Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просила визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком за [ADDRESS] В обґрунтування вимог позивач вказує, що вона є власником будинку за [ADDRESS]. У даному будинку крім неї також зареєстрований її син [PERSON], проте останній з 2016 року не проживає за вищевказаною адресою. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача створює перешкоди у володінні та розпорядженні власністю, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком. Позивач в судове засідання не з'явилась, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо подала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відзив та заперечення на позов не подавав. На підставі вимог ст.ст. 223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку за [ADDRESS], що підтверджується договором дарування житлового будинку від 23.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Бриксою Т.І., зареєстрованого в реєстрі за №248. З витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.08.2017 року встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинок за [ADDRESS] на підставі договору дарування від 23.08.2017 року. Згідно будинкової книги на спірний будинок встановлено, що відповідач [PERSON],[INFO], зареєстрований по [ADDRESS] Відповідно до довідки за №1606 від 11 вересня 2018 року, виданої Петриківською сільською радою встановлено, що у вказаному будинку зареєстровані позивачка, [PERSON] (мати), [PERSON] (вітчим), [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син), [PERSON] (дочка), [PERSON] (невістка), [PERSON] (внучка) та відповідач [PERSON].(син). Як вбачається з акту від 11 вересня 2018 року складеного комісією Петриківської сільської ради, [PERSON] зареєстрований у будинку по [ADDRESS], але з 2016 року не проживає, що підтвердили сусіди позивачки - [PERSON] та [PERSON] Той факт, що [PERSON] більше року, без поважних причин не проживає в будинку за [ADDRESS], підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивачки. Свідки пояснили, що більше року у спірному житловому будинку не бачили відповідача, останній за вказаною адресою не проживає. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з вимогами ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено, що позивач є власником спірного житлового будинку, де зареєстрований [PERSON], син позивачки. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач з 2016 року добровільно не проживає у спірному будинку, не цікавиться ним, не приймає участі в його утримані, не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не звертався. У добровільному порядку не знімається із реєстрації, чим чинить позивачу, як власнику будинку перешкоди. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком за [ADDRESS] Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач у судове засідання не з'явився та не представив суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved