Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом [PERSON] про виселення з житлового будинку, а до початку судового розгляду подала заяву про зміну підстав та предмету позовної заяви про виселення з житлового будинку, в якій просить усунути перешкоди в користуванні житловим будинком, шляхом виселення. Свої вимоги мотивує тим, що їй належить на праві приватної власності житловий будинок №11 разом із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в с. Середній Майдан, вул. Шевченка, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. 26 грудня 1993 року її дочка [PERSON] (д.п. [PERSON]) [PERSON] уклала з відповідачем [PERSON] шлюб, який був зареєстрований у Середньомайданській сільській раді, Надвірнянського району. Рішенням Надвірнянського районного суду від 03.11.2016 року шлюб між ними розірвано. На сьогоднішній день в її будинку крім неї, як власника зареєстровані її дочка [PERSON], [INFO], онуки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також відповідач [PERSON]. Відповідач їздить на тимчасові заробітки за кордон, однак коли повертається з роботи, то зловживає алкогольними напоями, в нетверезому стані постійно вдома вчиняє сварки, скандали, обзиває її та її дочку нецензурними словами, а останнім часом застосовував до неї та дочки фізичну силу. У грудні 2016 року відповідач спричинив їй тілесні ушкодження, у зв'язку із чим вона зверталася до Надвірнянського відділу поліції. Крім того, із такими заявами про неправомірні дії відповідача зверталася також і її дочка до Надвірнянського відділу поліції. Відповідач систематично порушує встановлені правила співжиття з нею, як власником житлового будинку, продовжує створювати умови неможливого спільного проживання з ним. Вона, як власник будинку, не може в повній мірі здійснювати своє право власності (зокрема не може оформити субсидії на комунальні послуги, отримати державну допомогу як малозабезпечена сім'я і т.п.), і розпорядитися належним її майном, так як в житловому будинку залишився зареєстрованим відповідач [PERSON] Добровільно знятися з реєстрації і виселитися з її будинку відповідач відмовляється. Тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених позивачем в позовній заяві та заяві про зміну підстав та предмету позовної заяви, і просять позов задоволити та виселити [PERSON], [INFO], жителя [INFO] з житлового будинку №11, що знаходиться по вул. Шевченка в с.Середній Майдан, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, який належить [PERSON] на праві приватної власності без надання іншого житла та зобовязати [PERSON] не чинити [PERSON]перешкоди в користуванні даним житловим будинком та господарськими спорудами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомленей завчасно і належним чином, про що свідчать поштові розписки, про причини неявки суду не повідомив та не подав суду заяви про слухання справи в його відсутність. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та її представника, та дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 цього ж Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок №11 разом із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: с. Середній Майдан, вул. Шевченка Надвірнянського району, Івано-Франківської області згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія САА №263658, виданого Середньомайданською сільською радою 29.12.2004року. Право власності на вказане домоволодіння зареєстроване в Івано-Франківському оБТІ 29.12.2004 року, в книзі 2 номер запису 130, за реєстраційним номером об'єкта 9396837. (а.с.7-8) Згідно довідки про склад сім'ї та проживання №245 від 07.02.2017 року у будинку позивача зареєстровані її дочка [PERSON], 09.06.1972 р.н, онуки [PERSON], 13.11.1994 р. н., [PERSON], [INFO] та відповідач [PERSON].(а.с.10) Також судом встановлено, що згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.11.2016 року шлюб між її дочкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. (а.с.9) Статтею 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України гарантовано непорушність права власності, а оскільки відповідачі порушують право позивача, суд прийшов до висновку про зобов'язання їх не чинити перешкод у здійсненні такого права. Позивач просить захистити її права як власника відповідно до приписів ст. 391 ЦК України і зазначає, що ні членом сім'ї відповідно до ст. 156 ЖК України, ні наймачем, ні іншими особами, що мають право на користування домоволодінням, відповідач не є, право на дане житло в нього не виникало. Позивач заявила, що збирається жити там, іншого житла немає, відповідача про добровільне звільнення неодноразово просила, однак він законної вимоги власника не виконав і позивач звернулася за захистом свого права до суду. За цих обставин, суд вважає, що обраний власником спосіб захисту відповідає об'єму його прав відповідно до ст. 321 ЦК України, а відповідач жодних правомочностей щодо домоволодіння (житла) не має. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки житловий будинок по вул. Шевченка,11 в с. Середній Майдан, Надвірнянського району, Івано-Франківської області є власністю [PERSON], а відповідач чинить їй перешкоди в користуванні її власністю, то його слід виселити без надання іншого житла та зобовязати не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні житловим будинком та господарськими спорудами, що знаходиться в с.Середній Майдан, вул. Шевченка,11, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати, повязані зі сплатою судового збору та оплатою послуг адвоката. На підставі наведеного, ст.ст.317, 319, 321, 383 ЦК України, ст. 116, 150 ЖК України,

Outcome: approved