Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 15 жовтня 2005 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають дитину дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно стабільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має заробіток, оскільки працює у м. Києві. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів доходів відповідача, починаючи з дня надходження позову до суду до досягнення дитиною повноліття, допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за 1 місяць. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення та пояснив, що з вересня 2016 р. по січень 2017 р. він працював у м. Києві та кожен місяць висилав позивачу кошти на утримання дитини, але 23 січня 2017 р. відповідач звільнився з роботи та повернувся до дружини, де проживає і по цей час. На теперішній час постійної роботи немає, але проти стягнення аліментів на утримання дочки у розмірі, в якому просить позивач не заперечує. Відповідно до вимог частини першої статті 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Частиною четвертою цієї статті передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 011285, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 15 жовтня 2005 р., актовий запис № 477 (арк. справи 6). Від шлюбу сторони [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 166653, виданим 15 лютого 2011 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції за актовим записом № 115. Дитина знаходиться на утриманні матері, позивача по даній справі, з нею мешкає, що, зокрема, вбачається зі змісту позовної заяви, та не заперечується сторонами. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що між сторонами немає домовленості відносно утримання неповнолітньої дитини, зокрема, стосовно першочергових витрат на неї. Як вказує позивач у позовній заяві, вона на даний момент не працює, з огляду на що їй важко самотужки виховувати та утримувати дитину, а відповідач добровільно кошти на утримання дочки стабільно не надає. Судом встановлено, що між сторонами немає домовленості відносно утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], зокрема, стосовно першочергових витрат на неї. За таких обставин суд доходить висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 182\~\~Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інше. Як розяснено у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як свідчать матеріали справи, відповідач не працює, не має постійного джерела доходу. Доказів стосовно наявності у відповідача на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб відповідач суду не надав. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Також, у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Отже, з урахуванням обставин, встановлених у судовому засіданні, та на підставі положень діючого законодавства, суд вважає за доцільне встановити відповідачу розмір належних до сплати аліментів у розмірі ? частки від його доходу. Враховуючи викладене, суд задовольняє позов [PERSON] у повному обсязі. На підставі частини 3 статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 640 гривень 00 копійок. Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позивач у своєму позові просила та судом при вищевикладених обставинах вбачаються підстави для негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 10, 11, 57- 61, 64, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved