Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], де третя особа Буштинська селищна рада про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно, шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом та зняття з реєстраційного обліку у будинку. В позовній заяві зазначила, що вона є власником в 1/1 цілому житлового будинку, розташованого в смт.Буштино по вул. Травнева, 121, Тячівського району, який вона отримала у спадок згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори 29.10.2004 року та зареєстрованого в реєстрі за №3-2361. У 1993 році, після одруження її доньки [PERSON] з [PERSON], відповідачі з дозволу її матері [PERSON], якій на той час належав житловий будинок, були в нього вселені та зареєстровані за вказаною адресою. За час проживання у вказаному будинку у 1993 році у відповідачів народилася донька [PERSON], яка також була зареєстрована за адресою місця проживання її батьків. У 1994 році не змінюючи своєї реєстрації її донька та зять разом з їх донько [PERSON] змінили місце проживання та переїхали в с. Новобарово до будинку батьків [PERSON] і з того часу припинили фактичне проживання у належному їй на праві власності житловому будинку, розташованому в смт. Буштино по вул.Травнева, 121. У 2007 році та у 2013 році у відповідачів [PERSON] та [PERSON] народилося ще двоє дітей донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], яких було зареєстровано за адресою: [INFO], тобто за місцем реєстрації їх батьків, хоча такі фактично там на час їх народження не проживали. На даний час відповідачі [PERSON] та [PERSON] та їх троє дітей; [PERSON], [PERSON], та [PERSON], проживають в [INFO], залишаючись зареєстрованими в [INFO], не проживаючи в належному їй на праві власності житловому будинку більше 10 років та проживаючи фактично в іншому будинку, розташованому по вул. І.Франка, 49. Також позивачка зазначила, що відповідачі відмовляються особисто подати заяву про зняття їх та їх малолітніх дітей з реєстрації в добровільному порядку. Наявність реєстрації відповідачів у її будинку порушує її майнові та житлові права, право власності, оскільки заважає вільно володіти, розпоряджатися та користуватися належним їй житловим будинком або відчужити його. Реєстрація відповідачів та їх малолітніх дітей в належному їй будинку обмежує її в праві розпорядження своєю власністю. Зняття реєстрації не порушує прав малолітніх дітей, так як вони фактично проживають за іншою адресою. Будучи зареєстрованими у її будинку відповідачі та малолітні діти не набувають за фактом реєстрації ніяких майнових прав відносно домоволодіння і відповідно, будучи знятими з реєстрації в спірному домоволодінні, ніяких майнових прав не втрачають. Натомість, подальша формальна реєстрація малолітніх дітей в її домоволодінні є порушенням прав власника. Факт відсутності відповідачів за місцем їх реєстрації та їх не проживання у будинку, розташованому у смт. Буштино по вул. Травнева, 121, більше десяти років, стверджується також довідкою виконкому Буштинської селищної ради від 12.08.2016 року за №2391 та актом обстеження матеріально-побутових умов дворогосподарства в смт. Буштинопо вул. Травнева, 121, складеним депутатом Буштинської селищної ради [PERSON] за участю сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З урахуванням змінених позовних вимог просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування житлом в будинку №121 по вулиці Травнева в смт. Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, України, який належить на праві власності [PERSON] та надати дозвіл на зняття їх з реєстраційного обліку в цьому будинку. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], їх представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник Буштинської селищної ради в судове засідання не зявився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.10.2004 року, виданого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3-2361, є власником житлового будинку №121 по вулиці Травнева в смт. Буштино, Тячівського району Закарпатської області (а.с.55). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №433629 позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,1003 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку в смт. Буштино, вул.. Травнева, 121, Тячівського району (а.с.54). Довідкою Буштинської селищної ради від 12.08.2016 року за №2391 стверджується, що в житловому будинку [PERSON] в смт. Буштино по вул. Травневій, 121 зареєстровані також її донька [PERSON] та зять [PERSON], які проживають у найманій квартирі по вулиці І.Франка, 49 в смт. Буштино, Тячівського району (а.с.53). Згідно акту обстеження дворогосподарства матеріально-побутових умов [PERSON], мешканки селища Буштино, вул. Травнева, 121, складеного депутатом в/о №23 Буштинської селищної ради [PERSON], проведено обстеження дворогосподарства в по вулиці Травнева в смт. Буштино та встановлено, що в житловому будинку по вул. Травнева, 121, який належить на праві власності [PERSON] зареєстровані також її донька [PERSON] та зять [PERSON], та зі слів [PERSON], її сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] донька [PERSON] зі своєю сімєю у вищевказаному будинку не проживає більше 10 років, так як на даний час проживають у найманій квартирі в смт. Буштино по вул. І.Франка, 49, Тячівського району (а.с.52). Довідкою Буштинської селищної ради 16.05.2017 року за №236/02-31 стверджено, що малолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не мають зареєстрованого постійного місця проживання за жодним зі своїх батьків (а.с.142). Згідно довідки Буштинської селищної ради від 2 серпня 2017 року за №2675 в житловому будинку по вулиці Травнева,121 в смт. Буштино, є зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відомості про реєстрацію місця проживання на території Буштинської селищної ради надані згідно відомостей Тячівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області (а.с.169). Ухвалами Тячівського районного суду Закарпатської області від 6 червня 2017 року та від 14 серпня 2017 року позовні вимоги [PERSON] в частині предявлених вимог до неповнолітніх [PERSON], [PERSON] та до [PERSON] щодо усунення перешкод у здійсненні права власності на майно шляхом визнання відповідачів неповнолітніх [PERSON], [PERSON], а також [PERSON] такими, що втратили право на користування житлом в будинку №121 по вулиці Травневій в смт. Буштино, Тячівського району, зняття їх з реєстраційного обліку у вказаному будинку, залишено без розгляду. Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Так, у відповідності до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності і власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира ( ст.ст. 379 , 382 ЦК України). Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Передбачаючи право власника жилого будинку ( квартири) на відчуження цих обєктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обовязків попереднього власника чи членів його сімї до нового власника в частині збереження права користування житлом. Згідно ст.405 ЦК члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого\~\~будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку\~\~ (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Частиною 4 цієї ж статті визначено, що до членів сім'ї власника будинку належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем та ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила встановлені статтею 162 ЖК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у належному позивачці житловому будинку №121 по вулиці Травнева, 121 в смт. Буштино, Тячівського району Закарпатської області, України понад десять років і будь-яких поважних причин, які б перешкоджали їм проживати у даному будинку не наведено, наведені позивачкою докази щодо цього ними не спростовані, а тому їх слід визнати такими, що втратили право на користування житлом в будинку, що належить позивачці. Згідно до ст.60 Цивільного Кодексу кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А згідно до ст.ст. 58, 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що позивачкою доведено факт порушення з боку відповідачів [PERSON] та [PERSON] її права користування та розпоряджання своїм майном, а саме будинком №121 по вулиці Травнева в смт. Буштино, Тячівського району, оскільки відповідачі значаться зареєстрованими в її будинку, а тому позовні вимоги в частині визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житлом в будинку №121 по вулиці Травнева в смт. Буштино, Тячівського району Закарпатської області, України, слід задовольнити. Що стосується зняття відповідачів з реєстраційного обліку, то відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється також на підставі заяви особи або її представника, судового рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. А згідно до ст.. 16 цього Закону місце проживання особи, яке на день набрання чинності цим Законом підтверджувалося пропискою або було відповідно зареєстроване, вважається зареєстрованим. Оскільки після визнання відповідачів такими, що втратили право на житло у будинку №121 по вулиці Травнева в смт. Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, України, позивачка не зверталася з вимогами до органу реєстрації про зняття відповідачів з реєстраційного обліку і їй не відмовлялося в цьому, то вимогу позивачки щодо зняття з реєстраційного обліку відповідачів [PERSON] та [PERSON] в будинку №121 по вулиці Травневій в смт. Буштино, Тячівського району, суд вважає передчасною, а тому в задоволенні вимог в цій частині слід відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивачку.

Outcome: partial