Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на малолітню дитину. В позові зазначає, що починаючи з 2007 року вона та відповідач по справі проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання з відповідачем в вересні місяці 2012 року в них народився син [PERSON]. Фактично, проживання однією сім'єю було припинено у лютому 2014 року. З відповідачем вони проживають окремо, дитина мешкає з позивачкою. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, батько дитини не заперечував, що їх син буде мешкати з позивачкою. На сьогоднішній день, позивачка самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати малолітню дитину, а також виконувати всі інші обов'язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання сина. Відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку щодо утримання сина, оскільки з моменту припинення спільного проживання, а саме з лютого 2014 р., матеріальної допомоги він не надає. На момент звернення до суду з даним позовом, між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов'язку утримувати сина. Як відомо позивачці, відповідач не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж прибутку від здійснення господарської діяльності, зареєстрованого суб'єкта господарювання. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх спільного сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та зазначив, що він не в змозі платити такий розмір аліментів як просить позивачка, оскільки не має належних доходів, офіційно не працевлаштований, займається сільськім господарством. Погодився сплачувати аліменти у розмірі 600 грн. а також надавати допомогу у вигляді продуктів харчування. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, сторони по справі мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 17.10.2012 р., серія [NUMBER] (а.с.6). Дитина мешкає з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 668 від 19.03.2015 року (а.с.25) та знаходяться на її утриманні. Відповідно до довідок наданих позивачкою, вбачається що вона перебуває на обліку у Шевченківському УПСЗН та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини у сумі 955, 21 грн. щомісяця (за період з січня по березень 2015 р. отримала 2865, 63 грн.), а також допомогу на 1-у дитину одинокій матері у сумі 385, 80 грн. на місяць (за період з січня по березень 2015 р. отримала 1157, 40 грн.) (а.с.23). Крім того вона має на утриманні ще одну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 26.02.2008 р., серія [NUMBER] (а.с.24). З довідки №358 від 30.03.2015 р. виданої Дніпровською сільською радою вбачається, що відповідач мешкає у с. Дніпровка, Кам'янсько-Дніпровського району разом зі своїми батьками та має земельну ділянку, яку надано йому для ведення будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель 9присадтбна ділянки) у розмірі 0. 25 га. Відповідач надав суду копію своєї трудової книжки з якої вбачається, що він на даний час офіційно ніде не працює, а також копії трудових книжок своїх батьків з яких також вбачається, що останні офіційно не працюють. При цьому пояснив, що разом з батьками займається сільським господарством та може надавати допомогу позивачці продуктами харчування. Відповідно до ст. ст. 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 367 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи всі обставини по справі, а саме платоспроможність відповідача, стан здоров'я дитини, матеріальні можливості сторін, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх малолітнього сина у твердій грошовій формі у розмірі по 800 грн. щомісяця до його повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial