Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований із [PERSON] 14 грудня 2017 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №2050. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - у розмірі 1 900 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня звернення із цим позовом до суду і до повноліття дитини, вирішивши питання розподілу судових витрат. Позивач в судове засідання подала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання також подав письмову заяву, відповідно до якої останній заявлені позивачем вимоги визнав повністю. Сторонами було заявлено клопотання про розгляд справи у їх відсутність, яке судом задоволено. Інших клопотань сторонами заявлено не було. В обґрунтування заявлених вимог позивачем в позовній заяві вказано, що сторони по справі зареєстрували шлюб 14 грудня 2017 року у Рівненському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що зроблено актовий запис №2050. Від шлюбу у подружжя народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , яка проживає із позивачем і знаходиться на її утриманні. Позивач вказує, що між подружжям систематично виникали непорозуміння та суперечки через різні погляди на сімейні обов`язки, внаслідок чого сімейні стосунки між подружжям припинено. Враховуючи наведене, позивач вважає, що шлюб існує формально, а тому просить його розірвати. Крім цього, [PERSON] вказує, що увесь тягар по матеріальному забезпеченню неповнолітньої дитини покладено на неї., відповідач самоусунувся від утримання дитини, через що вона просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, визначивши розмір аліментів з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Правовідносини між сторонами виникли із сімейних відносин, пов`язаних із розірванням шлюбу та із сімейних відносин в частині утримання батьками неповнолітніх дітей. Вказані правовідносини регулюються нормами СК України. Згідно із ст.110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб від 14 грудня 2017 року, згідно із яким цього числа між сторонами по справі було зареєстровано шлюб Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що зроблено актовий запис №2050. Відповідно до ст.112 СК України - суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви встановлено, що між подружжям систематично виникали непорозуміння на побутовому грунті, через що сімейні стосунки припинені. Крім цього, позивач зазначає про тривалість часу, протягом якого існує подібний стан речей, через що примирення між сторонами вважає неможливим. Згідно із ст.111 СК України - суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Подружжя має неповнолітню дитину : [PERSON] , [INFO] , що встановлено із наданої суду копії свідоцтва про народження. Однак, під час судового провадження сторони бажання до примирення не виявили. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, тривалість часу, протягом якого сторони проживають окремо (з липня 2020 року), зазначені позивачем у позовній заяві обставини, а також з урахуванням відсутності бажання до примирення як у позивача, так і у відповідача - суд вважає, що надання сторонам строку на примирення є недоцільним, а тому позов [PERSON] в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Крім цього, позивач одночасно заявила вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Судом встановлено, що у сторін по справі під час шлюбу народилась дитина - [PERSON] . Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 19 червня 2018 року - [PERSON] , [INFO] , встановлено, що її батьками є сторони по справі, а саме : [PERSON] та [PERSON] . На момент звернення позивача із даним позовом до суду дитина сторін по справі є неповнолітньою. В ході судового провадження судом встановлено, що неповнолітня дитина сторін по справі проживає із матір`ю - [PERSON] . Вказані обставини визнані та не заперечуються відповідачем, а також доводяться довідкою №16 від 12 січня 2021 року, виданою Немовицькою сільською радою, та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №2 від 14 січня 2021 року, виданого Рокитнівською селищною радою, які доводять, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , але фактично із неповнолітньою дитиною проживає у [ADDRESS] . Крім цього, відповідач не заперечує, що матеріально дитину не забезпечує. Таким чином, відповідачем порушені права неповнолітньої дитини на її утримання до досягнення повноліття, оскільки останнім, відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, якою встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень - не надано доказів систематичного утримання неповнолітньої дитини. З огляду на наведене, враховуючи законодавчо визначений обов`язок батьків утримувати матеріально дитину до досягнення повноліття, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , є правомірними. Розмір аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача, позивачем визначені у твердій грошовій сумі - у розмірі 1900 грн. щомісяця. Суд вважає за доцільне визначити стягувані з відповідача аліменти відповідно до ст.184 СК України у твердій грошовій сумі, оскільки саме такий порядок стягнення аліментів може бути визначено судом за заявою стягувача, крім цього, відповідач не заперечує щодо такого порядку, оскільки має мінливий дохід, не є працевлаштованим. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В ході судового розгляду даного позову не встановлено наявності певних обставин, що перешкоджали б стягненню з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , оскільки він є працездатною особою, наявності у відповідача інших утриманців судом не встановлено. Вказані вище обставини підтверджують обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині стягнення аліментів, а тому позов в цій частині також підлягає до задоволення. В позовній заяві позивач просить вирішити питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог - слід стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат, які документально підтверджені наданими суду доказами. На підставі наведеного, ст.ст. 105, 110-112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved