Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтоварний ринок», у якому просить визнати протиправними та скасувати накази : № 144 від 12 вересня 2016 року по ТОВ «Промтоварний Ринок» «Про реорганізацію окремих структурних підрозділів Товариства», №1001-к від 3 вересня 2016 року « Про вдосконалення фінансового та бухгалтерського обліку, побудови ефективної системи управління в галузі фінансово економічних відносин на підприємстві», №1024 від 7 вересня 2016 року про переведення [PERSON] з посади головного бухгалтера на посаду головного бухгалтера фінансово бухгалтерської служби з 7 вересня 2016 року, №141/1 від 7 вересня 2016 року «Про покладення обов,язків на головного бухгалтера Фінансово бухгалтерської служби [PERSON] з ведення бухгалтерського обліку», №1332-к «Про припинення трудового договору у звязку зі скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п.1.ст.40 КЗпП України , з [PERSON]І.», визнати протиправним повідомлення на імя [PERSON] «Про заплановане вивільнення» № 1/144 від 14 вересня 2016 року, внести зміни в запис у трудовій книжці [PERSON] за № 18 від 12 вересня 2016 року, виклавши її в наступній редакції : «Поновити [PERSON] на посаді головного бухгалтера ТОВ «Промтоварний Ринок» з 24 грудня 2014 року», підстава для внесення запису Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 14 липня 2016 року, поновити [PERSON] на посаді головного бухгалтера ТОВ «Промтоварний Ринок» з 15 листопада 2016 року, стягнути з ТОВ «Промтоварний Ринок» на день поновлення на роботі на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу, стягнути з ТОВ «Промтоварний Ринок» на користь [PERSON] моральну шкоду у сумі 59000 гривень. Свої вимоги вона мотивує тим, що працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера з 21 лютого 2001 року і до 24 грудня 2014 року після чого наказом №1385 від 24 грудня 2014 року була безпідставно звільнена з названої посади за п.3 ст. 40 УЗпП України, безпідставність її звільнення підтверджена рішенням Приморського районного суду від 14 липня 2016 року, яким вона була поновлена на посаді головного бухгалтера ТОВ «Промтоварний ринок», але рішення суду відповідачем було виконано лише формально і фактично до обовязків головного бухгалтера керівництвом допущена не була, приходила на роботу в приміщення де знаходиться громадський туалет, не виконуючи обовязки головного бухгалтера. 15 листопада 2016 року наказом №1332-к вона знову була звільнена з посади головного бухгалтера ТОВ «Промтоварний Ринок», причиною її звільнення з посади головного бухгалтера, стало, як вона вважає, нібито скорочення чисельності та штату працівників, за п.1 ст.40 КЗпП України, а підставою - наказ від 12.09. 2016 р. № 144, повідомлення про заплановане звільнення від 14.09.2016 р. №1/144, за згодою профспілкового комітету на розірвання трудового договору/протокол від 17.09.2016 року №78/, не дивлячись на ту обставину , що членом профспілки вона ніколи не була, присутньою на цьому засіданні вона також не була. Вона впевнена ніякого скорочення штату не було, а була лише зміна назви бухгалтерії. Вона стверджує, що таке звільнення є незаконним, не відповідає вимогам трудового законодавства України, просить задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні позивачка і її представник підтримали позовні вимоги, які обґрунтовані в позові до суду. Представники відповідача позовні вимоги не визнали, виклавши свої обґрунтування в письмових запереченнях наданих до суду, де просили відмовити в задоволенні позову, оскільки при звільненні позивачки були дотриманні всі норми трудового законодавства України. Представники відповідача стверджують, що [PERSON] звільнено за п.1 ст.40 КЗпП України обґрунтовано, так 12 вересня 2016 року згідно з кадровим наказом директора ТОВ «Промтоварний ринок» № 1060 к від 12.09.2016 року «Про поновлення на роботі [PERSON]І.» було поновлено [PERSON] на роботі з 25 грудня 2014 року, поновлення [PERSON] було здійснено на ту ж саму посаду, без внесення будь-яких змін до посадової інструкції та розміру посадового окладу. Згідно з наказом директора ТОВ «Промтоварний ринок» № 145 від 12.09.2016 року за [PERSON] було закріплено службовий кабінет, та забезпечено оснащення робочого місця. 06 вересня 2016 року до ТОВ «Промтоварний ринок» надійшов лист Приватного підприємства «Аудит Інвест» № 06/09 від 6 вересня 2016 року з пропозицією про співпрацю, а саме про можливість надання послуг з ведення бухгалтерського обліку на підприємстві, орієнтовна вартість послуг, згідно їх пропозиції складала 80 тисяч гривень на місяць і саме ця обставина стала мотивом скорочення посади головного бухгалтера, заступника головного бухгалтера, та посад бухгалтерії. У звязку з цим, директор ТОВ «Промтоварний ринок» видав наказ № 144 від 12 вересня 2016 року « Про реорганізацію окремих структурних підрозділів Товариства, згідно якого прийнято рішення скоротити штат працівників бухгалтерії, саме посаду головного бухгалтера, заступника головного бухгалтера, 2-х бухгалтерів, бухгалтера з заробітної плати, бухгалтера з матеріального обліку, помічника бухгалтера, скорочення посад головного бухгалтера і заступника головного бухгалтера здійснити з 14.09.2016 року. на виконання цього наказу позивача було повідомлено про наступне вивільнення з посади головного бухгалтера бухгалтерії на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України , яке відбудеться 15.11 2016 року, одночасно [PERSON] було запропоновано переведення на посади прибиральника території та прибиральника службових приміщень. Вказане повідомлення було вручено особисто [PERSON], оскільки [PERSON]І згоди працювати на посадах збиральниць не дала, то 15 листопада 2016 року була звільнена на підставі пункту 1 ст. 40 КЗпП України. Представники відповідача вважають, що у ТОВ «Промтоварний ринок» дійсно відбулась реорганізація, та замість відділу бухгалтерії створена Фінансова-бухгалтерська служба підприємства. Крім того, представники відповідача вважають, що наказ по ТОВ «Промтоварний ринок» № 1024 від 7 вересня 2016 року, та від 7 вересня 2016 року взагалі не порушують прав позивача, не може також суд вирішувати питання про внесення змін до записів у трудової книжці позивачки, оскільки відповідно до ч. 2 ст.48 КЗпП України ведення трудових книжок покладено на підприємства на яких працівник працює понад пять днів. Щодо стягнення моральної шкоди, то на думку представників відповідача, наявність моральної шкоди не доведена позивачем, [PERSON] навмисно здійснює маніпулювання субєктивним ставленням до ситуації, що склалася з її поновленням на роботі. Просять у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Промтоварний Ринок» про поновлення на роботі, про визнання протиправним та скасування наказів, зміни запису в трудовій книжці, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити у повному обсязі. Суд вислухавши пояснення сторін, вивчивши і дослідивши матеріали цивільної справи вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом ї переконливості, про що наголошують ч1-3 ст. 10 ЦПК України. Ст. 60 ЦПК України зобовязує сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які звернулися до суду відповідно до вимог ЦПК України і тільки в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд встановив ,що позивачка працює у відповідача з 2 березня 1999 року, спочатку на посаді заступника головного бухгалтера, а з 21 лютого 2001 року на посаді головного бухгалтера. Наказом № 1385-к від 24 грудня 2014 року її було звільнено з посади головного бухгалтера ТОВ «Промтоварний Ринок», за п.3 ст. 40 КЗпП України. 14 липня 2016 року згідно з рішенням Приморського районного суду міста Одеси вона була поновлена на посаді головного бухгалтера і з відповідача було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, а незаконний наказ був скасований , 8 вересня 2016 року апеляційним судом Одеської області вказане рішення залишено без змін. Поновлена на посаді наказом по ТОВ «Промтоварний Ринок» від 12 вересня 2016 року №1060-к але фактично до своїх обовязків головного бухгалтера ТОВ після поновлення на роботі вона допущена не була, дані обставини вбачаються як з пояснень позивача, так із заперечень на позов відповідача та його представників в ході судового розгляду справи. В день поновлення позивача на роботі 12 вересня 2016 року, був виданий, наказ по ТОВ «Промтоварний Ринок» №144 «Про реорганізацію окремих структурних підрозділів Товариства», в якому йдеться фактично про зміну назви служби головного бухгалтера ТОВ на фінансово - бухгалтерську службу, не скоротивши жодної посади і не звільнивши жодного працюючого на відповідних посадах осіб, колишніх підлеглих [PERSON], крім неї. Незважаючи на ту обставину , що вона була поновлена судом на посаді головного бухгалтера ще 14 липня 2016 року, саме після рішення суду по підприємству видається низка наказів, метою яких вбачається створення обставин для подальшого звільнення позивача з посади головного бухгалтера , так наказом № 1001-к від 3 вересня 2016 року, як встановлено в суді позивачка не бачила і не була з ним ознайомлена з ним, прийнято рішення в сегменті штатного розкладу, при цьому ніхто звільнений не був, що вбачається з пояснень позивача і заперечень відповідача - об,єднати бухгалтерію, фінансово економічний відділ, касовий відділ у фінансово - бухгалтерську службу ТОВ, наказом №1024 к , з яким позивачка також ознайомлена не була, від 7 вересня 2016 року головного бухгалтера [PERSON], яка працювала на посаді, яку раніше займала позивачка і не звільнена з неї згідно наказу про поновлення [PERSON] на посаді головного бухгалтера підприємства, за її заявою переведено головним бухгалтером фінансово бухгалтерської служби, яка фактично повним складом бухгалтерії продовжила виконувати попередні функції, тільки в з новою назвою. Суд вбачає в діях відповідача, саме після винесення рішення Приморського районного суду міста Одеси 14 липня 2016 року про поновлення на роботі [PERSON], створення штучних умов, шляхом видання низки наказів по підприємству з метою подальшого звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера підприємства. Згідно до вимог трудового законодавства України при виданні наказу про звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України суди повинні встановити: чи дійсно мало місце скорочення чисельності та штату працівників/ в даному випадку цього не було/, чи виконані роботодавцем норми законодавства, які регулюють вивільнення працівника згідно до вимог п.1 ст.49-2 КЗпП України( позивачці запропонували роботу, яка не відповідає її фаху), які маються докази того, що працівник відмовився від переводу на іншу відповідну до його спеціальності роботу, чи мав роботодавець перевести робітника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, чи не користувався вивільнений працівник перевагою на залишення на роботі відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України, Чи попереджався робітник за два місяці про наступне звільнення?, і, головне, чи було додержано право робітника у випадку реорганізації, якщо вона дійсно була,(бо в судовому засіданні фактично встановлено, що такого кроку в діях адміністрації відповідача фактично не було) при реорганізації чи перепрофілюванні підприємства звільнення по п. 1 ст. 40 КЗпП України можливо застосувати лише тоді , коли це дійсно супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, зміну в їх складі по посадам, спеціальностям, кваліфікації, професії. Крім того, вирішуючи даний спір суд враховує, що роботодавець зобов,язаний був в межах однорідних професій і посад провести перестановку робітників і перевести більш кваліфікованих робітників ( рішення з боку адміністрації з цього приводу ніякого не було) , посада якого скорочується, на другу аналогічну посаду. Суд вважає , що у всіх випадках звільнення по п.1 ст.40 КЗпП України здійснюється з наданням гарантій , пільг і компенсацій передбачених главою третьою КЗпП України, при розгляді вказаної справи судом встановлено що відповідачем вимоги КЗпП України в цій частині виконані не були. Виходячи с того, що [PERSON] була фактично не поновлена на посаді головного бухгалтера ТОВ «Промтоварний Ринок» за рішенням суду, а тільки юридично, ця обставина вбачається як із матеріалів справи так і пояснень сторін, оскільки на посаді головного бухгалтера працювала інша людина ([PERSON]Х.), до самого її повторного звільнення, позовні вимоги про поновлення на роботі на посаді головного бухгалтера позивачка повязує саме з цими обставинами. Видаючи низку наказів, після поновлення на роботі позивачки, відповідач не виконав вимоги трудового законодавства навіть з тих позицій які він вважав законними, не врахував ту вимогу закону , що саме у випадку скорочення посади, яку в дійсності ніхто не скорочував, і працював незаконно звільнений робітник для виконання рішення суду роботодавець повинен був поновити робітника на рівнозначній посаді і внести відповідну зміну в штатний розпис , тобто ввести скорочену посаду. Нічого подібного відповідач не зробив. Крім того, не виконав вимоги п. 6 ст.40 КЗпП України , не звільнив працівника, працюючого на посаді поновленого працівника за рішенням суду. Що стосується зобовязання відповідача внести зміни в запис про поновлення на роботі № 18 у трудовій книжці [PERSON], яка не відповідає вимогам трудового законодавства України, то суд вбачає цю вимогу законною, оскільки запис № 18 у трудовій книжці [PERSON] зроблений наступним чином: «12.09. 2016 - запис за № 17 є недійсним поновлена на попередній посаді; підстава - Наказ від 12.09.2016 №1060-к», а текст наказу від 12.09.2016 року № 1060-к «Про поновлення на роботі [PERSON]І.» виданий з наступним текстом: « Наказую: 1.Скасувати наказ про звільнення [PERSON] від 24.12.2014 р. №1385-к; 2.Поновити [PERSON] на роботі з 25.12.2014 року;3.Розрахувати та виплатити компенсацію за час вимушеного прогулу; 4.Начальнику відділу кадрів: 4.1 внести запис про поновлення на роботі до трудової книжки [PERSON],4.2.скласти скорегований табель обліку робочого часу,4.3. внести запис до інших кадрових документів. Підстава Рішення Приморського районного суду м. Одеси ввід 14.07.2016 по справі №522/815/15-ц», тобто запис в трудовій книжці [PERSON] за №18 не відповідає взагалі як вимогам трудового законодавства так і тексту наказу, згідно якого повинен був зроблений запис в трудовій книжці. З урахуванням викладеного, суд вважає, що накази директора ТОВ «Промтоварний ринок» за №№ 144,від 12 вересня 2016 року;1001 від 3 вересня 2016 року;1024 від 7 вересня 2016 року; 141/1 від 7 вересня 2016 року; 1332-к від 15 листопада 2016 року є незаконними і підлягають скасуванню. У звязку з вищевикладеним суд вважає неправомірним повідомлення на імя [PERSON] Н,І. «Про заплановане звільнення» №1/144 від 14 вересня 2016 року і не відповідним вимогам глави третьої КЗпП України. Стаття 235 ч.1 КЗпП України передбачає , що у разі звільнення без законних підстав, або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Частина друга статті 235 КЗпП України передбачає ,що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Наказом № 1266-к від 30.10 2016 року по ТОВ «Промтоварний ринок» головному бухгалтеру [PERSON] визначений посадовий оклад у сумі 29500 гривень з 1 червня 2016 року, який діяв до звільнення [PERSON]І 15 листопада 2016 року. З вищенаведених підстав суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] про поновлення її на займаній посаді з 15 листопада 2016 року. та стягнення на її користь з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а сам з 15 листопада 2016 року дати звільнення, до дати ухвалення рішення по справі. Виплата заробітної плати [PERSON] за час вимушеного прогулу розраховується згідно Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року(з подальшими змінами і доповненнями) та наданого суду копії наказу по ТОВ «Промтоварний ринок» №1266-к від 30.10.2016 року ,щодо її посадового окладу. Робочі дні в місяцях (листопад ,грудень), що передували звільненню становили 35 робочих днів, заробітна плата за (листопад, грудень), що передувала звільненню становила (14750+29500 = 44250) середній заробіток позивачки становить 1264 гривні (44250 : 35 робочі дні); з часу звільнення до прийняття рішення про поновлення на роботі 260 робочих днів. Таким чином , на користь позивачки стягується її середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі(1264Х260) 328640 гривень. Пункт 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачає, що при задоволенні вимог про оплату праці суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає суму без утримання цього податку й інших обовязкових , про що зазначає у резолютивній частині рішення платежів, тому втрачений середній заробіток позивачки, що складає 328640 гривень, стягується з відповідача з послідуючим відрахуванням податків та інших обовязкових платежів. Частина 3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача , на користь якого ухвалено рішення,звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної, чи відхиленої частини вимог, відтак суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 3286 гривень сорок копійок. Крім того,відповідно до вимог п.п.2,4 частини першої ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне рішення в частині поновлення на роботі [PERSON]І та стягнення зарплатні в межах одного місяця допустити до негайного виконання. Що стосується вимог позивачки про стягнення з відповідача моральної шкоди, згідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України, то відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідач, формально юридично, а не фактично, поновивши позивачку на посаді головного бухгалтера, позбавив її повноважень головного бухгалтера , перемістив її в приміщенні загального туалету ТОВ «Промтоварний Ринок», не видав їй перепустку до адміністративного корпусу, де знаходиться кабінет головного бухгалтера завдав їй моральні страждання і шкоду, оскільки вона працювала на підприємстві більше 15 років, її знала велика кількість підприємців,які дивлячись на її приниження, висловлювали їй свої співчуття на відверто принижуючи відносно позивачки дії адміністрації, данні обставини були підтверджені в суді позивачкою і частково самими представниками відповідача, викладених як у запереченнях так і поясненнях в ході судового розгляду справи. Суд вважає що моральна шкода нанесена позивачу відповідачем підлягає частковому задоволенню у вигляді стягнення з нього 5000 гривень на користь позивача.

Outcome: partial