Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2008 року. Від даного шлюбу у них народилася дві доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час є мололітніми. Спільне подружнє життя з Відповідачем не склалося. Позивач зазначає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. З огляду на вказане, просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача судові витрати, терміну на примирення не надавати, змінювати прізвище на дошлюбне не бажає. В судове засідання сторони, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, не з'явилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності. Позивач позов пітримала, просила задовольнити. Відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні, задовольнивши позов з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 24 січня 2008 року Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області, 24 січня 2008 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - «[PERSON]». Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей, які на час ухвалення рішення є малолітніми, - доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серія [NUMBER], видані Староскалатською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області). Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач і Відповідач не мають бажання зберегти сім'ю та дальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]», та у своїй заяві зазначила про бажання його залишити. Діти сторін, які є малолітніми, проживають разом із матір'ю (Позивачем) за адресою: с. Старий Скалат, Підволочиського району, Тернопільської області, що вбачається із позовної заяви. Таким чином суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити. Крім того, в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з Відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved