Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третьої особи - приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Горобченко С.Г. про визнання за нею та відповідачем розміру ідеальної частки у справі спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] , що складається з Ѕ житлового будинку літ. А-1, Ѕ літера З- сарай, Ѕ літ. Ж - сарай, Ѕ літ. И-сарай, Ѕ літ. У - уборна, Ѕ лі. Зпд-погріб, Ѕ «1,4,5 огорожа, Ѕ споруда та визнати за нею та [PERSON] право власності по Ѕ частки за кожним житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою від 23.09.2020 відкрите провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи - [PERSON] 29.10.2020 до суду надійшла спадкова справа №25/2018 після смерті [PERSON] 29.10.2020 до суду надійшла заява приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Горобченко С.Г. про розгляд справи без її участі. 07.12.2020 надійшла заява від [PERSON] про проведення підготовчого засідання та розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. 14.12.2020 надійшла заява від [PERSON] про проведення підготовчого засідання та розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. 14.01.2021 позивач [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] , третіх осіб - приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Горобченко С.Г., [PERSON] та просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] , як на частку у спільній сумісній власності подружжя та право власності на ј частку житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] та визнати за [PERSON] право власності на ј частку житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . Обґрунтовуючи свої вимоги зазначила, що [INFO] помер її чоловік, після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . Вона (дружина померлого) та відповідач (син померлого) по справі є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] та проживали разом із спадкодавцем на момент його смерті. Вона звернулась до приватного нотаріуса Горобченко С.Г. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка. Постановою від 02.10.2018 приватного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав того, що [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] , співвласником вказаного житлового будинку є [PERSON] . Відповідно до рішення Миколаївської міської ради №1573 від 25.07.2008, частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що належить співвласнику [PERSON] надано нову адресу: [ADDRESS] . Проте, згідно даних Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації відсутня інформація щодо проведення перерахунку часток співвласників у спільній частковій власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна та відсутня копія договору про виділ Ѕ частки житлового будинку. Тому неможливо встановити склад спадкового майна, а саме розмір частки на спірний житловий будинок. Ухвалою від 28.01.2021 позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 03.02.2021 представником позивача усунути недоліки, які стали підставою для залишення позову без руху. Ухвалою від 08.02.2021 прийнято до провадження позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третіх осіб - приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Горобченко С.Г., [PERSON] про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя та в порядку спадкування за законом. 18.02.2021 [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третіх осіб - приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Горобченко С.Г., [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. 18.02.2021 [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив провести підготовче засідання за його відсутності, прийняти до провадження і спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] його зустрічну позовну заяву, розглянути справу за його відсутності, зустрічні позовні вимоги підтримав, позовні вимоги за первісним позовом визнав. 22.02.2021 представник позивача - адвокат Гагашкіна Л.І. надала до суду заяву про проведення підготовчого засідання та вирішити питання про прийняття зустрічного позову [PERSON] без її участі. Ухвалою від 22.02.2021 прийнято до провадження зустрічну позову заяву [PERSON] та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] 17.03.2021 долучено до матеріалів справи постанову приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Горобченко С.Г. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.03.2021. 22.03.2021 представник позивача за первісним позовом [PERSON] - адвокат Гагашкіна Л.І. надала до суду заяву про розгляд справ за її відсутності та позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просила про їх задоволення, зустрічні позовні вимоги визнали. 07.04.2021 представник позивача за первісним позовом [PERSON] - адвокат Гагашкіна Л.І. надала до суду заяву про проведення підготовчого засідання за її відсутності та призначити справу до судового розгляду. Ухвалою від 08.04.2021 закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду . Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи №25/2018, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] та після смерті його смерті залишалось спадкове майно у вигляді Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що належало спадкодавцю на підставі договору довічного утримання №968 від 01.03.1974, зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 28.03.1974 за №8563. Згідно довідки адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради №335 від 18.06.2018 за адресою [ADDRESS] на день смерті спадкодавця [PERSON] були також зареєстровані та проживали: [PERSON] та [PERSON] . 19.06.2018 [PERSON] звернулась із заявою до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Горобченко С.Г. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] та свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя набутого під час шлюбу. Проте, постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Горобченко С.Г. від 02.10.2018 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку із неможливістю встановити склад спадкового майна, а саме розмір частки на житловому будинку за відсутності договору про виділ часток у справі спільної часткової власності на житловий будинок та документи, що засвідчують здійснення перерахунку часток у зв`язку з цим виділом. Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Горобченко С.Г. від 11.03.2021 [PERSON] також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку із неможливістю встановити склад спадкового майна , а саме розмір частки на житловому будинку за відсутності договору про виділ часток у справі спільної часткової власності на житловий будинок та документи, що засвідчують здійснення перерахунку часток у зв`язку з цим виділом. Так, судом було досліджено матеріали інвентаризаційних справ №12238 по [ADDRESS] та №29041 по [ADDRESS] . Відповідно до матеріалів вказаних інвентаризаційних вбачається, що співвласниками житлового будинку по [ADDRESS] були: [PERSON] , якому належало Ѕ частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, відповідно до договору довічного утримання №968 від 01.03.1974 та [PERSON] , якої належало Ѕ частка житлового будинку з відповідною частковою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та спору, відповідно до договору дарування від 11.12.2007. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Тобто, виходячи з положень статті 356 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] є суб`єктами спільної часткової власності. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1573 від 25.07.2008 «Про зміну та надання адрес та внесення змін до рішень виконкому міської ради» п. 118 внесені зміни до п. 2 рішення виконкому міської ради від 25.01.2008 №15 , виклавши його в такій редакції: Ѕ частині житлового будинку по [ADDRESS] (літ. А-1 прим. З №1-2 по №1-7, мансарда №3-1), яка належить [PERSON] надати нову адресу: [ADDRESS] . 09.10.2008 [PERSON] , замість договору дарування від 11.12.2007, видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на житловий будинок [ADDRESS] в цілому (1/1). Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації заведена інвентаризаційна справа №29041 по [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Згідно ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником в натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Отже, співвласником житлового будинку [PERSON] було виділено належна їй на праві власності Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна та зареєстровано її як окрему будівлю з приватною формою власності з розміром частки 1/1, що свідчить про припинення права спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] . Проте, за життя [PERSON] , договір про виділ часток у справі спільної часткової власності на житловий будинок не уклав та нотаріально його не завірив, документів, що засвідчують здійснення ним перерахунку часток, у зв`язку з виділом частки житлового будинку іншого співвласника в окрему адресу не оформив, що на теперішній час позбавляє його спадкоємців та іншого із подружжя можливості оформити у нотаріуса право власності на нерухоме майно та отримати правовстановлюючи документи. За таких обставин, враховуючи, що частка [PERSON] у житловому будинку змінилася та не відповідає розміру частки, вказаної у правовстановлюючих документах, реальній частці, суд приходить до висновку, що після припинення права спільної часткової власності, [PERSON] став власником житлового будинку [ADDRESS] в цілому з часткою 1/1. Щодо позовних вимог про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя: Як встановлено судом, позивач [PERSON] з 17.05.1969 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого 17.05.1969 Палацом урочистих подій м. Миколаєва, актовий запис №1353. 01.03.1974 на підставі договору про довічного утримання, посвідченого нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори за реєстром №968, [PERSON] набув у власність Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] та право власності за ним було зареєстровано Миколаївським бюро технічної інвентаризації 28.03.1974 за №8563. Відповідно до частини 3 статті 368 ЦК України та ст. 22 Кодекс про шлюб та сім`ю України (стан на час укладення договору довічного утримання) (далі - КпШС) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (статі 60,61 СК України). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із частиною 1 статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина 4 статті 65 СК України та ст. 27 КпШС ). За змістом статей 69,70 СК України та ст. 28 КпШС дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Позивачем за первісним позовом [PERSON] надано докази того, що житловий будинок [ADDRESS] є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбаний у власність померлим чоловіком позивача - [PERSON] під час їх шлюбу та в інтересах сім`ї. Будь-яких заперечень зі сторони відповідача за первісним позовом [PERSON] до суду не надходило, більш того, він зазначив у своїй заяві про визнання позовних вимог за первісним позовом [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частину житловий будинок [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Щодо позовних про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ст.ст.1216,1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадковим майном, що входить до складу спадщини та щодо якого виник спір, після смерті спадкодавця [PERSON] , є 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] , враховуючи, що право власності на Ѕ частку вказаного будинку визнано за його дружиною [PERSON] як на спільне сумісне майно подружжя. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Таким чином, при обставинах, коли у позивачів відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, позовні вимоги позивача [PERSON] та позивача за зустрічним позовом [PERSON] про визнання права власності, по 1/4 частки за кожним, виходячи із рівності часток спадкоємців, спадкового майна - 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб. В той же час суд приходить до висновку, що обраний позивачем за первісним позовом [PERSON] спосіб захисту про визнання права власності в порядку спадкування на частку житлового будинку за відповідачем [PERSON] є не вірним, який не відповідає вимогам ст. 15,16 ЦК України та в її задоволенні слід відмовити. Таким чином, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги за первісним позовом є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково та вимоги за зустрічним позовом є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи пропорційність задоволення позовних вимог за первісним та зустрічним позовами, віднести судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивачів, яка взаєморозрахунок.

Outcome: partial