Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 30 серпня 2008 року померла її бабуся [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина на грошові вклади та земельну ділянку. На момент смерті спадкодавця з нею проживав рідний брат позивача [PERSON], який одержав у спадок грошові вклади. За життя [PERSON] залишила заповіт, у якому земельний пай заповідала [PERSON] Вона була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки не знала про існування заповіту, а тому просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не зявилася, сповіщалася судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, надала до суду заяву у якій заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, просила справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, сповіщався судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову [PERSON] Суд, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного. 30 серпня 2008 року в с. Вовчанські Хутори Вовчанського району Харківської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 183475 виданого 04 вересня 2008 року Вовчансько-Хуторською сільською радою Вовчанського району Харківської області ( а.с.6). За життя [PERSON] залишила заповіт, у якому земельний пай заповідала [PERSON] (а.с.5). Протягом шести місяців з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини [PERSON] не зверталась. Фактично спадщину не прийняла. Зазначені обставини визнані сторонами по справі, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини дня смерті особи або дня, з якого вона оголошена померлою (ч. 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. [PERSON], як спадкоємець, який не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом встановленого строку, має довести поважність причини його пропуску. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 24 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови не можуть бути визнані поважними (п. 18). Таким чином, посилання позивача, як на поважну причину пропуску строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини те, що вона не знала про існування заповіту, суд вважає безпідставним та не відносить її до обєктивних, непереборних, істотних труднощів. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позивач не довела свої вимоги в суді, оскільки не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Судові витрати визначаються судом у відповідності зі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed