Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті сестри [PERSON], яка померла [INFO], відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку в [ADDRESS]. [PERSON], згідно заповіту від 23.05.1998 року, все свої майно заповіла сестрі, позивачу по справі. Позивач звернулася в нотаріальну контору для прийняття спадщини, однак їй відмовлено, оскільки сестрою, за життя, не виготовлено правовстановлюючих документів на дане спадкове майно. [PERSON], до початку судового засідання, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача Тур»янської сільської ради, в судове засідання не з»явився, подав лист № 252 від 15.11.2016 р. з проханням справу розглядати у відсутності їх представника, позов визнають, заперечень не мають, просять його задоволити. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд у відповідності до ст. ст. 169, 197 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії [NUMBER], виданим Тур»янською сільською радою Буського району Львівської області 01.06.1998 р., підтверджується факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 15. Згідно заповіту від 23.05.1998 року, посвідченого секретарем виконкому Олеської селищної ради Буського району Львівської області Турчиняк Н.Д., за реєстровим № 55, [PERSON] все своє майно, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться в с. Гутисько - Тур»янське Буськоог району , а також ощадну книжку [NUMBER] в Ощадкасі № 6383/08 заповіла у власність сестрі [PERSON], позивачу по справі. З довідки Тур»янської сільської ради № 219 від 17.03.2016 р. вбачається, що спірний будинок до дня смерті належав [PERSON]. До спадкового майна, належить житловий будинок [ADDRESS], 1950 року забудови, інвентаризаційна вартість якого, згідно технічного паспорту, виготовленого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» станом на 30.03.2016 р., становить 89394 гривень, відповідає технічним нормам забудови та придатний для проживання. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично вступила у володіння і розпорядження спадковим майном, несе витрати по його утриманню, сплачує комунальні платежі. Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить. Інших спадкоємців, які могли б претендувати на зазначене вище майно немає. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач набула права власності на спадкове майно, після смерті спадкодавця, на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню..

Outcome: approved