Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Центрально-Міського районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою, в порядку окремого провадження, про встановлення факту, що має юридичне значення, обґрунтовуючи її тим, що вона народилась [INFO] в с. Бергомет Вижницького району Чернівецької області, про що було здійснено відповідний запис № 62 від 15.06.1949 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Запис її імені здійснено російською мовою « [PERSON] ». 14.10.1967 Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області зареєстровано шлюб заявника, про що 11.01.2019 вона отримала витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб. Згідно з відомостями цього витягу прізвище « [PERSON] » після державної реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] », а ім`я записано « [PERSON] ». 11.09.2009 Центрально-Міським РВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] видано паспорт громадянина України та записано прізвище, ім`я та по-батькові українською мовою « [PERSON] ». 06.04.2010 заявнику видано картку фізичної особи-платника податків на ім`я « [PERSON] ». 22.05.2018 їй видано свідоцтво про право власності а 1/2 частину у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу на ім`я « [PERSON] ». 31.07.2018 заявнику видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого чоловіка на ім`я « [PERSON] ». Натомість, у свідоцтві про народження її сина, матір`ю дитини записано російською мовою « [PERSON] ». У дипломі про вищу освіту російською мовою її ім`я записано як « [PERSON] ». У посвідченні ветерана праці заявника від 29.01.2001 відомості про неї зазначено російською мовою, зокрема ім`я вказано « [PERSON] ». Також, у трудовій книжці, вкладишах до неї, а також у посвідченні про нагородження медаллю «Ветеран Праці» від 01.02.1989 ім`я заявника зазначено « [PERSON] ». У зв`язку з вищевикладеними розбіжностями написання імені в документах, заявник просить встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про народження сина [PERSON] , диплома Дніпропетровського ордена Трудового Червоного Прапора гірничого інституту імені [PERSON] , посвідчення ветерана праці, посвідчення про нагородження медаллю «Ветеран Праці», трудової книжки та вкладиша до неї. Заявник у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні наполягала. Представник заінтересованої особи територіальної громади Центрально-Міського району у м. Кривому Розі в особі Центрально-Міської районної у місті ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до таких висновків. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Матеріалами справи встановлено наступне. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №62 (а.с. 5) заявник народилась [INFO] в с. Бергомет Вижницького району Чернівецької області, її ім`я зазначено російською мовою: « [PERSON] ». Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №00021849169 (а.с.6) ім`я заявника вказано українською мовою: « [PERSON] ». Прізвище після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно з паспортом серії [NUMBER] (а.с. 7) та карткою фізичної особи - платника податків (а.с. 8) відомості про заявника зазначені українською мовою: « [PERSON] ». У свідоцтві про право власності від 22.05.2018 (а.с. 9) власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] вказано: « [PERSON] ». Разом з цим, зі свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 16) встановлено, що відомості про матір зазначені російською мовою: « [PERSON] ». Також, у трудовій книжці та у вкладиші до неї (а.с. 10-12) ім`я заявника зазначено російською мовою: « [PERSON] ». Аналогічні відомості про заявника відображені у дипломі серії [NUMBER] (а.с. 15), посвідченні серії [NUMBER] (а.с. 14) та в посвідченні «Ветеран Праці» від 01.02.1989 (а.с. 13). Таким чином, відмінність у написанні ім`я « [PERSON] » та « [PERSON] », дійсно має місце в документах, що стосуються особи заявника. З практики лінгвістичних експертиз відомі непоодинокі випадки розбіжностей в українських записах імен під впливом їх російської вимови або під графічним впливом записів російською мовою. На сьогоднішній день в українській мові варіант написання імені « [PERSON] » вважається основним, оскільки написання саме в такій формі найбільш розповсюджене. « [PERSON] » (російською мовою « [PERSON] ») - ця форма імені вважається більш розмовною, але на сьогоднішній день також широко використовується в офіційній мові. В офіційних документах слід обов`язково використовувати той варіант, який зафіксований в паспорті людини, оскільки фактично ці дві форми в юридичному сенсі вважаються різними іменами. З урахуванням зазначеного, ім`я заявника у вищевказаних документах, попри розбіжності в написанні, є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок неусталеності правил і принципів міжмовного перетворення. У зв`язку з вищевикладеним, приймаючи до уваги, що встановлення вказаного факту необхідно заявнику для упорядкування та приведення у відповідність до вказаних у паспорті даних, а встановити цей факт в позасудовому порядку неможливо, тому суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч. 1 ст. 273 ЦПК (п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з цим, свідоцтво про народження (а.с. 16) засвідчує факт народження [PERSON] , а тому не належить заявнику, у зв`язку з чим, підстав для встановлення факту належності даного документу [PERSON] , суд не вбачає. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч. 7 ст. 294 ЦПК України, п. 51 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial