Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до поданої позовної заяви - в обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що [PERSON] , померлий [INFO] , є її батьком. За життя останній мав на праві власності три земельні ділянки загальною площею 2,26 га. Позивач вказує, що вона вважала, що спадщину прийняв її син - [PERSON] , який проживав із дідом на час смерті останнього. Однак, на даний час з`ясовано, що оформити спадщину мали спадкоємці першої черги спадкування, а онук має спадкувати за правом представлення. Враховуючи наведене, позивач просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, в обґрунтування поважності пропуску якого зазначає, що на момент смерті батька хворіла, через що не змогла вчасно звернутись до нотаріуса із відповідною заявою. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, дала пояснення відповідно до змісту позовної заяви. Позивач пояснила, що вона не бажала приймати спадщину, про що подала відповідну заяву, однак, на адний час, є необхідність прийняти спадщину, якою, після її оформлення, позивач має намір розпорядитись на користь сина - [PERSON] . Представником відповідача - Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області до суду подано письмову заяву, відповідно до якої відповідач не має заперечень щодо вимог [PERSON] . Представником відповідача в особі Клесівського селищного голови, заявлено клопотання про розгляд справи у відсутність сторони, яке судом задоволено. Інших клопотань сторонами заявлено не було. Правовідносини, з приводу яких виник спір є правовідносинами щодо здійснення прав на спадкування. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Із дослідженої судом копії свідоцтва про народження позивача - [PERSON] , [INFO] , встановлено, що її батьком є [PERSON] (прізвище позивача змінено з [PERSON] на [PERSON] внаслідок реєстрації шлюбу із [PERSON] , що мало місце 07 листопада 1980 року, на доведення чого позивачем надано копію свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від цього ж числа). Спадкування в даному випадку здійснюється за законом. Із наявної в матеріалах копії свідоцтва про смерть встановлено, що спадкодавець - [PERSON] , помер [INFO] . Таким чином, позивач дійсно є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті батька - на підставі ст.1261 ЦК України. Факт наявності у спадкодавця, [PERSON] спадкового майна підтверджено наданими суду копіями Державних актів на право власності на земельну ділянку серії РВ №005807, серії РВ №006577 та серії РВ №044111, які доводять, що останній на праві власності мав три земельні ділянки, розташовані на території Карасинської сільської ради Сарненського району Рівненської області, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, площею, відповідно, 1,14 га.,0,91 га., 0,21 га. Інший спадкоємець після смерті [PERSON] - [PERSON] , яка була його дружиною, померла [INFO] , відповідно до дослідженої судом копії свідоцтва про смерть. Таким чином, вказаними вище доказами, наданими позивачем, дійсно доводиться право останньої на спадкування після смерті батька за законом. Однак, відповідно до ч.1 ст.548 ЦК 1963 року, чинного на момент відкриття спадщини - для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Частиною 1 статті 549 вказаного вище ЦК було визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, 1). якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2). якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач зазначає, що нею спадщина після смерті батька дійсно не приймалась, оскільки вона не мала намір приймати спадщину. Вказані обставини доводяться копіями заяв-відмов, поданих від імені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно із якими вони відмовились від своєї частки спадщини після смерті [PERSON] - на користь племінника та сина, відповідно. Крім цього, згідно із довідкою №770 від 6 листопада 2019 року, виданої Клесівською селищною радою - померлий [PERSON] , дійсно був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS] та на день смерті - [INFO] мав склад сім`ї : онук, [PERSON] 1983 року народження. Таким чином, судом встановлено, що позивачем не було своєчасно подано заяву про прийняття спадщини після смерті батька, а єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, є онук спадкодавця - [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом статті 1271 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1271 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо : 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Вказана правова позиція висловлена судовою палатою у цивільних справах Верховного суду України, висловленій при розгляді справи № 6-1486цс15. Крім цього, колегія суддів судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, провадження №61-38298св18 зазначила, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Із позовної заяви встановлено, що спадкоємцем не подано своєчасно заяву про прийняття спадщини після смерті матері через наявність важкої тривалої хвороби. На доведення вказаних обстави позивачем надані копії епікризу № 2034/375 , а також копії виписки із медичної картки амбулаторного хворого та витягу із медичної картки позивача, із яких судом встановлено, що [PERSON] дійсно перебувала на лікуванні з приводу наявного у неї захворювання з 05 червня 2002 року. Виписана з лікувального закладу 05 липня 2002 року. Таким чином, захворювання, яким позивач обґрунтовує поважність причин несвоєчасного подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , мало місце до моменту смерті останнього, доказів того, що можливі наслідки цього захворювання були такою перешкодою, позивачем суду не надані. Отже, судом не можуть бути визнані вказані обставини як підтвердження наявності у позивача важкої тривалої хвороби, яка б перешкоджала прийняттю нею спадщини, крім цього, судом враховано наявність іншого спадкоємця, що прийняв спадщину після смерті спадкодавця, а також ті обставини, що позивач не мала наміру приймати спадщину після смерті батька, письмово відмовилась від її прийняття, що в сукупності з іншими обставинами, наведеними судом вище, свідчить про відсутність поважних, об`єктивних, непереборних обставин, які б перешкодили [PERSON] прийняти спадщину після смерті батька, відповідно до закону, через що вимоги останньої є безпідставними та до задоволення не підлягають. На підставі наведеного, ст.ст. 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed