Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог вказує, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18 лютого 1995 року. У зв`язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, сторони протягом двох років спільно не проживають, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, не згоден на розірвання шлюбу, хоче зберегти сім`ю. Дослідивши матеріали справи, дійсні причини позову про розірвання шлюбу приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , що видане відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, сторони по справі зареєстрували шлюб 18 лютого 1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис № 213. Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Ч.1 ст. 51 Конституції України та ч.1 ст. 24 СК України проголошують, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз даних норм свідчить, що особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Причиною припинення шлюбних відносин являється те, що сторони мають різні погляди на життя і шлюб. Сім`я розпалася, оскільки сторони тривалий час спільно не проживають і не ведуть спільного господарства, та існує формально, наданий судом сторонам термін для примирення позитивного результату не дав, сторони не примирились. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати, понесені нею, на сплату судового збору.

Outcome: approved