Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Тернопільської міської ради, Державної казначейської служби України, Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради, про стягнення шкоди, завданої незаконними рішеннями (діями) органу місцевого самоврядування та його посадових (службових) осіб. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до складеного 08 вересня 2017 року головним спеціалістом - інспектором відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради Рудковською Т.Я., головним спеціалістом - інспектором відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради Рудиком О.В. протоколу про адміністративне правопорушення, на об`єкті проводяться будівельні роботи з розширення балкону кв. [ADDRESS] без відповідних дозвільних документів органів держархбудконтролю. На підставі цього протоколу 08 вересня 2017 року головними спеціалістами - інспекторами відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради Рудковською Т.Я. та Рудиком О.В. складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил, яким зобов`язано позивача до 08 листопада 2017 року привести об`єкт «Розширення балкону квартири [ADDRESS] » до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також, 08 вересня 2017 року начальником відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради Горішним М.В. винесено постанову № 21 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 96 КУпАП, за розширення балкону кв . [ADDRESS] без відповідних дозвільних документів та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. Штраф позивачем оплачений в повному обсязі. Після накладення штрафу рішенням загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Карпенка 12» від 22 жовтня 2017 року [PERSON] (власнику квартири [ADDRESS] ) та сусідці (власниці квартири [ADDRESS] [PERSON] ) дозволено провести реконструкцію балконів для приведення їх у належний технічний стан. У відділі державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради позивачу повідомили, що для того, щоб виготовити дозвільні документи їй потрібен договір оренди земельної ділянки, яка розташована під її будинком, у зв`язку з чим остання звернулась до голови правління ОСББ з метою отримати копію такого договору, на що той відповів, що на даний час договору оренди земельної ділянки немає, так як виготовляється проект землеустрою та надав підтверджуючі документи. Про це позивач повідомила відділ державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради, однак, незважаючи на це, 16 лютого 2018 року в.о. начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської області Онищуком А.В. винесено постанову № 3 по справі про адміністративне правопорушення та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 грн. Дану постанову винесено у зв`язку з тим, що в ході позапланової перевірки встановлено, що позивач не виконала вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил виданого 08 вересня 2017 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26 квітня 2018 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2018 року, позов [PERSON] до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Карпенка 12» про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено, скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення за № 3 від 16 лютого 2018 року винесену в.о. начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради Онищуком A.B. про визнання [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, а провадження у справі закрито. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року (справа № 819/574/18) в задоволенні позовних вимог Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Карпенка 12», [PERSON] про зобов`язання [PERSON] за власний рахунок демонтувати самочинно зведену прибудову до квартири [ADDRESS] , - відмовлено в повному обсязі. Рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось. Позивач зазначає, що Тернопільською міською радою, через дії її посадових осіб, а саме посадових осіб відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради, за неодноразове безпідставне притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності та слухання судами вказаних вище справ їй заподіяно шкоду. Шкода, завдана незаконними рішеннями (діями) органу місцевого самоврядування та його посадових (службових) осіб полягає у незаконному накладенні на позивача штрафу в розмірі 8500 грн. за нібито самочинне будівництво балкону. Моральну шкоду [PERSON] обґрунтовує тим, що вона є особою похилого віку, отримує пенсію в незначному розмірі та доглядає старечу матір (94 роки). Притягненням її до адміністративної відповідальності, сплата штрафу, судові процеси призвели до того, що позивач зазнала різких змін у своєму повсякденному житті і здоров`ї, стала знервованою, втратила душевний спокій, у неї порушився сон. [PERSON] почала уникати зустрічей із друзями, стала закритою тощо, почастішали випадки звернення її за медичною допомогою. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути солідарно з Тернопільської міської ради, Державної казначейська служба України, Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області на користь [PERSON] 28 500 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями (діями) органу місцевого самоврядування та його посадовими (службовими) особами. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2019 року відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до Тернопільської міської ради, Державної казначейської служби України, Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради, про стягнення шкоди, завданої незаконними рішеннями (діями) органу місцевого самоврядування та його посадових (службових) осіб. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 14 березня 2019 року на адресу суду надійшов письмовий відзив Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області на позову заяву [PERSON] , у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] відносно Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області, позовну заяву залишити без задоволення. Додатково зазначив, що Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області в процесі виконання своїх функціональних обов`язків, завдань, прав та охоронюваних законом інтересів позивача жодним чином не порушувало, жодних незаконних, протиправних дій відносно позивача не вчиняло, зокрема це вбачається із змісту позовної заяви, а тому вважає незаконними та необґрунтованими прохання позивача стягнути солідарно 28 500 грн., ще й з Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області. 15 березня 2019 року на адресу суду надійшов письмовий відзив представника Тернопільської міської ради на позовну заяву [PERSON] , в якому представник відповідача просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Додатково зазначила, що Відділ державного архітектурно-будівельного контролю є виконавчим органом Тернопільської міської ради. В період з 05 вересня 2017 року по 08 вересня 2017 року головними спеціалістами-інспекторами відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради на підставі наказу начальника відділу ДАБК TMP від 05 вересня 2017 року №151 та звернення гр. [PERSON] від 01 вересня 2017 року проведено позапланову перевірку щодо дотримання суб`єктом містобудування містобудівного законодавства на об`єкті «Розширення балкону квартири [ADDRESS] . За результатами перевірки складено акт від 08 вересня 2017 року, протокол про адміністративне правопорушення від 08 вересня 2017 року та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення від 08 вересня 2017 року стосовно [PERSON] Наведені вище документи чинні, не оскаржувались позивачем. Накладений відділом ДАБК штраф позивач сплатила. Постановою №21 від 08 вересня 2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу 8500 грн. Зазначена постанова позивачкою не оскаржувалась, штраф сплачений у повному обсязі. Також, за результатами перевірки складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з терміном виконання до 08 листопада 2017 року. В період з 05 лютого 2018 року по 16 лютого 2018 року відділом ДАБК TMP на підставі наказу начальника відділу ДАБК TMP від 05 лютого 2018 року №24 та вищевказаного припису про усунення від 08 вересня 2017 року проведено позапланову перевірку на об`єкті «Розширення балкону квартири [ADDRESS] ». За результатами перевірки встановлено, що позивач не виконала вимоги припису. За результатами перевірки складено акт від 16 лютого 2018 року, припис про усунення порушень вимог містобудівного законодавства, будівельних норм, стандартів і правил, протокол про адміністративне правопорушення від 16 лютого 2018 року, постанову по справі про адміністративне правопорушення. В даному позові відсутній спір про право. Позивач не надала жодних доказів на підтвердження свого звернення до органів місцевого самоврядування з приводу узаконення даної прибудови та відмови в задоволенні такого звернення. Враховуючи, що вищевказані приписи, винесені головними спеціалістами-інспекторами відділу державного архітектурно-будівельного контролю, не оскаржувались позивачем, у відділу ДАБК TMP не було законних підстав не виходити на позапланову перевірку їх виконання, а також не звертатись до суду з позовом про знесення. Також, із змісту позову взагалі не вбачається, в чому полягали душевні страждання позивача внаслідок притягнення її до адміністративної відповідальності. Позивачем не надано суду жодного доказу підтвердження факту заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони заподіяні, чому позивач оцінила моральну шкоду саме на таку суму та з чого вона при цьому виходила, а також інші обставини, що мають значення для вирішення цієї вимоги. Таким чином, Тернопільська міська рада вважає, що позовні вимоги про відшкодування шкоди необґрунтовані, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Тернопільської міської ради та одночасно представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву. Просила суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у письмовому відзиві, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання повторно не з`явися, відзиву не подав, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, а тому його неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не заперечується, 08 вересня 2017 року уповноваженими особами відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради було проведено позапланову перевірку, в ході якої встановлено, що [PERSON] проводить будівельні роботи з розширення балкону квартири [ADDRESS] без дозвільних документів органів держархбудконтролю. В ході проведення перевірки складено припис про усунення порушення вимог законодавства від 08 вересня 2017 року, яким зобов`язано позивача до 08 листопада 2017 року привести об`єкт «Розширення балкону квартири [ADDRESS] » до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 16 лютого 2018 року в ході проведення чергової позапланової перевірки складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, за невиконання вимог припису, і накладено штраф у розмірі 5100 грн. Дані обставини встановлені рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (справа № 607/2989/18) від 26 квітня 2018 року, яким позов [PERSON] до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Карпенка 12» про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено, скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення за № 3 від 16 лютого 2018 року, винесену в.о. начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради Онищуком А.В. про визнання [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, а провадження у справі закрито. В цьому рішенні суд зазначив, що сам по собі факт не оскарження позивачем припису та постанови від 08 вересня 2017 року не підтверджує факт наявності в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП. Матеріалами перевірки не встановлено, що будівництво проводилось саме [PERSON] , які саме роботи проводились, чи є вони будівельними та потребують дозвільних документів, і в чому саме полягало невиконання вимог припису від 08 вересня 2017 року. [PERSON] є власником квартири за [ADDRESS] , балкон якої перебував у аварійному стані. З технічного паспорту на квартиру за [ADDRESS] , виготовленого ФОП [PERSON] від 20 березня 2018 року встановлено, що будь-яких самочинних перепланувань чи добудов квартири не має, та виявлено наступне: житлова квартира розташована на першому поверсі 5-ти поверхового будинку, за рахунок засклення лоджії та балкону збільшилася загальна площа квартири, житлова не змінилася. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2018 року (провадження № 876/5041/18) рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 квітня 2018 року залишено в силі. Як слідує із квитанцій, копії яких долучені до матеріалів справи, № 0.0.854963455.1 від 21 вересня 2017 року, № 0.0.862556678.1 від 03 жовтня 2017 року, № 0.0.875640840.1 від 20 жовтня 2017 року, на виконання припису від 08 вересня 2017 року позивач оплатила штраф в загальному розмірі 8500 грн. 06 листопада 2018 року Тернопільським окружним адміністративним судом виселено рішення у справі № 819/574/18 за позовом Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Карпенка 12», [PERSON] про зобов`язання за власний рахунок демонтувати самочинно зведену прибудову до квартири [ADDRESS] , вирішено у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, позивачем не доведено будь-яких самочинних перепланувань чи добудов квартири за [ADDRESS] та не спростовано обставини, встановлені стосовно відповідача рішенням суду у справі № 870/5041/18, яке набрало законної сили, а саме, що за рахунок засклення лоджії та балкону збільшилася загальна площа квартири, а житлова не змінилася, що в свою чергу не належить до самочинно встановленого об`єкта. З долучених до матеріалів справи виписок з медичної картки стаціонарного хворого, виданих КНП «Міська комунальна лікарня №3» Тернопільської міської ради, слідує, що в періоди часу з 05 червня 2018 року по 13 червня 2018 року та з 02 листопада 2018 року по 14 листопада 2018 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у вказаній лікарні. Погіршення стану свого здоров`я та перебування на лікуванні позивач пов`язує із спричиненими їй моральними стражданнями, про що вказує у позовній заяві. Відтак, проаналізувавши надані докази, вважаю, що до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень встановлено ст. 56 Конституції України. В силу приписів статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Частиною 4 ст. 22 ЦК України визначено, що на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Також положеннями ст.ст. 16, 23 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). Таким чином, спірні правовідносини регулюються ст. 1174 ЦК України, що передбачає відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу місцевого самоврядування. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову або службову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на орган місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цього органу. За встановлених судом обставин, сплачений позивачем штраф в розмірі 8500 грн. накладено безпідставно, а тому він є завданою їй матеріальною шкодою і підлягає стягненню, оскільки, як слідує зі змісту судових рішень у справах № 607/2989/18 від 26 квітня 2018 року та № 819/574/18 від 06 листопада 2018 року уповноваженими особами відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради в ході проведення позапланової перевірки та винесення припису від 08 вересня 2017 року не було доведено, що [PERSON] проводила будівельні роботи з розширення балкону квартири [ADDRESS] без дозвільних документів органів держархбудконтролю, чи здійснювала будь-які самочинні перепланування або ж добудову квартири за вищевказаною адресою. Повернення коштів позивачу не може здійснюватись на підставі та в порядку визначеному Порядком повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787, так як припис про усунення порушення вимог законодавства від 08 вересня 2017 року [PERSON] не оскаржувався. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оскільки рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 квітня 2018 року, яке постановою Львівського апеляційного адміністративного суду залишене в силі, постанову в справі про адміністративне правопорушення № 3 від 16 лютого 2018 року, винесену в.о. начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради Онищуком А.В. про визнання [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП скасовано, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу матеріальної та моральної шкоди. Разом з тим, враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та духовних страждань позивача, ступінь вини відповідачів, вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що грошова сума, яка підлягає стягненню на користь [PERSON] , повинна становити 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Оскільки Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області є отримувачем штрафу, який сплачено позивачем та розпорядником коштів місцевого бюджету, суд вважає, що саме з цього відповідача шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] слід стягнути 8500 грн. на відшкодування майнової шкоди та 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Державна казначейська служба України не є належним відповідачем в даній справі, оскільки спричинена [PERSON] шкода завдана неправомірними діями уповноважених осіб органу місцевого самоврядування, а також з огляду на те, що в силу ст. 64 БК України адміністративні штрафи та інші штрафні санкції, що накладаються місцевими органами виконавчої влади та виконавчими органами місцевих рад або утвореними ними в установленому порядку адміністративними комісіями, належать до доходів загального фонду бюджетів об`єднаних територіальних громад.

Outcome: partial