Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - доньки [PERSON], яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] року народилась донька. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні. Після досягнення дитиною повноліття відповідач категорично відмовляється надавати допомогу на її утримання. Донька продовжує навчання на першому курсі денної форми Горлівського інституту іноземних мов. Кожен день на оплату проїзду доньки до ВНЗ та обід позивач витрачає 67,25 гривень, тобто сума витрат на місяць складає 1479,50 гривень. Зі своїх доходів позивач не має змоги повністю забезпечити дитину, з огляду на що вважає, що вказані витрати слід розділити з відповідачем порівну, тобто по 739,75 гривень. Просила призначити відповідачеві аліменти, які необхідно сплачувати на її користь на утримання доньки у розмірі 739,75 гривень щомісяця до закінчення навчання або до досягнення дитиною 23 років, стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 200,00 гривень та судовий збір. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що він як фізична особа-підприємець має дохід приблизно 2000-2500 гривень на місяць. На його утриманні знаходиться дві неповнолітні дитини та непрацююча дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років. Щомісяця він сплачує єдиний податок 220 гривень, єдиний соціальний внесок 422 гривні, за комунальні послуги 300 гривень та за дитячий садок 170 гривень, тобто на кожного члена сімї залишається приблизно 600 гривень, що є меншим за прожитковий мінімум. Донька [PERSON] отримує стипендію, що компенсує 50% витрат, зазначених у позовній заяві. Транспортних витрат можна уникнути, якщо донька оселиться в гуртожитку у м. Горлівка вартістю 120 гривень на місяць. Позивач працює та отримує заробітну плату у розмірі 2000-3000 гривень щомісяця. Вона одружена, її чоловік працює на шахті та має достойну заробітну плату, дітей на утриманні чоловік не має. Відповідач не відмовляється надавати допомогу у разі можливості, якої на даний час не має. Просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим Авдіївським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області 26 травня 1998 року, шлюб між сторонами розірвано, про що зроблено актовий запис № 65 від 15 квітня 1998 року. Згідно з ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як роз'яснено у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Судом встановлено, що [PERSON] є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету англійської мови Горлівського інституту іноземних мов ВНЗ «Донбаський державний педагогічний університет». Строк навчання становить з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2017 року, що підтверджується довідкою навчального закладу від 29 листопада 2013 року № 1753. [PERSON] знаходиться на утриманні матері, позивача по даній справі, з нею мешкає, що не заперечується сторонами по справі. Відповідач займається підприємницькою діяльністю, є платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER], виданим Авдіївським відділенням Ясинуватської ОДПІ Донецької області ДПС 18 травня 2012 року. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інше. У судовому засіданні встановлено, що відповідач 9 вересня 2006 року уклав шлюб з [PERSON], шлюб зареєстрований Відділом РАЦС Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 215 від 9 вересня 2006 року. Від цього шлюбу відповідач має неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження дітей. Дружина відповідача працює в ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод», однак з 2 листопада 2013 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Тобто, відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, в зв'язку з чим не працює. Відповідач у судовому засіданні надав також квитанції про сплату єдиного податку, єдиного соціального внеску, комунальних послуг, а також оплату дитячого садка, який відвідує син, що підтверджують витрати, які щомісяця несе відповідач. З матеріалів справи також вбачається, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець. Як пояснив відповідач, розмір його доходу становить 2000-2500 гривень на місяць, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 31 січня 2014 року між ПрАТ «Донецький булочно-кондитерський комбінат» і [PERSON] за договором від 11 липня 2013 року № 1277. Проте, вказаний акт не може вважатись підтвердженням доходу відповідача в розмірі 2000-2500 гривень на місяць, оскільки стосується господарських відносин між відповідачем та зазначеним підприємством, а не є документом, підтверджуючим отримання відповідачем доходу. Інших документів про дохід (податкові декларації, книгу обліку доходів тощо) відповідач не надав. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не підтвердив відсутність в нього можливості надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки. Однак, суд враховує те, що за характером своєї діяльності дохід позивача носить непостійний характер, що є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до ч.ч. 1- 2 ст. 184 СК України. Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів суд враховує те, що позивач не в повному обсязі підтвердила розмір витрат на повнолітню дитину. Так, суду наданий чек на проїзд від 15 листопада 2013 року за автобусним маршрутом Горлівка-Донецьк на суму 13,00 гривень, а також квиток на проїзд у автобусі на суму 4,50 гривень. Тобто, позивачем підтверджено лише транспортні витрати на проїзд дитини до навчального закладу. Витрати на харчування позивач належним чином не підтвердила. В матеріалах справи наявний документ на суму 32,25 гривень з печаткою фізичної особи-підприємця та підписом, в якому не вказано товару (або послуги) та інших обов'язкових реквізитів, які пред'являються законодавством до розрахункового документа. З огляду на що, суд даний документ не приймає в якості доказу по справі. З урахуванням наведеного, а також того, що відповідач хоча і має змогу надавати матеріальну допомогу, однак, має на утриманні інших неповнолітніх дітей, а також дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за можливе визначити відповідачеві розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] в сумі 400 гривень на місяць. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 229 гривень 40 копійок. На підставі ст.ст. 182, 184, 198-200 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57- 61, 64, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: partial