Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить встановити факт її постійного проживання без реєстрації шлюбу та постійного проживання із спадкодавцем, [PERSON], померлим [INFO] на час відкриття спадщини, за адресою : [ADDRESS] Встановлення вказаного факту, відповідно до поданої позовної заяви та пояснень сторони, необхідно позивачу для прийняття та оформлення спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в суді заявлені [PERSON] вимоги підтримали повністю. По суті пояснили, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], який було розірвано з метою отримання позивачем субсидії. Зі слів сторони - позивач після розірвання шлюбу до смерті [PERSON] продовжувала проживати із останнім однією сім'єю, а тому має право на спадщину після його смерті. Представник відповідача - Кузьмівської сільської ради Сарненського району Рівненської області, в судове засідання не з'явився. Відповідно до письмової заяви, поданої за підписом Кузьмівського сільського голови - відповідач просить проводити розгляд справи у його відсутність. Залучена до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в суді заявлені [PERSON] вимоги не визнали повністю. По суті відповідач пояснила, що позивач після смерті [PERSON] вимагала переоформити право власності на будинковолодіння, розташоване в с.Яблунька Сарненського району Рівненської області, в якому проживав спадкодавець, на дочку позивача. В зв'язку із вказаним, між сторонами існує спір з приводу спадкового майна. [PERSON] пояснила, що вважає вимоги позивача безпідставними, так як остання проживала у м.Рівне, в той час як брат відповідача - [PERSON], останні 8 років проживав у с.Яблунька, оскільки із позивачем був розлучений. Представник співвідповідача, крім цього, додав, що вважає вимоги [PERSON] такими, що не підлягають до задоволення, в тому числі, в зв'язку із пропуском нею строків позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Із наданої позивачем копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 29 грудня 2016 року встановлено, що 25 липня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що внесено актовий запис № 9. Вказаний шлюб було розірвано Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області за спільною заявою подружжя 12 червня 2000 року, що вбачається із вказаної вище копієї Витягу та додатково підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 12 червня 2000 року. В судовому засідання позивачем та її представником зазначалось, що шлюб було розірвано формально - з метою отримання позивачем субсидії, оскільки цьому перешкоджала наявність у чоловіка нерухомого майна. На доведення цих обставин представником позивача надані повідомлення, адресовані останній, щодо наявності у неї боргу за комунальні послуги, копії судових документів про наявність відкритих проваджень з приводу стягнення вказаних боргів та квитанції для оплати комунальних послуг, із яких вбачається, що [PERSON] дійсно мала заборгованість по оплаті комунальних послуг. Однак, вказані докази стосуються періоду часу з 2007 по 2010 роки, в той час як шлюб було розірвано у 2000 році. Крім цього, надана представником позивача довідка № 314 від 20 жовтня 1997 року, видана Кузьмівською сільською радою, підтверджує, що зареєстрованого на праві власності майна [PERSON] не мав. Враховуючи наведене, суд вважає, що доказів фіктивності розірвання шлюбу, зареєстрованого між [PERSON] та [PERSON], суду надано не було. Отже, позивачем заявлено вимогу про встановлення факту її постійного проживання із [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України - сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Враховуючи наведену норму закону, для встановлення факту спільного проживання осіб однією сім'єю, слід довести наявність у цих осіб спільного проживання, спільного побуту та наявності спільних прав та обов'язків. Із поданої суду позовної заяви та пояснень сторін встановлено, що встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу необхідне позивачу для прийняття спадщини після смерті [PERSON], до складу якої входить будинковолодіння, розташоване в с.Яблунька Сарненського району Рівненської області. Вказані обставини підтвердила в суді свідок [PERSON], яка є дочкою позивача. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - при вирішенні питання спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини 2 статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Виходячи із наведеного - доведенню в даному випадку підлягає факт проживання позивача та спадкодавця однією сім'єю протягом п'яти років, що передували відкриттю спадщини. Із копії свідоцтва про смерть [PERSON] встановлено, що останній помер [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначала, що вона та померлий [PERSON] в зимній період часу проживали у м.Рівне, де були працевлаштовані, а у період відпустки - у с.Яблунька Сарненського району, на підтвердження чого позивачем надано акт від 4 січня 2017 року за підписом [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також письмове підтвердження мешканців будинку [ADDRESS] : [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідно до якого [PERSON] з 1992 року проживав у квартирі позивача, де і помер [INFO]. Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], які є сусідками позивача, показали, що знайомі із сім'єю позивача протягом тривалого часу. Зі слів свідків - [PERSON] постійно проживав із позивачем у м.Рівне, тобто, з моменту їх одруження і до смерті [PERSON], окрім літнього періоду, в який він виїжджав у с.Яблунька, куди із ним на вихідні і під час відпустки їздила [PERSON] Свідок [PERSON], яка допитана судом за клопотанням позивача, пояснила, що була сусідкою [PERSON] у с.Яблунька. Свідок підтвердила, що останній кожної весни приїжджав у село, де із позивачем засаджував огород, а восени вказані особи їхали до м.Рівне, де і проживали разом. Зі слів свідка - остання сприймала [PERSON] та [PERSON]. як подружжя. Аналогічні покази дала в суді допитана за клопотанням позивача свідок [PERSON] В той же час свідок [PERSON], яка є дочкою відповідача, показала, що вона дуже часто була у с.Яблунька, так як її в дитинстві мати залучала до сільськогосподарських робіт, а тому вона бувала в помешканні [PERSON] у с.Яблунька, в якому він, зі слів свідка проживав одиноко приблизно з з 2000 року. Свідок заперечила факт наявності у [PERSON] та [PERSON] спільного господарства. Свідок [PERSON] пояснила, що орієнтовно з 2000 року спілкується з відповідачем - [PERSON] Свідок [PERSON] зазначила, що у с.Яблунька час від часу приїжджає з дитинства. Свідок по суті спору пояснила, що брат відповідача - [PERSON] зловживав алкогольними напоями, через що господарства не утримував, крім цього, з 2000 року постійно проживав у с.Яблунька Сарненського району. Під час візитів до с.Яблунька позивача свідок жодного разу не зустрічала. Аналогічні покази дав свідок [PERSON], який повідомив суду, що проживав по сусідству із [PERSON], товаришував із ним з дитинства. Свідок показав, що [PERSON] після офіційного розлучення із позивачем постійно проживав у с.Яблунька, іноді дійсно їздив у м.Рівне, однак, одразу ж повертався у село, пояснюючи це тим, що конфліктує із позивачем. Зі слів свідка - спільного господарства у позивача та [PERSON] у с.Яблунька не було. Таким чином, оцінивши покази свідків, допитаних за клопотанням як позивача, так і відповідача, встановлено, що свідки надали протиположні за змістом покази, а тому суд при вирішенні обґрунтованості заявлених позивачем вимог виходить виключно із наданих письмових доказів. Відповідно до довідки, виданої Кузьмівською сільською радою Сарненського району Рівненської області 30 листопада 2016 року за № 02/16-642 - [PERSON], [INFO], який помер [INFO], на момент смерті був зареєстрований та проживав у [ADDRESS], один. Копія паспорту позивача, доводить, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] з 19 червня 1990 року. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані у різних населених пунктах. Долучена до позовної заяви копія контракту №16 від 28 лютого 2000 року не може бути доказом факту постійного проживання [PERSON] із [PERSON] однією сімєю на час відкриття спадщини, оскільки цей доказ підтверджує факт працевлаштування останнього у м.Рівне з 1 березня 2000 року по 1 березня 2001 року, тобто, підтверджує обставини, що мали місце за шість років до відкриття спадщини. На доведення заявлених вимог позивачем, крім цього, надано повідомлення за підписом слідчого СВ Рівненського МВ від 29 листопада 2007 року, відповідно до якого [PERSON] дійсно помер у м.Рівне. Вказані обставини не заперечуються відповідачем [PERSON] та підтверджені свідками, допитаними у справі. Однак, в ході судового розгляду встановлено, що померлий прибув у м.Рівне за декілька днів до смерті. Статтею 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Таким чином, чинне законодавство зобов'язовує чоловіка та дружину піклуватись один про одного. Свідок [PERSON], яка є двоюрідною сестрою померлого, в суді пояснила, що її рідний брат перед смертю [PERSON] заходив до останнього по місцю його проживання у с.Яблунька, повідомивши свідка, що [PERSON] перебуває у себе в будинку хворий. Зі слів свідка - позивач під час хвороби не здійснювала догляд за [PERSON], оскільки не мала такої можливості, так як працевлаштована у м.Рівному. Під час судового провадження сторони не заперечували, що позивач забрала [PERSON] у м.Рівне орієнтовно за 4 доби до смерті. Вказані обставини не можуть свідчити про наявність у позивача та [PERSON] взаємних прав та обов'язків та про їх виконання вказаними особами. Оскільки судом в ході судового розгляду встановлено факт роздільного проживання позивача та [PERSON], доказів ведення вказаними особами спільного побуту та наявності у них спільних прав та обов'язків по відношенню один до одного у період часу, що передував смерті останнього - з 2002 року по час смерті суду надано не було. Таким чином, наданими доказами не доводиться факт проживання [PERSON] та [PERSON] як подружжя без реєстрації шлюбу протягом п'яти років до моменту смерті останнього, а тому позовна заява не підлягає до задоволення. В даному випадку судом не застосовуються строки позовної давності, на які посилався представник відповідача, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.20 СК України - до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст.129, ч.3 ст.138, ч.3 ст.139 цього Кодексу. Враховуючи наведене, позов не підлягає до задоволення за його безпідставністю. На підставі ст.ст. 3, 7, 20, 55 СК України,

Outcome: dismissed