Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка зазначила, що шлюб між нею (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») та відповідачем зареєстровано 10.07.2006 Михальчівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинилися, між ними відсутнє взаєморозуміння, любов та повага. Позивачка не бажає проживати з відповідачем та вважає, що збереження шлюбу є неможливе, оскільки суперечить її інтересам та інтересам дітей. У зв`язку з цим просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати біля неї, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 05 лютого 2020 р. сторонам надавався строк для примирення - три місяці, провадження в справі було зупинено до закінчення строку для примирення сторін. Ухвалою суду від 13 травня 2020 р. провадження в справі поновлено. Позивачка в судові засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. В заяві зазначила, що за наданий судом строк для примирення з відповідачем не помирилися, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання призначене на 01.07.2020 та 05.08.2020 не з`явився з невідомих причин. 03.08.2020 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи призначеної на 05.08.2020 та зазначив, що не може зявитись в судове засідання із сімейних причин. У звязку із чим розгляд справи було перенесено на 10.09.2020. Відправлена за адресою зареєстрованого місце проживання відповідача, та яка зазначалась ним в клопотанні про відкладення попереднього судового засідання, судова повістка на 10.09.2020 повернута до суду без вручення адресату з відміткою Укрпошти «адресат відмовився». Відповідно до ч.9 ст.130 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Крім того, про дату, час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений через оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України заочного рішення . Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 10.07.2006 у Михальчівській сільській раді Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 в Книзі реєстрації шлюбів, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10 липня 2006 р. Михальчівською сільською радою Городенківського району. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК України. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За наданий судом строк для примирення сторони не помирилися. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, в судові засідання не з`явився для надання особистих пояснень, а також не подав до суду письмової заяви/пояснення з приводу розірвання шлюбу, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Що стосується позовної вимоги про залишення малолітніх дітей сторін після розірвання шлюбу з позивачкою, суд зазначає наступне. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 8 від 28 листопада 2007 р в Книзі реєстрації народжень, що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Михальчівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, та [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 6 від 29 листопада 2010 р. в Книзі реєстрації народжень, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Михальчівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до положень ч.ч.3, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна; у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з вимогами ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги думку позивачки, а також те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений, не забажав висловити своєї думки з приводу визначення місця проживання дитини, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей сторін [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - позивачкою. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112-114, 160 Сімейного Кодексу України, ст. 29 ЦК України,

Outcome: approved