Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Хмельницької міської ради, орган опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про зміну способу стягнення аліментів, збільшення розміру аліментів та визначення місця проживання дитини з матір`ю. Просить збільшити розмір та змінити спосіб стягнення аліментів визначених рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 березня 2014 року по справі №757/2430/14-ц; стягнути з [PERSON] на мою її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 8000 (вісім тисяч) грн. починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини; визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , із мною, як матір`ю [PERSON] . На обґрунтування свого позову вона вказала, що 22 січня 2011 року вона, зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . У цьому шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] . Через різні погляди на життя, постійні сварки та насилля в сім`ї від [PERSON] , з жовтня 2013 року вони припинили фактичні шлюбні стосунки. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 17 березня 2014 року шлюб між ними було розірвано. З жовтня 2013 року вона та їх син [PERSON] переїхали проживати до моїх батьків за адресою: [ADDRESS] . Вона з метою повного утримання своєї дитини, вимушена працювати на двох роботах. Зокрема, вона працює в ТОВ «Дорожньо-будівельна компанія «АВТОБАН» на посаді Головного фахівця тендерного відділу (основне місце роботи), заробітна плата на цій роботі становить 6800 грн. на місяць. По сумісництву, вона також працюю в ТОВ «СТОЛИЧНІ будівельні матеріали» на посаді директора і її заробітна плата на цій роботі становить 5000 грн. на місяць. Тобто загальний дохід становить близько 11000-12000грн. на місяць. Згідно з даними Головного управління статистики у м. Києві: у фінансовій діяльності середньомісячна заробітна плата в м. Києві за січень-жовтень 2020 року становить 23000-27000грн., у сфері адміністративного обслуговування середньомісячна заробітна плата в м. Києві за січень-жовтень 2020 року становить 11500-13000грн., а у наданні інших видів послуг - 16000-28000грн. (копія витягу показників середньої заробітної плати штатних працівників за видати економічної діяльності у 2020 році Головного управління статистики у м. Києві додається). Тобто, її дохід від двох робіт не досягає навіть рівня середньої заробітної плати по м. Києву. В свою чергу, відповідач [PERSON] також є повністю працездатним, працює та отримує дохід. Його майновий стан значно кращий, ніж у неї, але витрати на дитини в рази менші порівняно її. Це виражено в тому, що з 10 грудня 2001 року [PERSON] працює в ПП «ТЛС-Київ», при цьому є директором цього підприємства. Його дохід становить близько 100000грн. на місяць. Ці обставини підтверджується: копією трудової книжки [PERSON] від 01 серпня 1989 року серії [NUMBER] . копією довідки Приватного підприємства «ТЛС-Київ» про передню заробітне плату (дохід) [PERSON] за період з вересня 2013 року по лютий 2014 року. Їх син [PERSON] на сьогоднішній день є учнем 2-Г класу спеціалізованої школи №320 з поглибленим вивченням української мови Деснянського району міста Києва. Відповідно до довідки з місця навчання дитини, учень [PERSON] регулярно відвідує заняття у школі, завжди охайно вдягнутий та доглянутий, мати дитини постійно спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться шкільним життям дитини, а батько [PERSON] контакту із школою не підтримує, із вчителями взагалі не спілкується, дитину до школи приводять і забирають мати та дідусь. Крім цього, син [PERSON] навчається на курсах англійської мови, вартість яких на місяць становить 600грн. Згідно з довідкою з англомовних курсів дитина відповідальна, слухняна, працьовита та доглянута, мати завжди цікавиться успіхами, спілкується з адміністратором та вчителями, забирає дитину із занять мати, оплату за навчання здійсню також виключно мати. Також, дитина відвідує секцію по плаванню в Центрі навчанню плавання Деснянського району м. Києва, спортивні гуртки з боксу, джиу-джицу. Абонемент з плавання 600грн. на місяць, абонемент з боксу 749грн. на місяць, абонемент з джиу-джицу 900грн. на місяць. З 15 серпня 2020 року по 27 серпня 2020 року їх син [PERSON] перебував на оздоровчому відпочинку в СПОРТУМІ №42 від ТОВ «НІККІ ПАРК». За цю путівку нею було сплачено 9100грн. Її витратами на дитину також є придбання різного роду речей для загального розвитку та задоволення звичайних дитячих потреб, зокрема в вересні 2019 року нею було придбано [PERSON] електроскутер вартістю 17999грн., квитанції від 14 вересня 2019 року про придбання електроскутера в магазині «ЦИТРУС» з оригіналом гарантії додаються. Також, є витрати пов`язані із здоров`ям сина, зокрема йому встановлено хронічний бронхіт, який потребує лікування, профілактики, що в свою чергу потребує постійну наявність коштів для придбання тих чи інших ліків, поїздки на море для оздоровлення (висновок ЛКК від 05 червня 2014 року №249 сформованим Амбулаторією сімейної медицини №3 відносно [PERSON] додається). Згідно з проведеними розрахунками, основні витрати на утримання сина [PERSON] , з урахуванням; їжі, одягу, навчання, відвідування гуртків та курсів англійської мови, оздоровлення тощо, складають 16135 грн. на місяць, при цьому незаплановані витрати, до прикладу лікування дитини, можуть становити 3000-5000 грн. на місяць додатково. Відповідач участі у вихованні та утриманні свого сина участі не приймає, не цікавиться його життя, успіхами дитини, його утриманням та вихованням займаюся виключно вона та мій батько (дідусь дитини). Відповідач приховує свій дійсний майновий стан та доходи, оскільки, як їй відомо із соціальної мережі, а саме із його світлин, які там опубліковані, відповідач протягом останніх років постійно подорожує по таким країнах, як: Мексика, Гватемала, Сальвадор, Камбоджа, Туніс, Індія та країни Європи. Майже на кожній з цих світлин відповідач коштує дорогу їжу та п`є елітні напої, одягнутий в брендовий одяг. Це пояснюється тим, що окрім основної офіційної роботи, відповідач неофіційно працює туристичним гідом, проводить екскурсії та здійснює переклади, знімається у фільмах як актор, повчає акторському мистецтву на своїй сторінці у соціальній мережі Фейсбук, а тому має додатковий дохід, який зовсім не спів мірний із задекларованими доходами, фотокопії означених світлин до позову додаються. Вона вважає, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, аніж він сплачує зараз на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 березня 2014 року у розмірі ? частини доходу, а це приблизно 1160 грн. на місяць, що є вкрай недостатньою сумою коштів для належного утримання сина [PERSON] , а тому в інтересах захисту прав дитини вона вимушена ставити питання про збільшення розміру аліментів та змін способу їх стягнення. Крім позовної вимоги щодо збільшення розміру стягуваних аліментів та зміни способу стягнення аліментів, у цьому позові вона також ставить питання про визначення місця проживання дитини [PERSON] з нею, як матір`ю з огляду на наступне. В період її шлюбного життя з відповідачем , вона зареєструвала своє місце проживання у його квартирі за адресою: [ADDRESS] . Після народження дитини, сина вони також одразу зареєстрували за цією адресою. Згодом, після розлучення вона з сином виїхали проживати до її батьків за адресою: [ADDRESS] , однак з реєстрації за попередньою адресою не знялися. Факт проживання у батьків підтверджується: свідоцтвом про право власності на житло від 13 січня 2009 року №140 по [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , актом мешканців будинку (сусідів) ЖЕД від 13 листопада 2019 року №305 про фактичне місце проживання [PERSON] та [PERSON] за вищевказаною адресою батьків. 01 листопада 2019 року нею було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира є повністю придатна для проживання та в повній мірі укомплектована. 14 травня 2020 року вона зареєструвалася у новій квартирі, про що свідчить відмітка у моєму паспорті, копія додається до позову. Свого сина я також зареєструвала у цій квартирі, що підтверджується відміткою у його свідоцтві про народження, копія якого додається. Оскільки вона не змінювала свою роботу в м. Києві, сину не змінювали школу та гуртки, то в будні дні вони знаходяться в м. Києві, а у вихідні дні у новій квартирі у Хмельницькому районі, довідка про склад сім`ї та зареєстрованих осіб додається. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Направив до суду відзив, в якому вказав, що позивачем не надано доказів існування передбачених ст. 192 СК України підстав для зміни попередньо встановленого розміру аліментів. В позовній заяві позивачем не наводяться підстави передбачені ст. 192 СК України: щодо зміни сімейного стану [PERSON] , ні щодо зміни сімейного стану [PERSON] ні щодо погіршення здоров`я [PERSON] , ні щодо його покращення у [PERSON] . Відомості про матеріальний стан не вичерпуються даними про доходи та про зміну (покращення або погіршення) можливо стверджувати лише за комплексним вивченні статків особи, придбанням нею об`єктів нерухомості або автотранспорту. Справа містить лише докази покращення матеріального стану позивача, адже нею придбано об`єкт нерухомості в Хмельницькій області, а отримуваного доходу вистачає ще й на те щоб здійснювати щотижневі переїзди з Києва і назад, що становить мінімум 800 (вісімсот) гривень за двох за поїздку. Згідно довідок з роботи які надала позивач, вона займає посади провідного фахівця - та директора, і отримає при цьому лише 11 тис. грн на місяць, що становить еквівалент 390 дол. США. В той же час такого рівня доходів не вистачало б ні на придбання кварти в Хмельницькій області (за 250 000 грн. - ціна вказана у доданому позивачем до позовної заяві договорі), ні на відвідування платних медичних закладів, довідки з яких нею надаються, ні щотижневі переміщення її з дитиною, як вона стверджує з Києва до Хмельницького і назад, ні на подорож до Турецької республіки, повідомлення про яку долучено нею до матеріалів справи. Той факт, що у справі міститься довідка ТОВ «Столичні будівельні матеріали» про розмір заробітної платні на рівні мінімального її розміру, цілком пояснюється тим, що [PERSON] є не тільки директором, але й засновником та єдиним власником такої юридичної особи. Цілком очікувано, що розмір офіційного заробітку позивача, перебуває під її контролем та визначається не стільки потребами, адекватною винагородою за труд, скільки податковим навантаженням. Сумарний дохід позивача виходить навіть в півтори рази менший ніж задекларовані не витрати лише на дитину. Не відповідають дійсності твердження позивача про рівень доходів відповідача, приватне підприємство «ТЛС-Київ» не веде діяльності з початку 2015 року і відтак не надає дохід відповідачу. Вказаний розмір доходу відповідача в розмірі 100000 грн. на місяць не підтверджений належними та допустими доказами, і не є таким, що має зв`язок з реальністю. Відтак така інформація є припущенням. З 02.04.2018 року він працює в ТОВ «Тургор» (до цього працював в ПП «Ричік») і його заробітна плата складає 4025,00 на місяць. Що стосується наданої позивачем копії трудової книжки та довідки з роботи, то такі документи вже були предметом дослідження у інших судових процесах (щодо аліментів та поділу майна). Довідка про доходи з роботи (ПП «ТДС-Київ») на яку вказує позивач є зфабрикованим доказом, що також неодноразово роз`яснювалось у судах та органах слідства. Щодо поданих позивачем світлин - такі докази не є належними, з огляду на те, що зроблені такі фотографії задовго до їх публікації та підтверджують лише наявність у відповідача хобі - про яке позивачу чудово відомо. Він іноді подорожує країнами Європи, будучи гідом, на умовах компенсації йому витрат, організатором подорожі, - тобто не отримуючи від цього доходу, однак не витрачаючись при цьому на саму подорож. Крім того, придбання електроскутера за 17999,00 грн, який не є товаром першої необхідності, не має ні економічного обґрунтування, з огляду на такі, що декларуються витрати та доходи позивача, ні є таким, придбанням якого викликане розвитком тих чи інших здібностей дитини. А відтак свідчить про довільність, невимушеність такої витрати і обумовленості її виключно бажанням позивача. З витрат, які заявлені позивачем, як щомісячні витрати на дитину, також випливає відсутність їх доведеності, і часткова їх необов`язковість, і , частково, у разі доведення необхідності, їх охоплення не аліментами, а зовсім іншим інститутом сімейного права - додатковими витратами. Що ж стосується: англійської мови, групового абонемента з плавання, боксу та джиу-джицу та інвентарю до них, - то такі витрати не охоплюються поняттям аліменти, а відносяться до іншого інституту сімейного права - додатковими витратами. Стосовно вирішення питання про визначення місця проживання дитини - то він стверджує, що син проживає з матір`ю, і він ніколи не ставив питання про те, з ким буде проживати дитина. А тому спір між сторонами з цього питання відсутній. Представники третіх осіб направили до суду заяви про слухання справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого значаться [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 17 березня 2014 року - шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 березня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 лютого 2014 року та до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд вразовує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (постанови Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі № 466/4009/18, від 05 лютого 2020 року у справі № 664/252/19-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 691/1497/18). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять доказів, що підтверджують наявність погіршення матеріального становища позивача, та поліпшення матеріального становища відповідача. Крім того, надані до суду докази на придбання позивачем електроскутера, відвідування [PERSON] спортивних секцій, відвідування гуртків та курсів, не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки вказані витрати підпадають під визначення додаткових витрат на утримання дитини. П ри цьому необхідно зауважити, що зміна розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України можлива за умови зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків. Тобто, ці обставини повинні виникнути у платника або одержувача аліментів після того, як обов`язок по сплаті аліментів був раніше встановлений судом. Однак в даному випадку після набрання законної сили рішенням суду про стягнення аліментів позивач придбала нерухомість, що свідчить про покращення її матеріального становища в порівнянні, який у неї існував на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога про збільшення розміру аліментів та зміну способу стягнення аліментів задоволенню не підлягає. Вирішуючи позовну вимогу про визнання місця проживання дитини з матір`ю, суд враховує, що згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, від 23.06.2021 року - доцільно визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] , на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 17.06.2021 року №14). Враховуючи вищевикладене, а також те, що: відповідач не заперечує стосовно визначення місця проживання сина разом з позивачем, між сторонами періодично виникали спори стосовно місця проживання дитини, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, суду вважає, що слід визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved