Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Луганський пивоварний завод» про визнання права власності. В обґрунтування якого зазначила, що вона разом з малолітньою дитиною - [PERSON], який позбавлений батьківського піклування, проживає в квартирі [ADDRESS]. Ця квартира була закріплена за нею Ворошиловградським пивоварним заводом на підставі рішення виконавчого комітету Кам'янобрідської районної ради народних депутатів м. Ворошиловград, з метою подальшої приватизації від 14.11.1989 р. № 267/28, ордер № 1705 від 22.11.1989 р., так як вона працювала старшим комірником центрального складу. На початку 2012 р. позивачка звернулась до Генерального директора ПАТ «Луганський пивоварний завод» щодо можливості приватизації спірної квартири, загальною площею 41,9 кв.м., що складає 17/100 частин домоволодіння, але їй було роз'яснено, що самостійно займатися цим питанням вона не має права. Після одержання позивачкою квартири і до сьогоднішнього дня вона з квартири не виїжджала, самостійно сплачує комунальні послуги, неодноразово здійснювала ремонт за власні кошти. Виходячи з того, що інші три квартири в цьому будинку вже приватизовані, позивачка просить визнати за нею право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 41,9 кв.м., що складає 17/100 часток домоволодіння. У судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні зазначеним в позовній заяві, просила позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позов визнав, не заперечував проти вимог позивачки, про що надав відповідну заяву. У судовому засіданні представник третьої особи Кам'янобрідського районного відділу служби у справах дітей Департаменту Луганської міської ради у справах дітей та сім'ї не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій не заперечує проти позовних вимог, просить розглянути справу без його участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій не заперечує проти позовних вимог, просить розглянути справу без його участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій не заперечує проти позовних вимог, просить розглянути справу без її участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій не заперечує проти позовних вимог, просить розглянути справу без її участі. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, причину неявки суду не повідомили, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, шляхом подачі об'яви у газету «Наша газета» №55 від 15.04.2014 року. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши надані сторонами докази, інвентарізаційну справу №38301, вважає, що вимоги позивачки не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, згідно ордеру №1705 [PERSON], родина якої складає 3 особи, а саме: [PERSON] та [PERSON], отримала право на зайняття квартири [ADDRESS], який був виданий на підставі рішення виконавчого комітету Кам'янобрідської районної ради народних депутатів м. Ворошиловград від 14.11.1989 р. № 267/28 (а.с.17), ринкова вартість зазначеної квартири, згідно висновку про оцінку майна, складає 70 тис.грн. ( а с.5-13). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, 13.12.1988 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після чого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.29). Згідно відмітки у домовій книзі для прописки громадян, у будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. ( а.с.3-4) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився 17.08.2004 року, батьком якого є [PERSON], а матір'ю [PERSON] ( а.с.15) Згідно копії рішення виконавчого комітету Кам'янобрідської районної у м.Луганську ради № 42/2 від 21.04.2011 року малолітньому [PERSON] наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. ( а.с.22) Згідно копії рішення Кам'янобрідського районного суду м.Луганська від 29.03.2011 року [PERSON], [INFO] позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON], [PERSON] призначена опікуном над малолітнім [PERSON] ( а.с.23) Відповідно до довідки головного спеціаліста відділу забезпечення діяльності ради від 17.06.2013р. [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з онуком, який знаходиться під її опікою (а.с.35). Згідно копії трудової книжки [PERSON] працювала з 1975 року на Ворошиловградському пивзаводі ( а.с.24-25) Згідно довідки №45 від 26.04.2013 року станом на 26.04.2013 року на балансі ПАТ «Луганський пивоварний завод» перебуває квартира загальною площею 41,9 кв.м за адресою: [ADDRESS] ( а.с.42) Згідно рішення виконавчого комітету Кам'янобрідської районної ради народних депутатів № 37 від 27.02.1996 р. право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] визнано за ВАТ «Луганський пивоварний завод» (а.с.74). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 05.06.2013р. № 2896771 ПАТ «Луганський пивоварний завод» було відмовлено у державній реєстрації права власності на 17/100 часток домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.75). Згідно рішення № 267/28 від 14.11.1989 р. виконавчого комітету Кам'янобрідської районної ради народних депутатів, на яке посилається позивачка, як на підставу отримання ордеру, були виділені квартири для тимчасового покращення житлових умов гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.77). Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] у розмірі 19/100 часток, [PERSON] у розмірі 10/100 часток, [PERSON] у розмірі 10/100 часток, [PERSON] у розмірі 44/100 часток (а.с.79-80). Згідно відповіді з Державного архіву Луганської області додатків до рішення та протоколу житлової комісії від 10.11.1989 р. немає. В рішенні № 267/28 від 14.11.1989 р. виконкому Кам'янобрідської райради народних депутатів відомостей про надання квартири [PERSON] немає (а.с.131). Згідно рішення виконкому Кам'янобрідської районної ради народних депутатів №267/29 від 14.11.1989 року затверджений протокол засідання житлової комісії №13 від 10.11.1989 року ( а.с.1321) Дослідженням у судовому засіданні інвентаризаційної справи №38301 кварталу 2083 встановлено, встановлено, що, згідно акту передачі державної частки цілісного майнового комплексу орендного підприємства «Луганський пивоваренний завод», регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області, з одного боку, та організація орендарів орендного підприємства «Луганський пивоваренний завод», з іншого боку, «Продавець» передав, а «Покупець» прийняв згідно відомості інвентаризації придбану ним державну частку цілісного майнового комплексу орендного підприємства «Луганський пивоваренний завод» (а.с.153) Згідно свідоцтв на право власності на житло Комісія по приватизації житлового фонду ВАТ «Луганський пивоваренний завод» засвідчила, що квартири [ADDRESS] приватизовані згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» у березні та грудні 1996 року. (а.с.154,160,166) Згідно ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до ст.2 Закону до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно ч. 4 ст.5 цього Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Згідно ч.1 ст.8 Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до ч.3 Закону передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до ч. 14, 15, 16 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян» затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 p. № 56 передача у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані агентства, бюро та інші організації, які виконують покладені на них обов'язки на договірних умовах з органом приватизації. Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Даним положенням також передбачається, що квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму, для здійснення приватизації, громадянин звертається в орган приватизації, де отримує для заповнення бланк відповідної заяви (п. 18) та на підприємство, яке обслуговує жилий будинок за довідкою про склад сім'ї та займані приміщення (п. 20). У довідці про склад сім'ї вказуються члени сім'ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним (п. 21). Оформлена заява на приватизацію квартири з доданою до неї довідкою про склад сім'ї та займані приміщення подаються громадянином до органу приватизації (п. 23). Згідно ч.10 ст.8 Закону органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а завданням суду є саме захист порушених або оспорюваних прав та інтересів особи. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Згідно ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивачка, стверджуючи, що вона зверталась до компетентних органів з питанням приватизації квартири, всупереч вищезазначеним нормам цивільно-процесуального законодавства, не надала доказів цих звернень, не надала відповідного документу про відмову у вчиненні дій щодо приватизації. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд приходить до висновку, що позивачка на момент звернення до суду не потребує захисту свого цивільного права, оскільки воно не порушено, ніким не оспорюється, про що у судовому засіданні заявили як позивачка, так і представник відповідача, натомість завданням суду є саме захист порушених або оспорюваних прав та інтересів особи. Відсутність порушеного права, визначеного законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, оскільки, в даному випадку, передача квартир у власність громадянам здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. З огляду на вищевикладені норми Закону, позивачка [PERSON] має право безперешкодно звернутися з відповідним документами до органу приватизації та отримати свідоцтво про право власності на квартиру, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності за [PERSON] на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS].

Outcome: dismissed