Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 12.03.2014 року до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача залучені [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відділ державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції, Позовні вимоги [PERSON] виклала в редакції заяви від 18.09.2014 року і мотивовує їх тим, що з 06 жовтня 1984 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який розірваний рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 25 червня 2012 року. За період шлюбу сторонами було набуто наступне майно: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Волинської області ринковою вартістю 341144 грн.; транспортний засіб «Iveco», модель « 49.10.А051», реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], вартістю 44935 гривень 71 копійок, транспортний засіб марки «Фіат», модель «Dukato», реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 8834 грн.10 копійок; рушниці «Меффет» («Сімсон») [NUMBER] та ІЖ-18 [NUMBER] вартістю 2500 гривень; кухонну стінку коричневого кольору вартістю 2000 гривень; холодильник білого кольору марки «LG» вартістю 2500 гривень; м'яку частину вартістю 3000 гривень; спальний гарнітур вартістю 2000 гривень, спальний гарнітур вартістю 1000 гривень; телевізор марки «Шнайдер» вартістю 1000 гривень; телевізор марки «Грюндік» вартістю 1000 гривень, меблеву стінку вартістю 1000 гривень. Вказує, що вище перелічене майно є спільною сумісною власністю сторін, так як було придбано за час шлюбу. Іншого спільного майна у них немає. Загальна вартість спільного сумісного майна становить 410913,89 гривень. Просить поділити спільне майно подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Волинської області, транспортний засіб марки «Фіат», модель «Dukato», реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 8834 грн. 10 копійок та виділити їй у приватну власність кухонну стінку коричневого кольору- вартістю 2000 гривень, холодильник білого кольору марки «LG» вартістю 2500 гривень, м'яку частину вартістю 3000 гривень, спальний гарнітур вартістю 2000 гривень, телевізор марки «Шнайдер» вартістю 1000 гривень. Визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями , що знаходиться за адресою [ADDRESS] Волинської області., виділити останньому у приватну власність транспортний засіб «Iveco», модель « 49.10.А051», реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], вартістю 44935 гривень 71 копійок, рушниці «Меффет» («Сімсон») [NUMBER] та ІЖ-18 [NUMBER] вартістю 2500 гривень, спальний гарнітур вартістю 1000 гривень, телевізор марки «Грюндік» вартістю 1000 гривень, меблеву стінку вартістю 1000 гривень. Враховуючи різницю вартості майна просить стягнути з [PERSON] на її користь 31101 гривню 61 копійку різниці у вартості рухомого майна. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з наведених підстав. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила щодо їх задоволення в повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] зазначив, що [PERSON] обрала неправильний спосіб захисту свого права власності, оскільки спільне майно подружжя перебуває в обтяженні. Пояснив, що вироком Локачинського районного суду від 29.01.2010 року [PERSON] засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України до шести років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. Також присуджено до стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь [PERSON] та інших потерпілих, що залучені в якості третіх осіб на стороні відповідача у даній справі. В забезпечення виконання вироку суду в частині стягнення коштів на користь потерпілих, на майно, що належить [PERSON] і яке є предметом поділу, накладено арешт постановою слідчого від 20.03.2009 року та постановами державного виконавця, що здійснює примусове виконання вироку суду в частині цивільного позову. Стверджує, що майно, яке перебуває в обтяженні, не підлягає поділу, а свої права на зазначені об'єкти нерухомого і рухомого майна позивач мала захищати шляхом вирішення питання про звільнення їх з - під арешту під час розгляду кримінальної справи відносно [PERSON], що розглядалась Локачинським районним судом Волинської області в 2010 році. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд, визначивши правові норми, що регулюють спірні правовідносини, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в зв'язку з наступним. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, в силу ст.71 СК України допускається лише за його згодою. У статті 22 КпШС України, який був чинним до 01 січня 2004 року, вказано, що спільною сумісною власністю визнається майно, нажите подружжям за час шлюбу. Вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, його вартість, з'ясувати джерело його придбання та визначити долю кожного з них в цьому майні. Судом встановлено, що сторони - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 1984 року (а.с.4). Рішенням Нововолинського міського суду від 25 червня 2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.5). За час шлюбу сторонами було придбано житловий будинок [ADDRESS], Волинської області. 08.11.2010 року право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за відповідачем [PERSON], що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с.7), копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.6). За відповідачем [PERSON] зареєстровані, придбані у шлюбі, транспортні засоби «Iveco», модель « 49.10.А051», реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], вартістю, згідно звіту ТзОВ «Таір-ЛТД» №00622 про оцінку автомобіля (а.с.19-35), 44935,71грн., транспортний засіб марки «Фіат», модель «Dukato», реєстраційний номер [NUMBER], вартістю, згідно висновку експерта №00023 експертного авто товарознавчого дослідження автомобіля від 17.10.2012 року (а.с.37-46), 8834,10 грн., що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8), та реєстраційною карткою АМТ (а.с.9). Згідно висновку №30 судової будівельно-технічної експертизи від 25 грудня 2012 року (а.с.10-18) вищезазначений житловий будинок технічно можливо поділити в натурі на частки по ?. Відповідно до висновку №27 судової будівельно-технічної експертизи від 26 серпня 2014 року (а.с. 8-15,т.2.) ринкова вартість житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] Волинської області становить 341144 грн. В судовому засіданні з пояснень сторін, третіх осіб без самостійних вимог, встановлено, що майно, яке включено позивачем у перелік спільного майна подружжя, і підлягає поділу, перебуває в обтяженні в зв'язку із покладенням на відповідача [PERSON] вироком Локачинського районного суду від 29 січня 2010 року (а.с.67-68) обовязку по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджено копіями актів опису й арешту майна від 20.05.2011 року, 16.02.2012 року, копією постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.05.2011 року, копією акту приймання-передавання майна від 04.04.2012 року (а.с.195-201). Представник третьої особи без самостійних вимог [PERSON], [PERSON] стверджує, що з врахуванням вказаних вище обставин, майно подружжя не може бути предметом поділу, оскільки воно обтяжене в зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по відшкодуванню шкоди завданої ним внаслідок ДТП. Вироком Локачинського районного суду від 29 січня 2010 року [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні ДТП. На нього особисто, як на особу, що здійснювала керування транспортним засобом за участі і з вини якого сталася ДТП, покладено обов'язок по відшкодуванню шкоди потерпілим, що залучені до даної справи в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача. Враховуючи наведене, позивач не несе відповідальності по зобов'язаннях колишнього чоловіка щодо відшкодування шкоди внаслідок ДТП, а тому її вимоги про поділ спільного майна подружжя є правомірними, і ніяким чином не порушують права та інтереси третіх осіб. Такий спосіб захисту права власності позивач здійснює згідно вимог сімейного законодавства, в порядку ст.3 ЦПК України, а в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Вирішуючи питання по поділ майна подружжя, суд також враховує роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що викладені у п. 5 постанови від 27 серпня 1986 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» в яких зазначено, що вирішуючи позов одного з подружжя про виключення з опису належної йому частки майна у спільній сумісній власності подружжя, суду необхідно враховувати, що майно нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і у разі його поділу, їх частки визнаються рівними. В судовому засіданні встановлено, що і не заперечували учасники процесу, що за час шлюбу сторонами було придбане наступне майно: житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS] Волинської області ринковою вартістю 341144 грн.; транспортний засіб «Iveco», модель « 49.10.А051», реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], вартістю 44935 гривень 71 копійка, транспортний засіб марки «Фіат», модель «Dukato», реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 8834 грн.10 копійок; рушниці «Меффет» («Сімсон») [NUMBER] та ІЖ-18 [NUMBER] вартістю 2500 гривень; кухонну стінку коричневого кольору вартістю 2000 гривень; холодильник білого кольору марки «LG» вартістю 2500 гривень; м'яку частину вартістю 3000 гривень; спальний гарнітур вартістю 2000 гривень, спальний гарнітур вартістю 1000 гривень; телевізор марки «Шнайдер» вартістю 1000 гривень; телевізор марки «Грюндік» вартістю 1000 гривень, меблеву стінку вартістю 1000 гривень, загальною вартістю 410913,89 грн. Таким чином суд визнає за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Волинської області транспортний засіб марки «Фіат», модель «Dukato», реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 8834,10 грн. та виділяє їй у приватну власність кухонну стінку коричневого кольору- вартістю 2000 гривень, холодильник білого кольору марки «LG» вартістю 2500 гривень, м'яку частину вартістю 3000 гривень, спальний гарнітур вартістю 2000 грн., телевізор марки «Шнайдер» вартістю 1000 гривень, загальна суму виділеного майна [PERSON] становить 189906,10 грн., (із розрахунку 170572 грн.(341144:2) + 8834,10 грн.+2000 грн.+2500 грн.+3000 грн.+2000 грн.+1000 грн.), та за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Волинської області і виділяє йому у приватну власність транспортний засіб «Iveco», модель « 49.10.А051», реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], вартістю 44935,71 грн., рушниці «Меффет» («Сімсон») [NUMBER] та ІЖ-18 [NUMBER] вартістю 2500 гривень, спальний гарнітур вартістю 1000 гривень, телевізор марки «Грюндік» вартістю 1000 гривень, меблеву стінку вартістю 1000 гривень, загальна вартість виділеного майна [PERSON] 221007,71 грн. (із розрахунку 170572 грн.+ 44935,71грн.+2500грн.+1000грн.+1000грн.+1000грн.). Враховуючи різницю у вартості майна, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] 31101, 61 грн.(221007,71грн.-189906,10 грн.=31101,61 грн.) різниці у вартості рухомого майна. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, також до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, а саме сума сплаченого судового збору в розмірі 1846,71 грн. (а.с.1 т. 1)

Outcome: approved