Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів на поховання. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що [INFO] року помер її та відповідача батько [PERSON], який проживав за адресою: РФ, [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з недоотриманої пенсії за квітень 2013 року. Спадкоємцями [PERSON] є сторони по справі. 08.10.2013 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Оскільки відповідач на похорони батька не приїжджав, усі затрати на його поховання у сумі 20260 руб., що складає 5065 грн. було сплачено позивачкою . Внаслідок чого [PERSON] просить стягнути на її користь з відповідача 1/2 частину сплачених за поховання батька коштів у розмірі 2532,50 грн. та судовий збір. У cудове засідання позивачка не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився , хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак судові повістки від відповідача поверталися до суду за закінченням терміну зберігання. Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява) вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Матеріали справи не містять заяви позивачки щодо заперечень проти вирішення справи при заочному її розгляді Таким чином, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], який є батьком позивачки, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження позивачки та про смерть [PERSON] (а.с. 7,8). Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з недоотриманої пенсії за квітень 2013 року у сумі 14867 руб. 50 коп. 08.10.2013 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого стала власником 1/2 частини спадщини. На іншу 1/2 частину вказаної спадщини свідоцтво про право на спадщину за законом не видано ( а.с.9). Статтями 10, 11, 57, 58, 60 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів , висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях . Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст. 1268, ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1219 ЦК України передбачено , що не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини ( ст. 1222 ЦК України). Відповідно ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Позивачкою в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не доведено належними доказами, що відповідач є спадкоємцем померлого [INFO] року [PERSON] Частиною 1 статті 1232 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Таким чином, позивачкою не доведено обов'язок відповідача відшкодувати позивачеві відповідно до ч.1 ст. 1232 ЦК України витрати на поховання спадкодавця [PERSON] Аналізуючи викладене вище , суд приходить до висновку про відсутність правових підстав щодо задоволення необґрунтованого позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на поховання.

Outcome: dismissed