Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що по [ADDRESS] Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року проживали її бабуся [PERSON], [INFO], та її батько [PERSON], [INFO], і їм на праві власності належало по 1/2 частці житлового будинку, господарських будівель та поруд за вищевказаною адресою. [INFO] року помер батько [PERSON], після його смерті в управління спадковим майном вступила бабуся [PERSON], але юридично не оформила. Мати [PERSON] 2000 року розірвала шлюб з батьком [PERSON] [INFO] року померла бабуся [PERSON] Ще за життя бабуся посвідчила на її ім'я та ім'я батька заповіт, яким заповіла їм по 1/2 частці житлового будинку та все інше майно в рівних долях. Після мерті бабусі відкрилася спадщина на все належне їй на день майно. Позивач прийняла спадщину, так як на день смерті бабусі була зареєстрована та проживала з нею в господарстві, проводила її похорон, підтримує господарство, обробляє земельну ділянку, сплачує всі необхідні платежі і бажає оформити право власності на дане спадкове майно на своє ім'я. В нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння. У зв'язку з вищевказаним, позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести без їх участі. Представник відповідача - Петрівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України та згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти після набрання чинності даної редакції ЦПК України, тобто з 15 грудня 2017 року. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов, з врахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 8 с. Сокирчин Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року господарство особовий рахунок № [NUMBER] належало [PERSON], [INFO], яка була головою двору, та [PERSON] [INFO], її синові (а.с. 8). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 26.10.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за вищевказаною адресою, побудовані у період з 1955 року по 1970 рік (а.с. 4-6). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] [PERSON] (батько) народився [INFO] року і його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). 17.11.2000 року шлюб між [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 30 зворот). Позивачка [PERSON] народилася [INFO] року і її батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). 29.11.2010 року [PERSON] (позивачка) зареєструвала шлюб з [PERSON] і після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 15). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (мати), як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину за законом після смерті сина [PERSON], оскільки вступила в управління спадковим майном, проживала разом зі спадкодавцем, вела з ним спільне господарство, що підтверджується довідкою Петрівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 47 від 15.01.2018 року (а.с. 38). Згідно відповідей приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 753/01-16 від 30.11.2017 року (а.с. 25) та Дузінкевич С.М. № 01-16/1227 від 12.12.2017 року (а.с. 28) спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відповідно до копії спадкової справи № 132/2003 від 30.04.2003 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області, з якої вбачається, що [PERSON] (мати позивачки) в інтересах неповнолітніх дочок [PERSON].(позивачка) та [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (батько). На підставі чого [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (сестра позивачки) отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності ЗАТ «Дністер» с. Ісаків та грошових вкладів з усіма процентними нарахуваннями у філії Тлумацького Ощадного банку № 6349/028 (а.с. 30-32). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Ще за життя [PERSON] посвідчила на ім'я [PERSON] (померлого сина) та онуки [PERSON] (позивачка) заповіт, яким заповіла їм по 1/2 частці належного їй на день смерті майна, що підтверджується копією заповіту від 09.01.2001 року (а.с. 9). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину за заповітом після смерті бабусі [PERSON], оскільки була зареєстрована та проживала разом з нею на час відкриття спадщини за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідками Петрівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 1196 від 01.11.2017 року та № 47 від 15.01.2018 року (а.с. 7, 38). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 317/2017 від року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М., з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті бабсі [PERSON], яка бажала прийняти та прийняла спадщину (а.с. 40-54). Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 1050/01-16 від 12.12.2017 року (а.с. 29), приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 753/01-16 від 30.11.2017 року (а.с. 25) спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Отже, на момент звернення до суду позивачка [PERSON] правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по [ADDRESS] Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом. Позивачці [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом після смерті [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS], що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 1111/02-31 від 01.11.2017 року (а.с. 12). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 320,0 грн. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 392, 1223, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved