Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за межі України та виготовлення проїзного документа для виїзду за кордон. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона - [PERSON] з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано на підставі рішення Рахівського районного суду від 19.05. 2014 року. Від шлюбу у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO]. Відповідач, після припинення шлюбних відносин, вихованням сина не займається, матеріально не забезпечує, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, життям дитини не цікавиться. Наразі вона має можливість вивезти сина на відпочинок за кордон, забезпечуючи відповідний належний рівень оздоровлення та проживання. Отримати згоду на виготовлення проїзного документа дитині для виїзду за кордон, від батька дитини вона не може, оскільки відповідач [PERSON], безпідставно відмовляється надати таку згоду. У зв'язку з наведеним, просить суд надати дозвіл на виготовлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон без згоди батька. Просить надати дозвіл на тимчасові поїздки за межі України неповнолітнього сина у супроводі матері без супроводу батька дитини. Позивачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася. Через канцелярію суду надала суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. З матеріалів справи, судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано на підставі рішення Рахівського районного суду від 19.05. 2014 року. Від шлюбу мають дитину - сина, [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане виконкомом Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області. Неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні та вихованні. З пояснень позивачки, вона наразі має можливість вивезти сина [PERSON] на відпочинок за кордон з метою оздоровлення та відпочинку. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За таких обставин, зі змісту позову, вбачається, що батько неповнолітнього - відповідач [PERSON] категорично відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд сина за кордон для оздоровлення, при цьому жодних вагомих та обґрунтованих причин не наводить. Такі причини відмови суд визнає не поважними та констатує факт навмисної відмови у наданні дозволу на виїзд сина за кордон, що суперечить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку. За змістом ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказано норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення . Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Також необхідно зазначити, що із Конвенцією про права дитини (ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З огляду на викладене, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про повернення судових витрат, понесених позивачкою, при зверненні до суду з даним позовом, не ставилося. На підставі викладеного,

Outcome: approved