Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] , [INFO] , таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначила, що згідно договору дарування квартири від 13.12.2019 року [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі залишився зареєстрованим попередній співмешканець даної квартири, [PERSON] , який не проживає в квартирі більше року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Позивач звернувся з даним позовом, так як реєстрація відповідача у її квартирі не дозволяє реалізувати своє право власності у повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла письмова заява, відповідно до якої вона підтримує свій позов та просить розгляд справи проводити за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Так, як відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоводенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно договору дарування квартири від 13.12.2019 року [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Наталинської сільської ради в квартирі, що належить [PERSON] зареєстровані, але фактично не проживають: дід - [PERSON] , 1943 року народження та дядько - [PERSON] , 1972 року народження (а.с. 6). Згідно акту депутатів Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області від 25.01.2021 року встановлено, що [PERSON] , 1972 року народження, з 05 грудня 2019 року по теперішній час не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування, розпорядження своїм майном; власник володіє користується власним майно на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні його власністю (ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Ч. 2 ст. 64 ЖК України передбачено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. З урахуванням наведеного та надаючи оцінку всім доказам в їх сукупності, суд вважає за доцільне визнати [PERSON] , [INFO] , таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На підставі ст.ст. 317,319, 383, 391 ЦК України, ст. 64, 156 ЖК України та

Outcome: approved