overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Фінпром Маркет про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 15.01.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович вчинив виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ТОВ Фінпром Маркет заборгованості за кредитним договором. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог. Представник Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції місто Одеса Ткаченко О.Д. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Приватний нотаріус Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд встановив,\~що 15 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №1172 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з\~обмеженою відповідальністю\~Фінпром Маркет заборгованості за кредитним договором у розмірі 4489,95 грн. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У зв`язку з надходженням до суду заяви відповідача про визнання позову, суд дійшов висновку про задоволення позову згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

[PERSON]\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~ТОВ «Єврокар\~Україна» про\~визнання договору\~фінансового лізингу\~недійсним,\~стягнення 50000,00\~грн.\~ та\~судових витрат\~по справі.\~Позивач посилається\~на те,\~що 19\~серпня 2017\~року вона\~уклала з\~відповідачем договір\~фінансового лізингу,\~відповідно до\~якого товариство\~зобов'язалось\~придбати у\~свою власність\~та передати\~їй у\~користування автомобіль\~моделі «Renauit\~Captur».\~На виконання\~умов договору\~19.08.2017\~року позивач,\~як сторона\~договору \~лізінгоодержувач сплатила\~50\~000\~грн.\~Відповідач,\~отримавши вказані\~кошти,\~не здійснив\~дій,\~спрямованих на\~виконання договору,\~тому позивач\~вважає,\~що умови\~договору фінансового\~лізингу містять\~несправедливі умови,\~оскільки вони\~не відповідають\~діючому законодавству\~та порушують\~її права\~як споживача.\~Так,\~в договорі\~не зазначено\~технічні та\~індивідуальні характеристики\~ автомобіля,\~отже договір\~не містить\~істотних умов\~щодо предмету\~договору.\~Крім того,\~за невиконання\~умови договору\~щодо надання\~предмету договору\~лізінгодавець не\~несе відповідальності,\~та навпаки\~отримує вигоду\~у виді\~20\~відсотків розміру\~авансового платежу\~та всю\~суму сплаченої\~комісії за\~організацію договору. Крім того, договір укладений в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, що є порушенням закону. На письмове звернення щодо вирішення спору в досудовому порядку відповідач повідомив, що договір вважається розірваним, в поверненні сплачених грошових коштів відмовлено та зазначено, що поверненню підлягає сума в розмірі 863 грн.20 коп. У звязку з наведеним, просить визнати договір недійсним, стягнути з відповідача на її користь сплачені за договором лізингу платежі в розмірі 50 000 грн. та судові витрати у справі в сумі 5000 грн. за правову допомогу. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі ордеру, в судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» про дострокове розірвання договору №980-016-000233413, укладеного між сторонами 5 травня 2016 року, згідно якого відповідач прийняв грошові кошти в сумі 95000 грн. строком на 180 днів зі сплатою 27% річних. Однак, проценти за вказаним договором відповідач не сплачує. В звязку з цим позивач просить суд стягнути з останнього на її користь заборгованість за даним договором в сумі 95000 грн. та проценти за три місяці в розмірі 6412 грн. 50 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 651 ч. ч. 1 та 2 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Судом встановлено, що 5 травня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір №980-016-000233413, згідно якого останній прийняв грошові кошти в сумі 95000 грн. строком на 180 днів зі сплатою 27% річних. Однак, проценти за вказаним договором відповідач не сплачує. Таким чином, розмір процентів за період з 5 травня 2016 року по 4 серпня 2016 року за даним договором становить 6412 грн. 50 коп. (95000 грн. х 27% х 3 місяці / 12 місяців). Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» про стягнення заборгованості в сумі 100000 грн. та процентів в сумі 13500 грн., яка виникла в результаті невиконання відповідачем умов договору від 11 травня 2016 року, укладеного між сторонами, згідно якого останньому надано грошові кошти на вказану суму строком на 183 дні зі сплатою 33,54% річних. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 11 травня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір №980-019-000236440, згідно якого останній прийняв грошові кошти в сумі 100000 грн. строком на 183 дні зі сплатою 33,54% річних. Однак, проценти за вказаним договором відповідач не сплачує та не повернув отримані від [PERSON] грошові кошти. Розмір процентів за шість місяців становить 13500 грн. Пунктом 8.3. даного договору передбачено, що він є договором позики. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Кей-Колект» про припинення обтяження нерухомого майна: будинку №148/2, що по вул. Камянецькій в м. Хмельницькому, який належить їй на праві власності, посилаючись на анулювання (прощення) відповідачем її кредитної заборгованості, яка виникла на підставі укладеного 5 грудня 2006 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Кей-Колект», договору про надання споживчого кредиту. З метою виконання грошових зобовязань 7 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та нею укладено договір іпотеки, предметом якого є вказаний будинок. Однак, до цього часу наявні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про обтяження вказаного нерухомого майна. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на те, що представником позивача не надано суду рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості [PERSON] Крім того, лист ТОВ «Кей-Колект» з цього приводу стосується податкових органів. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 5 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно якого останній надано кредит в сумі 43970 доларів США строком до 4 грудня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,3% річних. 7 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є будинок №148/2, що по вул. Камянецькій в м. Хмельницькому, та який належить позивачу на праві власності. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу та договір відступлення права вимоги за договором іпотеки. Відповідно до вимог ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Відповідно до вимог ст. 17 ч. 1 Закону України « Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Як зясовано судом, 25 листопада 2015 року ТОВ «Кей-Колект» направив [PERSON] повідомлення про анулювання (прощення) її кредитної заборгованості. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та так ими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду зпозовом до ТОВ Пелла Дизайн» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільнення так компенсації за невикористану відпустку. В подальшому позивача уточнила свої вимоги, просила стягнути з відповідача лише нараховану, але невиплачену заробітну плату за серпень, вересень 2015 року у розмірі 5479,27 грн. В позові позивач зазначила, що вона з 01.09.2009 року працювала у відповідача на посаді інженера-конструктора 1 категорії та була звільнена з роботи на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін з 01.09.2015 року. В день звільнення та до теперішнього часу відповідачем їй не була виплачена заробітна плата за період серпень вересень 2015 року у розмірі 5479,27 грн. При цьому відповідач, на її прохання, не надав довідку про заборгованість по заробітної платі. В судове засідання позивач не зявилась, надала до суду заяву, просила слухати справу за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі, надала згоду на ухвалення заочного рішення. В судове засідання представник відповідача не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи,суд приходить до наступного: Згідно ст. 116 ч. 1 КЗпП України, при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як встановлено судом, позивач [PERSON] з 01.09.2009 року працювала на посаді інженера-конструктора 1 категорії та була звільнена з роботи на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін з 01.09.2015 року наказом №83-к від 01.09.ю2015 року. Однак при звільнені відповідачем не була виплачена [PERSON] заробітна плата за період серпень вересень 2015 року. Згідно довідки про доходи №13/10-3 від 13.10.2015 року, загальна сума доходу за період з 01.08.2015 року по 04.09.2015 року [PERSON] становить 5479,27 грн. На день звернення позивача з позовом до суду, відповідач довідку про заборгованість по заробітної платі не надав, виходячи з виписки до угоди №5397 банківського рахунку позивача в АТ Сбербанк Росії за період з 01.05.2015 року по 01.11.2015 року, останнє зарахування на картковий рахунок 07.08.2015 року заробітної плати за липень 2015 року, тому суд виходить на день розгляду справи заборгованість по заробітної платі становить 5479,27 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст.116 КЗпП України. Таким чином, вимоги позивача суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Одночасно, відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., приватний виконавець Клименко Р.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Тополівської сільської ради про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованому по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після її баби [PERSON], яка померла [INFO] року. [PERSON] прийняла спадщину після свого чоловіка [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованому по [ADDRESS]. Проте не оформила своє право власності на належну їй ? частину даного житлового будинку. Вона, як спадкоємець, не може реалізувати право на спадкування, що відкрилась внаслідок її смерті. Позивач [PERSON] в своїй письмовій заяві просить позов задовольнити, розглянувши справу без її участі. Від Тополівської сільської ради поступила заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO]року була співвласником житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується записом в погосподаській книзі № 4 особовий рахунок № [NUMBER] по Тополівській сільській раді. Станом на 15 квітня 1991 року, двір відносився до суспільної групи колгоспних, він належав і в ньому проживали [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). [PERSON] прийняла спадщину після свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, на 1/2 частину даного житлового будинку з господарськими будівлями, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 16). Документів, що засвідчують право власності [PERSON] на належну їй 1/2 частину будинковолодіння по [ADDRESS] не виготовлялись. Позивач [PERSON] є онукою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження її мами [PERSON] (а.с.6), свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7), свідоцтвом про її народження (а.с. 9), та свідоцтвом про укладення шлюбу з [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] згідно закону. Спірні правовідносини регулюються: - ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах не заборонених законом - ст.1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). - ст.1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; - ст.1268 ЦК України - прийняття спадщини. Згідно постанови державного нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори Лужанської Т.В. від 16.10.2014 року, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] (спадкова справа № 148), проте у видачі свідоцтва про право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями відмовлено, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Оскільки [PERSON] побудувала будинковолодіння по [ADDRESS], здійснювала за життя повноваження співвласника будинку, без отримання правовстановлюючих документів на будинок, її право власності на даний будинок підтверджується записом в погосподарській книзі. Тому з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлої суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Тополівської сільської ради, про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказавши, що після смерті [INFO] року її мами [PERSON], вона не звернулась до нотаріальної контори в установлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини, так як не знала про наявність у неї вкладу ПАО КБ «Приватбанк». В нотаріальній конторі їй було відмовлено у прийнятті заяви, в зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Позивач [PERSON] в своїй заяві до суду, просить позовні вимоги задовольнити, та розглянути справу без її участі. Від Тополівської сільської ради поступила заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають. Судом встановлено, що [INFO] року в с.Тополівка померла [PERSON] (а.с.13), після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з вкладу у ПАО КБ «Приватбанк». Позивач [PERSON] є дочкою померлого, що підтверджується свідоцтвом про її народження, де її мамою вказана [PERSON] (а.с.6), свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу [PERSON] прийняла прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 7), та є її спадкоємцем згідно закону. З заявою про прийняття спадщини вона в нотаріальну контору, у встановлений законом шестимісячний термін не звернулась, так як не знала про наявність у мами вкладу ПАО КБ «Приватбанк», на який мама зробила заповідальне розпорядження на її ім'я (а.с12). Згідно постанови державного нотаріуса Теплицької держаної нотаріальної контори від 04.08.2015 року (а.с. 14), позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за пропуском терміну її прийняття Дані правовідносини регулюються ст.1272 ч.3 ЦК України, яка передбачає, що за позовом спадкоємця який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд вважає причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини поважною і вважає можливим його продовжити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Тустанської сільської ради і просить визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно - домоволодіння [ADDRESS], посилаючись на те, що [INFO] року померла її мати, яка залишила заповіт за яким, домоволодіння [ADDRESS] заповіла своїй доньці [PERSON]. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що спадкодавець не оформив право власності на вказаний будинок. Позивачка в судове засідання не з`явилася, попередньо подала заяву про підтримання позовних вимог повністю та просила справу слухати за її відсутності. Представник Тустанської сільської ради подав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, позов просить задовольнити, справу слухати за відсутності представника сільської ради. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.02.2005р., свідоцтвом про народження [PERSON], серії [NUMBER] від 29.05.1972р. Як вбачається із заповіту від імені [PERSON], посвідченого 12.07.2004р. виконкомом Тустанської сільської ради за реєстровим №92, спадкодавець домоволодіння [ADDRESS] заповіла своїй доньці [PERSON]. Із довідки, виданої державним нотаріусом Галицької районної державної нотаріальної контори Кніщук Л.І. №794/02-14 від 17.09.2014р., вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом спадкоємцю [PERSON] не може бути видано, оскільки спадкодавець за життя не оформив правовстановлюючі документи на майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від спадкодавця до спадкоємців. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи зазначені у заповіті. За таких обставин, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок [ADDRESS]. На підставі викладеного та,

Outcome: approved