Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в Млинівський районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на неможливість сумісного проживання з відповідачем. В позовній заяві позивачка зазначила, що 23 квітня 1996 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є повнолітні діти. Спочатку сімейне життя складалось добре, проте згодом шлюбні відносини між ними суттєво погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного їх припинення. На даний час проживають окремо, відновлення подружнього життя неможливе. Вона, позивачка, зверталась до відповідача щодо подання спільної заяви про розірвання шлюбу до відділу ДРАЦС, однаку врегуювати це в досудовому порядку не виявилось можливим. Просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з`явилася, звернулась до суду з заявою в якій вказала, що заявлений позов підтримує повністю, справу просить розглядати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій вказав, що позовну заяву про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі та просить суд розірвати шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов підставним і підлягаючим до задоволення повністю, так як він підтверджується зібраними та перевіреними в ході судового засідання доказами, а саме: свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 23 квітня 1996 року Острожецькою сільською радою Млинівського району Рівненської області підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23 квітня 1996 року. Прізвище дружини після одруження - [PERSON] . (актовий запис №8) (а.с. 5) Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов`язки в шлюбі та сім`ї. Частиною 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності,поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся ся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Суд, оцінюючи у сукупності зібрані у справі докази, враховуючи викладені у позові обставини, прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Подальше збереження шлюбу протирічить правам та інтересам сторін, порушує їх права на вільний вибір та добровільність шлюбу, а тому є всі підстави суду визнати, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачка при звернені до суду з позовною заявою сплатила судовий збір в сумі 908 грн., що об`єктивно підтверджується квитанцією №21 від 11 травня 2021 року. (а.с.15) У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд

Outcome: approved