Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 жовтня 2011 року між [PERSON], з однієї сторони і фізичною [PERSON] з другої сторони, та фізичними особами - [PERSON], [PERSON], з третьої сторони, був укладений письмовий договір позики, за умовами якого позивач позичила [PERSON] на умовах договору позики грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США, а останній зобов'язався повернути таку ж суму позики у визначений Договором позики строк. На підтвердження факту укладення Договору позики та отримання грошей в позику відповідач [PERSON] видав позивачу розписку, складену та підписану власноруч, яка посвідчує отримання ним 18 жовтня 2011 року позики грошових коштів в сумі 2 000 (дві тисячі) доларів США із зобов'язанням повернути позику в строк до 18 квітня 2012 року. Однак після закінчення строку користування позикою, відповідач [PERSON] не повернув позивачу грошові кошти, позичені йому на умовах договору позики. Неодноразові звернення позивача до Відповідача [PERSON] із вимогами про повернення позики в добровільному порядку не призвели до позитивного результату. 24 червня 2014 року [PERSON] надіслала Відповідачу [PERSON] лист-претензію з вимогою повернути їй до 04.07.2014 року отриману суму позики та сплатити штрафні санкції за договором позики, згідно із доданим до вимоги розрахунком суми заборгованості позичальника за договором позики станом на 24.06.2014 року. Крім того, 24 червня 2014 року [PERSON] також звернулася до відповідачів [PERSON], [PERSON], як поручителів за договором позики із письмовою вимогою погасити до 04.07.2014 року заборгованість Позичальника [PERSON], що виникла внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за Договором позики. У встановлений строк для відповіді на претензію Відповідачі добровільно не виконали свої зобов'язання із договору позики. У відповідності п. 8.3 Договору позики у разі у разі несвоєчасного повернення основної суми боргу Позичальник сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 100 (сто) процентів річних від простроченої суми. Станом на 31.08.2014 року сума заборгованості становить: 2 000 доларів США, що еквівалентно 27 211,55 грн. - сума основного боргу, 4739,73 доларів США, що еквівалентно 64 487,71 грн - сума 100 % процентів річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання із повернення позики. Вказані обставини й стали підставою звернення до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та в разі неявки відповідача не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18 жовтня 2011 року між [PERSON], з однієї сторони і фізичною [PERSON] з другої сторони, та фізичними особами - [PERSON], [PERSON], з третьої сторони, був укладений письмовий договір позики, за умовами якого позивач позичила [PERSON] на умовах договору позики грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США, а останній зобов'язався повернути таку ж суму позики у визначений Договором позики строк. Згідно із пунктом 4.1 договору позики строк користування позикою становить 6 (шість) місяців з моменту укладання цього договору. В пункті 7.1. договору позики визначено, що даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами, але не раніше передачі коштів і діє протягом строку відповідно до п. 4.1. даного договору. На підтвердження факту укладення Договору позики та отримання грошей в позику відповідач [PERSON] видав позивачу розписку, складену та підписану власноруч, яка посвідчує отримання ним 18 жовтня 2011 року позики грошових коштів в сумі 2 000 (дві тисячі) доларів США із зобов'язанням повернути позику в строк до 18 квітня 2012 року. Пунктом 2.2. договору позики сторони встановили, що за користування позикою Позичальник зобов'язаний сплачувати Позикодавцю проценти в розмірі 60 шістдесят) % річних від суми позики. Проценти виплачуються щоквартально до вісімнадцятого числа поточного місяця (пункт 2.3. договору позики). Згідно із пунктом 5.1 договору позики Позичальник зобов'язаний повернути позику Позикодавцю в повному обсязі після закінчення строку надання позики відповідно до п. 4.1. даного договору. Однак на порушення умов п.п. 4.1, 5.1 Договору позики, після закінчення строку користування позикою, відповідач [PERSON] не повернув позивачу грошові кошти, позичені йому на умовах договору позики. Неодноразові звернення позивача до Відповідача [PERSON] із вимогами про повернення позики в добровільному порядку не призвели до позитивного результату. Відповідно до п. 9.2 договору позики сторони домовились, що всі можливі претензії за Даним Договором повинні бути розглянуті Сторонами протягом 10 календарних днів з моменту одержання претензії. 24 червня 2014 року [PERSON] надіслала Відповідачу [PERSON] лист-претензію з вимогою повернути їй до 04.07.2014 року отриману суму позики та сплатити штрафні санкції за договором позики, згідно із доданим до вимоги розрахунком суми заборгованості позичальника за договором позики станом на 24.06.2014 року. Крім того, 24 червня 2014 року [PERSON] також звернулася до відповідачів [PERSON], [PERSON], як поручителів за договором позики із письмовою вимогою погасити до 04.07.2014 року заборгованість Позичальника [PERSON], що виникла внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за Договором позики. У встановлений строк для відповіді на претензію Відповідачі добровільно не виконали свої зобов'язання із договору позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового роту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому одностороння відмова від зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК країни). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В статті 1046 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із умовами п.п. 4.1., 5.1. договору позики Відповідач [PERSON] мав повернути [PERSON] отриману ним суму позики в повному обсязі до 18 квітня 2012 року. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється віл відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В статті 1046 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частині 1 статті 1050 Цивільного кодексу України визначено наслідки порушення договору позичальником у разі несвоєчасного повернення ним суми позики, за якими позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, а у випадку якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити також неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності п. 8.3 Договору позики у разі у разі несвоєчасного повернення основної суми боргу Позичальник сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 100 (сто) процентів річних від простроченої суми. Згідно із Розрахунком 100 процентів річних за час прострочення Відповідачем виконання грошового зобов'язання із повернення позики в сумі 2 000 доларів США станом на 31.08.2014 року відповідач [PERSON] зобов'язаний сплатити 100 % річних за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 4739,73 доларів США. Відповідно до розділу 6 договору позики поручителем належного виконання умов договору Позичальником виступили громадяни [PERSON], [PERSON], які поручилися перед Позикодавцем за повернення Позичальником позики в повному обсязі з урахуванням процентів (п. 6.1 Договору позики). Згідно із п.6.2 Договору позики у разі порушення Позичальником зобов'язання, Позичальник і Поручителі відповідають перед Позикодавцем як солідарні боржники. Пунктом 6.3 Договору позики встановлено, що Поручителі відповідає перед Позикодавцем у тому ж обсязі, що і Позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до п. 6.4 у разі несвоєчасної сплати (несплати) Позичальником суми позики та відсотків Поручителі зобов'язуються компенсувати в повному обсязі всі суми боргу. Згідно із ст. ст. 553 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із п. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидарну) відповідальність поручителя. Відповідно до п. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Станом на 31 серпня 2014 року Національним банком України встановлено офіційний курс української гривні до долара США у розмірі 1 360,5777 грн. за 100 доларів США (13,605777 грн. за 1 долар США). Таким чином, станом на 31.08.2014 року сума заборгованості, що підлягає стягненню солідарно з Відповідачів по зобов'язанням із Договору позики становить: 2 000 доларів США, що еквівалентно 27 211,55 грн. - сума основного боргу, 4739,73 доларів США, що еквівалентно 64 487,71 грн - сума 100 % процентів річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання із повернення позики. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання в тому, що вимоги позову обґрунтовані та підтверджуються письмовими доказами, наданим до матеріалів справи, що є підставою для задоволення вимог позивача. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 917,00 грн.. Враховуючи наведене,

Outcome: approved