Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цим позовом до відповідачів та просить усунути їх від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Позивачка разом із відповідачами є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця. За життя спадкодавець протягом тривалого часу через тяжкий стан здоров`я та похилий вік не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала постійного стороннього догляду, допомоги та піклування. [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , перебувала на диспансерному обліку Гурівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини за гіпертонічної хвороби, цукрового діабету та інсулінової залежності. Незважаючи на те, що позивачка проживає у м. Кривому Розі та є багатодітною матір`ю, вона приїздила до матері, обслуговувала її, разом із сім`єю виконувала всю роботу по господарству, прибирала, годувала, постійно придбавала інсулін в аптеках м. Кривого Рогу, возила та доглядала в лікарнях м. Долинської та м. Кривого Рогу, наймала транспорт з метою забрати матір з лікарні, надавала допомогу, в тому числі матеріальну, організовувала поховання. Для того, що спадкодавець була завжди доглянута, нагодована, умовила її укласти договір про надання соціальних послуг. У свою чергу відповідачі будучи обізнаними про безпорадний стан матері та її потреби, маючи можливість виконувати свої обов`язки, але свідомо нехтуючи ними не вчиняли необхідних дій, не спілкувалися з матір`ю, не навідували її вдома та у лікарні, будучи у селі проходили повз будинок, тобто усунулись від надання будь-якої допомоги. Мати просила їх про допомогу. Відповідачі не надіслали до суду відзиви на позовну заяву. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити. Пояснили, що спадкодавець одиноко проживала у селі та не була з інвалідністю. Позивачка дійсно останніх 10 років ніде не працювала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у ньому. Стверджує, що відносно матері здійснював догляд та надавав необхідну допомогу. Мати лежачою людиною не була, погано бачила та хворіла на цукровий діабет. До літа 2019 року кожного місяця возив матір до м. Кривого Рогу за отриманням пенсії та здійснення покупок продуктів харчування. Коли мати зверталась до нього за допомогою то ніколи їй не відмовляв. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у ньому. Свою бабу останній раз навідував два року тому, восени. Особисто до неї приїздив. Періодично також бабу навідував. Баба до нього ніколи не зверталась про надання допомоги. Коли бабу навідував то вона перебувала у стабільному стані. Баба могла себе самостійно обходити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити у ньому. Відповідачка пояснила, що часто до матері не могла приїжджати, оскільки проживає в іншій місцевості, навчала власних дітей. Мати повідомляла, що віддавала позивачці грошові кошти, які отримувала за земельну частку (пай). Про те, що мати у лікарні повідомила позивачка. Зі своєю донькою до неї приїжджали. Лікар повідомив, що надії на життя немає, оскільки у матері були хворі нирки. Все, що мати просила завжди їй надавала. Особисто у 2017 році пропонувала матері переїхати до неї жити, однак вона відмовилась. Свідок [PERSON] , [INFO] суду пояснив, що йому відомо про цей позов. З 2014 року спадкодавець почала втрачати зір. Діти до неї приїжджали, але потім мабуть за зайнятості приїжджали менше, а можливо він їх не бачив. Останніх три роки перед смертю бабі потрібна була допомога, оскільки вона погано бачила. Вона наймала сусідку, яка варила їй їжу, топила в будинку, однак хто надавав на це гроші не знає. Спадкодавець йому особисто повідомляла, що хлопці не можуть приїхати через зайнятість на роботі. Позивачка разом зі своїми дітьми приїздила на допомогу бабі, приносили води, запитували про її справи, а та повідомляла, що все добре. [PERSON] не бачив, можливо декілька разів приїздив за три чи чотири роки. Є сусідом спадкодавця. До нього баба рідко зверталась за допомогою. З нею спілкувався. Спадкодавець ніколи йому не повідомляла, що зверталась до дітей за допомогою, а вони її не надавали. Взагалі баба про дітей поганого ніколи не говорила. Свідок [PERSON] , [INFO] суду пояснила, що проживала поряд зі спадкодавцем. Одного разу будучи на поминках чула як баба запитувала [PERSON] чому той не приїжджає, а той зазначав, що нехай позивачка приїжджає або хай на нього перепише будинок. Останнім часом бабі носила молоко. Бабі допомагали у справах люди, яких вона наймала або соціальні працівники. Бабу навідували позивачка зі своїми дітьми. Баба у господарстві мала собаку. Вважає, що за догляд баба платила людям зі своєї пенсії, одна точно цього не знає. Спадкодавець повідомляла, що діти до неї не приїжджають, оскільки мають свої проблеми. Баба ніколи не повідомляла, що діти їй відмовляли у наданні коштів для життя. Баба все робила на дотик, оскільки не бачила, особисто справляла потреби, ходила, сприймаючи все на дотик. Можливо [PERSON] забирав бабу до м. Кривого Рогу, однак вона цього не бачила. Спадкодавець за життя казала, що діти ворогують за земельну частку (пай), а за будинок нічого не казала. Дійсно знає про те, що баба отримувала пенсію у м. Кривому Розі. Свідок [PERSON] , [INFO] суду пояснила, що є онукою спадкодавця. До баби ніхто з відповідачів не приїздив. Тітка навідувала бабу коли та мала господарство, брала продукти. У свою чергу вона до баби приїздила часто, майже на кожні вихідні дні. У 2015 році баба осліпла. По будинку могла переміщуватись. Баба потребувала ліків, допомоги по господарству. Знає, що баба просила допомоги у дітей, однак вони відмовляли, а саме відмовляли у приїзду погостювати, допомогти у господарстві. Відмовляли через власні справи. Бабі допомагали люди. Свідок [PERSON] , [INFO] суду пояснила, що сторін знає з дитинства. Спадкодавець була її старшою сестрою. Особисто вважає поведінку позивачки неправильною. [PERSON] за матір`ю не доглядала, приїздила забирати у неї пенсію та продукти харчування, інші речі. Баба доживала в умовах гірших ніж домашня худоба. Особисто останній раз у сестри була на її сімдесятиріччя. До зошиту не записувала коли навідувала сестру. Діти сестру навідували коли їм виходило, оскільки всі працюють. При ній [PERSON] пропонувала сестрі проживати у неї, однак вона відмовлялась. Сестра ніколи не казала, що у дітей просила допомоги, а вони їй у цьому відмовляли. Такого ніколи не було. Найбільше сестра любила позивачку та їй найбільше допомагала. Свідок [PERSON] , [INFO] суду пояснила, що спадкодавець є її колишньою свекрухою. Свекруха була доброю людиною, любила своїх дітей, порівну між ними все ділила. Коли вона хворіла то зі своїм покійним чоловіком її відвідували. Останніх три роки свекруху не провідували. За пів року до смерті чоловіка з ним разом не проживали. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову у позові з таких підстав. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (чч. 1-3 ст. 83 ЦПК України). Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (а. с. 9). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є дітьми спадкодавця. [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями за правом представлення, оскільки їх батько [PERSON] , [INFO] , який є сином спадкодавця, помер до її смерті, а саме [INFO] . Всі спадкоємці у справі після смерті [PERSON] прийняли спадщину, а саме у шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини звернулись до Долинської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, про що свідчить зміст спадкової справи. На момент смерті [PERSON] проживала одиноко за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка Гурівської сільської ради від 29 травня 2020 року № 02-30/210, що також сторони визнають. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За змістом чч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. За змістом п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило ч. 5 ст. 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Верховний Суд у постанові від 26 січня 2021 року (справа № 359/9293/18) зазначав, що для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. У цій справі згідно з дослідженими судом доказами суд установив, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] до своєї смерті мала ряд хвороб, зокрема хворіла на цукровий діабет та мала поганий зір. Спадкодавець проживала одиноко. [PERSON] самостійно могла пересуватися, однак потребувала періодичної допомоги для забезпечення власний фізичних потреб. На момент смерті спадкодавцю виповнилось 70 років. Свої потреби [PERSON] задовольняла особисто, наймала для цього місцевих жителів, а також отримувала соціальні послуги на платній основі, про що свідчить договір про надання соціальних послуг № 151. Спадкодавець не була особою з інвалідністю, про що зазначали сторони в судовому засіданні. Частково допомогу у господарстві [PERSON] надавали діти, переважно позивачка зі своїми дітьми, тобто онуками. Зазначене у сукупності свідчить, що [PERSON] не була у безпорадному стані, переважно самостійно забезпечувала умови свого життя, не мала абсолютної потреби у сторонньому догляді, допомозі та піклуванні. Про це також свідчить та обставина, що навідували її у вихідні дні. Достатніми доказами також підтверджено те, що [PERSON] не вимагала якоїсь допомоги від дітей та онуків, які є сторонами у справі, а вони у свою чергу їй у цьому відмовляли. Тобто спадкодавець не потребувала саме їхньої допомоги. Матеріали цієї цивільної справи не містять належних та допустимих доказів, що спростовують вищезазначене. З огляду на вказане, суд не знаходить підстав для задоволення цього позову, а тому в ньому має бути відмовлено. Відповідачі у справі не надали доказів понесення ними судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed