Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із указаним позовом, в обґрунтування вимог за яким зазначила, що працювала на посаді директора Житомирської філії Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») із 07.03.2019 та 23.09.2020 року позивача було звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 статті 41 КЗпП України (одноразове грубе порушення трудових обов`язків керівником підприємства). Підставою для винесення даного наказу згідно з останнім визначено акт повторної перевірки фінансово-господарської діяльності Житомирської філії ПрАТ «УПСК» від 21.09.2020. В день звільнення позивачу не було вручено копію відповідного наказу про звільнення, таку копію позивачу вдалось отримати лише 27.10.2020 року при ознайомленні з матеріалами іншої судової справи № 295/11413/20. Позивач вважає своє звільнення із займаної посади незаконним та таким, що порушує її трудові права та гарантоване Конституцією України право на працю. За словами [PERSON] , у ході роботи та виконання покладених на неї трудових обов`язків директора Житомирської філії ПрАТ «УПСК» позивачем не допускались жодні порушення, які могли б розцінюватись як одноразове грубе порушення трудових обов`язків. Жодного обов`язку, який би випливав з Положення «Про Житомирську філію ПрАТ «УПСК» та який міг би бути розцінений як одноразове грубе порушення трудових обов`язків, позивачем порушено не було. До того ж за час перебування на посаді директора Житомирської філії ПрАТ «УПСК» позивач сумлінно та якісно виконувала свої трудові обов`язки, жодного разу не притягалась до дисциплінарної відповідальності. [PERSON] також звертала увагу у позові, що при покладенні на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення було грубо порушено процедуру, а саме не було відібрано пояснення. Крім цього, в порушення ч. 3 статті 40 КЗпП України, звільнення позивача із займаної посади (23.09.2020) співпало із її перебуванням на лікарняному та зазначене порушення процедури звільнення позивача є безумовною підставою для її поновлення на посаді. З огляду на викладене у позові, [PERSON] просить суд визнати незаконним та скасувати наказ ПрАТ «УПСК» № 234-К від 23.09.2020, яким було звільнено позивача із посади директора Житомирської філії ПрАТ «УПСК» за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, поновити позивача на посаді директора філії, а також на підставі ст. 235 КЗпП України стягнути із відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення та до моменту винесення рішення суду. ПрАТ «УПСК» у відзиві на позовну заяву вказало, що позовні вимоги ґрунтуються на надуманих підставах та у зв`язку з цим не підлягають задоволенню. За змістом відзиву, позивач знала та зобов`язана була знати вимоги законодавчих та інших нормативно-правових актів, а також внутрішніх документів ПрАТ «УПСК» щодо порядку надання страхових послуг, а також права та обов`язки, що покладаються законодавством та внутрішніми розпорядчими документами на керівника відокремленого структурного підрозділу із організації їх надання. Натомість [PERSON] , як було встановлено відповідачем у ході перевірочних дій, під час укладання договорів страхування всупереч вимогам законодавства, покладеним трудовим обов`язкам, отримувала від застрахованих осіб особисто або із залученням третіх осіб страхові платежі у своє розпорядження та не здійснювала необхідних заходів щодо їх зарахування на поточний рахунок Філії. За результатом таких дій позивача в бухгалтерському обліку Філії, за достовірність ведення якого у тому числі і на [PERSON] покладено відповідальність, станом на 31.07.2020 року була сформована дебіторська заборгованість за укладеними договорами страхування в сумі 544 113,38 грн., що було відображено в акті перевірки фінансово-господарської діяльності Житомирської філії ПрАТ «УПСК». При цьому позивач із зауваженнями по результатам перевірки погодилася, що підтверджується наданими письмовими поясненнями. Результати проведеної перевірки були розглянуті на засіданні Правління ПрАТ «УПСК», на якому була присутня [PERSON] , та за результатами розгляду вищезазначеного та з урахуванням наданих позивачем пояснень Правління ПрАТ «УПСК» вирішило надати [PERSON] строк до 10.09.2020 для ліквідації зауважень, що були вказані у акті перевірки фінансово-господарської діяльності Житомирської філії ПрАТ «УПСК». У свою чергу для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності ПрАТ «УПСК» наказом від 09.09.2020 № 162 була призначена інвентаризація активів і зобов`язань Житомирської філії ПрАТ «УПСК», за результатами якої була встановлена сума дебіторської заборгованості за неоплаченими договорами страхування - 607 846,70 грн. та нестача бланків суворого обліку договорів (полісів) страхування. Крім цього, з метою перевірки виконання рішення Правління за результатами попередньої перевірки Наказом від 09.09.2020 № 163 була призначена повторна перевірка фінансово-господарської діяльності Житомирської філії ПрАТ «УПСК». Як далі вбачається зі змісту відзиву, на підставі встановлених фактів збільшення нестачі оплати коштів за укладеними договорами страхування, а також бланків суворої звітності (встановлені під час інвентаризації), після надання Правлінням терміну на усунення недоліків в діяльності Житомирської філії ПрАТ «УПСК», інспекційна група з проведення повторної перевірки фінансово-господарської діяльності Житомирської філії ПрАТ «УПСК» прийшла до висновку про те, що не усунення недоліків, виявлених під час попередньої перевірки, у встановлений Правлінням ПрАТ «УПСК» строк (до 10.09.2020 року) можна вважати одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків, допущеним [PERSON] як керівником Філії, та підставою для її звільнення за пунктом першим статті 41 КзПП України. На підставі висновків, викладених в акті повторної перевірки фінансово-господарської діяльності Житомирської філії ПрАТ «УПСК» від 21.09.2020 року, а також з урахуванням всіх обставин справи та не бажанні позивача на вимогу Голови Правління додатково надати пояснення по Акту повторної перевірки Головою Правління був виданий Наказ про звільнення позивача від 23.09.2020 року. Із даним наказом своє звільнення [PERSON] у той же день була ознайомлена, однак від отримання копії наказу відмовилась. Оспорюваний наказ у той же день було направлено у сканованому виді на зареєстровану електронну адресу головному бухгалтеру Житомирської філії ПрАТ «УПСК» та із позивачем був проведений остаточний розрахунок. За змістом відзиву, відповідачем встановлена відсутність в кадрових документах Філії трудової книжки [PERSON] , що свідчило про її отримання позивачем на день звільнення. Окремо представник ПрАТ «УПСК» звертав увагу суду у відзиві, що [PERSON] жодним чином будь-кого з керівництва, або інших уповноважених на взаємодію з керівниками відокремлених структурних підрозділів посадових осіб відповідача про незадовільний стан здоров`я, а тим більше знаходження її на лікарняному не повідомляла, будь-яких документальних підтверджень на адресу відповідача або Філії не надсилала. Вперше інформацію про знаходження позивача на лікарняному з 23.09.2020 по 02.10.2020 року відповідачем отримано з позовної заяви та копії, доданої до неї листка непрацездатності, які надійшли 15.12.2020 року разом із ухвалою Богунського районного суду міста Житомира про відкриття провадження у справі. До того ж [PERSON] , на думку відповідача, звернулась до суду із позовом поза межами строку позовної давності, що є також підставою для відмови у задоволенні позову. Заява про застосування строку позовної давності додатково була викладена окремим документом. 15.01.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій [PERSON] ще раз наголосила, що зазначені в акті від 21.09.2020 року порушення одноразовими не являються, адже якщо вони і мають місце, то мають бути кваліфіковані як такі, що носять системний характер. Відповідач не зазначив, який конкретний трудовий обов`язок позивачем було порушено, що потягло наслідком її звільнення. [PERSON] звернула увагу у відповіді на відзив, що жодним чином вона свою вину в порушенні трудових обов`язків не визнавала. У додаткових письмових поясненнях від 15.01.2021 позивач заперечила пропуск нею строку звернення до суду із позовом за вирішенням трудового спору, оскільки стаття 233 КЗпП України пов`язує початок перебігу такого строку виключно із днем вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Як зазначалось у позовній заяві, копія наказу про звільнення була одержана представником [PERSON] 27.10.2020 під час ознайомлення зі справою, а трудова книжка не отримана позивачем і досі. У судовому засіданні представник [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позові, відповіді на відзив та додаткових поясненнях від 15.01.2021. Представник визнав факт проведення остаточного розрахунку відповідачем із своїм довірителем та додав, що на час розгляду справи [PERSON] не вручена її трудова книжка та місцезнаходження книжки наразі невідоме. На думку представника, трудова книжка повинна знаходитись в центральному офісі відповідача. Про перебування на лікарняному позивач 23.09.2020 повідомила відповідача в усній формі. Представник ПрАТ «УПСК» в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві. Вказав, що 23.09.2020 був останнім робочим днем позивача. До сьогоднішнього дня оригінал лікарняного листка на адресу відповідача не надходив, а його копію одержав представник ПрАТ «УПСК» разом із іншими документами, доданими до позовної заяви. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши й дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до Наказу № 163-К від 04.06.2018 було прийнято на посаду виконуючої обов`язки директора Житомирської філії ПрАТ «УПСК» із 04.06.2018, а відповідно до Наказу № 79-К від 06.03.2019 позивача переведено, за її згодою, із посади виконуючої обов`язки директора на посаду директора Житомирської філії відповідача із 07.03.2019 року. Відповідно до\~наказу голови\~Правління ПрАТ\~«УПСК» №234-К\~від 23.09.2020\~року «По\~особовому складу\~про звільнення\~ [PERSON] » позивача було звільнено із займаної посади відповідно до наказу № 234-К від 23.09.2020 на підставі п. 1 ч. 1 статті 41 КЗпП України (одноразове грубе порушення трудових обов`язків). Підставою для винесення даного наказу, згідно з відомостями зазначеними у наказі, є акт повторної перевірки фінансово-господарської діяльності Житомирської філії ПрАТ «УПСК» від 21.09.2020 року. Із матеріалів справи слідує, що інспекційною групою відповідача в термін 10.08.2020 по 20.08.2020 року була проведена перевірка фінансово-господарської діяльності Житомирської філії ПрАТ «УПСК» за період із 01.06.2017 по 07.08.2020 року. При цьому судом звернуто увагу, що перевіркою охоплювався період, протягом якого позивач не працювала у відповідача на посаді керівника філії. За результатами перевірки був складений акт, у висновку якого зазначалось про неналежне виконання своїх посадових обов`язків співробітниками Житомирської філії ПрАТ «УПСК» в частині оформлення документів. Також в акті наводились необхідні дії, які потрібно було виконати для усунення вказаних у ньому зауважень. Копія акту була отримана позивачем 26.08.2020, про що свідчить підпис останньої на копії. У матеріалах справи міститься пояснювальна записка [PERSON] від 28.08.2020, у якій позивач вказала що із зауваженнями по результатам перевірки погодилась. Пояснила, що дана ситуація виникла через недостатню обізнаність у вимогах до роботи балансового підрозділу, неоперативну комунікацію із головним офісом. Також тривалий час не було конкретного рішення по дебіторській заборгованості, що склалась в основному через відсутність балансу портфелю. Частина недоліків та зауважень по оформленню договорів доручень з ФОП, актів виконаних робіт та формування архіву уже усунуто, частина знаходиться в роботі. На засіданні Правління ПрАТ «УПСК» 28.08.2020 року було прийнято рішення директору Житомирської філії ПрАТ «УПСК» в строк до 10.09.2020 року ліквідувати зауваження, що вказані у акті перевірки фінансово-господарської діяльності філії. На підставі наказу від 09.09.2020 №163 була призначена повторна перевірка фінансово-господарської діяльності Житомирської філії ПрАТ «УПСК». За результатами повторної перевірки фінансово-господарської діяльності Житомирської філії ПрАТ «УПСК» інспекційною групою був складений акт від 21.09.2020 року, у якому в графі «Висновки та пропозиції» було вказано, що встановлені факти збільшення нестачі оплати коштів за укладеними договорами страхування, а також бланків суворої звітності (встановлені під час інвентаризації), після надання Правлінням терміну на усунення недоліків в діяльності Житомирської філії ПрАТ «УПСК» можна вважати одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків, допущеним [PERSON] як керівником Філії, та підставою для її звільнення за пунктом першим статті 41 КзПП України, а також підставою щодо звернення до судових органів про стягнення з [PERSON] , як з матеріально-відповідальної особи суми збитків, завданих ПрАТ «УПСК». Позивач була ознайомлена із наведеними у акті висновками, про що свідчить її підпис на копії акту. Отже як слідує зі змісту акту повторної перевірки фінансово-господарської діяльності Житомирської філії ПрАТ «УПСК» від 21.09.2020, відповідач фактично вважає одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків, допущеним [PERSON] як керівником Філії, встановлені факти, а не один конкретний факт, збільшення нестачі оплати коштів за укладеними договорами страхування та бланків суворої звітності після надання Правлінням відповідача терміну на усунення недоліків у діяльності філії. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 41\~КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадках одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 22 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149\~КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку ним заподіяно чи могло бути заподіяно шкоду, істотності наслідків порушення трудових обов`язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов`язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення. Якщо порушення носить тривалий, а не разовий характер, зокрема, неналежне керівництво роботою ввіреного підрозділу, ослаблення контролю за роботою підлеглих працівників тощо, це не дає підстав для звільнення керівника за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України. Наказ про звільнення має містити чітко сформульоване одноразове грубе порушення, яке стало підставою для звільнення керівника за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України. Проте як слідує зі змісту наказу голови Правління ПрАТ «УПСК» №234-К від 23.09.2020 року «По особовому складу про звільнення [PERSON] », останній містить лише посилання на акт повторної перевірки фінансово-господарської діяльності Житомирської філії ПрАТ «УПСК» від 21.09.2020 та у ньому відсутнє чітко сформульоване одноразове грубе порушення, яке стало підставою для звільнення позивача за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України. У свою чергу, на переконання суду, наведені у акті повторної перевірки фінансово-господарської діяльності Житомирської філії ПрАТ «УПСК» від 21.09.2020 порушення носять тривалий характер, мають ознаки системності. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність у діях позивача ознак одноразового грубого порушення своїх трудових обов`язків, які давали б підстави для застосування такого крайнього виду дисциплінарної відповідальності, як звільнення з роботи. У зв`язку із цим вимоги [PERSON] про визнання незаконним і скасування наказу №234-К від 23.09.2020 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 15 квітня 2019 року у справі №461/605/18 та від 19 вересня 2018 року у справі №367/8110/15-ц. Задовольняючи вимоги [PERSON] про визнання незаконним і скасування наказу №234-К від 23.09.2020 року суд також враховує, що звільнення позивача фактично відбулось у період її тимчасової непрацездатності, що підтверджується наявним у матеріалах справи листком непрацездатності серії АДТ №593544. У відповідності із частиною третьою статті 40\~КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Згідно із частинами першою та другою статті 235\~КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. При визначені розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд враховує довідку про доходи [PERSON] №123 від 12.11.2020 року і Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Таким чином середній заробіток має бути обрахований за 126 робочих днів за період з 24.09.2020 по 25.03.2021 року включно, в розмірі 30 474,36 грн., виходячи з середньоденного заробітку, який дорівнює 241,86 грн. (10\~400 грн. / 43 роб.дні за липень-серпень 2020 року). Одночасно, відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає загальну суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У відзиві на позов та заяві про застосуванні строку позовної давності відповідач стверджує, що із урахуванням вимог статті 233 КЗпП України та частини першої статті 261 ЦК України позивач мала звернутися до суду за захистом, на її думку, порушених прав у місячний термін з дня звільнення до 24.10.2020 року. Проте звернулася [PERSON] до суду із позовом 03.11.2020 року, тобто з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Свої доводи представник ПрАТ «УПСК» обґрунтовує тим, що при звільненні позивач була ознайомлена із наказом про своє звільнення, від отримання його копії відмовилася, на дату звільнення мала на руках власну трудову книжку, яку відповідно до покладених на неї обов`язків мала самостійно у день свого звільнення належним чином оформити, отримала остаточний розрахунок при звільненні. Відтак позивачу достеменно було відомо про своє звільнення саме 23.09.2020 року та відповідно протягом встановленого законом строку [PERSON] мала всі можливості скористатися своїм правом щодо оскарження наказу від 23.09.2020 року № 234-К. Суд критично ставиться до зазначених доводів відповідача, оскільки стаття 233 КЗпП України пов`язує початок перебігу строку на звернення до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення не з моментом ознайомлення працівника із наказом про звільнення чи обізнаністю про своє звільнення, а саме з днем вручення копії наказу про звільнення. Відповідачем не надано та у матеріалах справи відсутні докази вручення позивачу копії наказу про звільнення до тієї дати, про яку вказує [PERSON] у своєму позові. Обставини перебування трудової книжки на руках позивача у день її звільнення не підкріплені жодними належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, зважаючи на те, що позивач заперечує таку обставину, а як передбачають вимоги ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду із заявою про вирішення трудового спору. На підставі ст.\~141\~ЦПК України та у зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 681,60 грн., як сума за дві вимоги немайнового характеру (1 536,80 грн.) та одна вимога майнового характеру (840,80 грн.). Суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника (п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України). Виходячи з наведеного,

Outcome: approved