Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 21 липня 2011 р. вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу мають дітей - сина [PERSON], [INFO] р., дочку - [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні та вихованні. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2013 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття, та 1/5 частини заробітку на утримання позивача до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. На той час позивач була вагітна другою дитиною. Фактично відповідач сплачує аліменти на утримання лише однієї дитини, а строк аліментів на утримання позивача збігає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня надходження позову до суду до досягнення дитиною повноліття, зменшити розмір аліментів, стягнутих з відповідача вищевказаним рішенням суду на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 1/3 частини заробітку відповідача до ? частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності без проведення фіксації судового засідання технічними засобами. У заяві вказала, що не заперечує проти ухвалення рішення у справі за її відсутності. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності без проведення фіксації судового засідання технічними засобами. У заяві вказав, що не заперечує проти ухвалення рішення у справі за його відсутності, позов визнає. Відповідно до вимог частини першої статті 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Частиною четвертою цієї статті передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 21 січня 2011 р., актовий запис № 18 (арк. справи 6). Від спільного життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 27 липня 2011 р., актовий запис № 491 - арк. справи 7); сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 10 вересня 2013 р., актовий запис № 452 - арк. справи 8). Діти проживають разом з позивачем, що підтверджується довідкою Центру обслуговування абонентів МКП «ОСНОВАНІЄ» від 12 січня 2016 р. № 212 (арк. справи 9). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (заочним) від 18 липня 2013 р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, з 5 квітня 2013 року до досягнення дитиною повноліття, та 1/5 частини заробітку на утримання позивача з 5 квітня 2013 року до досягнення дитиною, якою на час ухвалення рішення була вагітна позивач, трирічного віку. Трирічного віку син сторін [PERSON] досягне [INFO] р., з огляду на що термін сплати аліментів на утримання позивача закінчиться [INFO] р. Аліменти на утримання сина з відповідача не стягувались. Як вбачається з позовної заяви, відповідач добровільно кошти на утримання сина стабільно не надає. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що між сторонами немає домовленості відносно утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], зокрема, стосовно першочергових витрат на нього. Як вказує позивач у позовній заяві, дитина потребує гарного харчування, у зв'язку з розвитком потребує нового одягу та інших речей, незабаром дитина піде до дитячого садочку, що обумовить більше витрат, які позивач самостійно не зможе нести. З наданих суду документів вбачається, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання дитини, оскільки сплачує аліменти за рішенням суду, однак добровільно таку допомогу стабільно не надає. За таких обставин, суд доходить висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON]. Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інше. Як роз'яснено у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як свідчать матеріали справи, відповідач має джерело доходу. Доказів стосовно наявності у відповідача на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб відповідач суду не надав. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Також, у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Отже, з урахуванням обставин, встановлених у судовому засіданні, та на підставі положень діючого законодавства, суд вважає за доцільне встановити відповідачу розмір належних до сплати аліментів на утримання сина у розмірі ? частки від його доходу. Поряд із цим, враховуючи, що відповідач вже сплачує аліменти на користь позивача на утримання доньки та дружини, суд вважає за можливе в даному випадку на підставі ч. 1 ст. 192 СК України зменшити розмір аліментів на утримання доньки, які стягнуті за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2013 р., з 1/3 частини заробітку відповідача до ? частини заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд задовольняє позов [PERSON] у повному обсязі. На підставі частини 3 статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 551 гривню 20 копійок. На підставі ст.ст. 10, 11, 57- 61, 64, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved