Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по сплаті аліментних платежів та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18.06.2008 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання спільної дитини сторін у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи утримання з 09.06.2008р. ВПАТ «Азовзагальмаш» працює третя особа [PERSON], який є батьком дитини, та згідно виконавчого листа утримав з нього аліменти за квітень жовтень 2015 року включно, в розмірі 2889,53 грн., однак вказану суму аліментів позивачці не виплатив, внаслідок чого погіршив матеріальне становище її сімї, у неї не вистачає коштів на утримання дитини. Враховуючи вищевказане, позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з ПАТ «Азовзагальмаш» заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 2889,53 грн., а також моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн.. В судове засідання позивачка не зявиласяз невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. В той же час, надав заперечення на позов, де зазначив, що [PERSON] не працює на підприємстві відповідача з 07.10.2015р. та станом на 22.02.2016 року заборгованість ПАТ «Азовзагальмаш» перед [PERSON] становить 8644,54 грн. При цьому зазначив, що з цієї суми вже утримані суми аліментів, які підлягають сплаті позивачці. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди, вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був розірваний 27.02.2009 року (а.с. 6). Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18.06.2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 09.06.2008 року і до його повноліття. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.04.2013 року ВП№37529092 за виконавчим листом №2-1699/2008 виданого 01.07.2008р. було відкрите виконавче провадження. Постановою Іллічівського ВДВС ММУЮ №6/1084 від 17.04.2013 року звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] щомісячно з усіх видів заробітку, що належить до виплати [PERSON] після відрахування податків, у розмірі ? частини та призначено перерахування утриманих із заробітку коштів [PERSON] на її картковий рахунок. Згідно з довідкою ПАТ «Азовзагальмаш» від 18.04.2016 року № А/141100 підприємство заборгувало [PERSON] суму аліментів за період з березня 2015 року по жовтень 2015 року в розмірі 8644,54 грн., які були утримані з заробітної плати [PERSON] Згідно з ч. 7 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом У разі якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів. Відповідно до ч. 8 ст. 74 цього Закону після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, у разі відсутності заборгованості із сплати аліментів адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, повертають постанову державного виконавця про стягнення аліментів органу державної виконавчої служби з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу утриманих сум аліментів. У разі якщо утримані суми аліментів стягувачу не перераховані, державний виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, роз'яснює йому права, встановлені частиною першою статті 87 цього Закону, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. У відповідності до ч. 1 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, зазначеної у статті 3 цього Закону, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини такої юридичної особи. З огляду на викладене вище, суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів обґрунтованою та таку, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд приходить до висновку, що зазначений [PERSON] розмір моральної шкоди являється необґрунтованим та завеликим, разом з тим, оскільки неправомірними діями відповідача позивачка була тривалий час позбавлена грошей, на які вона розраховувала, що вплинуло на забезпечення її сімї та поставило її у скрутне матеріальне становище та потребувало від неї додаткових зусиль для організацій свого життя та життя своєї сімї, суд вважає, що вимога щодо стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково в розмірі 500 грн., що буде достатнім відшкодуванням за втрату позивачкою спокою та рівноваги. Позивачкою заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 500,00 грн., в підтвердження чого представлено договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт та квитанцію. Згідно вимог статті 11, 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. За вимоги майнового характеру та 55,12 грн. за вимоги немйнового характеру, а всього 606,32 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial