Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS], виділивши в користування згідно плану розподілу земельної ділянки: [PERSON] земельну ділянку площею 593, 18 кв.м, межі якої описуються наступним чином: 18-19-20-21-22-23-24-25-26-27-28-29-30-31-32-33-34-35-36-37-18, відповідачці [PERSON] земельну ділянку площею 521, 92 кв.м, межі якої описуються наступним чином: 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-16- 17-1 та відповідачу [PERSON] земельну ділянку площею 64,56 кв.м, межі якої описуються наступним чином: 38-39-40-41-42-38, виділити в натурі належні [PERSON] 33/100 частини житлового будинку [ADDRESS], під літ. «А», що складається з приміщень: 2-3 - житлова, площею 12,3 кв.м.; 2-2- житлова, площею 13,5 кв.м; 2-1- веранда, площею 12.8 кв.м; 2-4 - кухня, площею 8,8 кв.м; 2-5 - санвузол площею 6,0 кв.м; 3-1 - кухня площею 7,7 кв.м, загальною площею 61,1 кв.м., житловою площею - 25,8 кв.м; гараж літ. «Г», розташовані на земельній ділянці площею 593, 18 кв.м., в самостійний об'єкт нерухомого майна та визнати за нею право власності на вищезазначений самостійний об'єкт нерухомого майна та припинити право спільної часткової власності між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON], з іншої сторони, на житловий будинок [ADDRESS]. При цьому позивачка посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2013 року їй належить на праві спільної часткової власності 33/100 часток житлового будинку під [ADDRESS], що в цілому складається з одного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 215,2 кв.м., житловою площею 113,7 кв.м., та надвірних споруд «Б,Г» - гаражі; «В,Д» - вбиральні, що розташовані на земельній ділянці площею 1186 кв.м., що знаходиться у фактичному користуванні. Співвласниками зазначеного будинку є відповідачі [PERSON] та [PERSON]. З метою користування своєю часткою у спільному майні, сторони утворили незалежні виходи з кожної половини будинку, та фактично між ними склався порядок користування будинком та земельною ділянкою на якій він розташований. Разом з тим, іншої можливості, аніж у судовому порядку виділити свою частину житлового будинку в окремий об'єкт нерухомості позивачка не має, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Представник позивачки - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, повідомлялась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги визнала у повному обсязі, справу просить розглянути за її відсутністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся, надав до суду заяву, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1781 в якій зазначив, що він надає свою згоду [PERSON] на поділ спірного житлового будинку (згідно з технічною документацією) з присвоєнням окремих адрес та з отриманням всіх, передбачених чинним законодавством України документів на виділене нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, на підставі договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2013 року, [PERSON], на праві спільної часткової власності належить 33/100 часток житлового будинку під [ADDRESS], що в цілому складається з одного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 215,2 кв.м., житловою площею 113,7 кв.м., та надвірних споруд «Б,Г» - гаражі; «В,Д» - вбиральні, що розташовані на земельній ділянці площею 1186 кв.м., що знаходиться у фактичному користуванні. Співвласниками зазначеного будинку є відповідачі [PERSON] та [PERSON] З метою користування своєю часткою у спільному майні, сторони утворили незалежні виходи з кожної половини будинку, та фактично між ними склався порядок користування будинком. Так, у фактичному користуванні позивачки перебуває приміщення у житловому будинку літ. «А», а саме: приміщення 2-3 - житлова, площею 12,3 кв.м.; 2-2- житлова, площею 13,5 кв.м; 2-1- веранда, площею 12,8 кв.м; 2-4 - кухня, площею 8,8 кв.м; 2-5 - санвузол, площею 6,0 кв.м; 3-1 - кухня, площею 7,7 кв.м; загальною площею 61,1 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м; гараж літ. «Г» та земельна ділянка площею 593,18 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч.4 ст.357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 04 жовтня 1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Судом також встановлено, що на теперішній час, між сторонами узгоджено фактичний порядок користування земельною ділянкою на якій розташований житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, згідно з планом розподілу земельної ділянки, виконаного ПП «Земельно-житловий центр «Ресурс» від 05 червня 2014 року. Зазначені обставини також підтверджуються висновком №089/2014 судової будівельно-технічної експертизи від 06 серпня 2014 року, який виконано судовим експертом Скибінською Т.М., з якого також вбачається про можливість виділу в натурі 33/100 частин домоволодіння, розташованих за адресою: [ADDRESS], які належать [PERSON], до складу яких входить: частина житлового будинку літ. «А», яка складається з наступних приміщень: 2-1- веранда площею 12,8 кв.м.; 2-2- житлова, площею 13,5 кв.м; 2-3 - житлова, площею 12,3 кв.м,; 2-4 - кухня, площею 8,8 кв.м; 2-5 - санвузол, площею 6,0 кв.м; 3-1 - кухня, площею 7,7 кв.м; загальною площею 61,1 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 593,18 кв.м., межі якого описані у графічному відображенні №1 висновку експертизи червоним кольором, який є невід'ємною частиною до висновку експертизи. Оскільки кожному із співвласників належить частка у праві спільної часткової власності, то відповідно до ст.361 ЦК України кожен з них має право самостійно розпоряджатися своєю часткою. Право на виділ частки із майна в натурі підтверджує наявність у кожного із співвласників всієї повноти повноважень щодо володіння, користування та розпорядження часткою, що регламентується ст. 364 ЦК України. Згідно з п.2 ст.367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до п.1 ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для обслуговування. Згідно ч.4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При таких обставинах та враховуючи, що частина домоволодіння, яка належить позивачу, може функціонувати самостійно і окреме користування не буде порушувати права та інтереси відповідачів, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved