Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт проживання [PERSON], [INFO] та [PERSON], який помер [INFO] однією сім'єю як чоловіка та жінки без шлюбу не менш як пять років. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що в період з 01.01.2001 року по [INFO] вона і громадянин [PERSON] проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу в будинку, який знаходиться в селі Велика Фосня Овруцького району Житомирської області, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права та обов'язки. [INFO] [PERSON] помер. Встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу надає право реалізувати спадкові права і встановити його іншим шляхом неможливо. Заявник в судове засідання не з'явилася, але в заяву просила справу розглядати без її участі. Заінтересована особа подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутність, проти задоволення заяви не заперечують. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За приписами ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За вимогами ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Враховуючи положення ст. 3 СК України та п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно яких сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім»я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства ст. 1265 ЦК України захищаються права тих осіб, яких спадкодавець вважав своєю сім»єю і які проживали з ним впродовж тривалого часу. Цей строк встановлюється в п»ять років, тобто досить тривалий час, за який сторони ведуть спільне господарство, надають допомогу один одному. В цьому випадку при відкритті спадщини слід довести, що особа проживала з спадкодавцем однією сім»єю не менше п»ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Відповідно до абзацу другого п. 2 вказаної вище Постанови якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю. Для підтвердження проживання однією сім'єю необхідно підтвердити факт спільного проживання, ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 25 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). Довідка видана виконкомом Овруцької міської ради Житомирської області від 31.01.2019 року №185 свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім»єю з 1 січня 2001 року по день його смерті [INFO] разом в одному господарстві в [ADDRESS] (а.с.4). [PERSON] по день смерті [INFO] постійно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS]. На день смерті разом з ним без реєстрації проживала [PERSON], про що свідчить довідка виконкому Овруцької міської ради від 19.02.2019 року №270 (а.с.5). Згідно ст. 79 ЦПК України «Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи». Відповідно до ст. 80 ЦПК України «Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання». Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, що передбачено ч.1 ст. 89 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, факт, який просить встановити заявниця, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки надає право реалізувати спадкові права і встановити його іншим шляхом неможливо. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved