Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та з врахуванням уточнених позовних вимог просила усунути їй перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом надання ключів від вказаної квартири, вселити її в квартиру [ADDRESS], зобов*язати відповідачку не чинити їй перешкоди в подальшому в користуванні вказаною квартирою, виділити їй в користування кімнату житлоплощею 16,5 кв.м. з правом користування підсобними приміщеннями: коридором, кухнею, ванною кімнатою, вбиральнею, лоджією і кладочкою, стягнути з відповідачки у відшкодування доходів від користування ? частиною спірної квартири в сумі 17 000 грн., а також стягнути моральну шкоду в сумі 5 500 грн., обґрунтовуючи такі позовні вимоги тим, що вона та відповідачка є власниками по ? частині кожна квартири [ADDRESS] та свої частки успадкували за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. і був її, позивачки, батьком та чоловіком відповідачки. З часу прийняття спадщини, відповідачка перешкоджає їй в користуванні спадщиною, не надає ключів, чим чинить їй перешкоди в користуванні власністю - ? частиною спірної квартири. Крім цього, позивачка вказувала про те, що відповідачка безпідставно, на її, позивачки, думку, використовувала ? частину спірної квартири і отримувала від цього дохід, а вона, позивачка, планувала здавати кімнату житловою площею 16,5 кв.м. в спірній квартирі в оренду за 1 000 грн. на місяць, а оскільки з вини відповідачки вона не отримала вказаного доходу, то просила стягнути з неї 17 000 грн. Також, вважала, що відповідачка безпідставно позбавила спадщини після смерті батька її сестру, що привело до її, позивачки, моральних страждань, які оцінила в сумі 5 500 грн. Просила задовольнити уточнений позов на підставі ст.ст. 16, 183, 386, 387, 1167, 1212, 1213, 1214 ЦК України. В судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на порушення відповідачкою її права власності на частину спірної квартири та спричинення моральної шкоди. Відповідачка проти позову заперечувала частково, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність, а також на те, що обставини, про які вказує позивачка в судовому засіданні та в позові, не відповідають дійсним обставинам справи, зокрема, вказала, що не має заперечень виділити в користування позивачці кімнату житловою площею 16,5 кв.м., ніколи не перешкоджала їй у користуванні квартирою, але грошей на виготовлення комплекту дублікатів ключів не має, оскільки є пенсіонеркою, не заперечує, щоб позивачка за власний кошт зробила собі дублікати ключів від спірної квартири, багато разів пропонувала позивачці примиритися, але остання не йшла на перемови і поводилася агресивно, ? частину спірної квартири для отримання будь-якого доходу не використовувала, а тому не може нести майнову відповідальність за те, що позивачка планувала здавати кімнату в оренду, моральну шкоду позивачці не спричиняла, мешкає в спірній квартирі з 2004р. постійно, раніше жила із чоловіком [PERSON], а тепер живе сама. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] просила розглядати справу у свою відсутність (а.с. 41 - лист). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності третьої особи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] як дочка, а [PERSON] як дружина спадкодавця [PERSON], який помер [INFO]., успадкували по ? частині квартири [ADDRESS] (а.с. 66 - копія свідоцтва про право на спадщину за законом). В спірній квартирі зареєстрована одна особа - відповідачка [PERSON] з 22.01.2004р. (а.с. 78 - копія довідки по формі №3). Квартира [ADDRESS] є ізольованою трикімнатною квартирою і має окремі кімнати житлоплощею 16,5 кв.м. з виходом на лоджію, 11,2 кв.м. і 13,4 кв.м. (а.с. 35-37 - копія технічного паспорту БТІ). Відповідачка [PERSON], 1948р. народження є пенсіонеркою за віком (а.с. 45 - копія пенсійного посвідчення). Задовольняючи позов частково, суд виходив з наступного. Згідно частини 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до частини 1 ст.319 ЦПК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Оскільки позивачка є власником ? частини спірної квартири, вона має вказані вище правомочності щодо своєї власності. Правила ст.391 ЦК України визначають, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вказувала позивачка, вона не має доступу до спірної квартири, власником ? частини якої є, оскільки відповідачка не надає їй комплекту ключів від цієї квартири. Доказів в спростування таких обставин справи суду не надано. Враховуючи такі обставини справи, суд вважає, що існування перешкод у позивачки в користуванні власністю - ? частиною спірної квартири є доведеними, а тому позовні вимоги щодо усунення їй цих перешкод суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, шляхом надання відповідачкою позивачці комплекту ключів від спірної квартири для виготовлення комплекту їх дублікатів за рахунок позивачки, враховуючи матеріальний стан відповідачки, яка є пенсіонеркою. Щодо встановлення конкретного порядку користування власністю - спірною квартирою, суд приходить до наступного. Згідно частини 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У відповідності до пункту 3 ст.319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Як встановлено судом, житлова площа квартири [ADDRESS] складає 41,1 кв.м. (11,2 + 13,4 + 16,5). Таким чином, ідеальна доля кожного із співвласників в житловій площі спірної квартири становить 20,55 кв.м., яку не є технічно можливо виділити кожній із сторін. Враховуючи ті обставини, що кімната житлоплощею 16,5 кв.м. є найбільшою в спірній квартирі, відповідачка не заперечує проти виділення цієї кімнати в користування позивачці, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо виділення позивачці в користування саме цієї кімнати в спірній квартирі є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини 2 ст.382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування … механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири … які призначені для задоволення потреб усіх власників квартир… Тобто, приміщення коридору, кухні, ванної кімнати, вбиральні, лоджії, яка має вихід в кухню, є приміщеннями загального користування і у відповідності до вимог частини 2 ст.382 ЦК України перебувають у спільній сумісній власності усіх співвласників, що передбачає право усіх співвласників на спільне користування цими приміщеннями, а тому суд вважає залишити ці приміщення в спільному користування сторін як співвласників спірної квартири. Оскільки спірна квартира не містить такого приміщення як кладовка, позовні вимоги щодо залишення цього підсобного приміщення в спільному користуванні співвласників задоволенню не підлягають. В частині 1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, законодавець визначає умову захисту цивільного права особи, а саме: існування факту його порушення, невизнання або оспорювання. В даному спорі позивачка просить зобов*язати відповідачку в майбутньому не чинити їй перешкоди у користування спірною квартирою. Але, виходячи з правового змісту захисту цивільних прав судом, їх захист не може відбуватися на майбутнє, а тому позовні вимоги в цій частині не можуть бути задоволені. Що стосується стягнення з відповідачки 17 000 грн., суд вважає за необхідне вказати про наступне. У відповідності до правил частини 1 ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому доказування не може грунтуватися на припущеннях, про що вказано в частині 4 ст.60 ЦПК України. Позовні вимоги [PERSON] в цій частині ґрунтовані на припущенні того, що відповідачка отримала дохід від використання належної їй ? частини спірної квартири у вигляді кімнати житлоплощею 16,5 кв.м. і на припущенні того, що цю кімнату вона могла б здати в оренду за 1 000 грн. на місяць. Крім цього, лише в даному судовому рішенні позивачці виділено в користування кімнату житлоплощею 16,5 кв.м. в спірній квартирі. Норми матеріального закону, а саме: ст.ст. 1212, 1213, 1214 ЦК України спірних правовідносин не регулюють, оскільки стосуються набуття, зберігання майна без достатньої правової підстави, а в даному спорі між сторонами існують правовідносини, які випливають із спільної часткової власності сторін на нерухоме майно. Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню як такі, що не є доведеними і не ґрунтовані на матеріальному законі. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Згідно частини 3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. При цьому спричинення позивачці моральної шкоди підлягає доказуванню на загальних засадах. Верховний суд України в пункті 9 Постанови Пленуму №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. з наступними змінами і доповненнями вказав про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, враховують стан здоров*я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану… [PERSON] обґрунтовувала позов в цій частині тим, що відповідачка позбавила спадщини після смерті батька її сестру, але доказів про те, в чому полягала саме для неї моральна шкода суду не надано. Крім цього, за загальним правилом цивільно-правової відповідальності, одними з умов її настання є вина заподіювача шкоди та протиправність його дій, рішення або бездіяльності. Але, в даному спірному випадку докази вини відповідачки та протиправності її дій, рішень або бездіяльності в справі відсутні. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині, також, не підлягають задоволенню, оскільки не доведені належними і допустимими доказами. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial