Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у 2013 році вона уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільних дітей. Сумісне життя подружжя не склалось з тих підстав, що протягом останніх років відношення з відповідачем поступово погіршувалися, між ними зникло взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Шлюб носить формальний характер, оскільки їх відносини тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, внаслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересах та інтересам їх доньок, тому позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилась, та в матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, та в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із матеріалами справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.01.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №5 (а.с.5). Сторони по справі мають спільних дітей: [PERSON] [INFO] про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.8), [PERSON] [INFO] про, що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що протягом останніх років відношення з відповідачем поступово погіршувалися, між ними зникло взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Шлюб носить формальний характер, оскільки їх відносини тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, внаслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересах та інтересам їх доньок, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам відповідача враховуючи те, що він визнав позовні вимоги в повному обсязі, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч. 1 ст.110, ч. 2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач також просить відновити її дошлюбне прізвище - [PERSON] . Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З правової позиції Одеського апеляційного суду, викладеної в постанові від 16.11.2020 року по справі №496/5046/19, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право на зміну прізвища на дошлюбне після розірвання шлюбу, тобто після набрання рішенням про розірвання шлюбу законної сили. Тому дана вимога задоволенню не підлягає. Відповідно до положень частини 6 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви про розірвання шлюбу у сумі 840,80 грн. про, що свідчить квитанція додана до матеріалів справи.(а.с. 1) У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Таким чином на користь позивачки з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved