Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 1993 року вона проживала однією сім'єю з відповідачем, без реєстрації стосунків в відділі державної реєстрації актів цивільного стану, але вони з відповідачем вели спільне господарство. [INFO] від сумісного проживання однією сім'єю у сторін народилась дочка [PERSON], в свідоцтві про народження якої батьком дитини вказаний [PERSON] З вересня 2010 року сторони припинили жити однією сім'єю. На даний час дочка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на зазначене, а також враховуючи те, що відповідач отримує нерегулярний та мінливий дохід, але добровільно надавати допомогу на утримання дитини відмовляється, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 643 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача посилаючись на обставини викладені у позові, на позовних вимогах наполягає і просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, зазначивши, що він працює у ФОП [PERSON] на посаді водія-експедитора, його заробітна плата щомісячно складає не більш ніж 1090 грн., тому він має можливість сплачувати позивачу аліменти на утримання неповнолітньої дочки, але не більш ніж 320 грн. щомісяця. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно з ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 1993 року по вересень 2010 року перебували в фактичних шлюбних відносинах. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 17.02.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції (а.с. 12). Дитина проживає з матір'ю - [PERSON] і находиться на її утриманні. Таким чином, судом встановлено, що на цей час [PERSON] повністю знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з останньою. Добровільно відповідач матеріальної допомоги щомісяця на утримання спільної дитини не надає. Відповідач з 11.02.2014 року працює у ФОП «[PERSON]» на посаді водія-експедитора. Його доходи за період з лютого 2014 року по травень 2014 року складають 4 364 грн. 08 коп., що підтверджується відповідною довідкою від 23.06.2014 року за № 1 (а.с. 45). Інших аліментних зобов'язань відповідач не має. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, приймаючи до уваги інтереси неповнолітньої [PERSON], її стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, той факт, що відповідач має змогу сплачувати аліменти, а також думку відповідача, що він зможе сплачувати аліменти, але не більш ніж 320 грн., враховуючи прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], що підлягають стягненню з [PERSON] повинен щомісячно складати 400 грн., починаючи з дати подачі позову. Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст. 88 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial