Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Вишнівської сільської ради, про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилалась на те, що розпорядженням Ріпкинської РДА від 15.10.2003 року № 370 їй було передано у власність земельні ділянки, згідно сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба». На підставі виготовленої технічної документації та вказаного розпорядження позивач отримала державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 042930, на право приватної власності на три земельні ділянки загальною площею 4.82 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Крім того, у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.03.2003 року, позивач отримала у спадщину після смерті чоловіка [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0130507 (дублікат серії РН № 959113), виданого на підставі розпорядження Ріпкинської РДА від 11.11.1996 року № 395 на імя [PERSON] та зареєстрованого 21.11.1996 року за № 435 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба». В звязку з тим, що фактично всі три земельні ділянки право власності на які, посвідчені державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 042930, належать іншим власникам, позивач просить: 1) визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 042930, виданий 27.11.2003 року на її імя; 2) визнати за позивачем право на земельну частку (пай) розміром 3,55 умовних кадастрових гектара у землях, які перебували в колективній власності КСП «Дружба» с.Вишневе Ріпкинського району, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0130490, виданого на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації від 11.11.1996 року № 395 на імя [PERSON] та зареєстрованого 21.11.1996 року за № 418 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба»; 3) визнати за позивачем право на ? частки на земельну частку (пай) розміром 1,775 умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності КСП «Дружба» с.Вишневе Ріпкинського району, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0130507 (дублікат серії РН № 959113), виданого на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації від 11.11.1996 року № 395 на імя [PERSON] та зареєстрованого 21.11.1996 року за № 435 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба». До суду позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача в судовому засіданні доповнив заявлені позивачем вимоги в частині їх обґрунтування. Представник відповідача, в особі Вишнівської сільської ради, надіслав до суду відзив про визнання позову. Представник третьої особи Ріпкинської РДА, в судовому засіданні у вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Представник третьої особи ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області в судове засідання не зявився, надіславши клопотання про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1, 2 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Для проведення державної реєстрації належних на праві власності земельних ділянок зальною площею 4,82 [PERSON] звернулась до Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Ріпкинському районі. Рішенням Державного кадастрового реєстратора № РВ-7400600522017 від 14.11.2017 року [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме належна позивачу земельна ділянка площею 3,82 га. перетинається із земельними ділянками: з кадастровим номером № 7424481200:05:002:0050, площа співпадає на 11,947%; з кадастровим номером № 7424481200:05:001:0255, площа співпадає на 20,4995%; з кадастровим номером № 7424481200:05:001:0252, площа співпадає на 1,8037% з кадастровим номером №7424481200:05:001:0250, площа співпадає на 12,7133%; з кадастровим номером №7424481200:05:001:0251, площа співпадає на 7,3403%; з кадастровим номером №7424481200:05:001:0253, площа співпадає на 18,0832%; з кадастровим номером №7424481200:05:002:0051, площа співпадає на 13,1542%. Рішенням Державного кадастрового реєстратора № РВ-7400600512017 від 14.11.2017 року [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме належна позивачу земельна ділянка площею 0,48 га. перетинається із земельними ділянками: з кадастровим номером №7424481200:04:007:0148, площа співпадає на 39,4039%; з кадастровим номером №7424481200:04:007:0147, площа співпадає на 0,4913%; Рішенням Державного кадастрового реєстратора № РВ-7400600532017 від 14.11.2017 року, [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме належна позивачу земельна ділянка площею 0,56 га, перетинається із земельними ділянками: з кадастровим номером №7424481200:04:003:0376, площа співпадає на 48,1431%; з кадастровим номером №7424481200:04:003:0375, площа співпадає на 15,8958%. З матеріалів справи вбачається, що підставою для передачі у власність вказаних земельних ділянок, було розпорядження Ріпкинської РДА № 370 «Про передачу у власність земельних ділянок згідно сертифікатів» від 15.10.2003 року. Згідно вказаного розпорядження та виготовленої технічної документації, позивач отримала державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 042930, виданий 27.11.2003 року Вишнівською сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області, на земельні ділянки площею 4,82 га, в межах згідно плану, що розташовані на території Вишнівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Пунктом 8 Перехідних положень ЗК України передбачено, що члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа. Згідно ст.118 ЗК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель відповідно до сільської, селищної, міської ради або районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом. У відповідності до п.12 Перехідних положень ЗК України, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. З повідомлення Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області вбачається, що сертифікат серії ЧН 0130490 на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба» с.Вишневе був виданий [PERSON] на підставі розпорядження Ріпкинської РДА від 11.11.1996 року № 395 і зареєстрований 21.11.1996 року за № 418 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба» розміром 3,55 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). З повідомлення Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області вбачається, що сертифікат серії ЧН 0130507 на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба» с.Вишневе був виданий [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.03.2003 року зареєстровано в реєстрі за № 640 та зареєстрований 04.03.2003 року за № 435 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба» розміром 3,55 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Частиною 1 ст.116 ЗК України визначено, що громадяни набувають право власності ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятими в межах повноважень останніх. Статтею 19 Закону України Про землеустрій, до повноважень сільських рад віднесено організацію і здійснення землеустрою; контроль за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; контроль за використанням і охороною земель комунальної власності, а також вирішення інших питань у сфері землеустрою. Згідно ст.30 вказаного вище Закону, погодження і затвердження документації із землеустрою, проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Частиною 1 ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, захист прав і свобод людини і громадянина судом. У відповідності до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 вказаної норми закону визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких: припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно з ч.3 ст.152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У відповідності до Постанови Верховного Суду України від 22.05.2013 року у справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, що пов'язані з правом власності недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі який видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Згідно п.2 абзацу 2 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року N 7, виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87 - 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143 - 146, 149, 151, 153 - 158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку Згідно п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Outcome: approved