Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулась з позовною заявою до Фастівської міської ради, третя особа Реєстраційна служба Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнання права власності на нерухоме майно, вимоги мотивуючи тим, що відповідно до договору дарування квартири вона набула права власності на квартиру №3 по вул. Комунарів у м.Фастів, однак здійснити державну реєстрацію цього права не вдалось через виявлення відомостей про реєстрацію як цілої частки на обєкт нерухомості, так і спільної часткової власності. Позивач зазначає, що за нею зареєстровано на праві приватної власності на квартиру, як на цілу частку, однак реєстратор БТІ мав зареєструвати лише 16/25 частини квартири, оскільки вона перебуває у спільній частковій власності. Через таку помилку реєстратора БТІ вона позбавлена можливості здійснити реєстрацію права власності, що порушує її права, як добросовісного набувача, тому просить визнати за нею право власності на 16/25 частини квартири №3 по вул. Комунарів у м.Фастів. \~ \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про те, що заявлені вимоги підтримує та просить розгляд справи провести за її відсутності. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд цивільної справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд цивільної справи за відсутності представника. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.10.2007 року між [PERSON] (Дарувальник) та [PERSON] (Обдарована) укладений договір дарування квартири, який посвідчений державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 2-997 (далі за текстом договір дарування). Відповідно до умов договору дарування, Дарувальник передав у власність, а Обдарована прийняла у власність квартиру [ADDRESS], загальною площею 29,4 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м. (далі за текстом квартира). 02.11.2007 року Фастівським міжміським бюро технічної інвентаризації прийнято рішення про реєстрацію 1/1 частки права власності на квартиру на підставі договору дарування, про що здійснений запис:8281 в книзі:83, що підтверджується витягом №16514402. Позивач звернулась до Реєстраційна служба Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області з вимогами провести державну реєстрацію права власності на квартиру, однак рішенням реєстратора № 24539418 від 18.09.2015 року відмовлено у вчинені заявлених дій через неможливість встановити відповідність заявлених прав та поданих документів вимогам законодавства, а саме через наявність відомостей про реєстрацію як цілої частки на квартиру, так і спільної часткової власності. Як вбачається зі змісту довідки №1075 від 07.09.2015 року, виданої Фастівським бюро технічної інвентаризації, при приватизації комунальної квартири №3 по вул. Комунарів у м.Фастів громадянам [PERSON] та [PERSON] було помилково видане Свідоцтво про право власності на цілу квартиру, замість належних їм 16/25 частин. Судом встановлено, що у свідоцтві про право власності на житло від 1 жовтня 1996 року №178 не вказано частки співвласників квартири. З наведеного виходить, що при укладанні договору дарування, дарувальник [PERSON] передав у власність Обдарованій [PERSON] саме 16/25 частин квартири [ADDRESS], тому реєстратор БТІ повинен був зареєструвати право власності саме на 16/25 частин квартири. Крім того, як вбачається з технічного паспорту на квартиру, загальна площа квартири складає 49,9 кв.м., житлова 34,4 кв.м., в користуванні [PERSON] знаходяться приміщення згідно поверхневого плану, загальною площею 31,3 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м., що складає саме 16/25 частин квартири. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Обєктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (ст.179 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В даному випадку суд вважає, що [PERSON] правомірно набула право власності на 16/25 частин квартири [ADDRESS], однак визнати це право в іншому, окрім судового, порядку неможливо. Отже, враховуючи, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що за [PERSON] необхідно визнати право власності на 16/25 частин квартири [ADDRESS] загальною площею 31,3 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м.

Outcome: approved