Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] в якому зазначила, що 12.02.2010 року рішенням Скадовського районного суду Херсонської області стягнуто на її користь з відповідача 16215,36 грн. Однак до теперішнього часу рішення не виконано. Просить стягнути з відповідача пеню в сумі 8195,64 грн., втрати від інфляції в сумі 16268,87 грн., 3% річних в розмірі 5991,34 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позов просила задовольнити, пояснила, що неодноразово звертала виконавчий лист до виконання, однак його повертали у звязку з відсутністю майна. На теперішній час знову відкрито виконавче провадження. Просить позов задовольнити. Представник відповідача позов визнав частково, просив застосувати позовну давність до вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Крім того, вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення пені. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. За змістом положень ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Аналізуючи положення глави 47 ЦК України, можна зробити висновок, що грошовим зобовязанням є зобовязання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобовязання зі сплати коштів. Відтак, грошове зобовязання - це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 12.02.2010 року стягнуто на користь позивачки з відповідача гроші в сумі 16 215,36 грн.(а.с.10) Як вбачається з довідки ВДВС Скадовського РУЮ Херсонської області від 20.04.2016 року, рішення суду фактично не виконано.(а.с.11) Представник відповідача визнав, що позивачка вчасно неодноразово звертала виконавчий лист до примусового виконання, однак його повертали без виконання. Також представник визнав, що на теперішній час виконавче провадження № 2-280/10 не закінчено та перебуває на виконанні. Таким чином, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову [PERSON] Так, беручи до уваги заяву представника відповідача про застосування до вимог позивачки позовної давності, враховуючи, що на вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат поширюється загальна позовна давність строком три роки, стягнення пені має бути обмежене трирічним строком з дня звернення позивачки до суду. Таким чином, розрахунок 3% річних виглядає наступним чином: 16 215,36 грн. х 3% : 365 днів в році х 1080 днів заборгованості за три роки = 1 439,39грн. Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр». Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця. Як вбачається з поштового конверта, позивачка звернулась до суду з позовом 26.04.2016 року. Таким чином, індексації підлягають втрати за період з 26.04.2013 року до березня 2016 року включно як того просить позивачка виходячи з наданого розрахунку. Індекс інфляції за три місяці(з березня до січня) 2016 року: 100,9(січень) х 99,6%,(лютий) х 101(березень) = 101,5%. Індекс інфляції за 2015 рік становить 143,3% Індекс інфляції за 2014 рік становить 124,9% Індекс інфляції за 09 місяців (з грудня до березня) 2013 року становить: 100,5(грудень)х100,2(листопад)х100,4(жовтень)х100(вересень)х99,3(серпень)х99,9(липень)х100(червень)х100,1(травень)х100(квітень)=100,4% Загальний індекс інфляції становить: 101,5х143,3х124,9х100,4 =182,4%. Таким чином, втрати через інфляцію становлять: 16 215,36 грн. х 182,4 :100 = 29 576,81 грн. - 16 215,36 грн. = 13 361,45 грн. Враховуючи, що сторони не є приватними підприємцями, договірні відносини які передбачали б сплату неустойки у виді пені в разі порушення зобовязання відсутні, натомість вимога позивачки про стягнення пені в порядку ст.549 ЦК України повязана з не виконанням відповідачем грошового зобовязання, а її розмір визначений Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню з огляду на рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 року №7-рп\\2013 у справі №1-12/2013, яким встановлено, що положення другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22 листопада 1996 року № 543/96-ВР з наступними змінами у взаємозвязку з положеннями статей 1, 3 цього закону потрібно розуміти так, що обмеження пені у грошових зобовязаннях подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, поширюється на правовідносини, субєктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи - субєкти підприємницької діяльності (підприємці). Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial