Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вищевказаним позовом. Посилається на те, що 13.08.2012 р. вона купила у відділу управління майном району Тячівської районної радисклад, тобто 3/100 частини вбудованого приміщення адміністративної будівлі з надвірними спорудами за № 18, розташованої по вул. Незалежності (вул. Леніна) в м. Тячів Закарпатської області, загальною площею 69.55 м.кв. Окрім того, 13.07.2015 р., [PERSON] подарував їй гараж, який являє собою 2/100 частини вбудованого приміщення адміністративної будівлі з надвірними спорудами за № 18 по вул. Незалежності в м. Тячів, загальною площею 53.72 м.кв. Склад та гараж перебувають у її фактичному користуванні з моменту набуття права власності на частку у спільному майні, так як фактично є відокремленими від основної адміністративної будівлі № 18. Іншими співвласниками адміністративної будівлі є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Тячівська міська рада, ФГ «Новий рівень 2006», МП «Меліта» та Державна РС Тячівського РУЮ. Спору щодо розміру часток у вказаній будівлі між нею та відповідачами не має. Із технічних висновків «Техбуд-Сервіс» № 64 та № 65 від 28.09.2015 р. вбачається, що виділ 3/100 частин адміністративної будівлі з надвірними спорудами у вигляді складу з підсобним приміщенням загальною площею 69.55 м.кв. та 2/100 частин адміністративної будівлі з надвірними спорудами у вигляді гаражів загальною площею 53.72 м.кв., у якості окремих обєктів нерухомого майна є технічно можливим. Рішеннями виконавчого комітету Тячівської міської ради № 81 та № 82 від 25.03.2015 р. будівлі складу присвоєно номер 18 «7», а будівлі гаража - № 18 «6», по вул. Незалежності в м. Тячів. Реалізація права на виділ належних їй часток адміністративної будівлі з надвірними спорудами у вигляді окремих обєктів нерухомого майна не завдасть ніякої шкоди правам та інтересам інших співвласників. Представник позивачки [PERSON] надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та представники Тячівської міської ради, ФГ «Новий рівень 2006», МП «Меліта» та Державної реєстраційної служби Тячівського РУЮ у судове засідання не зявилися і не повідомили суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником складу, що становить 3/100 частини та гаража, що становить 2/100 частин вбудованого приміщення адміністративної будівлі з надвірними спорудами, за адресою: м. Тячів, вул. Незалежності 18. Не дивлячись на те, що обидві будівлі є відокремленими як одна від одної, так і від будинку № 18, у правовстановлюючих документах вказано, що вони є 3/100 та 2/100 адмінбудівлі № 18 по вул. Незалежності в м. Тячів. Із технічних паспортів, виготовлених на вказані будівлі убачається, що вони є відокремленими будівлями і не є частиною будинку № 18. Рішеннями виконавчого комітету Тячівської міської ради за № 81 та № 82 від 25.03.2015 р. цим обєктам нерухомості присвоєно адресні номера. Гаражу № 18 «6», а складу - 18 «7», по вулиці Незалежності у м. Тячів. Згідно технічних висновків № 64 та № 65 від 28.09.2015 р. виділ 3/100 частин адміністративної будівлі з надвірними спорудами у вигляді складу з підсобним приміщенням загальною площею 69.55 м.кв. та 2/100 адміністративної будівлі з надвірними спорудами у вигляді гаражів загальною площею 53.72 м.кв., в м. Тячів, вул. Незалежності, 18, у якості окремого обєкту нерухомого майна, є технічно можливим. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається з ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. У відповідності до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виділ частки позивачки із спільної часткової власності є технічно можливим, вказане майно не є неподільним, цільове призначення майна внаслідок виділу часток не змінюється, права та інтереси інших осіб при цьому не порушено тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати слід покласти на позивачку. За таких обставин,

Outcome: approved