Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ 5526, виданого на підставі рішення Городоцької міської ради народних депутатів від 12.12.1996 р. на ім`я [PERSON] . В обґрунтування заявленої вимоги посилається на те, що є власником житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, призначеної для обслуговування цього житлового будинку, площею 0.09 га. Між тим, при огляді та аналізі документів виявила помилку у зазначенні її прізвища, вказаному у Державному акті, що може створити їй перешкоди у розпорядженні та користуванні вказаним майном. Тому звертається до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Просить заяву задовольнити. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності та про задоволення заяви з мотивів, наведених у ній (а.с. 35). Представник заінтересованої особи - Городоцької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явилась, подав до суду клопотання, у якому проти задоволення заяви заперечень не висловив, просив про розгляд справи без його участі (а.с. 33-34). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, заяви сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, Рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради народних депутатів № 803 від 12.12.1996 року [PERSON] надано у постійне користуваня та передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, площею 0.085 га для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 28-29). На підставі вказаного Рішення 30.01.1997 р. головою Городоцької міської ради видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ 5526 на ім`я [PERSON] (а.с. 4). Як вбачається із копії паспорту серії [NUMBER] , виданого Городоцьким РВ УМВС України у Львівській області 11.10.1997 року, такий виданий із зазначенням прізвища, імені та по батькові [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації її вказано [ADDRESS] (а.с. 18). Так, із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.08.1992 р. видно, що [PERSON] значиться матір`ю [PERSON] (а.с. 9) Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 26.09.1997 року між заявницею [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, про що 24.10.1997 року у книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу Відділу РАГС Городоцького району Львівської області зроблено відповідний актовий запис № 102, після розірвання шлюбу прізвище заявниці зазначено « [PERSON] » (а.с. 7, 8). Копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 23.01.2004 р., Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2843608 від 17.02.2004 р., будинкової книги та технічного паспорту підтверджується те, що заявниці по справі - [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 5, 6, 10-13, 14). Крім того, із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4610290772019 від 11.07.2019 р. видно, що відомості про право власності на земельну ділянку, площею 0.0882, кад. № 4620910100:29:016:0272, для будівництва і обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд, внесено на ім`я [PERSON] (а.с. 15-16). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. У відповідності до ч. 3 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом п. 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналізуючи вище викладені обставини, докази, надані на їх підтвердження, те, що наявність розбіжностей у написанні прізвища у правовстановлюючих документах безпосередньо породжує юридичні наслідки та позбавляє можливості заявниці належним чином реалізувати право на здійснення своїх майнових прав щодо власної знмнльної ділянки, в інший спосіб усунути розбіжності, зазначені у правовстановлюючому документі відповідно до паспорту заявниці ннеможливо, тому суд приходить до висновку, що встановлення факту належності Державного акту заявниці не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб, тому її заява є підставною, обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved