Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про зобовязання вчинити певні дії, а саме подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, мотивуючи свої вимоги тим, що 9/100 частин будинку № 21 по вулиці Кірова літера «Г» в місті Запоріжжі належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 03.07.1996 № 465. [PERSON] померла 05.01.1993. Після її смерті спадкоємці відсутні. 27.01.2015 позивач звернулась до Запорізького міського голови із заявою про звернення в порядку статті 1277 Цивільного кодексу (далі ЦК) України з позовом про визнання спадщини відумерлою, на яку отримала відмову. З наведених підстав просила зобовязати територіальну громаду м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою на 9/100 частин будинку № 21 по вулиці Кірова літера «Г» в місті Запоріжжі після померлої 05.01.1993 [PERSON] Ухвалою суду від 08.08.2016 до участі у справі залучено [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (арк. справи 75). У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала з тих підстав, що спадщина відкрилася у 1993 році, тобто за часів дії ЦК УРСР 1963 р., яким не встановлювалося право територіальної громади набувати у комунальну власність спадщину, щодо якої немає спадкоємців. Просила у задоволенні позову відмовити (арк. справи 5759). Третя особа та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, оскільки вважають [PERSON] власником вказаного спадкового майна. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 06.01.1993 померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ-ЖС № 464245, виданим Міським відділом ЗАГС м. Запоріжжя 06.01.1993, актовий запис № 190 (арк. справи 41). 03.07.1996 на імя померлої [PERSON] Запорізьким міськжитлоуправлінням виконкому Запорізької міської ради видано свідоцтво № 465 про право особистої власності на домоволодіння, а саме на 9/100 частин будинку № 21 по вулиці Кірова в місті Запоріжжі (арк. справи 40). Вказані 9/100 частин будинку № 21 по вулиці Кірова в місті Запоріжжі неодноразово були предметом судових розглядів, у т.ч. за позовами [PERSON] та [PERSON] Копії відповідних рішень судів наявні в матеріалах справи. Зокрема, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2015 в цивільній справі № 2/331/989/15, ЄУН 331/2881/15-ц задоволено позов [PERSON] до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про скасування свідоцтва про право власності № 465 та визнання права власності на 9/100 частин домоволодіння № 21 по вулиці Кірова в місті Запоріжжі (арк. справи 5456). Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 26.10.2016 рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2015 скасовано в частині визнання за [PERSON] права власності на спірну частину будинку, та у цій частині позову відмовлено. В іншій частині рішення суду залишене без змін (арк. справи 119121). Відповідно до частини третьої статті 61 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 26.10.2016 встановлено незаконність видачі Запорізьким міськжитлоуправлінням виконкому Запорізької міської ради на імя померлої [PERSON] свідоцтва від 03.07.1996 № 465 про право особистої власності на домоволодіння, а саме на 9/100 частин будинку № 21 по вулиці Кірова в місті Запоріжжі та з цих підстав залишено в силі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2015 в частині скасування даного свідоцтва. Відповідно до частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, враховуючи, що на даний час свідоцтво про право власності [PERSON] на спірну частину будинку є скасованим, тому вказана частина будинку не може розглядатися у спірних правовідносинах як спадкове майно, що залишилося після її смерті, а відтак, і не може бути предметом заяви до суду про визнання спадщини відумерлою в порядку статті 1277 ЦК України. При цьому, суд вважає такими, що не мають юридичного значення доводи представника відповідача, викладені у запереченнях проти позову, оскільки у них представник посилається на норми, які застосовуються до спадкових відносин. Оскільки суд встановив відсутність спадкового майна у вигляді 9/100 частин будинку № 21 по вулиці Кірова в місті Запоріжжі після смерті [PERSON], яка померла 06.01.1993, тому відсутні підстави застосовувати при розгляді спору норми спадкового права. Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого [PERSON] позову та відсутність підстав для його задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed