Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом в якому просить визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Панаса Саксаганського/Крейсерна, буд. 62/16 за набувальною давністю. В обґрунтування зазначила, що власниками зазначеного будинку є вона, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Останній помер 1991 року. У звязку з відсутністю у нього спадкоємців, рішенням виконавчого комітету Комунарської районної ради народних депутатів ? частина житлового будинку, яка за життя належала [PERSON] безоплатно була передана на баланс ПРЕЖО № 5 Комунарського району, однак до теперішнього часу право власності на зазначену частину переоформлено не було. З 2000 року позивач користується ? частиною будинку, яка належала [PERSON], доглядає за нею, виконує ремонтні роботи, сплачує комунальні послуги, а тому вважає, що вона добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує їм відкрито та безперервно володіти протягом тривалого строку, у звязку з чим просить суд задовольнити її позовні вимоги. Позивач та її представник в судове засідання не зявились. Позивач надала суду заяву у якій просила відкласти судове засідання у звязку з її хворобою, але доказів на підтвердження поважності неявки у судове засідання суду не надала. У попередніх судових засіданнях просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розглянути справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений судом належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надав. Представник третьої особи КП «Наше місто» ЗМР в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що в 1947 році [PERSON], яка є бабусею позива зі своїм чоловіком [PERSON] по домашній угоді придбали ? частину будинку, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Панаса Саксаганського/Крейсерна, буд. 62/16. 22.10.1990 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ІІ-ЖС №450435. Після її смерті, належну їй ? частину зазначеного будинку за законом отримали її діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 06.10.1991 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть ІІ-ЖС №495649. У звязку з відсутністю у нього спадкоємців, 10.03.1994 року рішенням виконавчого комітету Комунарської районної ради народних депутатів №74/1, ? частина житлового будинку №62/16, яка за життя належала померлому [PERSON] безоплатно була передана на баланс ПРЕЖО № 5 Комунраського району. 21.02.2000 року помер батько позивача [PERSON] Після його смерті [PERSON] отримала у спадок 1/12 частину житлового будинку №62/16, що знаходиться по вул. Панаса Саксаганського/Крейсерна у м. Запоріжжя. 25.08.2001 року померла співвласниця будинку [PERSON], після чого її частка будинку перейшла у спадок її чоловіку [PERSON] 20.12.2012 року позивач [PERSON] за договором купівлі-продажу набула право власності на 1/12 частину будинку, яка належала [PERSON] Таким чином на теперішній час позивач є власницею 1/6 частини будинку №62/16, що знаходиться по вул. Панаса Саксаганського/Крейсерна у м. Запоріжжя, [PERSON] є власником 1/12 частини будинку, ? частина будинку значиться за померлим [PERSON] Крім того встановлено, що ? частина зазначеного будинку належала за життя [PERSON] На теперішній час його донька [PERSON] звернулась до Шостої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] з 2000 року і по даний час проживає в зазначеному будинку, доглядає за ним, виконує ремонтні роботи, сплачує комунальні послуги. З часу смерті [PERSON] і по даний час КП «ВРЕЖО № 5» або його правонаступники для переоформлення права власності на ? частину будинку у відповідні органи не звертались. З дня смерті [PERSON] пройшло вже понад 25 років, тому позивач просить задовольнити її позовні вимоги. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і понад 18 років продовжує відкрито, безперервно володіти частиною житлового будинку, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Панаса Саксаганського/Крейсерна, буд. 62/16 та яка до смерті належала [PERSON], суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved