Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2017 року. Дітей від шлюбу у них немає. Позивач зазначає, що одруження виявилося невдалим через невизначеність місця їх спільного проживання. Шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо, стосунків не підтримують, наміру їх відновлювати не мають. Позивач зазначає, що вони стали зовсім чужими та байдужими один одному людьми, їх характери та погляди на життя виявилися несумісними для спільного проживання, а тому переконана, що за таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, просить розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не зявилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності, позов задовольнити, терміну на примирення не надавати. Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №136214, виданим 25 квітня 2017 року виконкомом Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області, 25 квітня 2017 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Гаврилюк». Від шлюбу у сторін дітей немає. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач, як і Відповідач, враховуючи його заяву, не мають бажання зберегти сімю та подальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сімю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу прізвище не змінювала. З огляду на вказане, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved