Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позов до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності щодо будинку. В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що вона є власником будинковолодіння в складі двох житлових будинків разом з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] . Будинковолодіння належить їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Вказане будинковолодіння було успадковане по смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] . Крім цього, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка на якій розташоване, вказане вище, будинковолодіння. На даний час [PERSON] проживає разом з чоловіком, мамою та дитиною у житловому будинку із пластин, загальною площею 42,6 кв.м., що складається з однієї кухні та двох житлових кімнат, площею 35,7 кв.м., зазначеного в поверховому плані під літерою «Б-1». У житловому будинку зі цегли, загальною площею 144,3 кв.м., що складається з однієї кухні та трьох житлових кімнат, площею 54,9 кв.м., зазначеного на поверховому плані в технічному паспорті під літерою «А-1» на даний час проживають та зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] як власник, не може потрапити у житловий будинок позначений літерою «А-1», у якому проживають відповідачі через те, що їй чиняться перешкоди у доступі. Відповідачами поміняно замки. Даний будинок необхідний для проживання її сім`ї. Відповідачі до будинку не пускають, а на вимогу залишити будинок не реагують, ключів від будинку у неї немає, відповідачами постійно провокуються конфлікти та висловлюються погрози в її бік, тому вона змушена звернутися в суд за захистом свої прав. Позивачка вказує, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не є членами її сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом із нею та не ведуть спільного господарства, тому вважає, що відповідачі втратили право на користування будинком, так як вони не є членами її сім`ї, а тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим будинком, виселити їх із вказаного будинку та зобов`язання не чинити їй перешкод у користуванні вказаним будинком. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 16.01.2018 р. відкрито провадження по справі і призначено підготовче судове засідання на 19.02.2018р. 07.02.2018р. [PERSON] подала до суду відзив на позов. 19.02.2018 [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третьої особи Держівської сільської ради Миколаївського району Львівської області про визнання частково недійсними свідоцтв, визнання незаконним Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №24845225 від 18.12.2009року та визнання права власності на новозбудований житловий будинок [ADDRESS] . 19.02.2018 протокольною ухвалою до участі в справі в якості співвідповідача за первісним позовом залучено [PERSON] та в якості третьої особи залучено службу у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 19.02.2018 прийнято зустрічний позов [PERSON] 07.03.2018 [PERSON] подала до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому проти позову заперечує та вважає його безпідставним. 24.04.2018 [PERSON] подала до суду відповідь на відзив. 07.11.2018 [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] 10.04.2019 ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області закрито підготовче засіданні і призначено справу до розгляду по суті. 28.01.2020 представником позивача [PERSON] подано заяву про застосування позовної давності. 05.03.2020 [PERSON] подал відповідь на заяву [PERSON] про застосування позовної давності. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники [PERSON] , [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали повністю, надавши суду пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Просили позов задоволити. Позовні вимоги [PERSON] заперечили, вважають такі надуманими, безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають. Додатково пояснили, що [PERSON] є власником двох житлових будинків. Відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні, вимагають грошової компенсації і погрошують кримінальною відповідальністю. Також вказали на те, що відповідачі зареєстровані в будинку [ADDRESS] , а фактично там проживає тільки [PERSON] . В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені ними позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали суду пояснення аналогічні зустрічній позовній заяві та просила такі задоволити, позовні вимоги [PERSON] заперечили. Додатково пояснили, що будинок по [ADDRESS] будувала [PERSON] з своїм чоловіком, який помер 1987р. У спірний будинок вона вселилася в 1986р. [PERSON] в даному будинку ніколи не проживала, оскільки має власний будинок. Документи на газифікацію та електрифікацію на даний будинок виготовлені на ім`я [PERSON] . Ствердили, що жодних перешкод у користуванні будинком не чинять. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечила, вважає їх безпідставними. Представник третьої особи Служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації - Цибульська З.Р. при розгляді справи покладається на думку суду. Однак додатково пояснила, що [PERSON] з 01.09.2013 по 26.05.2017 навчалася в Болонській ЗОШ, а на даний час навчається в ОНЗ Більченський НВК та проживає разом із матір`ю в [ADDRESS] ., про що складено відповідний акт. Батько неповнолітньої заперечував проти зняття її з реєстрації за адресою [ADDRESS] . Представник третьої особи Держівської сільської ради - Березинський М.С. в судовому засіданні первісний позов підтримав, проти зустрічного позову заперечив. Пояснив, що право власності на спірний будинок зареєстровано. Із письмовими заявами з приводу чинення перешкод в сільську раду ніхто не звертався. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] показали, що вони допомагав будувати будинок по [ADDRESS] . Будівництвом займався [PERSON] , який і оплачував за все. Свідки [PERSON] та [PERSON] ствердили, що будувати допомагав також і [PERSON] . Свідок [PERSON] показав, що починали будувати спірний будинок [PERSON] та [PERSON] . Земельна ділянка під будівництво оформлена на [PERSON] і правовстановлюючі документи на будинок також оформлені на нього. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що на замовлення [PERSON] він здійснював монтаж опалення в будинку в [ADDRESS] . Коли проводилися роботи в будинку ніхто не проживав. За здійснену роботу розраховувалася [PERSON] . Судом встановлено: Рішення виконавчого комітету Держівської сільської Ради народних депутатів №9 від 23.04.1980 ( архівна копія) №96 від 04.09.1997 дозволено [PERSON] провести будівництво нового житлового будинку в селі Держів, на старому місці. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.11.2009 спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] є його дочка [PERSON] . Спадкове майно складається із будинковолодіння в складі двох житлових будинків разом із господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Вказане будинковолодіння належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння в складі двох житлових будинків, виданого 11.02.1997 Держівською сільською радою на підставі рішення виконавчого комітету від 22.08.1996 №38. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.12.2009 спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] є його дочка [PERSON] . Спадкове майно складається із земельної ділянки площею 0,203 гектарів, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташованої на території Держівської сільської ради, що знаходиться в [ADDRESS] . Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №5556, виданого 18.07.2001 Держівською сіьською радою., кадастровий номер 4623083600:01:002:0141 Як вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП ЛОР « Стрийське МБТІ» №24845225, [PERSON] на праві приватної власності належить будинковолодіння по [ADDRESS] . Судом встановлено, що спірний житловий будинок із цегли , загальною площею 144,3 кв.м., що складається з однієї кухні та трьох житлових кімнат, площею 54,9 кв.м. позначений на поверхневому плані під літерою « А-1», у представлених суду документах, зареєстрований за різними адресами, а саме: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Оцінка суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та перевіривши матеріали цивільної справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо заявлено первісного позову [PERSON] то такий підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] від 27.11.2009 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно реєстраційний номер 16947898, [PERSON] на праві приватної власності належить будинковолодіння по [ADDRESS] . Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. В силу ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник, права якого не визнаються чи оспорюються, вправі вимагати їх визнання через суд. [PERSON] стверджує, що відповідачі чинять перешкоди їй у володінні користуванні та розпорядженні належним їй майном, відповідачами поміняно замки, вони не впускають її до будинку, а на вимогу залишити будинок не реагують, ключів від будинку у неї немає, відповідачами постійно провокуються конфлікти та висловлюються погрози в її бік, В судовому засіданні встановлено, проти чого не заперечила [PERSON] , те, що остання зареєстрована в будинку по [ADDRESS] , вважає себе власником вказаного будинку, оскільки займалася його будівництвом, а тому перешкоджає [PERSON] заходити в спірний будинок і ним користуватися. Суд, не бере до уваги покликання [PERSON] про те, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] чинять їй перешкоди у користування спірним будинком, оскільки в судовому засіданні встановлено, що немає жодного підтвердження даного факту, судом не здобуто, а стороною [PERSON] не представлено будь-яких документальних підтверджень того, що вказані відповідачі чинять перешкод у користуванні її власністю. Також, [PERSON] не представила суду доказів, що вона зверталася у правоохоронні чи будь-які інші державні органи з приводу того, що їй чинять йому перешкоди у користуванні житловим будинком. Суд приходить до висновку, що вказані позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, оскільки доведено той факт, що виключно відповідачка [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] в користуванні спірним будинком. Щодо вимог [PERSON] про визнання відповідачів такими що втратили право користування житловим будинком та їх виселення, то у задоволенні таких слід відмовити виходячи з наступного. Як вбачається із довідки Держівської сільської ради №538 від 23.06.2017 в будинку по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В той же час, ст. 158 ЖК України вказує на те, що інша особа (не власник і не член його сім`ї) може користуватися жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянину на підставі права приватної власності, лише у разі укладення договору найму житлового приміщення. Позивачем не представлено належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] відсутні без поважних причин у спірному будинку понад один рік. Як вбачається із довідки №6-08/70 від 16.11.2018 виданої дирекцією ОНЗ Більченського НВК, [PERSON] , [INFO] навчалася в Болонській ЗОШ з 01.09.2013р. по 26.05.2017. Як вбачається із довідки №6-08/69 від 12.11.2018 виданої дирекцією ОНЗ Більченського НВК, [PERSON] , [INFO] навчається в ОНЗ Більченського НВК з 01.09.2017. Як вбачається із акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 16.11.2018, малолітня [PERSON] проживає без реєстрації разом із матірю [PERSON] в [ADDRESS] . Згідно з чч.1, 2 та 3 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлено в законі. Місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. За змістом ч.2 ст.18 закону «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Оскільки малолітня [PERSON] не може самостійно визначати своє місце проживання, а тому сам по собі факт їх не проживання в спірному будинку, не може бути безумовною підставою для визнання їх такою, що втратили право користування зазначеним житлом. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] набула право власності або право постійного користування іншим житлом, позивачем не надано. Верховний Суд України у постанові від 05.11.2014 р. по справі № 6-158цс14 зазначив, що аналіз ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України та ст. 156 ЖК УСРСР дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Відповідно до ст.116 ЖК України, Якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Враховуючи вищевикладене, позивачем не представлено, а судом не здобуто доказів та правових підстав для визнання відповідачів такими що втратили право користування житловим будинком та їх виселення із вказаного будинку в [ADDRESS] . Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] то такі не підлягаю до задоволення виходячи з наступного. Рішення виконавчого комітету Держівської сільської Ради народних депутатів №9 від 23.04.1980 ( архівна копія) №96 від 04.09.1997 дозволено [PERSON] провести будівництво нового житлового будинку в селі Держів, на старому місці між сусідами [PERSON] та [PERSON] Зобов`язано [PERSON] після закінчення будівництва нового будинку старий будинок знести. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської районної Ради народних депутатів №117 від 15.05.1980 було дозволено вести будівництво житлового будинку та затверджено відвід земельних ділянок [PERSON] - 0,08га на ст.м. Крім цього, п.2 вказаного рішення, після завершення будівництва нового будинку [PERSON] старий будинок знести. На підставі свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння в складі 2 житлових будинків від 11.02.1997р. виданого Держівською сільською Радою народних депутатів, [PERSON] належить будинковолодіння в складі 2 житлових будинків по [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.11.2009 спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] є його дочка [PERSON] . Спадкове майно складається із будинковолодіння в складі двох житлових будинків разом із господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.12.2009 спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] є його дочка [PERSON] . Спадкове майно складається із земельної ділянки площею 0,203 гектарів, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташованої на території Держівської сільської ради, що знаходиться в [ADDRESS] . Як вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП ЛОР « Стрийське МБТІ» №24845225, [PERSON] на праві приватної власності належить будинковолодіння в [ADDRESS] . Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] подала до суду ряд квитанцій, розрахункових накладних та прибуткових касових ордерів про придбання будівельних матеріалів, виданих на ім`я [PERSON] та [PERSON] , договори про постачання газу та електроенергії виданого на ім`я [PERSON] , однак такі, не дають суду підстав для визнання [PERSON] власником спірного будинку. Крім цього, той факт що будівництвом нового житлового будинку в [ADDRESS] займався померлий [INFO] [PERSON] і здійснював оплату майстрам, підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , покази яких не викликають суперечності і є чіткими у своїй послідовності.. Вимога [PERSON] про визнання незаконним свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння в складі двох житлових будинків, в [ADDRESS] виданого 11.02.1996р. на імя [PERSON] та визнання за [PERSON] право власності на один житловий будинок по [ADDRESS] , 1953 року побудови не підлягає до задоволення. Позивачкою [PERSON] не представлено а судом не здобуто доказів про те, що при оформленні права власності [PERSON] порушив вимоги законодавства та передбачену процедуру. Крім цього, суд не вправі визнавати право власності на будинок 1953року побудови за померлим [PERSON] , оскільки останній є власником будинковолодіння до складу якого вже входить такий будинок. Також, у звязку із смертю [INFO] у [PERSON] припинилася цивільна правоздатність, а відтак він не може набувати цивільних прав. Крім цього не представлено доказів про те, що при оформлені спадкових справ [PERSON] після смерті [PERSON] а отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом було допущено порушення прав інших спадкоємців. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, є документом який підтверджує реєстрацію нерухомості на певною особою, а оскільки у суду відсутні підстави для визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину від 27.11.2009, автоматично і відсутні підстави для визнання витягу №24845225 від 18.12.2009 незаконним. Крім цього, суд вважає, що [PERSON] при зверненні до суду із зустрічним позовом пропустила передбачений ст.257 ЦК України строк, виходячи з наступного. Із зустрічним позовом [PERSON] звернулася до суду 19.02.2018 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Приписами ст. 257 ЦК України встановлено, що тривалість загальної позовної давності встановлюється у три роки. Статтею 267 ЦК України передбачено наслідки спливу позовне давності. Так, частинами 3 та 4 вказаної статті передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставок для відмови у позові. Крім цього, відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зроблено до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійник підставою для цього. [PERSON] в зустрічному позові вказує про те, що їй, з отриманої з суду копії позовної заяви, стало відомо про те, що [PERSON] стала власником спірного будинковолодіння та у зв`язку з цим вирішила звернутися із зустрічним позовом. Однак наведене, не відповідає дійсності, виходячи з наступного. Так, у Миколаївським районним судом Львівської області у період з 19.03.2002 року по 26.11.2003 року розглядалася цивільна справа № 2-14/03р. за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про вселення у будинок та усунення перешкод у користуванні ним та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Держівської сільської ради Миколаївського району Львівської області про визнання недійсним Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння в складі двох житлових будинків, видане 11.02.1997 року Держівською сільською радою Миколаївського райої Львівської області на ім`я [PERSON] згідно рішення цієї сільської ради в 22.08.1996 року за № 38, про визнання за [PERSON] права власності і житловий будинок. Крім цього, згідно протоколу судового засідання від 28.07.2003 року у справі № 2-14/03 р., у якому була присутня [PERSON] , остання повідомила суду: «В 1996 році я дізналась, що [PERSON] отримали право власності на мій будинок». Враховуючи наведене [PERSON] довідалась, як вона зазначає, про її порушене право ще у 1996 році. Крім цього, під час розгляду у 2003 році справи 2-14/03 [PERSON] вже було відомо про те, що свідоцтво про право власності на будиноковолодіння у складі двох будинків по [ADDRESS] , від 11.02.1997 оформлено на [PERSON] , однак з цього часу за захистом свої порушених прав вона не зверталася, хоча продовжує вважати себе власником спірного будинку, оскільки займалася його будівництвом та вкладала грошові кошти. Відтак, на момент звернення до суду із зустрічним позовом строки давності давно минули, оскільки минуло понад 20 років, жодного клопотання про поновлення строку давності та доказів про причини його пропуску [PERSON] суду надано не було, а відтак, вважаємо, що позивачем за зустрічним позовом пропущено строк звернення до суду без поважних причин, що є підставою для відмови у зустрічному позові. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Outcome: dismissed