Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду із позовом до [PERSON], про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивований тим, що 01.11.2003 року, сторони зареєстрували шлюб, який за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 05.04.2011 року було розірвано. Від шлюбу у сторін, 23.04.2004 року, народилась донька [PERSON]. Зважаючи на те, що відповідач після фактичного припинення шлюбних відносин не надавав ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки, позивач змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 11.12.2013 року. На сьогоднішній день дана сума стягуваних аліментів є надзвичайно малою та недостатньою для того, щоб задовольнити потреби дитини. При цьому розмір аліментів передбачений в сумі 500 грн. щомісячно суперечить ч. 2 ст. 182 СК України, оскільки дана сума є меншою ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач добровільної додаткової допомоги як батько дитини на утримання дитини не надає, участі у додаткових витратах на утримання дитини не приймає, вихованням дитини не займається та не цікавиться. У звязку з вищевикладеним позивач просить суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з відповідача, а саме: стягнути з [PERSON], аліменти на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Крім того, просила стягнути із відповідача на її користь витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON], уточнила позовні вимоги. Заявлені вимоги в частині зміни розміру та способу стягнення аліментів підтримала в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві та просила їх задоволити. В частині заявлених вимог щодо стягнення із відповідача витрат, понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги, відмовилась та просила зазначені вимоги не розглядати. Відповідач [PERSON], уточнені позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Судом достовірно встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 05.04.2011 року розірвано (а.с.8). За час спільного проживання у сторін 23.04.2004 року, народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 223207 від 11.05.2004 року, яка відповідно до довідки Квартального комітету мікрорайону «Київський», від 02.10.2018 року № 1302, проживає разом із позивачем (а.с.4, 9). Судом також встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2014 року із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 11.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5-7). Судом встановлено, що матеріальне становище стягувача аліментів та неповнолітньої дитини змінилося, так як дитина з кожним роком потребує все більше грошей на утримання, а розмір аліментів передбачений в сумі 500 грн. щомісячно суперечить ч. 2 ст. 182 СК України, оскільки дана сума є меншою ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так судом встановлено, що на час стягнення аліментів прожитковий мінімум на дитину відповідного віку складав в грудні 2010 року - 799 грн. В грудні 2017 року прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років складав 1860 гривень, а на час звернення позивача до суду з даним позовом, становить 1944 гривні. За таких обставин суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» 17.05.2017 року №2037-VIII внесено ряд змін та доповнень до Сімейного кодексу України, так зокрема внесено зміни в ч. 2 ст. 182 СК України та згідно даних змін передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями частини першої статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо зміни розміру аліментів та зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні доньки, взаємний обовязок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим змінити розмір та спосіб стягуваних аліментів утримання дитини, та встановити їх в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. При розподілі судових витрат суд керується ч.6 ст. 141 ЦПК України відповідно до якої якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Таким чином з відповідача підлягає стягненню 704,80 грн. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved