Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Чугуївської міської ради Харківської області, в якому просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS]. У позовній заяві [PERSON] зазначала, що 02.09.2005 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS]. На виконання умов договору позивач сплатила [PERSON] - 17 500 тис. грн. На підтвердження правочину [PERSON] надала розписку про отримання нею коштів за продаж будинку. В зв'язку з тим, що на вищезазначений будинок у [PERSON] були відсутні правовстановлюючі документи та технічний паспорт, договір купівлі-продажу не був оформлений у встановленому законом порядку. [INFO] [PERSON] померла, в результаті чого сторони не встигли офоримти договір купівлі-продажу нотаріально. На сьогоднішній день позивач, яка є фактичним власником житлового будинку позбавлена можливості оформити свої права, та змушена була звернутись до суду, для визнання угоди купівлі-продажу житлового будинку дійсною, оскільки всі істотні умови договору нею як покупцем, та [PERSON] як продавцем були виконані. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, та проводити судові засідання без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Будинок [ADDRESS] був побудований [PERSON] на земельній ділянці, яка була надана їй на підставі Рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради від 18.05.1960 року та на підставі договору безстроковаого користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального будинку на праві приватної власності від 28.07.1960, зареєстрованого в Чугуївському МБТІ 30.07.2060 та посвідченого Чугуївською нотаріальною конторою 30 липня 1960 року, номер реєстру 2-2753. (а.с. 7-8, 9). Відповідно до акту від 28.07.1960 року земельна ділянка була відведена [PERSON] для будівництва будинку в натурі.(а.с.11). Для будівництва будинку [PERSON] отримала дозвіл на проведення будівельних робіт ідивідуального домоволодіння, на земельній ділянці [ADDRESS] (а.с. 10). 28.06.1968 року [PERSON] закінчила будівництво будинку про що складено відповідний акт № 38 про закінчення будівництва та введення в експлуатацію. (а.с. 3). 02.09.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] На виконання умов договору, [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла грошові кошти в сумі 17 500,00грн. (сімнадцять тисяч п'ятсот гривень 00коп.) (а.с. 6). [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до повідомлення з Чугуївської державної нотаріальної контори після її смерті, в термін передбачений ст. 1270 ЦК України (шість місяців), спадкоємці померлої з заявами про прийняття спадщини, або відмову від неї, до нотаріальної контори не звертались, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, тим що відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відриття спадщини. Спадкова справа не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. (а.с. 16). На даний час найменування вулиці, на якій розташовано житловий будинок [ADDRESS] переіменовано на [ADDRESS]. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність майно другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. Відповідно до п. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 13 постанови від 06 лютого 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Згідно з ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Отже, зазначений вище договір купівлі-продажу може бути визнано дійсним, оскільки в ньому було досягнуто згоди щодо істотних умов даного договору, а саме предмету договору та ціни. Крім того, [PERSON] виконала угоду шляхом передачі грошей [PERSON] Відповідно до ст. 114 Цивільно-процесуального кодексу України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Місце знаходження нерухомого майна - це його адреса, зазначена у правовстановлюючих документах або інших документах, на підставі якого це майно виникло. Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»: виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначений вище договір купівлі-продажу є дійсним, оскільки в ньому було досягнуто згоди щодо істотних умов даного договору, а саме предмету договору та ціни . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Заявлені вимоги про визнання права власності на житловий будинок законні, обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved