Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини в порядку статті 257-1 ЦПК України. Вказувала, що [INFO] її сестра [PERSON] народила доньку [PERSON] у м. Макіївка Донецької області. Посилаючись на наявність відмови Білоцерківський міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області у видачі свідоцтва про народження [PERSON], заявник просила встановити факт народження [PERSON], [INFO] у м. Макіївка Донецької області, батьком дитини є [PERSON], [INFO], мати дитини - [PERSON], [INFO], з метою виїзду за межі вказаної території. В судові засідання заявник [PERSON] 08.11.2017 року та 09.11.2017 року не з'явилась, під час здійснення судом телефонограми остання повідомила, що з`явитися в судове засідання не має можливості, оскільки перебуває на лікуванні з дитиною у м. Києві, просила розгляд справи проводити у її відсутності, заяву підтримала повністю. Заінтересовані особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Згідно вимог ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 05.08.2006 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Жданівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 46. Відповідно до наявної у справі копії свідоцтва про народження, що видана 21.01.2017 року в м. Макіївка Донецької області - [INFO] в них народилась донька [PERSON], місце народження м. Макіївка. В матеріалах справи міститься копія медичного свідоцтва про народження [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заявник по справі [PERSON] являється рідною сестрою [PERSON] та рідною тіткою [PERSON], [INFO], що вбачається з копій свідоцтв про народження [NUMBER] від 14.10.1987 року та [NUMBER] від 16.09.1986 року. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про реєстрацію народження дитини, народженої [INFO] у [PERSON] 24.10.2017 року вказаним відділом [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини, народженої [INFO] у громадянки [PERSON] Вказана відмова мотивована тим, що заявником для підтвердження факту народження дитини пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до Додатку 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», місто Макіївка Донецької області віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, беруться до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт народження [PERSON], [INFO] в м. Макіївка Донецької області. Отже, зібрані у справі докази та їх оцінка у сукупності вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту народження, що врегульовано ст.ст. 256, 257-1 ЦПК України.

Outcome: approved