Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 26.01.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції, актовий запис № 06, та стягнення з останнього аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Після розірвання шлюбу між нею та [PERSON] позивачка просить залишити їй прізвище ‹‹[PERSON]››. Також позивачка просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. З позовної заяви виходить, що 26 січня 2013 року сторони уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції, актовий запис № 06. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Їх шлюб розпався тому, що чоловік п'є, вживає наркотичні засоби, краде гроші і коштовності з сім'ї, які здає в ломбард. Неодноразово відповідач підіймав на позивачку руку, навіть коли вона була вагітною. [PERSON] вчиняє постійні сварки, у тому числі в присутності сторонніх людей і в людних місцях, що принижує честь та гідність позивачки. Від постійних сварок та побиттів погіршилось самопочуття позивачки, вона перебуває в стані постійного стресу. В неї порушився сон і погіршилась працездатність. Під час сварок та побиття неодноразово викликалась міліція, та від цього нічого не змінювалось. При цьому відповідач не приймає участі матеріально в житті сім'ї, забезпечення сім'ї лежить на плечах позивачкаи. Все це негативно впливає на психологічний стан дитини. У зв'язку з цим, сторони припинили між собою шлюбні стосунки і вирішили розірвати шлюб. Відповідач коштів на утримання дитини не надає. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем та зареєстрований 26.01.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції, актовий запис № 06, та стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця Республіки Молдова, Думбравенський район, с. Тараклія, аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище ‹‹[PERSON]››. Також позивачка просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою судді від 23 квітня 2015 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву від 07.05.2015 року з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення ( а.с. 21, 25 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином та йому направлялась рекомендованим листом судова повістка про виклик до суду. Згідно рекомендованого поштового повідомлення про отримання судової повістки [PERSON] повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи 21.05.2015 року. Про причину неявки відповідач суд не повідомив ( а.с. 28 ). Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в ході судового засідання, сторони зареєстрували між собою шлюб 26 січня 2013 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції у Чернігівській області 26.01.2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 06. Даний факт підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року в м. Чернігів та її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 8 ). З довідки виконкому Городнянської міської ради Чернігівської області від 27.03.2015 року за № 1657 встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрована і проживає за адресою : [ADDRESS] Чернігівської області, та до складу її сім'ї входить : чоловік - [PERSON], дочка - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO] ( а.с. 7 ). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу позивачка у позовній заяві зазначає те, що відповідач п'є, вживає наркотичні засоби, краде гроші і коштовності з сім'ї, які здає в ломбард. Також відповідач неодноразово підіймав руку на позивачку, навіть в період її вагітності. [PERSON] вчиняє постійні сварки, принижує честь та гідність позивачки, у неї погіршилось самопочуття та працездатність, порушився сон. У зв'язку з цим, сторони припинили між собою шлюбні стосунки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу та відновлювати стосунки наміру не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх спільної неповнолітньої дитини, а тому враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачкою причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, з урахуванням матеріального становища позивачки, відсутності у подружжя інших спільних неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Натомість в судовому засіданні встановлено, що при реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] свого прізвища не змінювала, а тому підстави для зазначення у рішенні суду про вибір позивачкою свого прізвища відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved