Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк О.В. та приватного виконавця виконавчого округу м. Вінниці Тимощука В.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що виконавчий напис від 12.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 75556, яким стягнено з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №0050/114246-ZP від 24.05.2013, укладеним між [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником якого, в свою чергу є ТОВ «Вердикт Капітал», було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства та такий виконавчий напис не випливає з безспірної вимоги. Про наявність вищевказаного виконавчого напису позивачу стало відомо 25.10.2021. Позивач вважає, що цей виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки у ньому не зазначено конкретної дати настання строку платежу, чим порушено вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до умов кредитного договору №0050/114246-ZP від 24.05.2013 строк повернення кредиту (у виді встановлення кредитного ліміту на картку АТ «Укрсоцбанк») становить 1 рік, тобто закінчується 24.05.2014, а отже і право вимоги у банку виникло 24.05.2014. При цьому, за оскаржуваним написом стягнуто заборгованість, яка виникла після закінчення строку кредитування через 6 років. Також нотаріусом здійснено виконавчий напис на підставі наданого не повного розрахунку боргу, який в свою чергу не може вважатись документом, що підтверджує безспірність вимог банку до боржника, тому з цього випливає, що при вчиненні нотаріальних дій нотаріус не переконався щодо безспірності існуючої заборгованості. Після завершення терміну кредитування Банк продовжував нараховувати відсотки, тоді як відповідно до кредитного договору борг підлягав поверненню до 24.05.2014. Крім того, позивач звертає увагу на те, що нею в межах кредитного ліміту було отримано 4000,00 грн., а сплачено з відсотками 7497,01 грн., тому заборгованість за кредитним договором на момент вчинення виконавчого напису відсутня, в зв`язку з цим поданий нотаріусу розрахунок містить недостовірну інформацію про борг. Крім того, спірний виконавчий напис було вчинено 12.06.2021, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 в справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.10.2021 року відкрите спрощене позовне провадження. Учасники справи одержали ухвалу про відкриття провадження разом з копією позовної заяви з додатками. 22.11.2021 на електронну адресу суду ТОВ «Вердикт Капітал» було надіслано письмовий відзив від 19.11.2021 на позовну заяву. Копія цього відзиву разом з доказами направлення його копій учасникам справи також надійшла до суду засобами поштового зв`язку 26.11.2021. В письмовому відзиві генеральний директор ТОВ «Вердикт Капітал» просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Крім того, 19.11.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» засобами поштового зв`язку також було надіслано на адресу суду письмове клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, яке отримане судом 26.11.2021. Своїм правом на подання відповіді на відзив позивач [PERSON] не скористалась, тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані Законом України «Про нотаріат». 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №75556, яким звернено стягнення з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , яка є Боржником за Кредитним договором №0050/114246-ZP від 24.05.2013, укладеним з Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1УСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 є ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 29-01/19/1 від 29.01.2019 є ТОВ «Вердикт Капітал», а саме: стягнуто заборгованість за Кредитним договором №0050/114246-ZP від 24.05.2013 в сумі 32859,36 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 6 179,62 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом становить 12 051,40 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом становить 14 628,34 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн. Загальна сума до стягнення, з урахуванням 650 грн. за вчинення цього виконавчого напису, становить 33509,36 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 по 28.05.2021. Також у виконавчому написі зазначено про те, що строк платежу за Кредитним договором №0050/114246-ZP від 24.05.2013 настав та Боржником допущено прострочення платежів. 02.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66679477. 05.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. у ВП № 66679477 видано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої здійснюються відрахування із доходів боржника у розмірі 20 відсотків від суми, що належить виплаті боржнику, до погашення загальної заборгованості в сумі 37529,30 грн. (з урахуванням основної винагороди та витрат на організацію та проведення виконавчих дій). Постанову для виконання направлено за місцем роботи позивача до ТОВ Науково-виробниче підприємство «АРГОН». На даний час проводиться щомісячне стягнення з заробітної плати позивача. 25.10.2021 позивачу стало відомо про наявність вищевказаного виконавчого напису та його примусове виконання приватним виконавцем. З вчиненим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. виконавчим написом позивач не погоджується та вважає, що він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Дослідивши письмові докази в справі, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У виконавчому написі від 12.06.2021 за реєстровим №75556 нотаріус зазначає про те, що строк платежу за Кредитним договором №0050/114246-ZP від 24.05.2013 настав, при цьому нотаріус не вказав конкретну дату настання строку платежу, чим порушив положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до Заяви-договору №0050/114246-ZP від 24.05.2013, на підставі якого звернуто стягнення за оскаржуваним виконавчим написом, строк кредиту становить 364 (365) календарних днів з дня надання кредиту з можливістю його автоматичного продовження. При цьому, за оскаржуваним написом стягнуто заборгованість, починаючи з 29.01.2019 по 28.05.2021, хоча відомості про початок нарахування заборгованості та про пролонгацію договору відсутні. З копії виконавчого напису вбачається, що нотаріусом здійснено виконавчий напис на підставі наданого не повного розрахунку боргу, який в свою чергу не може вважатись документом, що підтверджує безспірність вимог банку до боржника, тому з цього випливає, що при вчиненні нотаріальних дій нотаріус не переконався щодо безспірності наявної заборгованості. Зокрема, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен впевнитися у безспірності заборгованості, але надати належну оцінку розрахункам може особа, яка володіє спеціальними бухгалтерськими знаннями. У нотаріуса відсутні спеціальні бухгалтерські знання, тому це доводить, що він не міг перевірити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. Викладене підтверджується тим, що Банк і після завершення терміну кредитування, а саме після 24.05.2014 продовжував нараховувати відсотки, адже написом стягнуто, крім іншого прострочену заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом у розмірі 12051,41 грн. та строкову заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 14628,34 грн., тоді як відповідно до кредитного договору відомості про початок нарахування заборгованості та відомості про пролонгацію договору відсутні. При цьому, у ст.1050 ЦК передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у цій справі кредитор після завершення строку кредитування мав право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, а не у виді стягнення відсотків, однак таких вимог стягувач не заявляв, у зв`язку із чим стягнення сум, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є незаконним. 15.08.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі №761/13715/13-ц, провадження №61-11145св18 (ЄДРСР №75970017) в черговий раз підтвердив позицію викладену у пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12-ц, в якій зроблено висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. З вказаного слідує, що нотаріус не перевірив безспірності боргу і відповідності вимог кредитора як умовам договору, так і вимогам закону. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 була чинною редакція Переліку, згідно з якою стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 в справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 12.06.2021 в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 в справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Судові витрати у справі складаються із сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн та за подання заяви про забезпечення позову - 454,00 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, вважаючи їх завищеними. Сплачений позивачем судовий збір у загальному розмірі 1362,00 грн. підлягає стягненню з відповідача. Визначаючись з розміром витрат на професійну правничу допомогу,

Outcome: approved