Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування позову посилалась на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті, позивачка звернулась до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини. Внаслідок цього звернення була заведена спадкова справа №54584326 у спадковому реєстрі та 143/2013 у нотаріуса. Матір [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . До дня смерті вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з позивачкою. На скільки відомо [PERSON] , мати її чоловіка не зверталась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва по право на спадщину після смерті сина [PERSON] . На її ж звернення, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка, позивачці було відмовлено. У листі від 31 липня 2018 року завідувач державної нотаріальної контори Мішенчук Я.В. зазначив, що не може видати свідоцтво на спадщину після смерті чоловіка позивачки через відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок. Станом на день звернення до суду із позовом [PERSON] не відомо в кого зберігається оригінал правовстановлюючих документів на будинок. На підставі документів, наданих Самбірським МБТІ, житловий будинок [ADDRESS] належав в рівних частках, по Ѕ кожному, [PERSON] та [PERSON] . Правовстановлюючим документом є свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER] , видане 13 лютого 2009 року Михайлевицькою сільською радою Самбірського району Львівської області на підставі рішення виконкому №67 від 15 листопада 2007 року. Право власності зареєстроване Самбірським МБТІ 03 березня 2009 року за №26433384 та записано в реєстрову книгу №1 за номером 86. Отже, після смерті чоловіка відкрилася спадщина на 1/2 житлового будинку [ADDRESS] і як спадкоємець першої черги позивачка має право на ј частки вказаного будинку. | Від шлюбу із [PERSON] у позивачки дітей не має. [PERSON] мала ще одного сина [PERSON] , який помер [INFO] , тобто ще за життя [PERSON] та [PERSON] . В нього є син [PERSON] , який виступає відповідачем по справі. Із врахуванням наведеного просить суд визнати за нею право власності на ј частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала поданий нею позов. Додатково пояснила, що [PERSON] був її чоловіком. Із ним вона прожила у шлюбі 10 років, із 2003 по 2013 рік. Проживали вони у [ADDRESS] . На той момент, коли їй стало відомо, що чоловік хворий на туберкульоз, вона його не покинула, їздила з ним у лікарню, де йому робили процедури два рази на тиждень. Старша медсестра відділення лікувального закладу, знаючи що вона є медичним працівником, дала їй дезінфікуючий засіб, яким вона мала обробляти приміщення, де вони з чоловіком проживали. В даному будинку є три кімнати, в одній з яких вони із [PERSON] проживали разом, спали на одному ліжку, незважаючи на те, що він мав відкриту форму туберкульозу. Згідно направлення, виданого в поліклініці, із 08 листопада 2012 року її чоловік [PERSON] поступив у Львівський пульмонологічний центр на стаціонарне лікування, де йому був призначений лікуючий лікар. Вона відвідувала чоловіка в цьому закладі два рази на тиждень. Оскільки у його легенях була виявлена вода, йому проводили спеціальні процедури і витягували рідину. Вона чоловіка не залишила. У січні лікар повідомив їй, що стан чоловіка покращився і він може йти додому. З того часу вони їздили раз на два тижні в лікарню, де йому проводили обстеження. Також йому в лікарні видавали таблетки, по які вони разом їздили і які чоловік приймав вдома. На той час вона працювала в дитячому відділенні лікувального закладу. І коли по місцю праці стало відомо про те, що чоловік хворий на туберкульоз, її попросили звільнитись. Вона перебувала на обліку в тубдиспансері, приймала протитуберкульозні препарати. Із сторони родичів чоловіка ніхто до неї не звертався та не запитував про наявність коштів на його лікування. При відвідуванні чоловіка у лікарні, вона цікавилась у нього чи провідують його родичі, на що він відповідав що ні. При відкритті тумбочки вона бачила там тільки ті продукти на залишку, які вона привезла. Родичів чоловіка при відвідуванні його у лікарні вона ніколи не бачила. Мати чоловіка хворіла онкологічним захворюванням, знаходилась вдома, дотримувалась дієти, фізично не працювала. Готувала їжу вдома вона, коли йшла на роботу також готувала і у такій кількості, щоб чоловікова мати була забезпечена їжею. У січні стан здоров`я чоловіка покращився. Вона перебувала з ним. У березні він не перебував у безпорадному стані, міг самостійно харчуватись, дрібні побутові питання вирішував сам. До 20-25 березня 2013 року вона з [PERSON] спілкувалась. Потім вони перемовились і вона пішла на пару днів додому. На другий день він поїхав у лікарню по таблетки і для проведення обстеження. Перед смертю він перебував у Львівському пульмонологічному центрі, де і помер. Коли чоловік перебував у лікарні, вона йому привозила їжу. При відвідуванні у лікувальному закладі були обмеження часу, більше 10 хвилин лікуючий лікар не дозволяв перебувати в палаті. З її сторони застосовувались при цьому обмежувальні заходи, а саме маска, дезінфікуючий засіб, також вона приймала медичні препарати. Після смерті [PERSON] його похованням займались родичі. На похороні вона була, на поминках ні. Вона проживає в с. Долобів. Приїздить на могилу чоловіка. На сайті «OLX» бачила протягом деякого часу виставлене оголошення про продаж спірного будинку. Представник адвокат Захарко Ю.Ю. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, тому суд розглядає справу у його відсутності. Представник відповідача адвокат Марусяк В.Я. у судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що його довіритель є спадкоємцем за заповітом після смерті бабці на ѕ частини будинку, з яких 1/2 згідно заповіту. Після того, як захворів чоловік позивачки, він не міг самостійно себе утримувати, оскільки у нього була тяжка хвороба, тому догляд здійснювався за рахунок коштів його матері та родини. За тиждень до смерті [PERSON] перебував у безпорадному стані через хворобу, витратами на лікування займались родичі. Дані обставини йому відомі зі слів [PERSON] , сторони по справі. Оскільки мав місце факт умисного ухиляння позивачки від утримання свого чоловіка, це є підставою для того, щоб усунути її від спадкування. Зі слів відповідача, сторона відповідача частково готували їжу, прали одяг [PERSON] , а також надавали матеріальну допомогу для покупки ліків, які необхідні для лікування. Йде мова про 10 днів перед смертю, коли особа перебувала на лікуванні. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він був знайомий з покійним [PERSON] . Після повернення із заробітків той хворів і він возив його у лікарню. [PERSON] навала йому допомогу, вони жили разом. Його у лікарню він відвіз 08 листопада 2012 року. Коли він їздив на роботу транспортом, то підвозив її в лікарню до чоловіка. [PERSON] з вигляду не був немічним, був нормальним. Відносини у подружжя були нормальні. На зимові свята в січні 2013 року він бачив його. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знає позивачку як дуже добру жінку та господиню. Жили вони з чоловіком як подружжя, все було добре. Вона проживала по сусідству, тому навіть товаришували. Свекруха позивачки була відлюдкувата, тому позивачка з чоловіком приходили до них у гості і до інших сусідів. [PERSON] у вересні поїхав на заробітки і приїхав коли помер його брат, при цьому почував себе слабим. Підлікувавшись знову поїхав на роботу. Повернувшись через місяць захворів і потрапив у Рудківську лікарню. Коли його стан погіршився, його забрали до Львова. У січні та березні 2013 року був вдома, ходив сам, без допомоги, приходив до них у гості, спілкувався із її чоловіком, при розмові говорив, що себе погано почуває і треба до Львова їхати на перевірку. Вони не думали, що може щось статись. Родичі [PERSON] приїжджали і відвідували в основному батьківський будинок, до нього ж дуже рідко заходили. По господарству працювала позивачка, зокрема готувала їжу, прала, дрова рубала, чоловіка вона доглядала. Свекруха хворіла. Два тижні перед смертю пані [PERSON] не проживала в с.Вістовичі, однак у лікарні вона чоловіка провідувала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що проживає у Львів, є сестрою [PERSON] . Відповідач [PERSON] є її покійної сестри внук. Позивачка була невісткою молодшого сина її сестри. Коли у її сестри помер старший син, тобто батько [PERSON] , молодшого сина вдома не було, він був на заробітках. Приїхав на похорон брата. Він тоді вже був хворий, мав температуру. Поприймавши ліки, знову поїхав на роботу. Його мати, а її сестра просила його не їхати, оскільки хворіла. Позивачка сказала щоб він їхав на заробітки, бо треба гроші і він будучи хворим поїхав. Через 40 днів повернувся і був наскільки хворий, що потрапив у Рудківську лікарню, а згодом у туберкульозний диспансер м. Львова. Про те, що він хворий родина не знала. Галя це приховувала. Це тягнулось до січня 2013 року, він там лікувався. Вони до нього ні разу не їздили. Вона провідувала хвору сестру. [PERSON] говорила, що до [PERSON] нікого не пускають, там не можна і не треба їхати. Галя свекрусі не допомагала. Вона брала для прання постіль. Галя мала окремий город, а її сестра окремий, де працювала сама. Коли вона приїхала до сестри на зимові свята, вдома був [PERSON] , запитала що сталось, відповів що лікується та повідомив, що [PERSON] його залишила, вони посварились. [PERSON] ставало що раз гірше. Він почав їздити у туберкульозний диспансер, брати якісь ліки. У березні його стан погіршився. Її сестра зателефонувала до неї та повідомила, що [PERSON] тяжко хворий. Із с. Вістовичі у м. Львів він приїхав громадським транспортом. До лікарні відвіз його її чоловік. Лікуючий лікар оглянувши його повідомив, що його стан запущений. На другий день він уже не вставав з постелі. Вона з чоловіком постійно до нього їздили. Готували для нього їжу, їсти він не хотів, вони його заставляли. Один раз [PERSON] була з мамою в лікарні. За тиждень до смерті стан [PERSON] був дуже тяжкий. Вони з чоловіком кожного дня провідували його в лікарні, готували їжу, давали кошти на ліки. Сестру перед смертю доглядала вона. Потім займалась її похованням. Згодом виготовила пам`ятник. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] її двоюрідний брат. Ніколи не вникала в стосунки його і дружини. Їй відомо, що тітка жалілась на невістку, що та не пропонувала їй скуштувати приготовану страву; коли щось купувала, то ховала від неї; не здійснювала за нею догляд. Зі слів матері їй відомо, що з січня 2013 року [PERSON] і [PERSON] разом не проживали, вона ним не займалась. Останні дні перед смертю про [PERSON] піклувались її батьки, провідували його, оплачували лікування, допомагали усім чим могли. Його похованням займались її батьки. Її батько косив траву біля будинку та дружина старшого брата доглядала за будинком. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є сусідкою позивачки [PERSON] . Коли вона одружилась з [PERSON] , її мати їй допомагала. Вони разом возили їм різні продукти. Стосунки між подружжям були хороші. Галя любила [PERSON] . [PERSON] пережила втрату чоловіка. Галя після похорону чоловіка почала проживати у своїх батьків. Галя з [PERSON] проживали в с. Вістовичі, Самбірського району Львівської області, а вона в с. Михайлевичі. Біля 2 км відстань між селами. 8 березня вона бачила [PERSON] та [PERSON] разом. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, виходячи із такого. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 05.04.2013 року (а.с. 7). Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із позивачкою [PERSON] . Факт реєстрації вказаного шлюбу підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 10.11 2003 року, яка видане Михайлевицькою сільською радою Самбірського району Львівської області, актовий запис № 10 (а.с. 9). 11 лютого 2014 року між позивачкою та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Новосілко-Гостиннівської сільської ради Самбірського району, про що складено актовий запис №2 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] вона змінила на [PERSON] (а.с. 10). Із довідки виданої Михайлевицькою сільською радою Самбірського району Львівської області №2210 від 12 серпня 2019 року відомо, що на день смерті [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] була зареєстрована його мати [PERSON] [INFO] та [PERSON] дружина (а.с. 11). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 04.06.2013 року (а.с. 54). Із свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 11.03.1979 року відомо, що [PERSON] була матір`ю [PERSON] (а.с. 53). Також судом встановлено, що [PERSON] була матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] у м. Львів, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 26.09.2012 року. [PERSON] , відповідач у даній справі, є його сином (а.с. 51). Із довідки виданої Михайлевицькою сільською радою Самбірського району Львівської області № 2211 від 12.08.2019 року відомо, що на день смерті [PERSON] , в житловому будинку за адресою [ADDRESS] , була зареєстрована невістка [PERSON] . Індивідуальний житловий будинок і земельна ділянка для обслуговування житлового будинку за наведеною адресою, під забороною і арештом не перебуває (а.с. 15). Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу 06.04.2013 року відомо, що [PERSON] на випадок смерті зробила розпорядження, згідно якого: усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , 1999 року народження (а.с. 49). Як вбачається із рішення виконавчого комітету Михайлевицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 15.11.2007 року № 67, виконком розглянувши заяву [PERSON] , вирішив оформити право власності на житловий будинок [ADDRESS] Ѕ частина [PERSON] та Ѕ частина [PERSON] (а.с. 18). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.02.2009 року, виданого на підставі рішення виконкому від 15.11.2007 року відомо, що власниками будинку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] ; форма власності приватна спільна часткова; частка Ѕ (а.с. 16). Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.03.2009 року відомо про реєстрацію права власності за [PERSON] та [PERSON] на наведене майно (а.с. 17). Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] відомо про план будинку, характеристику приміщень, (а.с. 20-22, 34-36). Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Із повідомлення державного нотаріуса Рудківської державної нотаріальної контори Самбірського району Львівської області від 31.07.2018 року відомо про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] по причині відсутності у [PERSON] оригіналу Свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] . За захистом прав, як спадкоємця за законом після смерті чоловіка [PERSON] , щодо даного майна, рекомендовано звернутись в суд (а.с. 13). Відповідно до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2007 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності\~до ст.\~1218\~ЦК України\~передбачено,\~що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, після смерті чоловіка позивачки відкрилася спадщина на Ѕ житлового будинку [ADDRESS] , і як спадкоємець першої черги вона має право на ј частки вказаного будинку. | Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Із копії медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] , надісланої адміністрацією центру легеневого здоров`я, відомо про факт перебування [PERSON] в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» (центр легеневого здоров`я) на стаціонарному лікуванні у період із 08.11.2012 року і по дату смерті [INFO] , встановлений лікарем діагноз, курс призначеного та пройденого лікування, результати обстежень, також зафіксована причина смерті (а.с. 163-200). Згідно інформації, наданої Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» від 01.04.2020 року відомо, що у березні-квітні 2013 року пацієнти, які перебували на стаціонарному лікуванні були забезпечені харчуванням за рахунок бюджетних коштів, виділених для забезпечення діяльності закладу охорони здоров`я. При цьому слід зазначити, що пацієнтам не забороняється отримувати харчування від родичів, чи близьких осіб, крім випадків, коли це завдає шкоду лікувальному процесу. В Центрі легеневого здоров`я пацієнти отримують повний спектр медичної допомоги в межах спеціалізації закладу охорони здоров`я. Оскільки Центр легеневого здоров`я є протитуберкульозним закладом охорони здоров`я, тому відвідування пацієнтів родичами та близькими особами рекомендується поза межами лікарняних палат, якщо таке допускається умовами проходження лікування самим пацієнтом. Однак, в індивідуальних випадках відвідування пацієнтів їх родичами та близькими особами відбувається за рішенням лікуючого лікаря із обов`язковим дотримання правил інфекційного контролю, зокрема із обов`язковим використанням респіраторної маски, та інших засобів індивідуального протиінфекційного захисту. Сторонньої допомоги, догляду від родичів чи близьких осіб, пацієнти Центру легеневого здоров`я, як правило, не потребують (а.с. 138). Вказані документи засвідчують, що [PERSON] по причині хвороби потребував лікування і отримував його у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр», під час перебування в якому і помер. Тобто до моменту смерті він отримував медичну допомогу та знаходився під контролем лікарів. Позивачка, будучи його дружиною, піклувалась про [PERSON] , що підтверджується показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Щодо показань свідків [PERSON] , [PERSON] з приводу того, що позивачка [PERSON] не приділяла належної уваги чоловіку [PERSON] , то суд у цій частині не надає їм віри, оскільки вказані свідки є родичами, а тому виступають зацікавленою стороною в користь відповідача. Таким чином, з урахуванням представлених документів, пояснень учасників судового процесу, показань свідків, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved