Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 11 жовтня 1994 року, актовий запис № 12. 26.04.2001 відповідач поміняв прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , який вже досяг повноліття та [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та перебуває на її вихованні та утриманні. Сторони втратили взаєморозуміння та повагу через те, що мають різні уявлення про побудову сімейних відносин та ведення спільного господарства. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач поїхав на заробітки в Іспанію та створив там нову сім`ю. Протягом останніх 5 років сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не поєднані спільним побутом, не живуть шлюбним життям. Позивачка вважає, що подальше збереження сім`ї з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам, тому просить строк для примирення не надавати, шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Сторони в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачка позовні вимоги підтримує; відповідач згідний на розлучення. Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 11.10.1994, запис за № 12, що стверджено повторним свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 08 травня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Про те, що [PERSON] , [INFO] перемінив прізвище на « [PERSON] », запис за № 46 від 26.04.2001, стверджено копією свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] , виданого 17 січня 2004 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Від шлюбу в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджено копіями їх свідоцтв про народження. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved