Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про прийняття на роботу, мотивуючи тим, що на початку лютого 2015 року їй стало відомо про наявність вакантної посади контролера водопровідного господарства на підприємстві ДП»Аква-Сервіс» ПП»Еліпс» через звільнення працівника [PERSON] З заявою про прийняття на роботу в звязку з наявністю вакантної посади вона звернулася 13.02.2015 року. 19.02.2015 року листом за № 58 їй було відмовлено в прийнятті на роботу в звязку з тим, що дана вакантна посада закрита за рахунок внутрішнього переміщення працівників, в той час як їй достеменно відомо, що на дану посаду взято нового працівника. При цьому зазначила, що вона має стаж роботи на цій посаді, поскільки раніше працювала контролером водопровідного господарства на даному підприємстві, а також є безробітною, самотньою матірю. Крім того, звертала увагу на те, що кількісний склад персоналу розраховується відповідно до «Норм обслуговування та нормативів чисельності працівників, зайнятих з експлуатації мереж, очисних споруд, насосних станцій, водопровідно-каналізаційного господарства та допоміжних обєктів до них», а зважаючи на це будь-яке внутрішнє переміщення (за рахунок якого, як зазначено в листі від 19.02.2015 року за № 58 надісланому на її адресу) передбачає перевантаження інших працівників відповідно до встановлених норм, що є порушенням чинного законодавства. Позивачка в судовому засіданні уточнила свої позовні вимоги та просила суд визнати незаконними дії адміністрації ДП «Аква-Сервіс» ПП «Еліпс», прийняти її на роботу в ДП «Аква-Сервіс» на посаду контролера та стягнути з підприємства заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи з 13.02.2015 р. до моменту проголошення рішення суду у справі. Крім того звертала увагу на те, що вона є безробітною, сама виховує дитину, а згідно положень трудового законодавства в Україні заборонено відмовляти жінкам в прийнятті на роботу і знижувати їм заробітну плату з мотивів, повязаних з вагітністю чи наявністю дітей. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову [PERSON] та просив відмовити останній у задоволенні позову. Посилався на те, що на момент звернення позивачки до дочірнього підприємства «Аква-Сервіс» ПП «Еліпс» з заявою 13.02.2015 року про прийом її на роботу на посаду контролера, на підприємстві не було вакантних місць, що підтверджується штатних розкладом, двома відомостями про видачу заробітної плати на лютий 2015 року та довідкою № 112 від 20.04.2015 року. Вказав на те, що штатним розкладом, що діяв в лютому 2015 року, передбачено 14 штатних посад контролерів, які, відповідно до відомостей про отримання заробітної плати, дійсно працювали на підприємстві у лютому 2015 року. Також вважав безпідставними доводи позивачки про те, що внаслідок внутрішнього переміщення на підприємстві, мало місце перевантаження інших працівників, оскільки перевівши на посаду звільненого [PERSON] - працівника [PERSON]І, на посаду останнього також було переведено іншого, тимчасового працівника [PERSON] вже як на постійне місце роботи. А на посаду, яка звільнилася внаслідок переведення [PERSON] ( ця посада є тимчасово вільною на час декретної відпустки основного працівника), відповідач ДП «Аква-Сервіс» ПП «Еліпс» прийняло на роботу нового працівника [PERSON] Отже всі працівники виконували виключно той обєм роботи, який передбачений посадовими інструкціями. Крім того вважав, що оскільки [PERSON] було відмовлено у прийомі на роботу через відсутність на підприємстві вакантних місць та оголошення скорочення штату контролерів, то є безпідставними її посилання в позові на ст.22 КЗпП України ( заборона необґрунтованої відмови в прийнятті на роботу), та на ч.1,2 ст.184 КЗпП України( заборона відмови одиноким матерям у прийнятті на роботу за наявності дитини віком до чотирнадцяти років), як на правові підстави своїх вимог. Також звертаючись до ДП «Аква-Сервіс» ПП «Еліпс» [PERSON] не надала паспорт, або інший документ, що посвідчує її особу та трудову книжку, що суперечить вимогам ч.2 ст. 24 КЗпП України, а тому відмова підприємства є обґрунтованою і законною ще й з цих підстав. Прохав стягнути з позивачки судові витрати по справі (в тому числі і витрати на правову допомогу ) в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вважав позов [PERSON] необґрунтованим, просив в його задоволенні відмовити, повністю підтримав пояснення представника відповідача [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 22 КЗпП України забороняється необгрунтована відмова у прийнятті на роботу. Відповідно до ст. 184 КЗпП України забороняється відмовляти жінкам у прийнятті на роботу і знижувати їм заробітну плату з мотивів, пов`язаних з вагітністю або наявністю дітей віком до трьох років, а одиноким матерям - за наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини - інваліда. При\~відмові у прийнятті на роботу зазначеним категоріям жінок власник або уповноважений ним орган зобов'язанні повідомляти їм причини відмови у письмовій формі. Відмову у прийнятті на роботу може бути оскаржено у судовому порядку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] 13.02.2015 року звернулась до відповідача з заявою про прийняття її на роботу на посаду контролера водопровідного господарства ( а.с.3). 19.02.2015 року листом за № 58 [PERSON] повідомлено, що станом на 13.02.2015 року вакантні посади контролерів водопровідного господарства в ДП «Аква-Сервіс» ПП «Еліпс» відсутні, а вакансія звільненого [PERSON] зайнята 02.02.2015 р. за рахунок внутрішнього переміщення працівників (а.с.4 ). Згідно наказу № 29 від 30.01.2015 року [PERSON] звільнився з посади контролера водопровідного господарства з 30.01.2015 року за власним бажанням в звязку з виходом на пенсію (а.с.16). Згідно наказів №№ 30,31,32 від 02.02.2015 року відповідно: [PERSON] з 02.02.2015 року переведено з відділу по обслуговуванню фізичних осіб у відділ по обслуговуванню юридичних осіб; [PERSON] з 02.02.2015 року контролера водопровідного господарства переведено на постійне місце роботи на цьому ж підприємстві і на цій же посаді; [PERSON] прийнято на роботу на час декретної відпустки контролера водопровідного господарства [PERSON] з 02.02.2015 року. ( а.с.15, 17-18 ). Згідно довідок № 112, 113 від 20.04.2015 року в ДП «Аква-сервіс» ПП «Еліпс» станом на 13.02.2015 року, згідно штатного розкладу та фактично, в абонентському відділі по обслуговуванню юридичних осіб працювало 2 контролери водопровідного господарства, а у відділі по обслуговуванню фізичних осіб працювало - 12 контролерів водопровідного господарства (а.с.19-20). Згідно штатного розкладу ДП»Аква-сервіс» ПП «Еліпс» в штаті цього підприємства з 01.01.2015 року визначено наступну кількість посад контролерів: в відділі по обслуговуванню юридичних осіб 2, в відділі по обслуговуванню фізичних осіб 12.( а.с. 21-23). Позивач звернулася із письмовою заявою про прийняття на роботу 13 лютого 2015 року, після прийняття інших осіб на роботу і відсутність вакантних посад, що дає підстави суду вважати відмову позивачці у прийнятті на роботу обгрунтованою. \~Посилання позивачки на те, що відповідачем при розгляді її заяви про прийняття на роботу не враховано, що вона має на утриманні дитину і статус одинокої матері, судом не можуть бути взяти до уваги, оскільки згідно копії довідки, доданої позивачкою до уточнюючої позовної заяви (а.с.48), зазначено, що [PERSON] з 01.04.2004 року по даний час одержує допомогу на дітей одиноким матерям. Дата видачі довідки 09.07.2014 року. Доказів того, що станом на день подачі заяви про прийняття на роботу 13.02.2015 року, позивачка мала статус одинокої матері, суду не надано. Свідоцтва про народження дитини позивачка суду не надавала, що позбавляє можливості суд встановити прізвище батьків, та взагалі її наявність у позивачки. В судовому засіданні встановлено, що позивачка в заяві про прийняття на роботу від 13.02.2015 року ( а.с. 3 ), про наявність у неї статусу одинокої матері не вказувала. В судовому засіданні позивачка повідомила, що особисто керівнику підприємства заяву про прийняття на роботу не подавала, а залишила її в канцелярії. \~Посилання позивачки на те, що вона 14 серпня 2014 року зверталася до керівника установи з заявою про прийняття на роботу у разі виникнення вакансії і тому роботодавець не мав права прийняти іншого працівника, а повинен був прийняти її не заслуговують на увагу, так як заява про прийняття на роботу подається безпосередньо на вільну вакансію. Відсутність на підприємстві вакантних посад контролера водопровідного господарства у період з часу звернення позивачки із заявою про прийняття на роботу, тобто з 13 лютого 2105 року, - підтверджується наявними у справі доказами, а саме: штатним розкладом ДП»Аква-сервіс» ПП «Еліпс», наказами про прийняття на роботу від 02.02.2015 року, копіями відомостей на видачу заробітної плати за лютий 2015 року. Доводи позивачки про незаконність відмови в прийнятті її на роботу з посиланням на невідповідність штатної чисельності посад контролерів нормативам встановленим Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 06.06.1997 року № 39, суд вважає необґрунтованими. Відповідно до ч.3 ст.64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Вбачається, що виключне право власника або уповноваженого ним органу визначати чисельність працівників і штатний розпис нормативно закріплено у ч.3 ст.64 ГК. Таким чином суд при вирішенні спору не вправі обговорювати питання про відповідність штатної чисельності працівників нормативам. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст. 20 ЦПК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд,\~\~заслухавши\~\~пояснення\~\~учасників\~\~процесу,\~\~дослідивши\~\~письмові\~\~докази\~\~по\~\~справі, вважає,\~\~що\~\~позовні\~\~вимоги\~\~не\~\~підлягають\~\~задоволенню. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у відповідача на день подання нею заяви про прийняття на роботу були вакантні посади контролера водопровідного господарства, а надані відповідачем документи, свідчать про протилежне. Відповідно ч.1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати . Враховуючи, що позивачка є безробітною, суду повідомила, що вкотре не може влаштуватись на роботу, має на утриманні дитину, виходячи з підстав розумності, суд вважає за можливе звільнити позивачку від оплати судових витрат. Відтак, витрати на правову допомогу адвоката в сумі 2500 (дві тисячі пятсот) гривень, понесені відповідачем, стягненню з позивачки не підлягають.

Outcome: dismissed