Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов мотивує тим, що 03 вересня 2015 року помер її батько [PERSON] Він прийняв спадщину після смерті своєї рідної сестри [PERSON], яка померла 23 липня 2015 року. Його сестрі [PERSON] належала частка в квартирі [ADDRESS]. Дана квартира належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], які перебували в шлюбі з 22 лютого 1973 року. Квартира є кооперативною, збудована подружжям [PERSON] шляхом сплати її вартості пайовими внесками в ЖБК ЖЕКу №8 м. Луцька. Ордер на квартиру за №101 видано 25 квітня 1974 року, в 1985 році державний кредит був виплачений повністю. Таким чином, вищевказана квартира була власністю подружжя і кожному з них належало по ? частці в цій квартирі, однак за життя частки ними не визначались. [PERSON] помер в 1990 році. Незважаючи на розірвання шлюбу з [PERSON] ([PERSON]П.) в 1988 році, вони продовжували проживати однією сімєю в тій же квартирі. Після смерті [PERSON] вона фактично вступила в управління спадковим майном часткою в квартирі [ADDRESS], відповідно отримала право на спадкування цього майна. Зазначає, що її батько [PERSON], подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON], вправі успадкувати все майно, яке належить їй на праві власності в тому числі на майно, на яке вона має право, якщо навіть це право не оформлене в установленому законом порядку. Вказує, що вона прийняла спадщину після смерті батька, подавши заяву в Рожищенську державну нотаріальну контору в шестимісячний термін після його смерті. У нотаріуса оформити спадщину вона не може через відсутність правовстановлюючого документа на вказану квартиру. Просить суд, визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер 03 вересня 2015 року, прийняв спадщину після смерті [PERSON], яка померла 23 липня 2015 року і яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], який помер в 1990 році. Позивач та представник позивача подали суду спільну заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позов просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала (а.с.50). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності (а.с.114). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності (а.с.115). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, на адресу суду надійшла її заява, в якій вона просить розгляд справи проводити без її участі, позов визнала (а.с.44). Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 24 березня 1990 року помер [PERSON], що підтверджується копією запису акту про смерть №337, складеного 24 березня 1990 Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області (а.с.119). З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища встановлено, що 22 лютого 1973 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №133. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.27). Згідно копії ордеру №101 серії А, виданого виконавчим комітетом Луцької міської ради 25 квітня 1974 року, [PERSON] отримав кооперативну квартиру за адресою: м. Луцьк, вул. Леніна, 109/30. Як члена сімї [PERSON] до даного ордеру вписано його дружину [PERSON] (а.с.21). Відповідно до копії довідки № [NUMBER] №8 ЖБК від 07 жовтня 1992 року, виданій померлому [PERSON], як власнику квартири [ADDRESS], вбачається, що держаний кредит по виплаті вартості квартири в 1985 році погашений повністю, заборгованості перед кооперативом у [PERSON] немає (а.с.22). Відповідно до ст. 22 КЗпШС (в редакції від 20 червня 1969 року) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. З наведеного слідує, що квартира [ADDRESS] придбана подружжям [PERSON] та належала їм на праві спільною сумісною власності подружжя. Відповідно ст. 28 КЗпШС (в редакції від 20 червня 1969 року), в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з належної йому частки в спільній сумісній власності на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Волі, 45/30. Згідно відомостей, наданих Першою Луцькою державною нотаріальною конторою, від 17 березня 2017 року, після смерті [PERSON], який помер 24 березня 1990 року, спадкова справа не заводилась (а.с.122-123). Заповіт на спадкове майно померлий [PERSON] не складав. А тому, в даному випадку спадкування здійснюється за законом. 01 липня 1988 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЕГ №038337 (а.с.28) Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2016 року в справі за заявою [PERSON], зацікавлені особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, встановлено, що [PERSON], який помер 24 березня 1990 року, проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з 01 липня 1988 року по 23 березня 1990 року з [PERSON], яка померла, 23 липня 2015 року. З мотивувальної частини зазначеного рішення вбачається, що з показів допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] встановлено, що незважаючи на розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати однією сімєю в тій же квартирі. Вони мали спільний бюджет, спільно вели домашнє господарство, дбали одне про одного, лікували, доглядали. [PERSON] фактично перебувала на утриманні [PERSON], оскільки його заробітки були основним доходом сімї. [PERSON] здійснила його поховання. Вона продовжувала проживати в спільній квартирі до дня своєї смерті, тобто до 23.07.2015 року. З наведеного слідує, що після смерті [PERSON] право на спадкування його майна мала [PERSON] на підставі ст. 531 ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Відповідно ст. 531 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Згідно ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Крім наведеного вище, підтвердженням того, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, є також довідка ЖЕК №8 від 06 жовтня 1992 року №810, згідно якої станом на дату видачі довідки [PERSON] дійсно проживала за адресою: [INFO] та являлась основним квартиронаймачем вказаної квартири (а.с.25). Таким чином, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем, яким прийнято спадщину, після смерті [PERSON], який помер 24 березня 1990 року, була [PERSON], однак належним чином свої спадкові права не оформила. 23 липня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджено копією свідоцтва про смерть, виданого відділом №1 Балашихінського управління РАЦС Головного управління РАЦС Московської області, актовий запис про смерть №1515 (а.с.14,15). Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири, яка розташована за адресою: м. Луцьк, пр. Волі, 45/30. Заповіт на спадкове майно померла [PERSON] не залишила. А тому, спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. З копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], яка померла 23 липня 2015 року, встановлено, що з метою спадкування квартири [ADDRESS], з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся її брат [PERSON] (а.с.82). Факт родинних стосунків [PERSON] та [PERSON] підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про їх народження, зокрема згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] серії І-ЕГ №222568, виданого виконавчим комітетом Копачівської сільської ради Рожищенського району 04 серпня 2015 року, та згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] серії І-ЕГ №192878, виданого виконавчим комітетом Копачівської сільської ради Рожищенського району 01 березня 2014 2015 року, у даних осіб спільні батьки, а саме: [PERSON] та [PERSON] (а.с.86 зворот, 87). Крім того, даний факт встановлений рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 12 січня 2016 року в справі за заявою [PERSON], заінтересована особа Луцька міська рада, про встановлення факту родинних відносин (а.с.20) Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, після смерті [PERSON], яка померла, 23 липня 2015 року. 03 вересня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №178242, виданого виконавчим комітетом Переспівської сільської ради Рожищенського району Волинської області (а.с.13). Заповіту про розпорядження своїм майно на випадок своєї смерті [PERSON] не залишив. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно копій матеріалів спадкової справи №110/2015, яка була заведена після смерті [PERSON], який помер 03 вересня 2015 року, встановлено, що спадкоємець [PERSON] спадкове майно прийняла, адже подала у встановлений законом термін заву про прийняття спадщини (а.с. 66-76). Крім неї є інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON]: його дружина [PERSON] та дочки померлого [PERSON], [PERSON], які від прийняття спадщини відмовились, про що подали відповідні заяви та дочка спадкодавця [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась на користь [PERSON], про що подала відповідну заяву. Інших спадкоємців немає (а.с. 66-76). З наведеного слідує, що єдиним спадкоємцем першої черги спадкування після смерті [PERSON], яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, є його дочка [PERSON] Факт родинних стосунків між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про народження [PERSON] серії І-ЕГ №414358, виданого 09 грудня 1977 року Переспівською сільською радою Рожищенського району Волинської області (а.с.11) та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ №276183, виданого 22 червня 1996 року Переспівською сільською радою Рожищенського району Волинської області, відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.12). Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 травня 2016 року №177/02-31, виданої Рожищенською державною нотаріальною конторою, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (за законом) у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно (а.с.17). З копії технічного паспорту на квартиру №30 в житловому будинку №45 по пр. Волі в місті Луцьку, складеного 08 жовтня 1992 року, вбачається, що її власником зазначено [PERSON], квартира однокімнатна, загальною площею 31,8 кв. м, жила площа 16,6 кв. м (а.с.29-30). На підставі наведеного, враховуючи те, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, а всі інші спадкоємці першої черги спадкування відмовились від прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позов\~ слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно: а саме на квартиру №30 в житловому будинку №45 по пр. Волі в місті Луцьку .

Outcome: approved