Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою і просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 327200 грн. та судові витрати. На обґрунтування позову повідомила, що 04.09.2013 року вони з відповідачем уклали попередній договір купівлі-продажу. Відповідно до умов договору вона погодилась придбати у відповідача земельну ділянку площею 0,1399 га разом з житловим будинком, загальна площа якого повинна була складати 199 кв. м., який буде розташований на земельній ділянці в [ADDRESS]. В договорі прописані умови, що будинок буде зданий під чисту відділку з наявними всіма комунікаціями: газ, електропостачання, водяна скважина, забор та вставлені вікна. Також відповідно до договору відповідач отримав від позивачки завдаток в сумі 80000 грн. 20.10.2013 року вони з відповідачем уклали додатково нотаріальний попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку. Відповідно до цього договору вона передала [PERSON] забезпечувальний платіж в сумі 163 600 гривень. Умови даного договору аналогічні умовам попереднього договору від 04.09.2013 року. Пунктом 7 попереднього договору від 20.10.2013 року передбачено, що у разі невиконання умов цього договору з вини відповідача, він зобов'язаний повернути позивачці забезпечений платіж та додатково сплатити суму з розмірі забезпечувального платежу. 28.02.2014 року позивачка та відповідач повинні були зустрітися у приватного нотаріуса для підписання договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. У вказану дату сторони з'явилися до нотаріуса для підписання договору купівлі-продажу. Однак, в проекті договору купівлі-продажу в підпункті 1.2 вказано, що житловий будинок має загальну площу 189,5 кв. м. Разом з відповідачем вона виїхала до місця знаходження житлового будинку. При огляді будинку було встановлено ряд суттєвих недоліків, які вказували на невиконання відповідачем умов попередніх договорів купівлі-продажу від 04.09.2013 року та від 20.10.2013 року, будинок був не готовим до продажу, ремонтні роботи повністю не завершені. [PERSON] через претензію повідомила відповідача і нотаріуса про невиконання [PERSON] умов попередніх договорів, а також звернулася до відповідача з вимогою сплатити на її користь подвійний розмір забезпечувального платежу, оскільки з його вини не відбулося укладення основних договорів купівлі-продажу. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задоволити. Пояснив, що договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки не уклалися з вини відповідача, оскільки він не виконав умови попередніх договорів від 04.09.213 року та від 20.10.2013 року, а саме: не були виконані зобов'язання щодо передачі житлового будинку через неготовність останнього до стану, який сторони обумовили у попередньому договорі від 04.09.2013 року, а також відсутність належної документації, яка повинна передаватися з житловим будинком, житловий будинок не відповідав письмовим домовленостям, які були досягнуті сторонами у попередньому договорі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив щодо їх задоволення. Заперечення обгрунтував тим, що з вини [PERSON] не уклалися договори купівлі-продажу, оскільки відповідач виконав усі роботи по будинку, відповідно до попередніх договорів. Також зазначив, що забезпечувальний платіж не є авансом, а тому в подвійному розмірі поверненню не підлягає. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала по підставах наведених в позовній заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами виник та існує спір з приводу виконання умов укладених між ними попередніх договорів. В судовому засіданні суд встановив, що 04.09.2013 року та 20.10.2013 року між позивачем та відповідачем були укладені нотаріально посвідчені попередні договори, відповідно до яких сторони зобов'язалися 28.02.2014 року, укласти договори купівлі-продажу будинку і земельної ділянки, що розташовані у [ADDRESS], що підтверджується дослідженими в судовому засіданні копіями договорів (а.с. 7, 8-10). Сторони домовились про ціну продажу земельної ділянки та житлового будинку за 1145200 грн., крім того відповідно до цього договору позивачем було передано відповідачу забезпечувальний платіж в рахунок виконання договору в розмірі 163600 грн.. Грошові кошти, сплачені покупцем в якості забезпечувального платежу будуть зараховані в ціну об'єкта. Згідно п.7 попереднього договору від 20.10.2013 року - у випадку невиконання договору чи відмови від договору купівлі-продажу, продавець зобов'язаний сплатити покупцю подвійну суму забезпечувального платежу. В строк до 01.03.2014 року сторонами не було укладено відповідних договорів купівлі - продажу. Через неукладання договорів, 28.02.2014 року [PERSON] було відправлено вимогу [PERSON] про повернення коштів, однак у встановлені строки і по теперішній час [PERSON] не було повернуто вказану суму. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойколю, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунокналежних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язань може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договорів курівлі-продажу будинку та земельної ділянки. Зі змісту попереднього договору вбачається, що в жодному пункті договору не вказано такого юридичного терміну як завдаток, а тому сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є авансом, тобто звичайною сумою попередньої оплати за договором. Приписами ст.ст. 570, 571 Цивільного кодексу України, що встановлюють правові наслідки порушення або припинення зобов'язання, забезпеченого завдатком до даних правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем, не може застосовуватися. Оскільки договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки між сторонами укладено не було, то сплачені позивачем в рахунок виконання договору кошти повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися. Підстав для подвійного стягнення зазначеної суми не вбачається. Отже, законодавством чітко визначено поняття завдатку - завдатком забезпечується зобов'язання, яке вже виникло, тобто вже укладений договір, а не договір, який сторони мають укласти в майбутньому. Отже, позивач необґрунтовано просить суд стягнути з відповідача суму авансу в подвійному розміру, в сумі 327200 грн., в порушення норм матеріального права. Даючи оцінку положенню п.7 попереднього договору від 20.10.2013 року, суд вбачає, що сторони скористалися правом на врегулювання своїх відносин на власний розсуд, але договірні положення не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Оскільки договори купівлі-продажу будинку й земельної ділянки, які за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами у справі укладеними не були, а сторони лише домовилися укласти такі договори в майбутньому, передана [PERSON] грошова сума в розмірі 163 600 гривень є авансом, який підлягає поверненню позивачці. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 3272 грн. За надання правової допомоги позивачем відповідно актів виконаних робіт та квитанцій (а.с. 121-125, 126-130) сплачена загальна сума 9160 грн. (1146 грн. + 964 грн. +482 грн. + 4822 грн. + 1446 грн.). З даної суми слід виключити суму 1446 грн., яка відповідно акту виконаних робіт №1 сплачена за супроводження процедури укладення договорів. Тому судові витрати підлягають відшкодуванню в сумі половини суми 7714 грн. (9160 грн. - 1446 грн.) та половини сплаченого судового збору 1636 грн., що становить суму 5493 грн. 00 коп. На підставі ст. ст. 6, 10, 60, 88, 197, 208, 212, ЦПК України,

Outcome: partial