Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення пені за прострочені платежі із присуджених аліментів. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.07.2006 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: доньки Марії-Олександри, [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 100 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ним повноліття. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.03.2011 року збільшено розмір стягуваних з відповідача аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей до 300 гривень на кожну дитину. Стверджує, що з 22.03.2011 року відповідач аліментів не сплачує, в іншій формі матеріально дітей не забезпечує, участі у їх вихованні не бере. Заборгованість по сплаті аліментів становить 49 800 грн. Тому просить змінити розмір аліментів і стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки Марії-Олександри, [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 950 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня подачі позову і досягнення ним неповноліття, а також 15 048 гривень пені за несвоєчасну сплату аліментів за період часу з 22.03.2011 року по 31.01.2018 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, згідно із поданою заявою просила проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задоволити, щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи у його відсутності, відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 287 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.03.2011 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей: доньки Марії-Олександри, [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ним повноліття (а.с. 10-12). п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. В силу ч. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Як встановлено у судовому засіданні з письмових доказів, відповідач офіційно не працює, не має стабільного заробітку, а тому суд вважає за правильне позов задовольнити та змінити розмір стягуваних аліментів на неповнолітніх дітей: доньки Марії-Олександри, [INFO], та сина [PERSON], [INFO], а саме збільшити до 950 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ним повноліття. Не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення аліментів у зміненому розмірі з моменту звернення до суду з позовом, на підставі роз'яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» про те, що визначені в порядку ст. 192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України у спорі про стягнення пені від суми несплачених аліментів від 11.09.2013 р., зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до положень п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнство та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідачем не надавались державному виконавцю будь-які документи, які свідчать про неможливість своєчасно сплачувати аліменти у тому обсязі, який визначений судом та державним виконавцем, тому суд вважає, що заборгованість за аліментами утворилася саме з вини відповідача. За змістом ст. 196 СК України, пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість, неустойка за прострочення сплати аліментів нараховується не на всю суму заборгованості в арифметичній прогресії, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за кожен день прострочення без її накопичення в прогресії, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Позивачем до позовної заяви додано розрахунок пені у період з 22 березня 2011 року по 31 січня 2018 року, відповідно до якого позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 15 048 грн., а тому, суд вважає за можливе позовні вимоги про стягнення пені задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів за вказаний період, виходячи з того, що заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати у справі у вигляді судового збору. Тому судовий збір в сумі 1409 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України.

Outcome: partial