Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у використанні власністю та виселенні. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що є власником дачного будинку, який розташований на земельній ділянці, яка розташована за адресою: вул. Теніста, 10 м. Маріуполь, Донецька область, садівниче товариство «Будівельник», площею 0,067 га, кадастровий номер 1412336300:01:008:1535. Відповідач у 2008 році зі згоди позивача разом з донькою позивача заселились у дачний будинок. Після розірвання шлюбу, відповідач залишився мешкати у дачному будинку. Вимоги позивача про звільнення будинку ігнорує, чим позбавляє доступу до її майна. У звязку з чим просить суд усунути перешкоди у користуванні будинком №10 по вулиці Теністій у місті Маріуполя Донецької області у садівничому товаристві «Будівельник» та виселити [PERSON]. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У звязку з цим, суд вирішує питання щодо заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03 листопада 2017 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду на 01 грудня 2017 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 05 лютого 2018 року вирішено провести заочний розгляд справи. Представник позивача надала до суду заяву щодо розгляду справи за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засіданні не зявився, був повідомлений про дату, час і місце судового засідання у встановленому законом порядку. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №5817782958184309 від 26 квітня 2016 року земельна ділянка, кадастровий номер 1412336300:01:008:1535, площею 0,067 га та садовий будинок, площею 16,8 кв.м, за адресою: вул. Теніста, 10 м. Маріуполь, Донецька область, садівниче товариство «Будівельник» належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.) 27 липня 2015 року рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с.) 10 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки за адресою: вул. Теніста, 10 м. Маріуполь, Донецька область, садівниче товариство «Будівельник», строком на 50 років з правом переоформлення земельної ділянки у власність орендаря або пролонгації. Відповідно до п.2.2. договору орендодавець надає право орендарю керувати та розпоряджатися земельною ділянкою, господарським спорудами, садовим будинком. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно з ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Беручи до уваги, що представником позивача надано суду договір укладений між позивачем та відповідачем про оренду земельної ділянки із правом користування господарськими спорудами, які розташовані на ній, в тому числі дачним будинком, та недійсність договору оренди земельної ділянки не встановлена законом та рішенням суду, відповідач користується майном на законних підставах, які ніким неоспорені, тому позовні вимоги щодо усунення перешкод у використанні власністю шляхом виселення відповідача необґрунтовані та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed