Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, у якій зазначає, що 25.03.2014 року вона звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до відповідача про розірвання договору позики від 17.02.2014 року та стягнення боргу за договором позики від 17.02.2014 року в сумі, еквівалентній 16150 доларів США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі. Судові витрати покласти на відповідача. 22.4.2014року позивачка також звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з уточненою позовною заявою про розірвання договору та стягнення боргу за договором позики від 17.02.2014 року, у якій просила стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі, еквівалентній 16150 доларів США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, виходячи, що на день подання уточненої заяви сума боргу складала 181 445,90 грн., у тому числі 3% річних у сумі 123,90 грн. На 02.09.2014 року відповідач позику не повернув, тому утворилася заборгованість в розмірі 211 945,52 грн. за курсом НБУ, у тому числі 3% річних за період з 17.03.2014 р по 02.09.2014 р у сумі 1 855,79 грн. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.09.2014 року позовні вимоги були задоволені частково. Було розірвано договір позики від 17.02.2014 року та стягнуто заборгованість за договором позики від 17.02.2014 року в розмірі 138 513,85 грн. (137275,00 грн. - сума позики, 1238,85 грн. - 3% річних). А також стягнуто з [PERSON] на користь позивачки витрати по сплаті судового збору у розмірі 1385,14 грн. Загальна сума боргу у розмірі 139 898,99 грн. (137275,00 грн. - сума позики, 1238,85 грн. - 3% річних, 1385,14 грн. - судовий збір) була сплачена відповідачем лише 27.10.2016р., що підтверджується довідкою з банку від 11.11.2016р. 14.05.2015р. позивачка звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на мою користь три проценти річних у розмірі 2 909,13 грн., інфляційні витрати у розмірі 77 791,33 грн., що разом дорівнює 80 700,46 грн. 29.10.2015р. позивачкою була подана заява про збільшення позовних вимог, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на мою користь три проценти річних у розмірі 4 852,38 грн., інфляційні витрати у розмірі 81 988,29 грн., що разом дорівнює 86 840,67грн. (додаток 7). Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.03.2016р. було стягнуто з [PERSON] на користь позивачки станом на 29.10.2015р. три проценти річних у розмірі 4 852,38 грн., інфляційні витрати у розмірі 81 988,29 грн., що разом дорівнює 86 840,67 грн. та судові витрати у розмірі - 1294,20 грн. Рішення набрало законної сили 11.11.2016р. Однак сума боргу до теперішнього часу по повернута. Позивачка просить стягнути з відповідача суму боргу за період з 30.10.2015 року по 26.10.2016 року, а також 3% річних від простроченої суми. У зв'язку з наведеним позивачка просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не сповістив, заяв про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.03.2016р. було стягнуто з [PERSON] на користь позивачки станом на 29.10.2015р. три проценти річних у розмірі 4 852,38 грн., інфляційні витрати у розмірі 81 988,29 грн., що разом дорівнює 86 840,67 грн. та судові витрати у розмірі - 1294,20 грн. Рішення набрало законної сили 11.11.2016р. Однак сума боргу до теперішнього часу по повернута. Позивачка просить стягнути з відповідача суму боргу за період з 30.10.2015 року по 26.10.2016 року, а також 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений термін відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних виступають засобом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування у Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд вважає за необхідне, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача витрати пов'язані з оплатою судового збору.

Outcome: approved