Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ФГ «Волошка-1», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору державний реєстратор районного спеціалізованого комунального підприємства Білгород-Дністровської районної ради «Білгород-Дністровське райбудгосп» [PERSON] про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування державної реєстрації. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, на позовних вимогах наполягав, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві та просив задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, заперечував проти позову, оскільки вимоги викладені в позові є незаконними, необґрунтованими та надав до суду заперечення. В судове засіданні третя особа не зявилась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно вимог ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог\~ст.214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими\~ст.212 ЦПК України\~з урахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст.61 ЦПК України. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Судом встановлено. Позивачка [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 5,7079 га. у межах згідно з планом, яка розташована на території Широківської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області, масив №14, ділянка №795 (за межами населеного пункту), надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №363779, виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 28.12.2012 року на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 22.11.2010 року №996/А-2010, кадастровий номер земельної ділянки 5120888200:01:002:0702 . 01 жовтня 2016 року між позивачкою та ФГ «Волошка-1» було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Районним спеціалізованим комунальним підприємством Білгород-Дністровської районної ради «Білгород-Дністровський райбудгосп». Даний правочин складено з порушенням положень Земельного Кодексу України відсутності всіх істотних умов передбаченим Законом України «Про оренду землі». Згідно ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. В договорі оренди від 01.10.2016 року зазначено, що земельна ділянка знаходиться на території Маразлїївської сільської ради, проте в державному акті на земельну ділянку серії ЯМ №363779 місцезнаходження зазначено як Широківська сільська рада масив 14, ділянка №795 (за межами населеного пункту). На підставі рішення сільської ради №587-VІ від 10.08.2015 року Маразліївська сільська рада була обєднана з Широківською сільською радою та іншими сільрадами в Маразліївську обєднану територіальну громаду, але перейменування адрес чи зміни місцезнаходження земельних ділянок не відбувалося. Стаття 93 ЗК України передбачає, що строк оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства не може бути більше як 7 років, але спірний договір укладений між сторонами по справі укладено на 6 років. 06.10.2016 року держаним реєстратором Районного спеціалізованого комунального підприємства Білгород-Дністровської районної ради «Білгород-Дністровський райбудгосп» [PERSON] проведено державну реєстрацію права оренди. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, вказана орендарем в договорі оренди занижена, з метою зменшення орендної плати за землю. Розмір орендної плати конкретно не визначено та вказано - не менше 3% від нормативної грошової оцінки. В пункті договору оренди від 01.10.2016 року зазначено, що орендна плата вноситься у розмірі 10% валового збору зернових і зернобобових після первинної очистки та 5% валового збору масляничних після первинної очистки, однак розмір орендної плати не може залежати від результатів господарської діяльності (урожаю орендаря), крім цього орендодавцю буде важко або навіть неможливо встановити розмір валового збору сільськогосподарських культур орендаря за відповідний рік, чим можуть значно порушуватися його права як власника земельної ділянки та сторони правочину. Редакція Закону України «Про оренду землі» від 20.12.2015 року, що діяла на момент укладення договору не передбачає відробіткову форму виплати орендної плати, а саме оранку землі особистого підсобного господарства та надання послуг, не зважаючи на це в договорі оренди землі передбачено такий вид розрахунку з орендодавцем. В договорі оренди від 01.10.2016 року відсутні умови щодо індексації орендної плати, порядку її внесення, способів, умов розрахунків та не зазначено строків виплати орендної плати та відповідальності за несвоєчасну її видачу, що майбутньому такі умови договору можуть суттєво сприяти орендарю для порушення прав позивачки як орендодавця та власника земельної ділянки. Позивачка письмово зверталась до керівництві ФГ «Волошка-1» з заявою в порядку Закону України «Про звернення громадян» та проектом угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 01.10.2016 року. Лист було отримано 23.02.2017 року особисто керівником ФГ «Волошка-1», що підтверджу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Але, на момент звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, належної відповіді від керівництва ФГ «Волошка-1» не надійшло. Після звернення позивачки з листом до керівництва ФГ «Волошка-1» державний реєстратор [PERSON] 28.02.2017 року внесла виправлення до запису про інше речове право, право оренди та виправила строк дії договору, нормативну грошову оцінку та вказано строк виплати орендної плати, але позивачка як власник земельної ділянки угод про зміну умов договору не підписувала. Відповідно до п.«в» ч.3 ст.152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною. Частиною 2 ст.152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмету договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК (ч.1 ст.215 ЦК України). Відсутність у договорі оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі», є підставою для визнання недійсним такого договору оренди землі та відмови в державній реєстрації. Необхідною умовою для звернення до суду з позовом про визнання оспорюваного договору оренди недійсним є порушення вказаним правочином прав та/або охоронюваних законом інтересів позивача. Відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і по даним/отриманим документам. Статтею 27 цього ж Закону визначено, що одним із документів на підставі яких проводиться державна реєстрація прав є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державна реєстрації, чи його дублікат. Враховуючи те, що, договір оренди земельної ділянки містить значні порушення Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», державний реєстратор Районного спеціалізованого комунального підприємства Білгород-Дністровської райнної ради «Білгород- Дністровський райбудгосп» повинен був прийняти рішення про відмову в проведенні державної реєстрації прав, відповідно до ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Outcome: approved