Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Рахівського нотаріального округу Закарпатської області- Маріна [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності на будинок й земельну ділянку в порядку спадкування. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02 грудня 2007 року помер її батько - [PERSON] у віці 83 роки. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав в житловому будинку №23 по вул. Незалежності в смт. Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області. Після його смерті відкрилася спадщина на наступне майно: земельну ділянку площею 0,10 га. з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд а також на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, смт. Великий Бичків, вул. Незалежності 23 (Калініна 17). Житловий будинок за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, смт. Великий Бичків, вул. незалежності 23 (Калініна 17) батьком був придбаний в 1965 році, за згодою своєї дружини - [PERSON], по ціні 2500 карбованців. На сьогоднішній день нотаріально оформлений договір купівлі-продажу будинку не зберігся, а реєстрація власності цього будинку саме за [PERSON] відсутня. Попереднім власникам спірного будинку [PERSON] та [PERSON], будинок належав і був зареєстрований в Хустському міжміському БТІ на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Рахівською ДНК 09.09.1965 за №2689 по 1/2 частині кожному. 21.09.1965 [PERSON] та [PERSON] продали будинок в цілому її батькам [PERSON] та [PERSON]по ціні 2500 карбованців. Мати позивачки [PERSON], померла 14 січня 1994 року у віці 67 років. Після її смерті спадкоємцями за законом на її частину власності житлового будинку були її чоловік - [PERSON] та її діти: позивачка [PERSON] а також [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] в нотконтору з заявою про прийняття спадщини ніхто не звернувся. В спадковому будинку на день смерті [PERSON] проживав [PERSON], який фактично і прийняв спадщину після смерті дружини. 01 березня 2007 року [PERSON], належний йому житловий будинок та земельну ділянку, заповів позивачці. Позивачка після смерті батька фактично спадщину прийняла, оскільки постійно проживала в спадковому будинку та проживає в ньому до сьогоднішнього дня, а також обробляє прилеглу до нього земельну ділянку. Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька позивачка не в змозі, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. На підставі наведеного позивачка у позові просила суд винести рішення, яким встановити факт, що [PERSON], померлому 02.12.2007 на час смерті належав житловий будинок, загальною площею 39,80 кв.м., житловою площею 23,60 кв.м. з надвірними спорудами за адресою смт. Великий Бичків, вул. Незалежності 23, Рахівського району,Закарпатської області. Визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, смт. Великий Бичків, вул. Незалежності 23 в порядку спадкування за заповітом та на прилеглу до нього земельну ділянку площею 0,10 га. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, в яких просять дану справу розглянути без їх участі, позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Третя особа, приватний нотаріус Рахівського районного нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] також в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у її відсутності. Оскільки в судове засідання всі учасники справи не з'явилися, то у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.\~ У відповідності до положень частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 02 грудня 2007 року помер громадянин [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №102 та виконкомом Великобичківської селищної ради, Рахівського району, Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ №053845. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі на житловий будинок №23 з надвірними спорудами, що розташований по вул. Незалежності в смт. Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області та на земельну ділянку площею 0,10 га., що розташована на території Великобичківської селищної ради, за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок, вираженої в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.12.2018. Згідно ст. ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. При житті, [PERSON], 01 березня 2007 року, було складено заповіт, яким все належне йому майно, що належатиме йому на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі житловий будинок за адресою: смт. Великий Бичків, вул. Незалежності 23 та присадибну до нього земельну ділянку, а також все те, на що він за законом матиме право заповів [PERSON], позивачці по справі. На день звернення до суду заповіт, складений [PERSON] в користь позивача, є чинними ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється [PERSON] зі Спадкового реєстру №8707355 від 01 березня 2007 року. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно суд звертає увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства та застосовує редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З довідки №739 від 14.02.2018 виданої виконкомом Великобичківської селищної ради, вбачається, що [PERSON], який помер 02.12.2007 належав житловий будинок, який знаходиться в смт. Великий Бичків по вул. Незалежності №23, Рахівського району,Закарпатської області. Вказаний житловий будинок [PERSON] придбав від [PERSON] що стверджується розпискою. Отже спадковий житловий будинок дійсно належав [PERSON]. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На думку суду, дослідивши вищенаведену довідку виконкому Великобичківської селищної ради а також розписку продавця, про отримання від жадані Й.П. коштів за житловий будинок, враховуючи те що належним чином оформленого договору купівлі-продажу між ним не укладалось, слід встановити факт, що житловий будинок №23 по вул. Незалежності в смт. Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області дійсно належав [PERSON]. Спадкоємцем вказаного житлового будинку, а також земельної ділянки площею 0,10 га, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту, як встановлено вище,згідно заповіту являється позивачка по справі [PERSON]. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця, проте, в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на спадкове майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняла, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом з ними в спадковому будинку та і надалі продовжує проживати в ньому. Дане стверджується копією паспорта позивачки з відміткою про її місце реєстрації та довідкою виконкому Великобичківської селищної ради №739 від 14 лютого 2018 року. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачі позов визнали, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Вимоги про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося.

Outcome: approved