Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 12.12.1998 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської рай адміністрації Запорізької міської ради в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 492. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дочок - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2014 року шлюб між сторонами по справі розірвано. Посилаючись на зазначене, а також враховуючи те, що відповідач працює та має постійний дохід, але добровільно надавати допомогу на утримання дітей відмовляється, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дочок в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, до суду надійшла заява від [PERSON], відповідно до якої остання просить суд розглянути справу без її участі, на задоволенні позову у повному обсязі наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, до суду надійшла заява від [PERSON], відповідно до якої останній просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської рай адміністрації Запорізької міської ради 12.12.1998 року (а.с. 3). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 4). Діти проживають з матір'ю - [PERSON] і находяться на її утриманні, що підтверджується довідкою за місцем реєстрації про склад сім`ї позивача (а.с. 5). Відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] на цей час повністю знаходяться на утриманні позивача та проживають разом з останньою. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання спільних дітей добровільно не надає, хоча працює на посаді слюсаря в Приватному акціонерному товаристві «Запорізький електровозоремонтний завод». Інших аліментних зобов'язань відповідач не має. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, приймаючи до уваги інтереси неповнолітніх [PERSON], [PERSON], їх стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, той факт, що відповідач має змогу сплачувати аліменти, а також те, що відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дитини не виділяє, враховуючи те, що відповідач не має на утриманні інших непрацездатних осіб, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України та не надав суду інших доказів, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст. 88 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved