Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про поділ майна подружжя. У позові вказувала, що з 26.10.2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 28.11.2016 року по справі №713/1640/16-ц шлюб між ними розірвано і їй змінено прізвище на дошлюбне «[PERSON]». В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Відповідач сплачує аліменти згідно наказу Садгірського районного суду м. Чернівці від 21.07.2017 року та ухвали Садгірського районного суду м. Чернівці від 06.10.2017 року по справі №726/1157/17 у розмірі 50% прожиткового мінімуму, що є недостатнім для фізичного та духовного розвитку для хлопців чотирнадцятирічного та п'ятнадцятирічного віку. Зазначала, що за час проживання у шлюбі з [PERSON] вони збудували житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS], загальною площею 135,50 кв.м, житловою площею 81,10 кв.м (житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», колодязь літ. «К»). Частину коштів на будівництво будинку вони заробили з відповідачем працюючи за кордоном. Іншу частину у розмірі 20000 доларів США їй на будівництво будинку подарувала її сестра [PERSON] в рахунок спадщини, яку вона отримала після смерті їх матері. Грошові кошти [PERSON] передала їй 29.08.2011 року у присутності [PERSON], а також свідків [PERSON] та [PERSON] Також даний факт можуть підтвердити свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Її сестра [PERSON] померла [INFO]. На період 2010 року вони звели будинок та викопали колодязь, але не було грошей для завершення будівництва будинку, проведення зовнішніх та внутрішніх будівельних робіт, будівництва надвірних споруд та будівель. На кошти подаровані сестрою [PERSON], вони добудували будинок, а також побудували надвірні будівлі та господарські споруди. Закінчивши будівництво [PERSON] у липні 2012 року подав декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Оскільки на той час вони жили добре, виховували двох дітей, тому домовилися зареєструвати право власності на спірний житловий будинок за відповідачем. Після розлучення намагалася домовитися з [PERSON] про поділ спільного майна, але він відмовляється і каже, що будинок є його особистою власністю, оскільки право власності зареєстроване на нього. Наведене стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Також зазначала, що у будівництво будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] було вкладено 20000 доларів США її власних коштів, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.08.2011 року складало 159400,00 грн. Відповідно до технічного паспорту на спірний будинок його інвентаризаційна вартість складає 497458,00 грн. Таким чином: 159400,00 грн. х 100 / 497458,00 грн. = 32% - частка вкладених нею особистих коштів від інвентаризаційної вартості будинку складає 100% - 32% = 68% - спільна власність подружжя 68 / 2 = 34% , що приблизно складає 1/3 частку [PERSON] 1 - 1/3 = 2/3 - її частка. Згідно висновку про вартість майна, складеного оцінювачем [PERSON] 11.09.2018 року, ринкова вартість спірного житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами складає 496608,00 грн. Вона просить визнати за нею право власності на 2/3 частини будинку, отже вартість її частки складає 496608,00 х 2/3 = 331072,00 грн. Посилаючись на ст.ст.57, 60, 69, 70 СК України, ст.368 ЦК України просила: Визнати житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], загальною площею 135,50 кв.м, житловою площею 81,10 кв.м об'єктом права спільної сумісної власності подружжя; Визнати за нею право власності на 2/3 частини вказаного будинку, а іншу 1/3 частину житлового будинку залишити у власності [PERSON], припинивши право спільної сумісної власності на це майно; стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3310,72 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлений позов підтримали, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, просили позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримав відзив на позов, у якому зазначив, що відповідач позов визнає частково і вважає, що нерухоме майно повинно бути поділено між ними порівну. Підтвердив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2002 року по 28.11.2016 року. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем, а відповідач сплачує аліменти на їх утримання. Зазначив, що відповідач додатково допомагає дітям, коли вони потребують такої допомоги, надсилає їм посилки з одягом та продуктами харчування. Влітку діти проживали у відповідача в Італії більше 50 днів. Він оплатив їм дорогу, повністю одягнув. Старшому синові дав на навчання 5000,00 грн. Дає дітям все, що вони просять. Сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини у 2011 році. Діти залишилися з матір'ю відповідача і проживали з нею до 2013 року. За той час позивач не допомагала дітям матеріально, не приходила до них і взагалі не цікавилася їх життям. З 2004 року по 2007 рік сторони були на роботі в Іспанії. Потім повернулись додому, але в 2008 році знову виїхали за кордон і повернулися лише у 2009 році. За кордоном заробили певну суму коштів, і повернувшись додому у 2009 році, розпочали будівництво житлового будинку в [ADDRESS]. У 2010 