overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та в позові зазначила, що сімейні стосунки між ними припинені з 2011 р. Від шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В звязку з тим, що сімейні стосунки припинено, позивач вважає, що збереження сім'ї неможливе та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. До позову позивачем було додане клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] повідомлений відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України про дату та місце розгляду справи, за викликом суду в судове засідання не зявився. Надав клопотання про розгляд справи за його відсутності та вказав, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Зважаючи на те, що обидві сторони не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін зареєстровано 30.07.2007 року виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, запис акта про одруження № 37. Відповідно до свідоцтва про народження виданого Виконкомом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області - сторони є батьками неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. /а.с. 6/ Згідно до свідоцтва про народження виданого Виконкомом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області сторони є батьками : [PERSON], [INFO]. / а. с. 7/ Відповідно до свідоцтва про народження виданого Виконкомом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області - сторони є батьками неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. /а.с. 8/ Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім'ї рівні права та обов'язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім'ї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та в позові зазначила, що сімейні стосунки між ними припинені з серпня 2013 р. в зв`язку з несумісністю характерів. \\~В зв`язку з тим, що сімейні стосунки припинено, позивач вважає, що збереження сім`ї неможливе та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В позові позивач просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] повідомлений відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України про дату та місце розгляду справи, за викликом суду в судове засідання не з`явився. Надав клопотання про розгляд справи за його відсутності та вказав, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Зважаючи на те, що обидві сторони не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України. \\~\\~ Вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін зареєстровано 08.10.2011 р. Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, запис акта про одруження № 453. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім`ї рівні права та обов`язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім`ї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та в позові зазначила, що сімейні стосунки між ними фактично припинено з 15.04.2012 року в звязку з несумісністю характерів. Від шлюбу є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO]. В звязку з тим, що сімейні стосунки припинено, позивач вважає, що збереження сім'ї неможливе та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачем було надане клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] повідомлений відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України про дату та місце розгляду справи, за викликом суду повторно в судове засідання не зявився. Зважаючи на те, що обидві сторони не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін зареєстровано 22.10.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, запис акта про шлюб № 125. Відповідно до свідоцтва про народження І-ЖД № 298064, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, запис акта про народження № 39 - сторони є батьками неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім'ї рівні права та обов'язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім'ї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, який було зареєстровано 01.08.2009 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. У шлюбі сторони прожили 3 роки, а потім сім»я розпалась, подальше перебування у шлюбі з відповідачем не є можливим. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін та дитини. Також позивач просить стягнути з відповідача і аліменти на утримання дитини у розмірі 800,00 грн. щомісяця, зважаючи на те, що батько доньки не має постійного заробітку, проте зобов»язаний утримувати дитину. Позивач просила розглянути справу за її відсутністю та задовольнити позов, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Також в письмових поясненнях зазначила, що має намір утворити іншу сім»ю. З 2012 року вона не проживає з відповідачем, вони мешкають у різних містах. З 2015 р. позивач фактично створив іншу сім»ю та має намір офіційно зареєструвати шлюб де скоро народить дитина. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, який було зареєстровано 03 квітня 2009 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, можливості зберегти сім»ю немає. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, зникли спільні інтереси. Подальше збереження шлюбу, який існує формально, не відповідатиме як інтересам сторін так і дитини. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги, просила задовольнити. Зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Також просила покласти на неї судові витрати. Відповідач визнав позов в повному обсязі, не заперечував щодо його задоволення. Також вважає неможливим збереження сім»ї. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 03 квітня 2009 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 44. Після укладання шлюбу позивач отримала прізвище чоловіка - «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]., , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як свідчать пояснення сторін позивач та відповідач проживають окремо однин від одного, не ведуть спільного господарства. Також сторони зазначили, що збереження шлюбу, який існує формально, не відповідає як їх інтересам так і інтересам дитини. Доказів, які свідчили б про можливість примирення позивача, відповідача в ході розгляду справи отримано не було. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено в судовому засіданні позивач після укладання шлюбу отримала прізвище чоловіка «[PERSON]». В судовому засіданні позивач пояснила, що бажає і надалі іменуватись прізвищем «[PERSON]» Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти останні на неї. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, який було зареєстровано 07.03.2003 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, можливості зберегти сім»ю немає. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, зникли спільні інтереси. Подружні стосунки припинились з 2007 року, подальше збереження шлюбу, який існує формально, не відповідатиме як інтересам сторін так і дитини. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги, просила задовольнити. Також просила покласти на неї судові витрати. Відповідач визнав позов в повному обсязі, не заперечував щодо його задоволення. Також вважає неможливим збереження сім»ї. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 07 березня 2003 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 172. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як свідчать пояснення сторін позивач та відповідач проживають окремо однин від одного, не ведуть спільного господарства, з 2007 року подружжя розпалось остаточно. Також сторони зазначили, що збереження шлюбу, який існує формально, не відповідає як їх інтересам так і інтересам дитини. Доказів, які свідчили б про можливість примирення позивача, відповідача в ході розгляду справи отримано не було. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено в судовому засіданні позивач після укладання шлюбу не змінювала прізвище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти останні на неї. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, який було зареєстровано 09.07.2004 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 436. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинені між сторонами з 2008 року, з цього ж часу сторони не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети. За глибоким переконанням позивача подальше сімейне життя немає жодного сенсу, збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін та дитини. [PERSON] подала заяву про розгляду за її відсутності та задовольнити вимоги. Також зазначила, що має бажання після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем - [PERSON] та просить покласти на неї судові витрати. Відповідач також просив розглянути справу за його відсутності, задовольнити позов. Зазначив, що всі викладені в позові обставини ним визнаються. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено і не заперечується сторонами, що 09 липня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 436 Після реєстрації шлюбу позивач отримала прізвище - [PERSON]. Як встановлено в судовому засіданні, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, і це визнано сторонами, що позивач та відповідач не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети та проживають окремо один від одного з 2008 р. Як зазначає позивач і це визнається відповідачем збереження шлюбу не відповідає інтересам як сторін так і дитини. Доказів, які свідчили б про можливість примирення позивача, відповідача в ході розгляду справи отримано не було. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище, отримане після укладання шлюбу. Розподіляючи судові витрати, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти такі витрати на неї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, який було зареєстровано 11 лютого 2011 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину -[PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, можливості зберегти сім»ю немає. З квітня 2015 р. позивач та відповідач проживають окремо один від одного , не ведуть спільне господарство . Подальше збереження шлюбу, який існує формально, не відповідатиме як інтересам сторін так і дитини. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги, просила задовольнити. Зазначила, що після розірвання шлюбу бажає іменуватися дошлюбним прізвищем - «[PERSON]». Також просила покласти на неї судові витрати. Відповідач визнав позов в повному обсязі, не заперечував щодо його задоволення. Також вважає неможливим збереження сім»ї. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 11 лютого 2011 р. між [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції АРК, актовий запис № 37 Після укладання шлюбу позивач отримала прізвище чоловіка - «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] р., , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як свідчать пояснення сторін позивач та відповідач з квітня 2015 року проживають окремо однин від одного, не ведуть спільного господарства. Також сторони зазначили, що збереження шлюбу, який існує формально, не відповідає як їх інтересам так і інтересам дитини. Доказів, які свідчили б про можливість примирення позивача, відповідача в ході розгляду справи отримано не було. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено в судовому засіданні позивач після укладання шлюбу отримала прізвище чоловіка «[PERSON]». В судовому засіданні позивач пояснила, що бажає повернути дошлюбне прізвище «[PERSON]» Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти останні на неї. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, який було зареєстровано 25.08.2012 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, можливості зберегти сім»ю немає. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, зникли спільні інтереси. Подружні стосунки припинились з січня 2017 року, подальше збереження шлюбу, який існує формально, не відповідатиме як інтересам сторін так і дитини. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги, просила задовольнити. Також просила покласти на неї судові витрати та залишити прізвище отримане в шлюбі.. Відповідач визнав позов в повному обсязі, не заперечував щодо його задоволення. Також вважає неможливим збереження сім»ї. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 25 серпня 2012 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 745. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як свідчать пояснення сторін позивач та відповідач проживають окремо однин від одного, не ведуть спільного господарства, з 2007 року подружжя розпалось остаточно. Також сторони зазначили, що збереження шлюбу, який існує формально, не відповідає як їх інтересам так і інтересам дитини. Доказів, які свідчили б про можливість примирення позивача, відповідача в ході розгляду справи отримано не було. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено в судовому засіданні позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримано в шлюбі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти останні на неї. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved