Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила визнати за нею в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований у [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказувала, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], який був власником житлового будинку в [ADDRESS], та земельної частки (пай) 1,42 в умовних кадастрових гектарах. [PERSON] до дня його смерті була зареєстрована та проживала разом із ним, прийняла спадщину вступивши в оперативне управління майном, та оформила частину спадково майна. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. Тому [PERSON] позбавлена можливості реалізувати своє спадкове право, і це право підлягає захисту в судовому порядку. У судове засідання 22.12.2017 року позивач та треті особи, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] також надали до суду письмові заяви, в яких не заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON], та просили справу розглянути за їх відсутності. У судовому засіданні представник відповідача -- Майданоолександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільський голова [PERSON] позов [PERSON] визнала повністю. Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи, що представник відповідача визнав позовні вимоги, які обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Майдан Олександрівський Віньковецького району Хмельницької області помер чоловік позивача [PERSON], який був власником житлового будинку із надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], та земельної частки (пай) розміром 1,42 в умовних кадастрових гектарах із земель КСП ім. Щорса на території Майданоолександрівської сільської ради. На вказане майно після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Спадщину прийняла спадкоємець за законом - дружина [PERSON], вступивши в оперативне управління майном, та оформила частину спадкового майна на своє ім`я. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER]; свідоцтвом про одруження [NUMBER], згідно якого [PERSON] одружився із [PERSON], і прізвище дружини «[PERSON]»; випискою з погосподарських книг Майданоолександрівської сільської ради № 647 від 30.10.2017 року, згідно якої головою двору в [ADDRESS], був [PERSON]; довідкою Майданоолександрівської сільської ради № 643 від 30.10.2017 року, згідно якої [PERSON] була зареєстрована та проживала разом із чоловіком [PERSON] в [ADDRESS], до дня його смерті [INFO] року; матеріалами спадкової справи № 362, наданої Хмельницький обласним державним нотаріальним архівом на запит суду. Згідно з довідками КП «БТІ» Віньковецької районної ради Хмельницької області від 31.10.2017 року № 1-772 та № 1-767, свідоцтво про право власності на домоволодіння в [ADDRESS], не видавалось, та дійсна вартість домоволодіння становить 43770,00 гривень. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. ст. 524, 529 ЦК України (1963 року), який діяв на момент виникнення даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Відповідно до ст. 549 цього Кодексу , спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як встановлено судом, позивач є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] за законом, прийняла спадщину, та оформила частину спадкового майна. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає. Однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове домоволодіння, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується постановою державного нотаріуса Віньковецької державної нотаріальної контори Макарової Н.В про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.11.2017 року, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння в [ADDRESS], у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на домоволодіння відсутній. При вирішенні розглядуваного спору суд бере до уваги, що згідно вимог Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім`ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Проте, у період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась у сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Оцінивши надані позивачем докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на житловий будинок, однак не оформив це майно на своє ім'я, та у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів позивач не має змоги реалізувати свої спадкові права, через що виник спір, та його вирішення можливе лише в судовому порядку. Визнання права власності за позивачем на спадковий житловий будинок визнається відповідачем, не порушує прав чи інтересів інших осіб,тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно.

Outcome: approved