Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 01 березня 2012 року за актовим записом № 2 у Зіньківській сільській раді Віньковецького району Хмельницької області між нею та [PERSON]. Свій позов [PERSON] мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось, оскільки чоловік ніде не працював, часто зникав з дому, чим створював конфліктні ситуації у сім`ї, та із-за цього виникали скандали. Свою поведінку [PERSON] змінювати не бажав, а у лютому 2015 року він зібрав речі та повернувся на колишнє місце проживання до своїх батьків у с. Адамівка. З того часу шлюбні стосунки між сторонами припинились, спільне господарство не ведеться. У судове засідання 18.08.2015 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явилися. Позивачка [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності. Вказувала, що примирення між ними не відбулось, а тому вона наполягає на задоволенні позовних вимог та просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] також надав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності. Вказував, що з дружиною не примирився, тому він погоджується на розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 01 березня 2012 року у Зіньківській сільській раді Віньковецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. В період шлюбного життя у них народився син [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає разом із позивачкою. Як випливає із змісту позовної заяви та наданих позивачкою в судовому засіданні 21.04.2015 року пояснень, в період шлюбного життя у їхні сім`ї виникали конфлікти та суперечки, відповідач без пояснень часто затримувався невідомо де і не ночував удома по кілька днів, не дбав про неї та дітей, не забезпечував матеріально. У лютому 2015 року [PERSON] залишив сімю, та перейшов жити в будинок до своїх батьків у с. Адамівка, і з того часу вони подружніх стосунків не підтримують, проживають як різні люди, а їхній шлюб існує формально. Позивачка примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажає, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідач у судовому засіданні 21.04.2015 року позовні вимоги визнав, однак бажав примиритись із позивачкою, щоб надалі жити з нею та дитиною однією сім'єю. Проте, як випливає із його заяви поданої до суду, протягом наданого строку для примирення з дружиною він не помирився, оскільки [PERSON] цього не хоче. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 21.04.2015 року сторонам було надано строк для примирення три місяці, але, як зазначила позивачка в наданій до суду заяві, примирення між нею та чоловіком не відбулося. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу [PERSON] суперечило б інтересам позивачки, оскільки у наданий судом строк для примирення відновлення шлюбного життя між сторонами не відбулось, їхня сім`я розпалась остаточно, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674- VІ із відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved