Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 19 квітня 2017 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалось через різні погляди на сімейне життя та обовязки. За час спільного проживання в сімї нерідко виникають сварки через непорозуміння та з приводу виховання сина. Чоловік не може забезпечити належних умов для проживання та виховання сина, не цікавиться його здоровям та розвитком. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства фактично припинені. Дитина проживає разом з позивачем. Подальше спільне проживання, примирення та збереження шлюбу неможливі. Шлюб носить формальний характер, а тому позивачка просить суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь судові витрати та витрати на правову допомогу. В судове засідання позивач [PERSON] зявилась, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав. За таких обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки позивач не заперечує проти такого розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112\~ч.2\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-БК № 351765 сторони перебувають у шлюбі з 19 квітня 2017 року, який зареєстрований Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіальног управління юстиції у м. Києві, актовий запис №517. Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 554752, виданого 26 травня 2017 року Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. З матеріалів справи вбачається, що сторони на даний час спільного господарства не ведуть, разом не проживають, шлюбні відносини між ними фактично припинені, внаслідок чого почуття любові та поваги між ними зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюються судом, як таке, що має істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Встановлено, що сім'я фактично розпалась, враховуючи особливий характер сімейних відносин подружжя, суд вважає, що примирення сторін є неможливим, а тому шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір сплачений позивачем суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 2 та ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. На підставі ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved