає,на що витрачає свої кошти. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.57 ЦПК України). Відтак, твердження позивачки [PERSON] щодо невиконання відповідачем [PERSON] зобов'язань по сплаті аліментів на утримання повнолітнього сина на час його навчання за період 2014-2016р.р. належними та допустимими доказами не стверджуються. Виходячи з вищенаведеного та оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого ствердження у судовому засіданні, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed