Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особи - Управління Державної міграційної служби Шевченківського району в Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні власністю. Свою заяву мотивує тим, що їй на підставі договору міни № 872 від 30.10.1998 р. належить право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS]. Договір зареєстровано Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації. Відповідно договору міни ? частини будинку у рівних частках належать особам: ? частина будинку - її матері [PERSON], ? частина - її сестрі [PERSON] та ? частина будинку - її племіннику [PERSON]. Житловий будинок [ADDRESS] має дві квартири у яких поділені облікові рахунки. Квартира № 1 належить позивачці, квартира №? 2 належить останнім співвласникам. З 2002 року у спірній квартирі зареєстрований колишній співмешканець позивачки - відповідач по справі, який вже більше ніж 3 роки не мешкає в ній, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, його майна у квартирі також немає. Його місцезнаходження їй також невідомо. Таким чином, вона як законний власник частки жилого дома не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд, у зв'язку з тим, що в ньому зареєстрований відповідач. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд усунути їй перешкоди у праві власності шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивачки підтвердила зазначені в позові обставини, підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заперечень не надав. Представник третьої особи - Шевченківський РВ у м. Запоріжжі УДМС в Запорізькій області, до суду не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, просив прийняти рішення по справі на розсуд суду, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Допитані в судовому засіданні свідки, [PERSON], [PERSON], пояснили, що відповідач разом з позивачкою проживав у цивільному шлюбі, але вже більше 4 років за вказаною адресою він не мешкає. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивачки, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачці на праві власності належить ? частина житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією договору міни № 872 від 30.10.1998 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та копією технічного паспорту (а.с.5, 7-11). Відповідач по справі зареєстрований у вищевказаному житлі, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 226 (а.с.6). В судовому засіданні встановлено, що відповідач за адресою: [ADDRESS] не мешкає приблизно 4 роки та в зазначеному житлі відсутні його речі, про що свідчать покази свідків допитаних у судовому засіданні. Як визначено ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 317, ст. 319, ст.. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що вимоги позивачки правомірні, відповідач безпідставно порушує її право власності позивача, не маючи законних підстав.

Outcome: approved