році будинок був майже готовий, залишилися деякі внутрішні роботи. Також підтвердив, що сестра позивача дійсно передавала їй якісь кошти, але їх не можна вважати подарунком, і те, що їх було потрачено тільки на будівництво житлового будинку. У розписці не зазначено, що сестра дарує ці кошти позивачу особисто. Якщо погоджуватись, що вона подарувала гроші на будівництво, то можна вважати, що вона подарувала їм обом. Але позивач із зазначених коштів нічого не витрачала для проведення робіт у будинку, оскільки у 2010 році будинок вже був збудований. Всупереч вимогам ч.5 ст.719 ЦК України нотаріально посвідченого письмового договору дарування валютних коштів немає. За частину отриманих позивачем коштів купували деякі будівельні матеріали для будівництва господарських будівель та оплачували роботи по їх будівництву, але це були незначні кошти. Більшість коштів з отриманої від сестри суми позивач потратила на свої потреби, але відповідач не цікавився куди саме, а вона не звітувала перед ним. Відповідачу відомо, що частину грошей позивач передала своєму братові [PERSON]. У будівництві будинку відповідачу допомагав його батько [PERSON] Він придбав і передав йому 29,4 куб.м лісоматеріалів. Вважає, що оскільки сторони обоє працювали за кордоном, на спільні кошти збудували будинок, їм допомагав батько відповідача, також відповідач сплачує аліменти на дітей і постійно надає їм додаткову матеріальну допомогу, тому немає жодних підстав для збільшення частки позивача у спільному майні подружжя. Просив позов [PERSON] задовольнити частково та визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку. Ухвалою суду від 10.12.2018 року за клопотаннями представників сторін викликано у судове засідання свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яких попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду. У судовому засіданні допитана в якості свідка позивач [PERSON] показала, що з відповідачем разом були за кордоном, де заробляли на будинок. Їй не вистачало коштів на будівництво господарських будівель і сестра їй подарувала 20000,00 доларів США. Вона поміняла дані кошти на гривні і у липні або серпні 2011 року передала свекрусі, яка керувала будівництвом і купувала будівельні матеріали. Свекруха їй не звітувала, куди вона витрачала кошти, і вона їй довіряла. Але вказаних коштів все-одно не вистачало і будівництво зупинилося. Про те, що їй подарувала кошти сестра знали [PERSON] та [PERSON] Своєму братові ніяких коштів не передавала. Під час будівництва діти проживали з нею, згодом деякий час у свекрухи, а потім у м. Чернівці. Відповідач сплачує аліменти на утримання дітей. У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що в кінці літа 2011 року до неї звернулася [PERSON] і попросила засвідчити передачу їй коштів. У її присутності сестра позивача [PERSON] передала [PERSON] 20000,00 доларів США купюрами по 100 доларів. Вона розписалася у розписці в якості свідка передачі коштів. Їй невідомо, як [PERSON] розпорядилася вказаними коштами, але їй знає, що вона передала їх своєму чоловікові. У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що позивач сестра її матері [PERSON] Їй відомо, що сторони побудували будинок, разом їхали на заробітки за кордон, але [PERSON] заробляла більше за відповідача. Повернувшись з-за кордону, за зароблені кошти лікували зуби, одягли дітей і почали будівництво будинку. Вони переїхали проживати в м. Чернівці, а будинок будували у с. Велике. Їм не вистачало коштів на будівництво і її мати [PERSON] подарувала [PERSON] 20000,00 доларів США, які в неї були від продажу спадкової квартири. Бачила, як її мати передавала ці кошти позивачу під розписку. Вона працювала у банку і поміняла [PERSON] 20000,00 доларів США на гривні. Потім [PERSON] повезла ці кошти у село до свекрухи. Вона не бачила, як [PERSON] передавала ці кошти своїй свекрусі. Зі слів [PERSON] відомо, що її свекруха ці кошти потратила на придбання будівельних матеріалів та будівництво сараю та стодоли. У судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що позивач рідна сестра його дружини [PERSON] Відомо, що [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] працювали за кордоном. Потім його дружина продала спадкову квартиру своєї матері і віддала [PERSON] 20000,00 доларів США. Він був проти. [PERSON] сказала, що вони не добудували будинок, оскільки їм не вистачило коштів. У спірному будинку робив електрику. Потім бачив, що там добудували стодолу і сарай. Також відомо, що цими коштами керувала мати [PERSON] Спірний будинок повинен бути спільним. У судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON] його сестра. Відомо, що вона зі своїм чоловіком [PERSON] працювала за кордоном, потім разом будували будинок, а після закінчення будівництва розійшлися. Також відомо, що сестра [PERSON] подарувала [PERSON] 20000,00 доларів США, які отримала від продажу спадкової квартири після смерті їх матері. Потім ці гроші були передані матері [PERSON] на будівництво спірного будинку та добудову сараю, гаража та стодолі. На залишок коштів придбали автомобіль «Нива». Допомагав будувати спірний будинок. Але йому невідомо, що саме сторони купляли за отримані від [PERSON] кошти. У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що відповідач її син. Вони будували спірний будинок на земельній ділянці, яку подарувала дочка її брата. Будівництво організовував її чоловік [PERSON] Кошти на будівництво давали [PERSON] та її син [PERSON], які під час будівництва перебували на заробітках за кордоном. Вони з чоловіком за кошти сторін купили всі необхідні будівельні матеріали, але деревину давав її чоловік. Але коштів не вистачало, і вони робили все необхідне, щоб будівництво продовжувалося. Будівництво спірного житлового будинку розпочали у 2009 році, а закінчили у 2010 році. Зазначила, що [PERSON] їй ніяких грошей не давала. Про отримання нею у 2011 році 20000,00 доларів США їй нічого не відомо. Про походження грошей, які їй давали сторони на будівництво нічого не відомо. Після 2010 року біля спірного житлового будинку нічого не добудовували. Її син висилає гроші на сплату аліментів на дітей. Вважає, що будинок потрібно поділити порівну. У судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є сусідом [PERSON] Бачив, що батько [PERSON] працював на будівництві спірного будинку. Він теж там допомагав. Деревину розпилювали на пилорамі. Працює на автобусі і через нього неодноразово передавали в м. Чернівці сумки, посилки та гроші для [PERSON] Будівництво спірного будинку було розпочато у 2009 році, а у 2010 році будинок був готовий. Відомо, що сторони працювали за кордоном і заробляли гроші на будинок. Чи передавала [PERSON] якісь кошти на будівництво, йому не відомо. Будинок, стайня та стодола були збудовані у 2010 році. У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вони з [PERSON] сусіди. Відомо, що сторони почали будівництво будинку у 2009 році і за один рік його збудували. Вони заробляли гроші за кордоном і будували будинок. Також батьки [PERSON] багато допомагали. Вона допомагала на будівництві. Будинок будували батьки [PERSON] Після 2010 року там добудували господарські споруди. На допиті свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позивач та представники сторін не наполягали. Суд, заслухавши позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. На підтвердження позовних вимог позивачем [PERSON] надано суду такі докази. Копію заочного рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 28.11.2016 року по цивільній справі №713/1640/16-ц (провадження №2/713/714/16), яким встановлено, що 26.10.2002 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. Даним рішенням суду шлюб між сторонами розірвано і [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище [PERSON]. Рішення набрало законної сили 17.01.2017 року. Копії свідоцтв про народження дітей серія [NUMBER] від 16.12.2002 року та серія [NUMBER] від 25.11.2003 року, виданих Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції, з яких вбачається, що у сторін є двоє спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Судовим наказом Садгірського районного суду м. Чернівці від 21.07.2017 року та ухвалою вказаного суду від 06.10.2017 року по справі №726/1157/17 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.07.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Копію свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого 13.05.2017 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, згідно якого 13.05.2017 року [PERSON], [INFO] зареєструвала шлюб із [PERSON], [INFO] і прийняла прізвище [PERSON]. Довідку ПП «Садгора-Сервіс» №4600 від 06.09.2018 року, з якої вбачається, що позивач [PERSON] разом з дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON]., [INFO] зареєстровані та проживають в [ADDRESS]. Копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] серія [NUMBER] від 12.06.1983 року, копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] серія [NUMBER] від 08.02.1969 року, копію свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON], з яких встановлено, що позивач є рідною сестрою [PERSON], [INFO]. Копію розписки від 29.08.2011 року, з якої вбачається, що позивач в присутності свого чоловіка [PERSON] 29.08.2011 року отримала від [PERSON] сплату спадщини в розмірі 20000,00 доларів США, які вкладають в забудову їх будинку, земельна ділянка якого зареєстрована на прізвище [PERSON], яка знаходиться в с. Велике Вижницького району. Розписка підписана [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також свідками [PERSON] та [PERSON] Копію свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 19.11.2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, з якого вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. Копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER], виданого 30.08.2012 року виконавчим комітетом Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області на підставі рішення №27 від 22.08.2012 року вказаного виконавчого комітету на ім'я [PERSON] про право приватної власності на житловий будинок загальною площею 135,50 кв.м, житловою площею 81,10 кв.м з надвірними та господарськими спорудами: сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д», колодязь «К», що розташовані по [ADDRESS]. Копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №137628021 від 13.09.2018 року, з якої вбачається, що 30.08.2012 року на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] від 30.08.2012 року у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №37502431 проведено державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на житловий будинок загальною площею 135,50 кв.м, житловою площею 81,10 кв.м, що розташований по [ADDRESS]. Копію технічного паспорту на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], виготовленого КП «Вижницьке РБТІ» станом на 08.11.2016 року на ім'я [PERSON], з якого вбачається, що загальна вартість нерухомого майна становить 497458,00 грн., рік побудови житлового будинку «А» - 2010, рік побудови сарая «Б», сарая «В», сарая «Г» та сарая «Д» - 2011, рік побудови колодязя «К» - 2010. Висновок про вартість майна, складений Суб'єктом оціночної діяльності оцінювачем [PERSON] 12.09.2018 року на замовлення [PERSON], з якого вбачається, що ринкова вартість житлового будинку літ. «А», загальною площею 135,50 кв.м з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] станом на 12.09.2018 року становила 496608,00 грн. без ПДВ. Підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що відповідач відмовляється визнати право власності позивача на частину спірного нерухомого майна. На підтвердження заперечень проти позову та спростування позовних вимог представником відповідача [PERSON] надано суду такі докази. Копію товарно-транспортної накладної серія ЛГ №0003 від 16.05.2009 року, згідно якої [PERSON] замовив у ПП [PERSON] пиломатеріали хвойної породи обрізні, довжиною 4-6 м, об'ємом 10,00 куб.м на суму 7000,00 грн. Копію товарно-транспортної накладної серія ЛГ №188 від 16.07.2009 року, згідно якої [PERSON] замовив у ПП [PERSON] брус хвойної породи 15х15 та 18х18, довжиною 4-11 м, об'ємом 19,40 куб.м на суму 14550,00 грн. Копію квитанції до прибуткового касового ордера №188 від 16.07.2009 року, з якої вбачається, що ПП [PERSON] отримав від [PERSON] 14550,00 грн. за брус об'ємом 19,40 куб.м. Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України останній застосовується також щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності, та продовжують існувати після цього. Оскільки шлюб укладено до набранням чинності ЦК України, а майно набуте у спільну сумісну власність з моменту його реєстрації під час дії ЦК України, відносини між подружжям існували після набрання ним чинності, то до спірних правовідносин слід застосовувати норми Цивільного та Сімейного кодексів України. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 роз'яснено, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. У статті 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до пп.22, 23 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. У силу статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. За правилами ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказів судом установлено, що у період 2009-2010 років, тобто в період шлюбу, [PERSON] та [PERSON], на спільні кошти, побудували житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS], а тому зазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] та виходячи з принципу рівності часток у майні подружжя, частки кожного з них складають по 1/2. Разом з тим, з наданих [PERSON] доказів судом не встановлено підстав для відступлення від принципу рівності часток подружжя, передбачених ч.2 ст.372 ЦК України та частинами 2 та 3 ст.70 СК України, а саме, що: відповідач [PERSON] не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї; розмір аліментів, які одержує [PERSON], недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Навпаки судом установлено, що у період будівництва спірного нерухомого майна відповідач [PERSON] разом з позивачем [PERSON] перебував на тимчасових заробітках за кордоном, і зароблені кошти витрачав на будівництво даного майна та утримання спільних дітей. Вимоги про визнання особистою приватною власністю частки у житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS], що відповідає розміру вкладених позивачем особистих коштів у розмірі 20000,00 доларів США - позивачем не заявлено і жодним доказом не доводилось. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що позивач [PERSON] використала отримані 29.08.2011 року від [PERSON] 20000,00 доларів США на будівництво спірного житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами суду не надано, а покази допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у суду викликають обґрунтовані сумніви у їх достовірності, оскільки зазначені свідки перебувають у родинних відносинах з позивачем. Враховуючи встановлені обставини та викладені вимоги законів, Суд дійшов до висновку, що спірне нерухоме майно необхідно визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], визнавши за останньою право власності на 1/2 ідеальну частку даного майна та припинивши право спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно. Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладено, ст.ст.16, 21, 328, 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст.60-63, 69-71 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: partial