Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення штрафних санкцій за несплату аліментів, зазначивши, що на підставі виконавчого листа, виданого 29.10.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі № 127/17364/15-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною 23 років, відповідач своїх обовязків щодо сплати аліментів не виконує, станом на квітень 2016 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 18909,68 грн., в звязку з невиплатою йому аліментів матеріальне становище позивача значно погіршилось, в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить, з врахуванням уточнених позовних вимог а.с. 59) стягнути з відповідача на свою користь неустойку за несплату аліментів за період з 01.08.2015 року по 30.06.2016 року в розмірі 5773 грн. 66 коп., інфляційні за несплату аліментів в розмірі 841 грн. 86 коп., 3 % річних за несплату аліментів в розмірі 331 грн. 92 коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, обґрунтувавши його обставинами, викладеними в позовній заяві, додатково зазначивши, що відповідач мав можливість сплатити заборгованість по несплаті аліментів, оскільки він отримував кошти в порядку примусового виконання відповідного виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на його користь грошових коштів. Підтвердив та уточнив, що період, який охоплюється позовними вимогами, становить з 03.08.2015 року по 30.04.2016 року. Просив позов задовольнити. Крім цього, звернувся до суду із заявою про подальший розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні заперечували проти даного позову, зазначивши, що вини відповідача у виникненні відповідної заборгованості по сплаті аліментів у вказаний позивачем період немає, оскільки в зазначений період часу відповідний виконавчий лист перебував на виконанні в роботодавця відповідача, а саме: ПрАТ «Стрижавський карєр», який не виплачував відповідачу заробітної плати і, відповідно, не перераховував із такої заробітної плати кошти на виконання виконавчого листа, хоча утримував їх із відповідача. Після зміни місця роботи, із зарплати відповідача вчасно відраховувались кошти за виконавчим листом про сплату аліментів, в тому числі погашалась і заборгованість. Кошти, які відповідач отримував від [PERSON] за відповідним рішенням суду надходили в інший період, який не охоплюється предметом спору. Просили в позові відмовити. Крім того, звернулися до суду з заявою про здійснення подальшого розгляду справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію сторін, суд визначив, встановив та дослідив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Копія рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухваленого 17.09.2015 року по справі № 127/17364/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на дитину, зазначає, що позов було задоволено частково, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 03.08.2015 року і до закінчення навчання [PERSON], але не більше ніж до досягнення нею 23 років (а.с. 62-63). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 49222920 від 05.11.2015 року, винесеної старшим державним виконавцем ВДВС Вінницького районного управління юстиції [PERSON], вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/17364/15-ц, виданого 29.10.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 03.08.2015 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, було відкрито виконавче провадження (а.с. 12). Постановою про відрахування аліментів із заробітної плати ВП № 49222920 від 18.11.2015 року, винесеної старшим державним виконавцем ВДВС Вінницького районного управління юстиції [PERSON], підтверджується, що при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/17364/15-ц, виданого 29.10.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], встановлено, що [PERSON] працює ПП «Стрижавський карєр», постановлено: нарахувати заборгованість по сплаті аліментів, відповідно до заробітної плати боржника у розмірі 33 % починаючи з 03.08.2015 року; з заробітної плати, що належить до виплати боржнику після відрахування податків, проводити утримання в розмірі 50% до погашення заборгованості, після проводити утримання в розмірі 33%; стягнуті аліменти перераховувати на користь [PERSON] з посиланням на відповідні банківські реквізити. (а.с. 13). Виписка за картковим рахунком клієнта [PERSON] за період з 01.06.2016 по 17.10.2016, надана АТ «Укрсиббанк», підтверджує рух коштів по відповідному рахунку, а саме: списання коштів на підставі рішень уповноважених державних служб у розмірі 4736,83 грн., поповнення рахунку безготівковим перерахуванням у розмірі 7800,50 грн. (а.с. 36). Суд звертає увагу, що рух коштів згідно зазначеної вище виписки за картковим рахунком не входить до періоду, що охоплюється позовними вимогами, який був уточнений представником позивача в судовому засіданні, а саме: з 03.08.2015 року по 30.04.2016 року. Звіт про здійснені відрахування та виплати КП «МЛДЦ» щодо [PERSON] постанова № 127/21366/13-ц за період 01.01.2016 року по 31.03.2016 року утримана сума становить 3992,80 грн., та згідно постанови ВП № 44750185 від 14.11.14р. за період з 01.11.2014 по 31.10.2015 року утримана сума становить 13739,72 грн. (а.с. 37, 38). Платіжні доручення № 1643 від 29.01.2016, № 1771 від 29.02.2016, № 18191 від 31.03.2016, № 2039 від 29.04.2016, № 2166 від 31.05.2016, вказують, що платник КП «МЛДЦ» перерахував одержувачу [PERSON] кошти, в загальному розмірі 6506 грн. 01 коп., призначення платежу: сплата боргу із зарплати згідно виконавчого листа № 127/21366/13-ц від 12.08.14р. на користь [PERSON] (а.с. 39-43). Зміст розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 15.11.2016 № 895/11 по виконавчому листу № 127/17364/15-ц від 29.10.2015 року, наданий старшим державним виконавцем Вінницького районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON], за період з 03.08.2015 по 01.08.2016 року, боржник [PERSON], стягувач [PERSON], зазначає, що станом на 01.08.2016 року борг по аліментам становить 14284,60 грн. Аліменти нараховувались згідно довідки по заробітній платі, наданої ПАТ «Стрижавський карєр». В період, що охоплюється позовними вимогами, який був уточнений представником позивача в судовому засіданні, а саме: з 03.08.2015 року по 30.04.2016 року, - аліменти не сплачувались. Платіжне доручення № 32 від 07.12.2016 року, надане ПАТ «Сбербанк», підтверджує сплату ПрАТ «Стрижавський Карєр» коштів у розмірі 5000,00 грн., отримувач [PERSON], призначення платежу: оплата аліментів по виконавчому листу № 127/17364/15-ц від 29.10.2015 р. (а.с. 61). Довідка про доходи № 23 від 23.03.2017 року, видана ПрАТ «Стрижавський карєр», зазначає, що [PERSON] займає посаду начальника цеху в ПрАТ «Стрижавський карєр», і йому за період з 01.11.2015 року по 31.07.2016 не виплачувалась заробітна плата. Зміст Довідки про доходи № 65 від 11.04.2017 року, виданої ТОВ «Бетон-Центр», зазначає, що [PERSON] займає посаду заступника начальника цеху по переробці в ТОВ «Бетон-Центр», і з його заробітної плати в період з 01.08.2016 року по 31.03.2017 року утримуються та виплачуються аліменти. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Норма ст. 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Стаття 625 ЦК України зазначає, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд звертає увагу на те, що при вирішені спірних правовідносин, які виникли в площині сімейних відносин, пріоритетним для вирішення останніх, окрім загальних норм законодавства, є норми Сімейного кодексу України, в силу чого, при наявності загальної та спеціальної норми законодавства, дія якої охоплює спірні правовідносини, застосуванню підлягає спеціальна норма законодавства, а тому, в даному випадку, при вирішенні спірних правовідносин щодо стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату грошових коштів у виді аліментів ст. 625 ЦК України застосуванню не підлягає, а застосовується норма ст. 196 СК України. За даних обставин, з огляду на те, що при вирішенні спірних правовідносин щодо стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату грошових коштів у виді аліментів ст. 625 ЦК України застосуванню не підлягає, а застосовується норма ст. 196 СК України, диспозиція якої повязується із наявністю вини у особи, яка повинна сплачувати аліменти, але не сплачує їх, враховуючи, що постанова про відкриття відповідного виконавчого провадження була винесена лише 05.11.2015 року, а відповідна постанова державного виконавця про відрахування ПрАТ «Стрижавський карєр» аліментів із заробітної плати була винесена лише 18.11.2015 року, однак згідно досліджених в судовому засіданні доказів відповідачу, починаючи з 01.11.2015 року, не виплачувалась заробітна плата ПрАТ «Стрижавський карєр», що обєктивно вказує на відсутність вини у відповідача щодо несплати аліментів в період, що охоплюється позовними вимогами, та унеможливлює настання відповідальності відповідача за нормою ст. 196 СК України, при цьому дослідженні судом докази, а саме: відповідні платіжні доручення КП «МЛДЦ» щодо сплати в період з 29.01.2016 року по 31.05.2016 року боргу із зарплати згідно виконавчого листа № 127/21366/13-ц від 12.08.14р. на користь [PERSON] І.П., - підтверджують одержання відповідачем [PERSON] в зазначений період часу відповідного доходу, який є самостійним обєктом стягнення аліментів згідно відповідного рішення суду, і за рахунок якого, в разі не звернення стягнення державним виконавцем на такий дохід з врахуванням граничної межі стягнення, [PERSON] набуває права, а не обовязку, добровільно сплатити відповідну заборгованість, оскільки в зазначений період часу примусове виконання відповідного виконавчого листа по стягненню аліментів відбувається у передбаченому законодавством порядку, шляхом відрахування ПрАТ «Стрижавський карєр» відповідних коштів із зарплати відповідача, що не передбачає виникнення у відповідача обовязку додатково самостійно сплачувати відповідні суми коштів, які уже відраховані із його заробітної плати роботодавцем, але не сплачені, а тому суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, в силу чого в задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed