Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про поділ майна. В суд уточнивши позовні вимоги вказує, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 06 січня 2016 року. За період шлюбу було придбано майно: нежитлову будівлю, прохідну по [ADDRESS], нежиле приміщення АЗС на [ADDRESS], нежиле приміщення, АЗС та магазин з реалізації авто товарів по [ADDRESS], нежитлову будівлю, магазин в [ADDRESS], комплекс, розташований по [ADDRESS], автомобіль Volkswagen Multivan, 2008 року випуску реєстраційний номер [NUMBER], автомобіль ВАЗ 21091, 1991 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], автомобіль ВАЗ 21103, 2001 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Зазначене майно були придбано за спільні кошти подружжя. На даний час відносно відповідача як фізичної особи- підприємця розпочато ліквідаційну процедуру. До ліквідаційної маси увійшло і майно, на яке вона має право згідно ст. 60 СК України. Просить у відповідності до ч.1 ст. 60, ст.70, ст. 71 СК України поділити зазначене майно між нею та відповідачем, виділити їй у власність нежитлову будівля (магазин) по [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,0262 га за цією ж адресою, комплекс загальною площею 373,0 кв. м., який знаходиться за адресою [ADDRESS], нежитлове приміщення автозаправочної станції на 165 км. + 400 м. автодороги Татарів - Кам'янець-Подільський, нежитлова будівля (прохідна) по [ADDRESS]; автомобіль ВАЗ 21091, 1991 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути різницю вартості поділеного майна. Відповідачу виділити у власність нежиле приміщення, АЗС та магазин з реалізації авто товарів, який знаходиться за адресою [ADDRESS]; автомобіль Volkswagen Multivan, 2008 року випуску реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль ВАЗ 21103, 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В суді представник позивача позов підтримав, просить задовольнити. Відповідач та його представник в суді позов визнали, не заперечили проти його задоволення. Арбітражний керуючий Аверкін В.В., залучений судом до участі у справі в якості 3 особи без самостійних вимог на стороні відповідача та його представник в суді заперечили проти задоволення позову, мотивують тим, що ухвалою Господарського суду Хмельницької області у справі № 924/1456/15 від 29.09.2015 р порушено провадження у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця [PERSON], визнано безспірні грошові вимоги держави в особі Кам'янець-Подільської ОДПІ на суму 609 754,78 грн, Кам'янець-Подільського ОУПФУ в Хмельницькій області на суму 34 539,23 грн, ПАТ «Укрсоцбанк» на суму 2 400 231,85 грн, [PERSON] на суму 111 549,69 грн, а всього на загальну суму заборгованості 3 158 628,55 грн. З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, і спеціальні норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мають пріоритет у застосуванні при розгляді справи. Вважає, що поділ майна є способом звільнити від реалізації майно, що може поставити кредиторів в скрутне матеріальне становище, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засіданні не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечив проти задоволення позову з наступних підстав. 07.06.2007 року між банком та [PERSON] було укладеного Генеральний договір № 890/93-ГД 20 з додатковою угодою № 1 до Генерального Договору згідно якої [PERSON] отримав кредит в сумі 100 000 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 13%. на поповнення обігових коштів, який забезпечений договором поруки. 14.02.2008 р між банком та відповідачем укладено додаткову угоду № 890/57-НКЛ 5 до Генерального договору № 890/93-ГД 20 від 07.06.2007 р. згідно якого [PERSON] отримав кредит в межах максимального ліміту в сумі 75 000 грн. на поповнення обігових коштів та поточні потреби. 21.02.2008 р. між банком та [PERSON] укладено договір кредиту № 890/41-АК 1 згідно якого [PERSON] отримав кредит в межах максимального ліміту в сумі 294890 грн. зі сплатою 14,5% річних та комісій. Згідно зазначеного договору кредит наданий на купівлю автотранспортного засобу Volkswagen Multivan, який був переданий банку в заставу згідно договору застави майна. Вважає, що майно придбане відповідачем як фізичною особою - підприємцем хоча й під час шлюбу, але не за спільні кошти подружжя, а за кошти, що одержані ним від третіх осіб для здійснення підприємницької діяльності, не набуває статусу спільного сумісного майна подружжя і не підлягає поділу. Представник Кам'янець-Подільського ОУПФ України в Хмельницькій області в суді заперечила проти задоволення позову, мотивуючи тим, що постановою Господарського суду від 29.09.2015 року ФОП [PERSON] було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру відносно нього. Вважає, шо майно фізичної особи - підприємця, яке придбане та використовується в його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку, слід розглядати як його особисту приватну власність, відповідно до ст. 57 СК України, а не як об'єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання ст. 60, 61 СК України, просить відмовити в задоволенні позову. [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності 3 осіб на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі, встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 1996 року, який розірваний рішенням Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 06 січня 2016 року. Під час шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Як встановлено рішенням Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 06 січня 2016 року сторони припинили подружні відносини в липні 2013 року.. Як підтверджується матеріалами справи сторони, під час шлюбу придбали наступне майно: нежитлову будівлю, прохідну по [ADDRESS], яка належить [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.05.2011 року. нежиле приміщення АЗС на [ADDRESS], яке належить [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.02.2006 року. нежиле приміщення, АЗС та магазин з реалізації авто товарів по [ADDRESS], яке належить [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.01.2007 року. нежитлову будівлю, магазин в [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.11.2011 р. комплекс, розташований по [ADDRESS], який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.10.2010 року. автомобіль Volkswagen Multivan, 2008 року випуску реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] 19.02.2008 р. автомобіль ВАЗ 21091, 1991 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] зареєстрований за [PERSON].25.01.1997 року. автомобіль ВАЗ 21103, 2001 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] 01.08.2002 року, що підтверджується інформацією згідно БД АІПС «Автомобіль» та НАІС № 31/22/3-1715 від 02.09.2016 р. земельну ділянку загальною площею 0,0262 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , яка належить [PERSON] згідно договору купіві-продажу від 10.10.2003 року. 07.06.2007 р між ПАТ «Укрсоцбанк» та ФОП [PERSON] було укладено кредитний договір № 890/93-ГД 20, Додаткова угода № 1 до договору згідно якої [PERSON] отримав кредит в сумі 100 000 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 13% на поповнення обігових коштів. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань ФОП Українця 08 червня 2007 року між банком і [PERSON] було укладено договір іпотеки нежилого приміщення АЗС та магазину з реалізації авто товарів по [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Кам'янець-Подільського міського нотрарільаногоокругу Лозінською Є.М., за реєстровим номером 1313. 14.02.2008 р між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № 890/57-НКЛ 5 до кредитного договору, згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 75000 грн. на поповнення обігових коштів та поточні потреби. 21.02.2008 р між банком та [PERSON] укладений кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 294 890 грн зі сплатою 14,5% річних та комісій на купівлю автотранспортного засобу Volkswagen Multivan. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 21.02.2008 року між банком та [PERSON] був укладений договір застави автотранспортного засобу Volkswagen Multivan. Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Хмельницької області у справі № 924/1456/15 від 29.09.2015 р порушено провадження у справі про банкрутство фізичної особи -підприємця [PERSON]. Визнано безспірні грошові вимоги держави в особі Кам'янець-Подільської ОДПІ ГУ ДФС Хмельницької області в сумі 582 135,57 грн. Постановою Господарського суду Хмельницької області від 29.09.2015 р. [PERSON] визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 12.11.2015 р визнано грошові вимоги УПФ у м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі в сумі 34 539,23 грн. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 09.12.2015 р визнано додатові грошові вимоги держави в особі Кам'янець-Подільської ОДПІ ГУ ДФС Хмельницької області в сумі 27 691,21 грн. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 17.12.2015 р. визнано грошові вимоги ПАТ «Укрсоцбанку» в сумі 2 400 231,85 грн. Ухвалою Господарського Суду Хмельницької області від 21.01.2016 р. визнано грошові вимоги [PERSON] на суму 111 594,69 грн. Отже загальна сума заборгованості [PERSON] перед кредиторами складає 3 158 628,55 грн. Одним з видів розпоряджання власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом; законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності (стаття 320 ЦК України). Так, згідно зі статтею 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України. Правовідносини щодо здійснення підприємницької діяльності фізичною особою врегульовані главою 5 ЦК України. ФОП, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у спільній сумісній власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна. Отже, майно ФОП, яке використовується для її господарської діяльності, вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів. Використання зазначеного майна одним з подружжя для здійснення підприємницької діяльності може бути враховано під час обрання способу поділу цього майна. Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що майно ФОП може бути об'єктом спільної сумісної власності подружжя і предметом поділу між кожним з подружжя з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення правового режиму спільного сумісного майна подружжя та способів поділу його між кожним з подружжя. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 6-1752цс15, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Матерілами справи підтверджується, що [PERSON] зареєстрований фізичною особою - підприємцем і від підприємницької діяльності отримував прибуток. [PERSON] також зареєстрована фізичною особою - підприємцем з 27.06.2001 року і від підприємницької дільяності отримувала прибуток. Інших джерел доходу сторони не мали. В судовому засіданні відповідач не заперечив, що спірне майно було придбано за рахунок спільних коштів подружжя. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували придбання майна , що є предметом спору, за рахунок особистих коштів відповідача, розмір цих коштів та джерело їх походження або за кошти, отримані в кредит . Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] отримав кредит 07.06.2007 року, а майно придбане 18.02.2006 р, 17.01.2007 р, 19.10.2010 р, 08.11.2011 р, що не підтверджує придбання майна за кредитні кошти. За кредитні кошти відповіячем придбаний автомобіль Volkswagen Multivan, що витікає із змісту самого кредитного договору . Відповідно до ст.. 65 СК України договір укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Матерілами справи підтверджується, що спірне майно було придбане сторонами в період шлюбу за спільні кошти, є їх спільною сумісною власністю подружжя, оскільки кожна із сторін у період його придбання мала спільні джерела доходу. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи Сторони погодили вартість майна, що підлягає поділу. Згідно висновку експерта № 113Е-07/17 від 02.10.2017 р ринкова вартість автозаправочної станції з магазином для реалізації авто товарів, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] становить 3 598 535,0 грн. Згідно експерта № 113Е-07/17 від 02.10.2017 р ринкова вартість нежилого приміщення автозаправочної станції, загальною площею 69,6 кв м, що розташоване за адресою [ADDRESS] становить 2007125 грн. Згідно звіту про оцінку майна № 20616 вартість комплексу: складське приміщення літ.»А-1», загальною площею 318,7 кв м, приміщення прохідної літ.»Б», загальною площею 54,3 кв м, що розташовані за адресою [ADDRESS] становить 995 944,00 грн. Згідно довідки про вартість, вартість нежитлової будівлі, прохідна, загальною площею 10,9 кв м, що розташована за адресою [ADDRESS] становить 9 790,00 грн. Згідно звіту про оцінку майна № 20773 вартість нежитлової будівлі, магазину, загальною площею 131,6 кв м, що розташований за адресою [ADDRESS] становить 727 981,0 грн. Згідно звіту про оцінку майна № 20777 вартість земельної ділянки загальною площею 0,0262 га, що розташована за адресою [ADDRESS] становить 70 703,00 грн. Згідно інформаційно-консультативної довідки № 5940 вартість транспортного засобу ВАЗ-21091, 1991 р.в. становить 37 000 грн. Згідно інформаційно-консультативної довідки № 5937 вартість транспортного засобу ВАЗ-21103 2001 р.в. становить 70 000 грн. Згідно інформаційно-консультативної довідки № 17397 вартість транспортного засобу Volkswagen Multivan, 2008 року випуску складає 242 160,00 грн. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України). Суд вважає, що позивачу слід виділити у власність: нежитлову будівлю, прохідну по [ADDRESS], вартістю 9 790,00 грн.. нежиле приміщення АЗС на [ADDRESS], вартістю 2007125 грн. нежитлову будівлю, магазин в [ADDRESS], вартістю 727 981,0 грн комплекс, розташований по [ADDRESS], вартістю 995 944,00 грн. автомобіль ВАЗ 21091, 1991 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] вартістю 37 000 грн.. земельну ділянку загальною площею 0,0262 га, що розташована за адресою [ADDRESS] вартістю 70 703,00 грн. А всього майна на загальну суму 3 848 543 грн Відповідачу виділити у власність : Нежиле приміщення, АЗС та магазин з реалізації авто товарів по [ADDRESS], яке належить [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.01.2007 року вартістю 3 598 535,0 грн. автомобіль Volkswagen Multivan, 2008 року випуску реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 242 160,00 грн. автомобіль ВАЗ 21103, 2001 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 70 000 грн. А всього майна на загальну суму 3 910 695 грн. Різниця вартості подівленого майна складає 62 152 грн. [PERSON] отримала від [PERSON] 23 685,00 грн грошової компенсації різни ці вартості майна, що підлягає поділу, що підтверджується розпискою, долученою до матеріалів справи. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 38 467 грн компенсації різниці вартості поділеного майно, що не заперечується представником відповідача. Згідно зі ст.609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно - правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншими ушкодженням здоров'я або смертю. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 04 грудня 2013 року (справа № 6-125цс13), однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Позивач не оспорює переважне право заставодержателів на погашення боргів [PERSON] за рахунок заставного майна згідно договору іпотеки посвідченого 08.06.2007 р приватним нотаріусом Кам'янець-Подільського міського нотрарільаногоокругу Лозінською Є.М., за реєстровим номером 1313 та договором застави від 21.02.2008 р. Враховуючи, що кредитні зобов»язаня [PERSON], забезпечені договором іпотеки від 24.03.2006 р на нежиле приміщення АЗС на [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Кахній Л.І. (№ обтяження 34038741), припинені, іпотека має похідний характер від основного кредитного зобов»язання, суд вважає, що виділивши [PERSON] дане майно права третіх осіб не будуть порушенні. Питання відшкодування судових витрат сторони вирішили добровільно. На підставі викладеного,

Outcome: approved