Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

[PERSON] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 листопада 2007 року. Мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через непорозуміння та часті сварки, які призвели до втрати почуття поваги одне до одного. З 2019 року фактичні шлюбні відносини між ними припиненні, спільне господарство не ведеться, шлюб існує лише формально. Відповідач перестав піклуватися про побудову сімейних відносин між ними та іншими членами сім`ї та про почуття взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. За таких обставин переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, підстав для примирення не вбачає, тому дійшла висновку про розірвання шлюбу. Спору про поділ спільного майна подружжя між нами немає. Неповнолітня дитина наразі проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Спору про визначення місця проживання дитини між ними немає. Нею не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат складається із суми судового збору, сплаченого нею при подачі позовної заяви в розмірі 908 грн., які просить стягнути з відповідача на її користь. Просить шлюб розірвати. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 04.03.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. В судове засідання сторони не з`явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, згідно з якими позивачка позов підтримала та просить задовольнити, відповідач позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2007 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.11.2007 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.4). Факт наявності у сторін неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Відповідно до п.126 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року, що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23.11.2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна на даний час немає, питання місця проживання неповнолітньої дитини вирішено, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище [PERSON] , оскільки вимоги про відновлення дошлюбного прізвища остання не заявляла. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі ст. ст.104, 110, 112, 113, 114 СК України і

Outcome: approved