Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування якого зазначає, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS] Вона як спадкоємець першої черги звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини. Її батьку - [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] а саме, 1/3 частка на підставі дубліката свідоцтва про право на спадкування виданого Державним нотаріальним архівом ГУЮ МЮ України в АР Крим від 26.06.2002 року за реєстровим № 402, виданого першою Сімферопольською державною нотаріальною конторою 09.11.1950 року за реєстровим № 27727, 1/6 частка на підставі свідоцтва про право на спадкування за законом від 22.06.1977 року за реєстровим № 3-596, виданого першою Сімферопольською державною нотаріальною конторою, ? частка на підставі Рішення Київського районного суду м.Сімферополя від 21.11.2011 року по цивільній справі № 2-1865/2011. Проте, посилаючись на п. 4.15 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, державний нотаріус Юшкевич В.Є. 21 січня 2014 прийняв постанову за № 231/02-31, якою відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку [ADDRESS] після смерті її батька [PERSON], оскільки в неї, позивачки, немає відповідного правовстановлюючого документу на підтвердження того, що спадкодавець мав у власності зазначену частку домоволодіння. Позивачка стверджує, що на підставі рішення Київського районного суду м.Сімферополя від 21.11.2011 року по цивільній справі № 2-1865/2011, за [PERSON] визнано право власності на ? частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов за [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, але [PERSON] зареєструвати вказану частку домоволодіння за життя не встиг, оскільки рішення було оскаржено в апеляційному та касаційному порядку, що явилося підставою для звернення до суду. Позивач просить визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, яка належала померлому на підставі рішення Київського районного суду м.Сімферополя від 21.11.2011 року по цивільній справі № 2-1865/2011. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному об'ємі, з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, з приводу чого надав письмові пояснення, які додані до матеріалів справи. Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи, копію спадкової справи, що була заведена після смерті [PERSON], всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду повно та всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, актовий запис № 1107 (а.с.19). Після смерті останнього відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS]. Позивач, дочка померлого, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.04.1967 року, актовий запис № 813 (а.с.20) та витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища - «[PERSON]» після укладення шлюбу з [PERSON] 14.06.1986 року (а.с. 21), звернувся у встановлений законом строк до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини (а.с.41). Як вбачається зі змісту постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 21 січня 2014 за № 231/02-31, [PERSON] відмовлено в оформленні права на спадщину за законом на ? частку житлового будинку [ADDRESS] після смерті її батька [PERSON] з підстав передбачених у п. 4.15 Порядку про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України 22 лютого 2012 року № 296/5, а саме: за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку ( а.с.22). Крім того, зі змісту вказаної постанови вбачається, що в ході перевірки наданих документів виявилося, що у спадкоємця немає правовстановлюючих документів на ? частку вказаного домоволодіння. Згідно з довідкою, яку надано 09 жовтня 2013 року Кримське республіканське підприємство «Сімферопольське міжміське бюро реєстрації і технічної інвентаризації (вихідний № 13/8915/5) право власності на ? частку житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с.70). Рішенням Київського районного суду м.Сімферополя від 21.11.2011 року по цивільній справі № 2-1865/2011 позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи - Третя сімферопольська державна нотаріальна контора, Кримське республіканське підприємство «Сімферопольське міжміське бюро реєстрації і технічної інвентаризації, про визнання свідоцтва про право на спадщину та договору дарування недійсними, визнання права власності в порядку спадкування, задоволено, визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом у виді ? частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов, що знаходиться в [ADDRESS] яке видане 11 липня 2007 року державним нотаріусом Третьої сімферопольської державної нотаріальної контори на ім'я [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1-4263, визнано недійсним договір дарування ? частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов за [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON] 13.07.2007 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої сімферопольської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №1-4359,; визнано за [PERSON] право власності на ? частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов за [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 125 грн. 08 коп.(а.с.8-10). Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 22 жовтня 2012 року рішення Київського районного суду м.Сімферополя від 21.11.2011 року залишено без змін (а.с.11,12). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.12.2012 року виконання рішення Київського районного суду м.Сімферополя від 21.11.2011 року зупинено до закінчення касаційного провадження по справі (а.с.15,16). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.02.2013 року рішення Київського районного суду м.Сімферополя від 21.11.2011 року та Ухвалу Апеляційного суду АР Крим від 22 жовтня 2012 року залишено без змін. (а.с.17,18). Між тим, суду не було надано жодного документу на підтвердження того, що [PERSON] за життя (до [INFO] року) оформив своє право власності на ? частку житлового будинку [ADDRESS], яка була визнана за ним на підставі рішення Київського районного суду м.Сімферополя від 21.11.2011 року по цивільній справі № 2-1865/2011. При цьому нормами Цивільного кодексу України, які регламентують спадкування, визначено наступне. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218). Уразі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.2 ст. 1223). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст. 1258). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268). У відповідності до п 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Померлий був носієм певних прав та обов'язків щодо реєстрації права власності на ? частку житлового будинку [ADDRESS], яку позивач і може успадкувати, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду із цим позовом. У встановлений законом строк позивач як спадкоємець [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Третьої Сімферопольської державної нотаріальної контори Юшкевич В.Є. із заявою про прийняття спадщини, з приводу чого було заведено спадкову справу № 337 за 2013 рік. Дана обставина підтверджується витягом із Спадкового реєстру про реєстрацію спадковому реєстрі № 54422041 від 24.04.2013 року (а.с.47), а також копією спадкової справи доданої до матеріалів цієї справи. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем може бути визнано право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на ? частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов [ADDRESS] право власності на яку визнана за останнім на підставі рішення Київського районного суду м.Сімферополя від 21.11.2011 року, залишеного в силі Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 22 жовтня 2012 року та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.02.2013 року. На підставі викладеного, ст.. ст.. 182, 328, 380, 1218 ЦК України,

Outcome: approved