Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду, у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 2000 грн. щомісяця на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у Київському вищому професійному училищі залізничного транспорту ім. В.С.Кудряшова, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Проте, добровільно відповідач допомоги не надає хоча має таку можливість, оскільки офіційно працевлаштований і отримує заробітну плату. [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] не заперечує сплаті аліментів, однак з урахуванням того, що отримує незначні доходи, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1300 грн. щомісячно, про що подав відповідну заяву. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'яився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши представлені докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на таке. Відповідно до частин 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно з правозастосовними орієнтирами постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п.20) - обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За приписом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що батьками повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем (а.с.3), продовжує навчання (а.с.4.5) і потребує матеріальної допомоги, є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). У відповідача є можливість надавати допомогу, тому як працює і отримує стабільний дохід у виді заробітної плати. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги, що розмір заробітної плати відповідача складає приблизно 3700 грн на місяць (а.с.26), син [PERSON] отримує стипендію в розмірі 490 грн. щомісяця (а.с.24). З огляду на викладене слід дійти висновку, що позивачем не доведена спроможність відповідача сплачувати аліменти по 2000 грн. на місяць, а тому суд приходить до переконання про необхідність призначення аліментів в розмірі 1300 грн., частково задовольнивши вимоги. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача у прибуток держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial