Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування,а саме: [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] [INFO] , на підставі розпорядження Голови Генічеського районної державної адміністрації від 18 серпня 2020 року № 312, отримав юридичний статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 07 серпня 2019 року матір`ю [PERSON] є [PERSON] . Відповідач [PERSON] рішенням суду від 23 квітня 2020 року позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON] , опікуном якого 20 серпня 2020 року призначено [PERSON] [INFO] . Позивач зверталась до суду у жовтні 2020 року з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача, але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні відомості про зареєстроване місце проживання [PERSON] . У зв`язку із чим позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття починаючи з 21 жовтня 2020 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні була відсутня. Направила до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. Відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явилася, від неї не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказах, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 07 серпня 2019 року, матір`ю [PERSON] [INFO] є [PERSON] , актовий запис № 69. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00023728495 від 21 серпня 2019 року, державна реєстрація народження проведена відповідно до частини 1 ст. 135 СК України (за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охороні здоров`я). Згідно копії рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 квітня 2020 року, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року, [PERSON] позбавлена батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] [INFO] . На підставі розпорядження голови Генічеської районної державної адміністрації № 312 від 18 серпня 2020 року, [PERSON] [INFO] , встановлено юридичний статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до розпорядження голови Генічеської районної державної адміністрації від 20 серпня 2020 року № 315, [PERSON] [INFO] призначено опікуном над дитиною позбавленою батьківського піклування [PERSON] [INFO] . Згідно з нормами ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.2 ст. 247 СК України, встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. Частиною 2 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, дитина проживає разом із законним представником, матір добровільно матеріальну допомогу не надає. Разом з тим, відповідач має працездатний вік, змогу виплачувати аліменти на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання позову, тобто з 01 жовтня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. 21 жовтня 2020 року [PERSON] зверталася до Генічеського районного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] , але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні відомості про зареєстроване місце проживання відповідача, та рекомендовано звернутись до суду з такими ж вимогами у позовному порядку, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 18 листопада 2020 року. Відповідно до відповіді департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради на запит суду, від 07 червня 2021 року, відділ реєстрації місця проживання не володіє відомостями щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] [INFO] . Таким чином, звертаючись до Генічеського районного суду Хернсонської області з вказаним позовом позивач вказала, що нею вживалися відповідні заходи щодо одержання аліментів із відповідача раніше 21 жовтня 2020 року, але у зв`язку з тим, що відповідач по справі не має постійного місця реєстрації, у видачі судового наказу їй було відмовлено, та роз`яснено право звернутись у позовному порядку. Тому суд приходить до висновку про можливість застосування до правовідносин сторін положення ч. 2 ст.191 СК України, щодо стягнення аліментів за минулий час, так як позивач вживав заходів щодо їх одержання з відповідача раніше, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати шляхом не реєстрації місця свого проживання, що позбавляло можливості звернутись до нього раніше. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на те, що позивач у відповідності до п. 3 ч. 1 ст.5ЗУ «Просудовий збір» була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, яка була задоволена, то з відповідача слід стягнути судові витрати у розмірі 908 грн. 00 коп. на користь держави.

Outcome: approved