Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь, в рахунок повернення завдатку, кошти в сумі 2 000 дол.США, в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ станом на день винесення рішення по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в 2013 році мала намір придбати квартиру за адресою [ADDRESS] та як наслідок домовилась про продаж вказаної квартири в усній формі з відповідачем, які остання належала. На підтвердження такої домовленості, передала відповідачу 2000 дол.США в якості завдатку для забезпечення майбутнього договору купівлі-продажу квартири, що в свою чергу підтверджується розпискою відповідача від 24.07.2014р. Однак, в подальшому відповідач повідомила, що не має більше наміру укладати з нею договору купівлі-продажу згаданої квартири, при цьому суму отриманого раніше завдатку не повернула. На неодноразові звернення з вимогою повернення коштів відповідач ігнорує, покликається на відсутність у неї даних коштів. З метою захисту своїх майнових прав, просить позов задоволити. Позивач та/або його представник в судове засідання не з'явилися, від представника надійшла заява за змістом якої останні повністю підтримують позовні вимоги, просить позов задоволити, а справу слухати у відсутності позивача та її представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін та з врахуванням поданої позивачем заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 липня 2014 року між сторонами був укладений договір завдатку, за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 2 000 дол.США в якості завдатку за придбання квартири [ADDRESS], а відповідач зобов'язався укласти договір купівлі-продажу вказаного житла. Вказане підтверджується складеною від імені відповідача розпискою про отримання коштів від 24.07.2014 року (а.с.4). Станом на 04.11.2015р. (день надсилання даного позову) між сторонами не укладено угоди стосовно нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], а сума завдатку позивачу не повернута. Зі слів позивача, відповідач повідомила її про небажання подальшого продажу належної їй квартири, проте суму отриманого завдатку не повертає покликаючись на відсутність відповідних коштів. Статтею 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ч.1 ст.571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимогам чинного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - згідно звичаям ділового обігу або іншим вимогам, які звично ставляться. Проаналізувавши матеріали справи, суд приходиться до висновку, що позивачем було передано відповідачу грошові кошти у сумі 2 000 дол. США саме в якості завдатку за згадану квартиру, що відповідно свідчить про те, що сторонами було укладено договір завдатку. Оскільки договір купівлі-продажу вищеописаного майна укладено між сторонами не було, відтак сума отриманого продавцем завдатку підлягає поверненню покупцеві. Попри надсилання відповідачу листа-вимоги від 03.11.2015р. щодо повернення суми завдатку, остання жодних дій щодо мирного врегулювання даного спору не здійснила. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що позов підставний та підлягає до задоволення, належних доказів виконання відповідачем свого зобов'язання перед позивачем немає та такі суду надані не були, а отже з відповідача підлягає стягненню сума отриманого ним завдатку в користь позивача у розмірі 2 000 дол.США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на день ухвалення рішення у даній справі - 22.01.2016р. еквівалентно 49 043,47 грн. Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір у розмірі 487,20 грн., сплачений останнім при подачі позову, що стверджується квитанцією наявною в матеріалах справи. На підставі ст.ст. 526, 570, 571 ЦК України та

Outcome: approved