Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. На обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , яка є її бабусею. В нотаріальній конторі їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропущенням строку встановленим для подачі заяви про прийняття спадщини, а довідка сільської ради, що встановлює факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини для нотаріуса не є документом, що встановлює вказаний факт. \~ \~ \~ \~Враховуючи вказане, просила встановити факт постійного проживання її [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 19 квітня 2019 року відкрито провадження по справі. \~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] в судовому засіданні на задоволені заяви наполягала, посилаючись на обставини, викладені в ній. \~ \~ \~ \~Представник заявника адвокат Підченко В.М. В судовому засіданні підтримав заяву, наполягав на її задоволенні. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення заявника та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 22 вересня 2008 року виконавчим комітетом Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с.12). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 26 серпня 2005 року [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 1,82 га, розташована на території Савинцівської сільської ради Мирогородського району Полтавської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13). При житті, 20 січня 2006 року, [PERSON] склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, а також все, що буде належати їй на день смерті заповідала [PERSON] (а.с.10). \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки №02-44/1793 від 25 жовтня 2018 року, виданою виконавчим комітетом Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Фактично без реєстраційного обліку з 2006 року по день смерті [INFO] в с.Головач Полтавського району [ADDRESS] проживала також [PERSON] . Поховання [PERSON] здійснила [PERSON] , 1966 року народження (а.с.7) \~ \~ \~ \~На підставі ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 грудня 2018 року приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Гура І.В. вбачається, що заявниці відмовленого в видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в зв`язку з пропуском нею шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, а також відсутній факт прийняття спадщини у зв`язку з відсутністю відомостей що спадкоємець проживав постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою звернення заявниці до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України. У судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт того, що заявниця з 2006 року по день смерті [PERSON] постійно проживала із спадкодавцем, своєю бабусею, оскільки [PERSON] хворіла, їй була потрібна стороння допомога та цілодобовий догляд. \~ \~ \~ \~У своїй ухвалі №505/2085/14-ц від 14 вересня 2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погодилась із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст.1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України №6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину як спадкоємцем за заповітом. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у пунктах 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч.1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч.2 ст.1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки заявниця, як спадкоємець за заповітом постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. В судовому засіданні з пояснень заявника, свідків, письмових доказів встановлено, що [PERSON] постійно проживала з [PERSON] на момент її смерті за місцем проживання спадкодавця по [ADDRESS] та здійснювала за нею догляд, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку, що зокрема підтверджено роз`ясненням нотаріуса. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Судові витрати на підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення не підлягають відшкодуванню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved