Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вона 15 серпня 1991 року була призначена на посаду вихователя учнівської молоді Годинівської СЗШ І-ІІ ступенів (відділ освіти Мостиської РДА). 03 липня 1999 року позивачку було звільнено з роботи за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України. На момент розпаювання вона працювала та проживала у сільській місцевості. Згідно відміток в паспорті, із 09 грудня 1976 року по 01 грудня 1998 року [PERSON] була зареєстрована в с.Стрілковичі Самбірського району Львівської області. Списки осіб, які мали право на земельну частку (пай) по Стрілковицькій сільській раді Самбірського району Львівської області були затверджені рішенням другої сесії Стрілковицької сільської ради народних депутатів ХХІІ-го /ІІ-го демократичного скликання від 18 листопада 1994 року «Про затвердження списків осіб, які мають право на безоплатне отримання земельного паю/частини», прийнятого на підставі Положення «Про паювання і приватизації землі в агропромисловому комплексі Львівської області». На цей час розпаюванням майна та земель займався колгосп-агроторг «Стрілковицький» і з невідомих позивачці причин, вона не була включена у списки пайовиків і відповідно не отримувала сертифікат на право на земельну частку/пай, хоча на момент проведення приватизації та затвердження списків працювала в соціальній сфері та проживала у сільській місцевості і тому має право на земельну частку (пай) за місцем свого проживання. Проте, що позивачка має право на земельну частку (пай),дізналася тільки в 2020 році та з`ясувала, що помилково не була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Із врахуванням наведеного та поданих документів, просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) у розмірі 1,81 га із земель резервного фонду Стрілковицької сільської ради Симбірського району Львівської області. У підготовче засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву про задоволення позову, справу просила розглядати без її особистої участі. Представник відповідача Самбірської міської ради Львівської області у підготовче засідання не з`явився, подав до суду відзив, в якому позов визнав, не заперечував щодо задоволення позовних вимог, справу просив розглядати без участі представника. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. [PERSON] , 15 серпня 1991 року була призначена на посаду вихователя учнівської молоді Годинівської СЗШ І-ІІ ступенів (відділ освіти Мостиської РДА); 03 липня 1999 року її було звільнено з роботи за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України. Вказане підтверджується дублікатом трудової книжки [NUMBER] , виданої 06 листопада 2007 року відділом освіти Мостиської районної державної адміністрації Львівської області (а.с. 8-16). Згідно відміток в паспорті серії [NUMBER] відомо, що з 09 грудня 1976 року по 01 грудня 1998 року позивачка була зареєстрована в с.Стрілковичі Самбірського району Львівської області (а.с. 4-6). Із повідомлення Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 11.11.2020 року, наданого у відповідь на звернення позивачки від 09.11.2020 року відомо, що згідно рішення Стрілковицької сільської ради народних депутатів від 18 листопада 1994 року про затвердження списків осіб, які мають право на отримання земельного паю в колгоспі - агроторгу «Стрілковицький» [PERSON] відсутня в списку осіб, які мають право на середню земельну частку (пай). Щодо питання виділення земельної частки (паю) на території Стрілковицької сільської ради, позивачці, як працівнику соціальної сфери, рекомендовано звернутись в суд (а.с. 17). Згідно повідомлення Мостиської міської ради Львівської області від 11.08.2020 року, наданого позивачці у відповідь на подану нею заяву від 16.07.2020 року зазначено, її не включено у списків осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) і за місцем праці на території колишньої Годинівської сільської ради Мостиського району Львівської області. З приводу питання щодо виділення їй середньої земельної частки паю, як працівнику соціальної сфери, рекомендовано вирішити в судовому порядку (а.с. 18). Згідно ст. 6 Земельного кодексу України 1992 року, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів, враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. До числа осіб, зайнятих у соціальній сфері, належать працівники освіти, охорони здоров`я, культури, побутового обслуговування населення, зв`язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів, а також пенсіонери з числа цих осіб. Статтею 5 Земельного кодексу України 1992 року було встановлено, що сільські і селищні Ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місця розташування з землекористувачем у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Частина земель резервного фонду, яка на час введення в дію цього Кодексу належала господарствам, залишається за ними на умовах постійного користування. Резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Відповідно до п. 2, 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року регламентовано організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Статтею 1 вказаного Закону визначено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 року «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)», у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про: внесення змін до проекту розробником документації із землеустрою з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Із довідки виданої Стрілковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області №02-15/343 від 11 листопада 2020 року відомо, що на території Стрілковицької сільської ради знаходяться землі запасу, які можуть бути виділені під земельні частки паї та середня земельна частка (пай) по Стрілковицькій сільській раді становить 1,81 га (а.с. 17). Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, оскільки підтверджується викладеними обставинами та долученими доказами. На момент розпаювання [PERSON] працювала у соціальній сфері та проживала у сільській місцевості. Про те, що має право на земельну частку (пай), дізналась у 2020 році, що вбачається із наданих суду відповідей.

Outcome: approved