Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, зазначивши, що вони з відповідачем з 2012 року до даного часу проживають разом та перебувають у фактичних шлюбних стосунках, від сумісного проживання у них народилося двоє спільних дітей, а саме: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Позивач не має можливості працювати, оскільки доглядає дитину, а відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дружини та дитини, хоча має таку можливість, в силу чого позивач змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трьох років. Позивач в судове засідання не зявився, однак, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до свідоцтва про народження серія І-АМ № 349563, виданого 31.08.2016 року та зареєстрованого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] являється батьком, а [PERSON] являється матірю [PERSON], [INFO] (а. с. 8). Копія свідоцтва про народження серія І-АМ № 259192, виданого 13.08.2013 року та зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] являється батьком, а [PERSON] являється матірю [PERSON], [INFO] (а. с. 9). Зміст довідки № 1889 від 20.03.2017 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Обєднання» вказує, що [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [INFO] буд., 18, кв. 11, разом з нею зареєстровані: чоловік [PERSON], донька - [PERSON], син - [PERSON] (а.с. 10). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину передбачені статтею 181 СК України, а саме: ч. 3 ст. 181 цього Кодексу визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Норма ч.1 ст. 183 СК України вказує на те, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З огляду на зазначене, врахувавши, що відповідач є батьком дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а відтак наділений законодавцем обовязком щодо утримання своїх дітей, а також позивач наділений правом на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини то їх слід також задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, з розподілом судових витрат згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved