Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на непрацездатного члена подружжя, в якому просить стягнути аліменти з відповідача на свою користь у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але неменше одного прожиткового мінімумів доходів громадян щомісяця, починаючи стягувати аліменти з дня пред`явлення позову до суду. В обґрунтування позову зазначила, що 08 червня 2018 року вона уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу дітей не мають. Вона має 3 групу інвалідності, у зв`язку з чим у лютому 2020 року вона була звільнена із місця роботи. Розмір призначеної пенсії складає 2100 грн. на місяць. У зв`язку із хворобою та необхідністю постійно проходити курс лікування, суми пенсії не вистачає. Оскільки її чоловік відмовляється матеріально її забезпечувати, вона змушена звернутись з вказаним позовом. 13 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. 14 грудня 2020 року відповідач подав до суду відзив, відповідно якого він зазначає, що з позивачкою він перебуває у шлюбі з 2018 року. З 07.05.2018 року та по теперішній час він бере участь в операції об`єднаних сил та засобах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Про існування захворювань у позивачки він не знав, оскільки на протязі шлюбу вони фактично не проживали разом. Крім того, вказав, що позивачка має двох повнолітніх дітей, які могли б їй допомогати, також він й сам має сина, який навчається за контрактною формою навчання та мати пенсіонерку. Вказав, що позивачка отриує пенсію у розмірі 2100 грн. в той час як прожитковий мінімум станом на день подачі позову складає 1769 грн., а тому її пенсія не є нижчою від прожиткового рівня матеріального забезпечення. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні позивачка просила позов задовольнити з підстав наведених у ньому. Відповідач заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні з підстав наведених у відзиві. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. 08.06.2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видано Виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 16. 26 січня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Зміївським РВ ДРАЦ Східного міжрегіонального кправління Міністерства юстиції (м,Харків), актовий запис №4. Відповідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією [PERSON] з 02.01.2020 року встановлено третю групу інвалідності. Відповідно пенсійного посвідчення [PERSON] має третю групу інвалідності, яка встановлена до 31.01.2021 року. З довідки, виданної управлінням соціального захисту населення вбачається, що [PERSON] ніяких видів державних соціальних допомог не отримує, субсидіями на оплату житлово-комунальних послуг не користується. Відповідно довідки про доходи, яка видана [PERSON] , сума пенсії за період з 01.04.2020 року по 30.09.2020 року складає 12500 грн. На підтвердження доводів відзиву відповідач надав до суду довідку про те, що він з 07.05.2018 року та по теперішній час бере участь в операції об`єднаних сил та засобах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, крім того має сина [PERSON] , [INFO] , який навчається за контрактною формою навчання, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією договору про надання освітніх послуг, має мати пенсіонерку, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, також має хронічні захворювання, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного хворого. Відповідно ч.2 ст.75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно ч.ч.3,4\~ст.75\~СК України, непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання обного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матерального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Як вбачається з матеріалів справи розмір пенсії позивачки як інваліда 3 групи на день подачі позову становить 2100 грн. Статею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2020 року -1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня -1769 гривень. Отже, [PERSON] отримує пенсію по інвалідності в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини 4 ст.75 СК України. Крім того, як вбачається з матеріалів справи шлюб між [PERSON] та [PERSON] 26.01.2021 року було розірвано. На теперішній час вони проживають окремо один від одного, тобто у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу не перебувають. На підставі викладеного, суд приходить про висновку про відмову у задоволенні позову. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: dismissed