Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення з відповідача аліментів на своє утримання до досягнення донькою трьох років та на утримання дітей до досягнення донькою повноліття, посилаючись на те, що він матеріальної допомоги на їх утримання в добровільному порядку не надає, вона ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення донькою трьох років у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку доходу щомісячно та на утримання дітей до досягнення донькою повноліття у розмірі 1/3 частини всих видів його заробітку. До початку розгляду справи по суті позивач зменшила позовні вимоги та просила розірвати її шлюб з відповідачем, стягнути на її утримання аліменти у розмірі 250 грн. щомісячно до досягнення донькою Дарєю повноліття та на утримання двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] та доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всих видів його заробітку (доходу) починаючи з дня предявлення позову і до досягнення донькою повноліття. В судовому засіданні позивач підримала зменшені позовні вимоги та просила їх задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій вказав, що проти позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечує, а справу просить розглянути у його відсутність. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини та дітей вказав, що покладається на думку його представника. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнала в повному осязі та не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини у розмірі 250 грн. щомісячно до досягнення донькою трьох років та на утримання дітей у розмірі 1/4 частини всих видів його заробітку (доходу) починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Врахувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І СР № 073902 (а.с.5) сторони з 26 травня 2011 року перебувають у шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1 СР № 136510 від 26 серпня 2011 року (а.с.6) та серії І СР № 209349 від 10 березня 2015 року (а.с.7). З травня 2017 року сторони спільно не проживають через різні погляди на сімейне життя. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сторони спільно з травня 2017 року не проживають, відповідач клопотання про надання терміну на примирення не надав, а тому суд вважає, що подальше збереження сімї є неможливим, тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до довідки виконкому Макіївської сільської ради Смілянського району № 366 від 1 серпня 2017 року (а.с.9) діти проживають разом з позивачем. Ст. 180 СК України вказує на те, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають двох спільни неповнолітніх дітей сина [PERSON] та доньку [PERSON], які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, менша дитина ще не досягла 3 річного віку, тому позивач перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, а тому позовні вимоги про стягнення аліментів як на утримання дітей так і на утримання дружини є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Оскільки відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, стягнення з нього аліментів на користь позивачки на її утримання та утримання дітей у вказаних нею розмірах, позов визнав, таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб - позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» вказує на те, що у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки в позовній заяві ставиться дві вимоги немайнового характеру (про стягнення аліментів на утримання дітей та стягнення аліментів на утримання дружини), то з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1280 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з дублікату квитанції № 0.0.819053571.1 від 1 серпня 2017 року позивач [PERSON] сплатила судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в сумі 640 грн. (а.с.1). Отже відповідно вказана сума має бути стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного, ст. 80,84,110, 112, 180, 181, 182,184 СК України та

Outcome: approved