Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою Запорізька область, Оріхівський район, с. Омельник, вул. Перемоги, б. 5. Під час розгляду справи, за клопотанням позивача, відповідач [PERSON] сільська рада Оріхівського району Запорізької області була замінена на належного відповідача [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зазначений жилий будинок був побудований та введений в експлуатацію батьками позивача, [PERSON] та [PERSON]. Після смерті батька матір позивача прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Після смерті [PERSON], яка сталася 17.05.2015 року, позивач та відповідач, як доньки померлої та спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину та уклали нотаріально посвідчений договір про розподіл часток у спадщини, за яким до позивача відійшов спірний будинок. Однак в позасудовому порядку у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. За клопотанням представника позивача судом була витребувана копія відповідної спадкової справи та докази належності спірного спадкового майна [PERSON] та [PERSON] Після заміни відповідача сторони та їх представники в судове засідання не зявились, подавши заяви про розгляд справи без їх участі та відсутність заперечень проти позову Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дівоче прізвище - «Незнай») є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ЖС №\~038950, виданим виконкомом Омельницької сільської ради Оріхівського району Запорізької області 20.07.2006 року (повторно). При укладенні шлюбу з [PERSON] позивач взяла прізвище чоловіка, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС № 412243, виданим Омельницькою сільською радою Оріхівського району Запорізької області 15.09.1979 року. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] (дівоче прізвище - «Незнай») також є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії ЯЛ №\~878530, виданим Омельницьким сільським відділом ЗАГС Оріхівського району Запорізької області 15.05.1955 року. При укладенні шлюбу з [PERSON] відповідач взяла прізвище чоловіка, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС № 354201, виданим Омельницькою сільською радою Оріхівського району Запорізької області 24.07.1976 року. За свого життя [PERSON], на підставі Свідоцтва про забудову садиби в сільських населених пунктах та типового проекту будівлі 994А-0ІІІГ побудував у 1964-1966 роках житловий будинок за адресою Запорізька область, Оріхівський район, с. Омельник, вул. Перемоги, б. 5. Згідно технічного паспорту на цей будинок до нього входять житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», ганок літ. «Кр», літній душ літ. «Б», вбиральня літ. «В», гаражі літ. «Г» та літ. «Ж», сараї літ. «З», «Д» та «К», літня кухня літ. «Л», погріб літ. «Пг» під сараєм літ. «З», паркан № 1, ворота з хвірткою № 2, колодязь № 3, басейни №№ 4 та 5. 14.08.1997 року [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 035979, виданим виконавчим комітетом Омельницької сільської ради Оріхівського району Запорізької області. У звязку з цим відкрилась його спадщина, до складу якої входив спірний будинок. Разом з ним за вказаною адресою постійно проживала мати сторін, [PERSON], яка у звязку з цим вважалася такою, що прийняла спадщину за чоловіком в порядку ст. 549 ЦК УРСР, однак свідоцтво про право на спадщину вона не оформлювала. 17.05.2015 року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 323566, виданим виконкомом Омельницької сільської ради Оріхівського району Запорізької області 19.05.2015 року. У звязку з цим відкрилась її спадщина, до якої входить спірний будинок. 02.07.2015 року позивач та відповідач звернулись до Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявами про прийняття спадщини за законом. 25.12.2015 року сторони уклали Договір про поділ спадкового майна, посвідчений державним нотаріусом [PERSON], за умовами якого спірний житловий будинок переходить у приватну власність позивача. Однак постановою державного нотаріуса [PERSON] від 25.12.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в частині права на спірний будинок через ненадання позивачем правовстановлюючих документів на нього. При вирішенні питання про законність та обґрунтованість вимог позивача суд виходить з такого. Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Станом на час набуття [PERSON] спадкового майна були чинними Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, а також Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджені заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року. Зазначені нормативні акти передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції). Проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що [PERSON], а з ним [PERSON] набули спірне нерухоме майно у власність відповідно до законодавства, чинного на момент його придбання, у звязку з чим воно може виступати обєктом спадкування. Позивач є спадкоємцем за законом, спадщину прийняла, що ніким не оспорюється. Інший спадкоємець за законом, відповідач [PERSON], також спадщину прийняла, уклала з позивачем договір про поділ спадкового майна, про свідчать матеріали спадкової справи, позов визнала, а тому відсутність у позивача правовстановлюючих документів, що відповідали вимогам законодавства на час розгляду справи судом, саме по собі не може бути підставою для відмови у захисті права. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 392, 1258, 1261, 1268, 1275, 1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved