Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що 01 лютого 2007 року вона уклала шлюб з [PERSON] і прожила з ним до 27 січня 2017 року, після чого розлучилися. Від шлюбу мають двох дочок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] і проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дочок відповідач в добровільному порядку не надає. Відповідач офіційно працює в Черкаській ОУНБ [PERSON] водієм та має середньомісячну заробітну плату не менше 4000 грн., та дохід від перепродажу автомобілів, а тому відповідно має реальну можливість надавати істотну матеріальну допомогу дітям. Просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дочок [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі з правом індексації у розмірі 2000 грн., щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення доньками повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні просив суд позовні вимоги задовольнити частково. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного: Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. За змістом\~\~ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~\~ У відповідності до вимог\~ст. 15 ЦПК України\~суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних,\~\~сімейних,\~\~трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ\~\~проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За змістом\~\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на\~\~справедливий суд і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. В судовому засіданні встановлено, що 01 лютого 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Черкаському міському відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 105. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 січня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У спільному шлюбі у них народилися доньки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та на момент подання позову є неповнолітніми. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2009 року позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів задоволено частково. Стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], не працюючого, проживаючого за адресою: [INFO] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 серпня 2008 року і до її повноліття. В іншій частині позову відмовлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на неповнолітню дочку [PERSON], 09.08.2007 року не підлягають до задоволення, оскільки є рішення яке набрало законної сили. Крім того, відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 серпня 2007 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 червня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в судовому порядку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, та роз'яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідач по справі не надає достатньої регулярної допомоги для належного утримання неповнолітньої дочки [PERSON], у звязку з чим порушуються її інтереси. Згідно до ст. 184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем.\~\~\~\~\~\~ При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, що відповідач перебуває в працездатному віці, працює офіційно водієм в КЗ «Черкаська обласна бібліотека ім. Т. Шевченка» ЧОР та отримує заробітну плату в розмірі 3200 грн., не обтяжений турботами щодо утримання непрацездатних батьків, однак сплачує аліменти за рішенням суду на утримання старшої доньки [PERSON], та являючись батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] зобовязаний утримувати її до повноліття. Також приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, та матеріальне становище відповідача, вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., щомісячно на дитину і до повноліття дитини. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення в частині стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини дочки - [PERSON]\~\~ в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян щомісячно, до досягнення нею повноліття. При цьому згідно зі ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, як вказав Верховний Суд України у правовій позиції від 6.11.2013 року у справі №6-113цс13 розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст.184 СК України, підлягає індексації\~\~ закону згідно п.8 ст.8 ЦПК України у порядку,передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 02.06.2016 року № 1404- VIII «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 70 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня - 1860 гривень. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду з 21.11.2017 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 640, 00грн

Outcome: partial