Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначила, що 18 травня 2015 року між нею та ПАТ «Платинум Банк» було укладено кредитний договір № 5936/1954DCLRG1PT, за умовами якого вона отримала 19798 грн. 46 коп. кредитних коштів з терміном повернення до 05.06.2020 р. 02 жовтня 2019 року право вимоги за цим кредитним договором було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» 23 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 15677 про стягнення з неї заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 22433 грн. 99 коп., в тому числі із платою за вчинення виконавчого напису у розмірі 300 грн. 29 травня 2020 року на виконання цього виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 62208431. Позивач стверджує, що вона повністю погасила борг за кредитним договором, а тому нотаріусом не було встановлено безспірність заборгованості. Крім того, сума процентів за кредитом та штрафних санкції значно перевищує тіло кредиту, що також свідчить про наявність спору з приводу боргу. А тому, внаслідок вчинення оспорюваного напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства. Процесуальні дії у справі. Одночасно з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою від 26 червня 2020 року цю заяву повернуто [PERSON] в зв`язку з несплатою судового збору. За клопотанням представника позивача ухвалою від 05 жовтня 2020 року суд замінив відповідача по справі на ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», залучив до участі в справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хару Н.С. 11 листопада 2020 року до суду надійшла заява позивача про зміну підстав позову. [PERSON] просила задоволити позов з тих підстав, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено не на підставі первинних бухгалтерських документів, які нотаріус зобов`язаний був витребувати у відповідача. Крім того, стягувачем не було направлено боржнику заяву про прострочення платежу. А тому, документи, на підставі яких було вчинений виконавчий напис, не відповідають переліку документів, які вимагаються порядком вчинення нотаріальних дій. Також зазначила, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договором, які укладені в простій письмовій формі, вже не чинні. Ухвалою від 16 листопада 2020 року суд прийняв до розгляду заяву [PERSON] про зміну підстав позову. Виклад позиції учасників справи щодо заявлених позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в направленій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням. Приватний нотаріус в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності та постановити рішення згідно чинного законодавства. Свою позицію щодо можливості задоволення позову не висловила. Приватний виконавець в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання зобов`язань. 18 травня 2015 року ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір з грейс періодами (рахунок) № 5936/1954DCLRG1PT. За умовами договору банк надає позичальнику грошові кошти у розмірі 19798,46 грн. строком кредитування 60 платіжних періодів у тимчасове платне користування на поточні потреби, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою протягом кожного кредитного періоду і становить 0,0001% річних. Щомісячний платіж за кредитом з 18.05.2015 р. по 05.09.2015 р. становив 100 грн., з 06.09.2015 р. по 05.06.2020 р. - 838 грн. 23 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 15677, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] за кредитним договором № 5936/1954DCLRG1PT від 18.05.2015 року, укладеним нею із ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», внаслідок допущення прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23.01.2018 року по 21.02.2020 року. Сума заборгованості складає 22133,99 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 13718,99 грн., прострочена заборгованість за процентами - 8415 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом також стягнуто плату із стягувача у розмірі 300 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь ТОВ «ФК «Аланд» складає 22433,99 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. від 29 травня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62208431 з виконання зазначеного виконавчого напису. Цього ж дня приватним виконавцем було винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження Норми права, які застосовує суд. Згідно статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами статті 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Позиція суду щодо заявлених вимог. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість бо інша відповідальність боржника перед стягувачем. Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Звертаючись до суду з наведеним позовом однією з підстав обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила відсутність у неї боргу за кредитним договором. На підтвердження викладеного надала копії квитанцій про переказ коштів на погашення кредиту. Судом досліджено ці квитанції і встановлено, що вони всі датовані періодом часу за 2014-2015 року і до укладення кредитного договору, що став підставою для вчинення виконавчого напису. Крім того, вони містять посилання на виконання умов інших кредитних договорів, аніж той, що зазначений в позовній заяві. А тому суд відхиляє ці докази як належні на підтвердження здійснення оплати за кредитним договором від 15 травня 2015 року. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи не сплив строк давності для вчинення виконавчого напису за вимогами. Не встановлено судом і факт отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність такої заборгованості. Проте, суд враховує, що відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. В той же час, з тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався п.19 ч. 1 ст.34, ст.87,88,89 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662(надалі - Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів та було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, пункти 1 і 2 Постанови №662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Тож на час виникнення спірних правовідносин законодавство не передбачало такого способу захисту прав кредитора, як вчинення нотаріусом на стягнення боргу виконавчого напису на непосвідченій нотаріально кредитній угоді, якою є договір від 18 травня 2015 року. Не передбачав такого способу захисту майнових прав кредитора і сам цей договір. Із вищезазначеного вбачається, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосувала нечинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. Суд, також, зазначає, що для підтвердження належності вимог ТОВ «ФК «Аланд» як стягувача ухвалою від 05 жовтня 2020 року витребував у цій фінансовій компанії належним чином завірену копію відступлення права вимоги, за яким до цього товариства відійшло право вимоги за кредитним договором № 5936/1954DCLRG1PT від 18 травня 2015 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк». Копію наведеної ухвали відповідач отримав 13 жовтня 2020 року, що підтверджується поштовим повідомленням, однак витребувані документи до суду не надійшли. У відповідності з ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач ухилився від подання відповідного доказу без повідомлення причин його неподання, суд вважає за необхідне визнати факт не доведення відповідачем наявності у нього права вимоги за вказаним вище кредитним договором. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved