Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісяця на дитину, до досягнення дітьми повноліття, з урахуванням індексів інфляції з дня присудження аліментів; допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць; повідомити відповідача про те, що на заборгованість по несвоєчасній сплаті аліментів, якщо така виникне, він вправі добровільно нараховувати та сплачувати пеню, а позивачка вправі вимагати стягувати пеню з відповідача в установленому законом порядку примусово. В позовній заяві позивачка зазначила, що 31.08.2002 р. Семаківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 2 від 31.08.2002 р. Її дошлюбне прізвище Летюк, прізвище після одруження -Василів. У шлюбі в сторін народилися діти: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя в сторін не склалося. Протягом трьох років відповідач не цікавиться сімєю, не дає кошти на утримання дітей, у звязку з чим між сторонами неодноразово виникали сварки. Діти проживають з позивачкою, потребують значних матеріальних витрат, які позивачці одній не під силу. Відповідач може офіційно працювати чи неофіційно працювати, але в обох випадках отримувати дохід, тому позивачка вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі з індексацією по 1000 грн. в місяць на кожну дитину з моменту предявлення позову. Діти сторін у віковій групі від шести до вісімнадцяти років. Прожитковий мінімум для дітей у такому віці становить: з травня 2017 р. - 1777 грн., з грудня 2017 р. 1860 грн. Отже, мінімальний розмір аліментів для дітей такого віку становить 889 грн. з 1 травня 2017 р. та 930 грн. з 1 грудня 2017 р. Відповідач має задовільний стан здоровя, немає інших дітей, якими піклується, немає опіки чи піклування над непрацездатними батьками, тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей по 1000 грн. щомісяця. В позові позивачка покликається на ст.ст.180-184 СК України, Конвенцію ООН про права дитини від 20.11.1989 р., Постанову Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-1798цс16 та правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-1554цс. 27.11.2017 р. відповідач [PERSON] подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що викладені позивачкою в позовній заяві мотиви не відповідають дійсності та є безпідставними. Оскільки судом не прийнято рішення про стягнення аліментів на утримання дітей, тому не може ставитися питання про заборгованість по сплаті аліментів, неустойку (пеню) чи індексацію. Крім того, сімя утримувалася за кошти відповідача. Позивачка не займалася вихованням дітей, не готувала їм їсти, не відвідувала батьківські збори. Фактично дітьми займався відповідач, купував їм одяг та їжу. З 02 жовтня 2017 р. сторони проживають окремо, відповідач оплачує за харчування дітей в шкільній їдальні, інколи дає дітям гроші. Відповідач не відмовляється від утримання дітей, однак, може сплачувати аліменти по 900 грн. в місяць на кожну дитину. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задовольнити. Суду пояснила, що з 02.10.2017 р. проживає з дітьми в своєї мами. Вона працює на виносній торгівлі в приватного підприємця, зароблених коштів їй не вистачає на утримання дітей. Діти ходять в школу, хворіють, в звязку з чим вона несе значні матеріальні витрати, а відповідач добровільно коштів для утримання дітей не надає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав подане ним заперечення на позовну заяву. Суду пояснив, що не має постійної роботи, працює посезонно в Городенківському товаристві з обмеженою відповідальністю «Шляховик» шляховим робітником. Він допомагає позивачці утримувати дітей, оскільки оплачує дітям в школі за харчування, купив для сина мобільний телефон, поповнює рахунок для користування телефоном. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно представленої копії свідоцтва про одруження серії 1-НМ № 087214, виданого 31 серпня 2002 р. Семаківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, шлюб між [PERSON], [INFO], та Василів (дошлюбне прізвище Летюк) [PERSON], [INFO], зареєстрований 31.08.2002 року в Семаківській сільській раді Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. Від шлюбу в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], актовий запис № 12 від 10 червня 2003 р., що доводиться копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 183358, виданого 10 червня 2003 р. Семаківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, та дочка [PERSON], [INFO], актовий запис № 6 від 29 травня 2006 р., що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 040047, виданого 29 травня 2006 р. Семаківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають. Відповідач, який проживає окремо від сімї, в достатній кількості коштів на утримання дітей не дає. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В позовній заяві позивачка покликається на ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України в редакції Закону від 10.01.2002 р., якою було передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згадана стаття на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 викладена в новій редакції, відповідно до якої «суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону». Отже, суд має підстави визначати розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] працює в Городенківському товаристві з обмеженою відповідальністю «Шляховик» на посаді шляховий робітник; його середній заробіток з квітня 2017 р. по жовтень 2017 р. становить 4512,38 грн., що доводиться довідкою № 104, виданою ТзОВ «Шляховик» 20.11.2017 р. за № 99. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 р. № 1801-VIII визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який становить з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років не може бути менший, ніж 930 грн. з 1 грудня 2017 р. Враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, а також те, що відповідач працює сезонно, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі по 930 грн. щомісячно на кожну дитину з проведенням індексації відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 25.10.2017 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити негайному виконанню. Згідно з п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Частиною 3 статті 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи вищенаведене, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. Частиною 1 ст.196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Вимога позивачки щодо повідомлення відповідача про те, що на заборгованість по несвоєчасній сплаті аліментів, якщо така виникне, він вправі добровільно нараховувати та сплачувати пеню, а позивачка вправі вимагати стягувати пеню з відповідача в установленому законом порядку примусово, - є передчасною, оскільки строк предявлення до виконання рішення суду не настав, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191, 196 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial