Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом про поділ майна подружжя в якому посилається на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 30.12.1993 року. Від шлюбу мають двох синів [INFO] та [INFO], які проживають з нею. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 10.12.2009 року шлюб між ними розірвано. За час шлюбу вони придбали 68/100 частин домоволодіння №93, розташованого за адресою: м.Херсон, вул.Перекопська. Для покращення житлових умов, провели в будинку та гаражу переобладнання у звязку з чим їх частка збільшилася. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 13 липня 2009 року, право власності на 80/100 частин спільно придбаного та переобладнаного будинку було визнано за відповідачем. Просила поділити майно, що є спільною сумісною власністю її з [PERSON], виділивши їй 40/100 частин житлового будинку №93 розташованого по вул.Перекопської в м.Херсоні та визнати за нею та відповідачем право власності за кожним по 40/100 частин зазначеного будинку, стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом, посилається на те, що в період шлюбу вони з дружиною неодноразово зверталися до різних банківських установ для отримання кредитних коштів для поточних потреб родини, придбання майна, проведення ремонту будинку з метою поліпшення житлових умов. Зазначені коштів були використані в інтересах сімї для придбання побутових товарів, придбання побутових послуг, частково для ремонту та переобладнання житлового будинку за адресою м.Херсон, вул.Перекопська, 93, а також для погашення зобовязань за попередніми кредитними договорами. З грудня 2008 року шлюбні відносини між ним та [PERSON] фактично були припинені та в 2009 році шлюб розірвано. 13.07.2009 року Дніпровським районним судом м.Херсона винесено рішення відповідно до якого за ним визнано право власності на домоволодіння літ.«А» за адресою м.Херсон, вул.Перекопська, 93, що складає 80/100 частин ( разом зі створеними новими житловими та нежитловими приміщеннями). Обов'язок по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування є їх спільним солідарним обов'язком разом з колишньою дружиною. Після фактичного припинення шлюбних відносин та після розірвання шлюбу ним за рахунок власних коштів та його поручителем [PERSON] були погашені зазначені боргові зобовязання перед банками, в тому числі він погасив заборгованість навіть по тим договорам, які були оформлені на [PERSON]. Крім того, ним після розірвання шлюбу було сплачено за рахунок власних коштів вартість матеріалів та ремонтних робіт, проведених в спірному житловому будинку в сумі 250000,00 гривень. На час звернення до суду існувала непогашена заборгованість перед поручителем [PERSON], який стягнув з нього в порядку регресної вимоги сплачену суму боргу перед банківською установою та рішення набрало законної сили. Просив поділити майно, що є спільною сумісною власністю його та [PERSON] з урахуванням спільних боргів, погашення спільних боргів однією стороною та витрат понесених на покращення житлового будинку шляхом стягнення половини фактично понесених витрат з [PERSON], а також половини боргу перед поручителем, оскільки згідно рішення суду поручителю відмовлено в солідарному стягненні коштів з подружжя. Всього просив стягнути з [PERSON] на його користь 452977,23 гривень та розділити судові витрати на проведення експертизи. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.01.2014 року рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 29 березня 2013 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справа апеляційного суду Херсонської області від 14 жовтня 2013 року в частині стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частини грошових коштів, стягнутих з нього на користь поручителя [PERSON] скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. З урахуванням цього суд здійснював розгляд лише в цій частині зустрічних позов заявлений [PERSON]. В судовому засіданні представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] заявлені зустрічні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь швачко [PERSON] 1/2 частину грошових коштів, стягнутих з нього на користь поручителя [PERSON], а саме 240321,68 гривень. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні також заявлені зустрічні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. [PERSON] надала до суду заяву, згідно якої просила справу слухати без її участі та участі її представника за довіреністю. Третя особа АКІБ «УкрСиббанк» в судове засідання не зявились, надали до суду заяву, згідно якої просили справу розглядати без присутності представника АТ «УкрСиббанк». Вислухавши представників [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частини грошових коштів, стягнутих з нього на користь поручителя [PERSON], підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.61 Сімейного кодексу України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.4 ст.65 Сімейного кодексу України договір, укладений один із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Згідно свідоцтва серії ІІ-КГ №288054 виданого 30.12.1993 року Дніпровським РАЦС м.Херсона, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №863. Після укладення шлюбу присвоєно прізвища: чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КГ №045440 виданого 05 жовтня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №367 від 10 грудня 2009 року. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвища: йому [PERSON], їй [PERSON]. В період шлюбу сторонами були укладені наступні кредитні договори, які погашалися після розірвання шлюбу: - 06.03.2007 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір № 11126058000 про надання споживчого кредиту у сумі 100 000,00 доларів CШA.(а.с.91-96 т.1) - 28.09.2007 року між [PERSON] та ВАТ « Кредитпромбанк» укладено кредитний договір № 07/303-КЕК-07 на суму 5000 доларів США.(а.с.108-112 т.1) - 28.09.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» укладено кредитний договір № 07/304-КМК-07 на суму 23 000,00 доларів США.(а.с.56-58 т.1) Після припинення шлюбу - з 13.07.2009 року - [PERSON] на погашення кредитної заборгованості за вищезазначеними кредитними договорами було сплачено 175311,10 гривень, що підтверджується дослідженими судом квитанціями. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 27.09.2010 року з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» стягнуто заборгованість по кредитному договору від 06.03.2007 року в розмірі 742694,22 гривень. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 19.07.2011 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Заочне рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 27 вересня 2010 року в частині солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] судових витрат змінено, вважати, що судові витрати у визначеній судом сумі стягнуті з [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. В решті рішення залишено без змін. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона №2110/4777/12 від 06.12.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 13 лютого 2013 року, позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], третя особа ПАТ «Укрсиббанк» про стягнення боргу задоволено частково: заборгованість стягнуто з [PERSON]. Разом з цим рішенням суду встановлено, що [PERSON] як поручителем за вищезазначеним кредитним договором, були виконані зобовязання по сплаті кредитної заборгованості перед «Укрсиббанком» за кредитним договором від 06.03.2007 року №11126058000 на загальну суму 480643,36 гривень. Також даним рішенням у задоволенні позову в частині солідарного стягнення з подружжя сплачених коштів відмовлено, оскільки договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб крім сторін за договором. Згідно заяви на видачу іпотечного кредиту від 27 лютого 2007 року дану заяву підписали в якості позичальника - [PERSON] та в якості дружини позичальника - [PERSON]. В тексті заяви вказано сума позики 10000,00 доларів США, а також відомості про обох з подружжя. Також згідно висновку експерта сектору технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи НДЕКЦ при УМВС України в Херсонській області №2420 від 05.08.2013 року, досліджуваний рукописний запис «[PERSON]П.» на лицьовому боці третього аркуша наданої на дослідження заяви фізичної особи про надання кредиту від 27.02.2007 року, виконані гр.[PERSON]. Досліджуваний підпис від імені [PERSON] у графі «Супруг(а)» на лицьовому боці третього аркуша наданої на дослідження заяви фізичної особи про надання кредиту від 27.02.2007, виконаний гр.[PERSON]. Згідно ст.ст.60,61 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності і обєктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, отже і отримані грошові кошти за кредитними договорами також. Відповідно до п.п.23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. З наявних у справі кредитних договорів та доданих до них платіжних документів вбачається, що частина коштів із отриманого кредиту в розмірі 100000,00 доларів США була витрачена на погашення зобовязань щодо майна в інтересах сімї. При цьому суд враховує обізнаність [PERSON] щодо отримання кредиту, однак лише в сумі 10000,00 доларів США, що встановлено із заяви про надання іпотечного кредиту від 27.02.2007 року. Також з урахуванням наданого висновку експерта №2420 від 05.08.2013 року у суду відсутні сумніви в тому, що саме 10000,00 доларів США [PERSON] та [PERSON] брали на потреби своєї сімї та витрачали їх в період свого подружнього життя. Висновки суду у рішенні Дніпровського районного суду м.Херсона від 27.09.2010 року не спростовують обізнаності [PERSON] в отриманні нею разом з чоловіком [PERSON] 10000,00 доларів США та витрачання цих коштів на потреби сімї протягом їх спільного подружнього життя. Аналогічного висновку дійшли також суди апеляційної та касаційної інстанцій в ході перегляду даної справи, залишивши в силі рішення Дніпровського районного суду від 29.03.2013 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частини грошових коштів в сумі 47170,55 гривень, сплачених ним після розірвання шлюбу в рахунок погашення кредитних зобовязань. З урахуванням цього лише 5000,00 доларів США підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON]. За викладених умов заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial