Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Одеського регіонального відділення ПАТ «Укрсоцбанк» та просить визнати за неї право власності на банківський вклад в Одеському регіональному відділенні ПАТ «Укрсоцбанк» в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 20 жовтня 2015 року. Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що 20 жовтня 2015 року помер її брат [PERSON] в Штаті Нью-Джерсі, США. За життя [PERSON] склав заповіт від 09 жовтня 2015 року, згідно якого він заповів позивачці банківський вклад відкритий в Одеському регіональному відділенні ПАТ «Укрсоцбанк». Також позивач зазначив, що в червні місяці 2016 року вона звернулась до Першої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата. Однак, 08 липня 2016 року державним нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на банківський вклад, у звязку з тим, що для отримання спадщини після смерті особи, яка постійно проживала у іншій країні на час складання заповіту, необхідно звертатись до компетентних органів США. У звязку з цим, [PERSON] звернулась до суду з дійсним позовом. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Одеського регіонального відділення ПАТ «Укрсоцбанк» у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала у повному обсязі. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Тому, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання представником відповідача позовних вимог [PERSON] Судом встановлено, що 20 жовтня 2015 року помер брат позивачки [PERSON] в Штаті Нью-Джерсі, США, про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть видане Департаментом охорони здоровя штату Нью-Джерсі 21 жовтня 2015 року. За життя [PERSON] склав заповіт від 09 жовтня 2015 року, згідно якого він заповів [PERSON] банківський вклад відкритий в Одеському регіональному відділенні ПАТ «Укрсоцбанк». Тобто, [PERSON], як сестра померлого, є спадкоємцем за заповітом згідно ст. 1268 ЦК України, згідно якою спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Також судом встановлено, що в червні місяці 2016 року позивачка звернулась до Першої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата. Однак, 08 липня 2016 року державним нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на банківський вклад, у звязку з тим, що для отримання спадщини після смерті особи, яка постійно проживала у іншій країні на час складання заповіту, необхідно звертатись до компетентних органів США. Листом ПАТ «Укрсоцбанк» від 27 липня 2016 року було відмовлено позивачці у видачі грошових вкладів, у звязку з тим, що для отримання спадкоємцем успадкованих коштів, розміщених на рахунках спадкодавця, спадкоємцю необхідно оформити на території України свої спадкові права на грошові кошти (вклади) та надати до банку оформлене відповідно до норм чинного законодавства України свідоцтво про право на спадщину або рішення суду, винесене судом на території України. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. ст. 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Оскільки позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на банківський вклад в Одеському регіональному відділенні ПАТ «Укрсоцбанк», то права позивачки підлягають винятковому способу захисту шляхом визнання права власності за нею на вищевказане майно в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 12681270 ЦК. Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Тому, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на банківський вклад в Одеському регіональному відділенні ПАТ «Укрсоцбанк» в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 20 жовтня 2015 року. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved