Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про повернення сплаченого гонорару, уточнивши та збільшивши який, просить зобовязати відповідача повернути сплачений гонорар у розмірі 500 доларів США та 500 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 30 квітня 2015 року вона, [PERSON]К та адвокат [PERSON] уклали угоду, в результаті якої відповідач прийняв доручення на ведення справи позивачки та прийняв від неї 500 доларів США в якості гонорару та 500 гривень на витрати. Оскільки відповідач умови договору не виконав, а саме: відмовився вести справу позивачки, не повернув матеріали її справи та гонорар, тому у грудні 2015 року позивачка направила скаргу на дії адвоката до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області Національної Асоціації адвокатів України. 26 січня 2016 року КДКА прийняла рішення про відмову у порушенні дисциплінарної справи стосовно [PERSON] у звязку з відсутністю в його діях ознак дисциплінарного проступку, а також, відносно неповернутого гонорару, запропоновано звернутись до суду. Оскільки, на теперішній час відповідач не повернув позивачці матеріали справи та не надав розрахунок фактичних витрат, які він поніс виконуючи обовязки договору, вона вимушена звернутись до суду з наведеним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та в уточненій позовні заяві. Просила суд ухвалити рішення яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений гонорар у розмірі 500 доларів США та 500 гривень. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та розповіла суду, що ще в жовтні 2012 року її побив сусід по двору з квартири № 4 [PERSON], після цього вона та соціальний працівник викликали швидку допомогу, це підтверджує оператор 103 від 23.10.2012 року. [PERSON] вказує, що на протязі декількох років зверталася до різних адвокатів, платила їм гонорари, але вони нічим не їй не допомагали, про те грошові кошти повертали. У 2015 році вона прочитала оголошення у газеті та звернулася до адвоката, вказаного у оголошенні яким оказався адвокат [PERSON] Він пообіцяв, що буде представляти її інтереси як потерпілої у кримінальному провадженні, однак ніякої роботи не провів, сплачені в якості гонорару грошові кошти у сумі 500 доларів США та 500 гривень не повернув. Позивачка наголошувала, що жодних дій та результатів роботи адвоката повна не побачила, тому відмовилася від нього як від адвоката, просила повернути їй кошти сплачені нею як гонорар і документи. Адвокат [PERSON] їй нічого не повернув, тому вона зверталася до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, яка 26 січня 2016 року прийняла рішення про відмову в порушенні дисциплінарної справи. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила суду, 30 квітня 2015 року адвокат [PERSON] та [PERSON] уклали угоду, в результаті якої адвокат [PERSON] прийняв доручення на ведення справи [PERSON], а вона сплатила гонорар у розмірі 500 гривень, які були внесені до каси та обліковані. Адвокат [PERSON] представляв інтереси [PERSON] як потерпілої на підставі договору від 30 квітня 2015 року про надання правової допомоги. Представник відповідача пояснила, що адвокат [PERSON] сумлінно виконував свою роботу, пять разів відвідував процесуального керівника цієї справи в прокуратурі Малиновського району м. Одеси, два відвідування провів з [PERSON] Адвокат постійно готував та відправляв скарги начальнику ГУ МВС України в Одеській області, отримував відповіді на скарги. Готував та відправляв скарги прокурору Одеської області, отримував відповіді. Всі скарги підписувалися [PERSON], до якої додому приїжджали співробітники адвоката. Всі документи переводилися для [PERSON] на російську мову. Представник відповідача вважає, що позов недоведений, тому що відсутні докази того, що [PERSON] сплатила гонорар у розмірі 500 доларів США, це її вигадка. Сплата гонорару в сумі 500 гривень підтверджується касовими документами, а результати роботи проведеної адвокатом підтверджується складеними ним документами: скаргами на дії слідчого, скаргами на імя прокурора та керівника міліції, адвокатськими запитами. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката на здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналогічна норма викладені в статі 28 Правил адвокатської етики, затвердженим Установчим зїздом адвокатів України 17.11.2012 року. Чинне законодавство не містить заборони на визначення розміру плати (гонорару) за надані послуги (правова допомога) у вигляді відсотків від стягнутого кінцевого результату (фактично стягнутої заборгованості). Виходячи зі змісту положень частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за субєктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладення, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Відповідно до статті 903 ЦК України плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором, а за ст.1002 ЦК України повірений має право на плату за виконання свого обовязку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо в договорі доручення не визначено розміру плати повіреному або порядок її виплати, вона виплачується після виконання доручення відповідно до звичайних цін. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 30 квітня 2015 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] на бланку адвокатського обєднання «Одеська обласна колегія адвокатів» було укладено письмову угоду, за змістом якої [PERSON] доручила адвокату [PERSON] ведення справи в [PERSON] м. Одеси. У пункті п.4 вищезазначеної угоди, якою встановлено суму гонорару сума гонорару встановлена у розмірі 500 гривень. Також з даної угоди вбачається, що на розрахунковий рахунок внесено 500 гривень. Питання передоплати іншої суми гонорару, як наполягає позивачка у розмірі 500 доларів США, за вказаною письмовою угодою не вирішувалося. На зворотній стороні угоди перелічені відомості виконані адвокатом на підставі ордера № 066002 від 30 квітня 2015 року, а саме: відвідування процесуального керівника Атаманенко у прокуратурі Малиновського р-ну м. Одеси; відвідування процесуального керівника в пр-рі Малиновського р-ну; відвідування процесуального керівника в пр-рі Малиновського р-ну (спільно з довірителем); відвідування процесуального керівника в прокуратурі Малиновського р-ну (спільно з довірителем); відвідування слідчого в [PERSON] (спільно з довірителем); відвідування слідчого в [PERSON] (спільно з довірителем); відвідування слідчого в [PERSON]; складання скарги начальнику ГУМВС України в Одеській області; складено в приймальні губернатора; складено запит на слідчого; складено скаргу. Додатково: участь у записі телепрограми; відвідування офісу компанії; 3 рази виїзд помічника на будинок до довірителя. Матеріалами справи підтверджується, що 05.10.2015 року адвокатом [PERSON] слідчому СВ [PERSON] ОМУ ГУМВС України в Одеській області було направлено адвокатський запит в порядку ст.20 ЗУ «Про адвокатуру»; в інтересах потерпілої [PERSON] прокурору Одеської області направлена скарга на дії слідчого, також в інтересах потерпілої [PERSON] на імя начальнику ГУМВС України в Одеській області була направлена скарга на дії слідчого. Складання та відправлення вищезазначених документів підтверджується копіями цих документів та розписками про отримання. Судом встановлено, що 18.09.2015 року №31/4-С-793 першим заступником начальника слідчого відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області направлено відповідь [PERSON] щодо її звернення від 27.08.2015 року, щодо бездіяльності співробітників СВ [PERSON] ОМУ ГУМВС України в Одеській області під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12013170470004284 за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. З листа першого заступника прокурора області направленого на адресу [PERSON] 11.12.2015 №(16)17/1/1-11278-15 вбачається, що його звернення від 11.11.2015 року щодо неправомірних дій слідчого Малиновського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області [PERSON] при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні та з інших питань розглянуто. З листа начальника відділу прокуратури області направленого на адресу [PERSON] 30.12.2015 №(16)17/1/1-11278-15 вбачається, що його звернення від 11.11.2015 року щодо неправомірних дій слідчого Малиновського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області [PERSON] при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні та з інших питань розглянуто. 15.12.2012 року позивачка направила скаргу до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області з якої вбачається, що в жовтні 2012 року її, [PERSON] побив сусід з приводу чого вона звернулась в міліцію. В 2015 року позивачка уклала договір з адвокатом [PERSON]. За надання правової допомоги [PERSON] сплатила адвокату [PERSON] 500 у.о. та ще 500 грн. Адвокат не виконав своїх зобовязань, оскільки обіцяв їй, [PERSON], що справа буде передана до суду. Незважаючи на те, що позивачка з відповідачем були у слідчого та відповідач склав скаргу у відношенні слідчого Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, вона, [PERSON] отримала відмову у порушенні кримінальної справи у відношенні її сусіда. Вважає, що адвокат не виконав своїх обовязків та просить зобовязати його повернути їй, [PERSON] 500 у.о. та 500 грн., які були передані нею, [PERSON] в якості гонорару. 26 січня 2016 року Дисциплінарною палатою КДКА Одеської області було прийнято рішення про відмову в порушенні дисциплінарної справи провадження №530/15, реєстраційний №530/0/14-2/2016 яким відмовлено в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката [PERSON] (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 348, видане КДКА Одеської області, рішення №1 від 07.09.1993 р.) у звязку з відсутністю в його діях ознак дисциплінарного проступку. З мотивувальної частини даного рішення також вбачається, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія Адвокатури Одеської області фактично розяснює, що за наявності спору між сторонами договору про розмір сплаченого гонорару і сум, які на думку клієнта, має бути йому повернуті, спір має вирішуватися в порядку визначеному цивільним законодавством України, оскільки дисциплінарна палата КДКА Одеської області не наділена законом повноваженнями на вирішення спорів між сторонами договору і стягнення з адвоката грошових коштів на користь клієнта. Згідно ст.36 Правил адвокатської етики при розірванні договору (незалежно від причин) адвокат зобовязаний повернути клієнту отримані від нього документи, а також документи видані адвокату для клієнта іншими особами в ході виконання доручення, майно, передане клієнтом на зберігання адвокату та невитрачені кошти, що призначалися для погашення видатків, повязаних з виконанням доручення; проінформувати клієнта щодо здійсненої адвокатом роботи і передати клієнту копії процесуальних документів, складених адвокатом при виконанні доручення. В ході розгляду справи позивачка неодноразово наголошувала, що не була задоволена роботою адвоката [PERSON], тому повідомила про розірвання договору та повернення їй документів, а також сплаченого гонорару. Однак ні сам [PERSON], ні інші особи його помічники, у присутності яких відбувалося спілкування її та адвоката, документи та гроші їй не повернули. Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що особисто з приводу роботи адвоката [PERSON] з клієнтом [PERSON] нічого не знає, але документів, підтверджуючих повернення [PERSON] переданих адвокату документів та хоча б якоїсь суми сплаченого нею гонорару, суду не представила. З книги обліку доходів і витрат №1238 [PERSON] вбачається, що 30 квітня 2015 року відповідач отримав від [PERSON] 500 гривень. Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів. Згідно зі ст. 11 ч.ч.1,2 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зі змісту позову [PERSON] видно, що її позовні вимоги обґрунтовуються наявністю договірних відносин між сторонами щодо надання правової допомоги позивачці як особі потерпілій від протиправних дій іншої особи по справі у [PERSON] Але аналіз встановлених на підставі письмових доказів фактичних обставин справи свідчить про наявність укладеного між сторонами договору від 30 квітня 2015 року про надання позивачці з боку адвоката [PERSON] правової допомоги шляхом представництва інтересів [PERSON] як потерпілою у [PERSON], без конкретизації цього представництва із визначенням гонорару адвоката в розмірі 500 гривень. Одночасно суд відмічає в цьому документів відсутність положень стосовно оплати з боку [PERSON] 500 доларів США та відсутність положень, яким чином мають враховуватися понесені адвокатом затрати при здійсненні дій в інтересах позивача. З урахуванням відсутності конкретизації зазначених положень договору про надання правової допомоги між сторонами суд позбавлений можливості чітко визначити обовязки сторін за договором, договірними відносинами та механізм розрахунку гонорару лише на підставі вказаної угоди і розглядає справу в межах заявлених позовних вимог з урахуванням наявних у справі письмових доказів щодо позицій сторін щодо предмету спору. Ця позиція суду основується, крім зазначених вище правових положень також і на вимогах ст.ст. 208,218 ЦК України щодо вимог до письмової форми вчинення правочинів і правових наслідків недодержання вимоги щодо письмової форми правочину, за якими недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків встановлених законом,а заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами та іншими доказами, але рішення суду не може ґрунтуватися засвідченнях свідків. Тому з врахуванням вищевказаних правових положень, в тому числі ст.627 ЦК України стосовно свободи договору і ст.30 Закону України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та обставин справи стосовно гонорару адвоката, суд при вирішенні спору за позовом [PERSON], прийшов до висновку, що сторонами була узгоджена у договорі сума гонорару у розмірі 500 гривень, але не конкретизовано яку саме робот у має виконати адвокат за зазначену суму. Таким чином, суд надавши оцінку всім доказам представленими суду сторонами по справі, прийшов до висновку, що документально підтверджено тільки сплату позивачкою 500 гривень в якості оплати послуг адвоката, які і мають бути повернені на її користь, тому що стороною відповідача не доведено виконання умов угоди, згідно з якою адвокат мав би вести справу у [PERSON], не надано суду і актів зазначених та узгоджених сторонами актів виконаних робіт. Суд, частково задовольняючи позов, приймаючи рішення про стягнення з відповідача гонорару лише у розмірі 500 гривень враховує, що обставини, на які посилається позивачка в обґрунтування своїх вимог повинні бути належним чином доведені. Однак в порушення, вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивачка та її представник не надали до суду доказів на підтвердження обставин на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог, і не довели, що з мають право на стягнення з відповідача суми сплаченого гонорару у розмірі 500 доларів США, не надали до суду документів підтверджуючих передачу грошових коштів саме у зазначеній сумі. Судом враховується, що стягнення гонорару за не належне виконання юридичних послуг, які мали б надаватися на підставі угоди, тільки на підставі заяви про внесення саме зазначеної позивачем суми гонорару, діючим законодавством не передбачено, тому суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення 500 доларів США.

Outcome: partial