overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] , посилаючись на те, що з 15.10.2005 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. На момент звернення до суду із позовом про стягнення аліментів, в провадження Хмельницького міськрайонного суду перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Сторони мають сина [PERSON] [INFO] . Всі обов`язки щодо утримання та виховання дитини позивач здійснює самостійно. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримання дитини. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати свою малолітню дитину. [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] у розмірі\~ ? частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 07.08.2019 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач не прибула, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, вказавши, що може сплачувати аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає\~ задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON] [INFO] . Всі обов`язки щодо утримання та виховання дитини позивач здійснює самостійно. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримання дитини. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати свою малолітню дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти, визначається судом. Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі\~ ?\~ частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів. Позивачка посилається на те, що в квітні 2001 року зареєструвала шлюб із [PERSON] В шлюбі [INFO] народився син [PERSON]. В травні 2008 року шлюб між ними розірвано. Відповідач не приймає участі в забезпеченні дитини, в зв'язку з чим просить стягнути аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та зіслалась на обставини, викладені в позові. Представник відповідача позову не визнав та пояснив, що [PERSON] приймає участь в утриманні дитини, що підтверджується відповідними квитанціями про грошові перекази. Нерегулярність платежів пояснюються станом його здоров'я - він є інвалідом ІІ групи, втратою роботи, а також що має на утриманні малолітню дитину в іншому шлюбі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що в квітні 2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєструвала шлюб. В шлюбі [INFO] народився син [PERSON]. В травні 2008 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати із позивачкою, що підтверджується довідкою Зборівської міської ради. Протягом 2012-2013 років відповідач періодично перераховував [PERSON] кошти в розмірі по 513 грн. Проте враховуючи, що такі платежі були нерегулярними суд вважає, що [PERSON] не в повній мірі виконує свій батьківський обов'язок по утриманні дитини в зв'язку з чим вважає, що її інтереси підлягають захисту в судовому порядку способом примусового стягнення аліментів. Що стосується розміру аліментів, зазначених в позові, то враховуючи, що з цього приводу від представника відповідача заперечень не поступало, а також що відповідач має нерегулярний дохід, суд вважає, що їх слід стягувати в твердій сумі в розмірі 500 грн. Згідно ст..5 ЗУ «Про судовий збір» звільнити [PERSON] від сплати судового збору як інваліда ІІ групи. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом,у якому просила визнати за нею майнові права на двохкімнатну квартиру №332 та кладове приміщення у будинку 418 на вул. Шевченка у м.Львові. А також просить зобов»язати відповідача - ПАТ «Ірокс» виконати дії по внесенню в державний реєстра речових прав на нерухоме майно документів, необхідних для реєстрації права власності на квартиру у будинку на вул. Шевченка 418 документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об»єкта, документ, що підтверджує присвоєння об»єкту нерухомого майна адреси, документ,що посвідчує право власності на об»єкт нерухомого майна до його реконструкції, документ на речові права на земельну ділянку, на якій розташований об»єкт нерухомого майна. Окрім цього 08.06.2017 р. доповнила свій позов вимогою про внесення змін до Договору №103А від 27.01.2012 р. ,виклавши п. 2 договору в іншій редакції. Рішенням суду від 12.07.2017 р. позов задоволено частково - зобов»язано ПрАТ «Ірокс» виконати дії для внесення в державний реєстр речових прав на нерухоме майно, а саме надати [PERSON] належно завірені документи, необхідні для реєстрації права власності [PERSON] на кв. №332 на вул. Шевченка 418 у м.Львові : документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта нак вул. Шевченка 418 у м.Львові ; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна поштової адреси; документ, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомого майна до його реконструкції; документ про речові права на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт нерухомого майна- житловий будинок на вул. Шевченка 418 у м.Львові . [PERSON] звернулась до суду із заявою про вирішення питання про стягнення судових витрат. У відповідності до вимог ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб,які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Оскільки позовні вимоги позивачки задоволені частково задоволена вимога щодо зобов»язання до вчинення дій, відшкодуванню з відповідача підлягає сума судових витрат,сплачених позивачкою частково- в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом ,у якому просила визнати незаконним та скасувати наказ Генерального Консульства Республіки Польща у Львові від 02.01.2018 р. про звільнення її з роботи за п.1 ст.40 КЗПП, поновити її на роботі на посаді перекладача та стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 23.09.2019 р. позовні вимоги задоволені частково - визнано незаконним та скасовано наказ № КG.LWOW.6020.2.2018 від 02.01.2018 року «Про припинення трудового договору», згідно якого [PERSON] звільнено з посади перекладача Генерального Консульства Республіки Польща у Львові з 02.01.2018 р. за п.1 ст.40 КЗпП УКраїни, вважати [PERSON] звільненою з посади перекладача Генерального Консульства Республіки Польща у Львові з 31.03.2018 р. згідно п.2 ст.36 КЗпП України у зв`язку із закінченням терміну дії строкового договору та стягнуто з Генерального Консульства Республіки Польща у Львові в користь [PERSON] суму заробітної плати за період з 02.01.2018 р. по 31.03.2018 р. в розмірі 69 591\\ шістдесят дев`ять п`ятсот дев`яносто одну \\ грн. 77 коп. 23.10.2019р. [PERSON] подала до суду заву про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення її первісної вимоги про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання до негайного виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць. Ч.1 ст.270 ЦПК України передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвали додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Оскільки вимога позивачки про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу обговорювалась у даному провадженні, однак вирішення саме цих вимог не було відображено у резолютивній частині рішення, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у цій частині. Із змісту договору про працю, укладеного між позивачкою [PERSON] та Генеральним Консульством Республіки Польща у Львові від 05.04.2017 р., такий укладено до 31.03.2018 р. Відтак строк дії договору мав би закінчитись 31.03.2018 р., а тому суд прийшов до висновку, що позивачку слід вважати звільненою з 31.03.2018 р. Зважаючи, що звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України є протиправним, відповідач повинен відшкодувати позивачці заробітну плату за період з 02.01.2018р. по 31.03.2018 р. в розмірі 69 591,77 грн., виходячи із середньомісячного заробітку згідно довідки про доходи від 10.01.2018 р. ,виданої Генеральним Консульством Республіки Польща у Львові. Вказана сума, на думку суду, не є стягненням заробвтної плати за час вимушеного прогулу, яка відшкодовується при поновленні на роботі, а відтак і не підлягає негайному виконанню в межах суми за один місяць. Отже, у задоволенні вимог про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, негайного виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць - слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом , у якому просить визнати недійсними правочини - [PERSON] про порушення та Протокол щодо направлення ЗВТ та пломби на експертизу від 18.11.2016 р., які прийняті ПАТ «Львівгаз» ,а також просить визнати недійсною проведення експертизи газового лічильника. В обгрунтування вимог покликається на те, що 18.11.2016 р. працівн6ики ПАТ «Львівгаз» оглянувши газовий лічильник за місцем її проживання у будинку №6 на вул. Грушевського у с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області, повідомили, що лічильник належним чином не опломбований , маються механічні пошкодження пломб, склали [PERSON] про порушення від 18.11.2016 р. та Протокол щодо направлення ЗВТ та пломби на експертизу від 18.11.2016 р. ,після чого демонтували газовий лічильник та повідомили,що такий скеровується на експертизу. Такі дії, на думку позивача ,порушили її права, оскільки жодних втручань в діяльність цього лічильника з її боку ніколи не було. У судовому засіданні позивачка ствердила позовні вимоги та дала пояснення, аналогічні змісту позову. Представник відповідача позовні вимоги заперечив та пояснив, що працівники ПАТ «Львівгаз» діяли у відповідності до чинного законодавства і ніяких порушень з їх боку не допущено. Заслухавши доводи сторін ,вивчивши матеріали справи ,суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних мотивів. Під способом захисту субєктивних цивільних прав розуміється закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення \\визнання\\ порушених\\оспорюваних\\ прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦПК України. Складений працівниками ПАТ «Львівгаз» [PERSON] про порушення та Протокол про щодо направлення ЗВТ та пломби на експертизу від 18.11.2016 р. є лише фіксацією можливих порушень, що були виявлені при проведенні перевірки дотримання норм побутовим споживачем, яким являється позивач, Правил безпеки системм газопостачання та Кодексу ГРС. Акт та Протокол, які складені ПАТ «Львівгаз» не являються правочинами, оскільки не породжують прав та обовязків сторін. Оскарження позивачем лише факту фіксування можливих порушень шляхом складання [PERSON] та Протоколу про направлення ЗВТ на експертизу , які не встановлюють для споживача будь-яких обовязків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством в якості способу захисту прав. [PERSON] та Протокол можуть бути визнані судом доказами під час вирішення іншого спору, який стосується заподіяння збитків чи нарахування оплати за споживання газу, при вирішенні якого суд може дати оцінку таким доказам. Проте таких вимог позивачка не заявляла. Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд України у своїх постановах від 06.06.2011 р. у справі №6-4ц11, від 12.09.2011 р. у справі №6-25цс11. Відтак, суд вважає вимоги позивачки безпідставними та такими ,що до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, у якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 01.07.2014 року відділом ДРАЦС по м. Бердичеву, а/з № 315. В обґрунтування вимог зазначає, що з відповідачем перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не склалося, вони втратили взаємне почуття любові та поваги, мають різні погляди на сім`ю та ведення спільного господарства, в зв`язку з чим шлюбні відносини між ними припинені. Вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. Миритися вони не бажають, а тому збереження шлюбу не можливе і суперечить їх інтересам. В судове засідання позивачка не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи його повідомлялось належним чином. Від відповідача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 01.07.2014 року відділом ДРАЦС по м. Бердичеву, а/з № 315, зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем(а.с. 4). Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного Кодексу України(далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, маючи таку можливість, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Позивачка просить суд стягнути на її користь з відповідача сплачений нею судовий збір. Згідно ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом у якому просить розірвати шлюб з [PERSON]. У позові зазначено, що 12 липня 2002 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 140. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.12.2002 року. [PERSON] зазначає, що спільне життя з чоловіком не склалось у зв'язку із тим, що досить часто виникали сварки з різних побутових та інших причин. З часом сімейні стосунки стали все більше холодними та не дружніми. З березня 2014 року сторони припинили шлюбні стосунки та припинили ведення спільного господарства. [PERSON] також зазначає, що на теперішній час примирення між сторонами не можливе, шлюб фактично не існує, подальше сумісне життя та збереження сім'ї неможливе. У судовому засіданні сторони відсутні. Позивачка у своїй заяві просить суд розглядати справу за її відсутності. На задоволенні позову наполягає. Просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач у своїй заяві просить суд розглядати справу за його відсутності. Позов підтримує. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: Судом встановлено, що 12 липня 2002 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 140. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.12.2002 року. [PERSON] зазначає, що спільне життя з чоловіком не склалось у зв'язку із тим, що досить часто виникали сварки з різних побутових та інших причин. З часом сімейні стосунки стали все більше холодними та не дружніми. З березня 2014 року сторони припинили шлюбні стосунки та припинили ведення спільного господарства. [PERSON] також зазначає, що на теперішній час примирення між сторонами не можливе, шлюб фактично не існує, подальше сумісне життя та збереження сім'ї неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, категорично не бажають зберегти сім'ю. Тому, подальше збереження такого шлюбу суперечить інтересам сторін і їхній малолітній дитині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом у якому просить розірвати шлюб з [PERSON]. У позові зазначено, що 17 грудня 1999 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району м. Запоріжжя між сторонами було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 457. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. [PERSON] зазначає, що у неї з відповідачем різні характери та погляди на подружнє життя. Чоловік легковажно ставиться до подружнього життя, не займається вихованням дитини. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, на теперішній час проживають окремо. У судовому засіданні сторони відсутні. Позивачка у своїй заяві просить суд розглядати справу за її відсутності. На задоволенні позову наполягає. Просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач у своїй заяві просить суд розглядати справу за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: Судом встановлено, що 17 грудня 1999 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району м. Запоріжжя між сторонами було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 457. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. [PERSON] зазначає, що у неї з відповідачем різні характери та погляди на подружнє життя. Чоловік легковажно ставиться до подружнього життя, не займається вихованням дитини. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, на теперішній час проживають окремо. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, категорично не бажають зберегти сім'ю. Тому, подальше збереження такого шлюбу суперечить інтересам сторін і їх неповнолітній дитині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом у якому просить розірвати шлюб з [PERSON]. У позові зазначено, що [INFO] Відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому Запоріжжя, між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 638. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину - [PERSON] [INFO] [PERSON] зазначає, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, на теперішній час проживають окремо. Подружжя втратило почуття любові та взаємоповаги. У судовому засіданні сторони відсутні. Позивачка у своїй заяві просить суд розглядати справу за її відсутності. На задоволенні позову наполягає. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був сповіщений про судове засідання, однак судова повістка на ім'я відповідача повернута до суду без вручення, у зв'язку з закінченням строку зберігання, за отриманням якої відповідач до поштового відділення не з'явився. Із заявою про розгляд справи за його відсутності, або про відкладення справи розглядом до суду не звернувся, заперечень на позов не надав. Виходячи з наведеного, матеріалів справи і з письмової згоди позивача, суд на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що [INFO] відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому Запоріжжя, між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 638. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину - [PERSON] [INFO] Шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, на теперішній час проживають окремо. Подружжя втратило почуття любові та взаємоповаги. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, категорично не бажають зберегти сім'ю. Тому, подальше збереження такого шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved