Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн. щомісячно, яка підлягає індексації, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сина повноліття; стягнення з [PERSON] аліменти на утримання сина за минулий час за період з березня 2016 р. по грудень 2016 в розмірі 40 000,00 грн. Позов мотивований тим, що 07.10.1995 року позивач уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано у 07.10.1995 року у Відділі реєстрації актів громадського стану Баришівського району Київської області, про що зроблено актовий запис № 68. В шлюбі у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем. Шлюб між сторонами розірвано 04.03.2016 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва. Як зазначає позивач, при розлучені, між сторонами було узгоджено, що відповідач буде перераховувати на банківську картку позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у фіксованому розмірі - 6000 грн. щомісячно. Відповідач направив до суду відзив, у якому позов визнає частково, та просить суд у частині стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розміні 1000 (одна) тис. грн., починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитини повноліття, у іншій частині позовних вимог просить суд відмовити. Відзив мотивовано тим, що відповідач не має змоги платити 6000 грн. щомісячно, у зв'язку з тим, що останній проживає в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS], за яку оплачує орендну плату в розмірі 6000 грн., а у опалювальний сезон 8000 грн. До того ж, постановою ВДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь Ват «Державний ощадбанк» борг у розмірі 751305 (сімсот п'ятдесят одну тисячу триста п'ять) грн. 19 коп. Також, відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження на все майно, що належить відповідачу накладено арешт. Як зазначено у відзиві, на утриманні відповідача перебуває його батько, [PERSON], [INFO], який є пенсіонером та інвалідом 2-ї групи. Відповідач зазначає, що на даний час офіційно не працевлаштований. Постійного та сталого доходу не має. У відповіді на відзив, позивач зазначає та надає її розрахунок на утримання малолітньої дитини: комунальні послуги - 1000 грн.; проїзд - 50 грн.; відвідування гуртків - 250 грн.; одяг - 3000 грн.; харчування 4650 грн.; засоби гігієни - 100 грн.; оплата навчання у середній школі - 500 грн. У відповіді на відзив, позивач просить суд задовольнити її позов в повному обсязі. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково. Як зазначає [PERSON], вона з відповідачем [PERSON] зареєструвала шлюб 07.10.1995 року у Відділ реєстрації актів громадського стану Баришівського району Київської області, про що зроблено актовий запис № 68 (а.с. 14). У період спільного проживання позивач народила двох синів: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 13) та повнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.03.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 10-11). Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як зазначає позивач, неповнолітній син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, вона зі свого боку прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, однак це не дозволяє повністю забезпечити потреби дитини. Доказів протилежного суду не надано. Як зазначає відповідач, на його утриманні перебуває його батько, [PERSON], [INFO], який є пенсіонером та інвалідом 2-ї групи, сталого доходу немає, орендує квартиру, за яку оплачує орендну плату, до того ж має кредит в банку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позову на майбутнє. Позовна заява [PERSON] про стягнення аліментів на дитину подана до суду 15 грудня 2017 року. Також, [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина за минулий час за період з березня по грудень 2016 року в розмірі 40 000,00 грн. У відповідності до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. За загальним правилом, визначеним СК України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів, в тому числі не подав позов про стягнення аліментів. Позивач мала право звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання дитини - з моменту її народження, однак таким правом не скористалась, доказів того, що остання зверталась до [PERSON] із вимогами про сплату аліментів на спільну дитину суду не надано, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення аліментів за минулий час. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати, відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат пов»язаних з розглядом справи. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України,зважаючи на те, що судовий збір при подачі позову про стягнення аліментів не сплачувався позивачем на підставі положень Закону України «Про судовий збір». Виходячи з наведеного,

Outcome: partial