Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що 06 травня 2010 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Коритнянськоїї сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний запис за № 03. За час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що спільне життя між ними не склалось, відповідач перестав приділяти час родині, не спілкується з ними, вчиняє сварки. Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя стало неможливим, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. [PERSON] вважає, що за її переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки це суперечить її інтересам, а також принципам, задекларованим СК України. Враховуючи вищенаведене, позивачка просить шлюб, який був укладений 06.05.2010 року між [PERSON] та [PERSON] розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, однак просив шлюб не розривати, мотивуючи тим, що він не такий вже й поганий. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва серії І-ФМ № 067785 від 06.05.2010 року про шлюб, 06 травня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Коритнянськоїї сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про що зроблено відповідний запис за №03. Після реєстрацію шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON]. За час шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 173829 від 25.09.2002 року. Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, тобто даний шлюб існує тільки формально. Спорів щодо поділу спільного майна, визначення місця проживання малолітньої дитини сторонами не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved