Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 21.11.2015 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась одна дитина: син [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне подружнє життя у них з відповідачем не склалось через його образливу поведінку, яка ранить її гідність, він своїми вчинками нехтує сімейними цінностями, що негативно впливає на її психологічний стан та кожен раз спричиняє душевні страждання. Через неможливість передбачити скандальну ситуацію і постійний стрес, у позивачки погіршилось самопочуття, вона більше не може знаходитись у стані стабільності, перебуває у тривозі та постійному пригніченні. На даний час сторони проживають окремо, оскільки відповідач 29.07.2016 року о 23 годині, в нічний час, вигнав її із малолітнім сином, якому виповнилось всього два місяці, з квартири № 4 в будинку № 13 в с. Ралівка Самбірського району просто на вулицю, не даючи змоги нормально одягнути сина, ображаючи нецензурними словами її та дитину. Малолітній син проживає разом із позивачкою і знаходиться повністю на її утриманні. Вона самостійно займається вихованням дитини і за рахунок власних коштів здійснює всі необхідні витрати, повязані з його утриманням, а саме: несе витрати на продукти харчування, на забезпечення необхіднім одягом, медичними препаратами та здійснює інші необхідні витрати на утримання їхнього сина. Відповідач зовсім не дбає про виховання та матеріальне забезпечення дитини, з народження сина він жодного разу не поцікавився, що потрібно дитині, не купує продуктів харчування, не забезпечує дитячими товарами, які дуже потрібні їхньому синові, таким чином зовсім не дбає про виховання та матеріальне забезпечення своєї дитини, не надає коштів ні на його утримання, ні на утримання позивачки. Відповідач є працездатною особою і зобовязаний належним чином виконувати свій батьківський обовязок по вихованню та утриманню дитини. Однак визначити розмір його щомісячного доходу є важко, тому є необхідність визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки позивачка проживає з малолітнім сином, у звязку з доглядом за дитиною ніде не працює, то має право на утримання від відповідача, чоловіка батька дитини, до досягнення сином трьох років. З врахуванням наведеного, просить суд стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини, а також кошти на її утримання в сумі 700 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення неповнолітнім сином трьох років. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з обставин викладених у позовній заяві та просила його задовольнити. Додатково пояснила, що зазначила у позовній заяві суму аліментів на утримання дитини у розмірі 1000 грн. з огляду на те, що станом на даний час дуже високі ціни, дитину треба одягати, харчувати і також надати лікування якщо є при цьому потреба, вакцини також коштують. Щодо визначення розміру коштів по 700 грн. щомісячно на її утримання, то їй теж потрібні кошти на прожиття, на її думку чоловік в змозі оплатити таку суму, вона ніде не працює. Відповідач крім офіційного працевлаштування, працює також неофіційно масажистом. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов заявлений позивачкою, просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що через поведінку дружини та її мами, вони проживають окремо. Їхній син проживає з дружиною, однак ним здійснюється утримання дитини в міру можливості. Він не відмовляється сплачувати аліменти, однак через скрутне матеріальне становище, не в змозі забезпечити їх обох. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини, згідний сплачувати суму в розмірі по 400 грн. З приводу стягнення коштів на утримання дружини, він заперечує з врахуванням доводів, зазначених у запереченні доданому до справи. Вказав, що це його другий шлюб. Має на утриманні дитину пяти років від першого шлюбу. Добровільно надає допомогу на її утримання в розмірі 350-450 грн., по можливості. Офіційно працевлаштований у приватного підприємця [PERSON], масажистом на даний час не працює. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Із копії свідоцтва про шлюб серія І-СГ № 266823 від 21.11.2015 року відомо, що сторони, а саме: [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.11.2015 року (актовий запис № 260) у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області. (а.с. 5). Згідно копії свідоцтва серія І-СГ № 497988 від 20.05.2016 року про народження [PERSON], [INFO], відомо, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 6). Із довідки від 12.08.2016 року № 4074 виданої ТОВ «ТКО» «Комфорт Сервіс», відомо, що [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO] а /3, разом з нею зареєстрований син [PERSON], [INFO]. ( а.с. 4). Як вбачається із копії довідки № 3 від 13.09.2016 року, долученої відповідачем, [PERSON] працює у ФОП [PERSON] та займає посаду менеджера з постачання, з посадовим окладом 1500 грн. Із копії довідки виданої Самбірським ВП ГУ НП у Львівській області від 08.09.2016 року, долученої [PERSON] відомо, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення насильства в сімї), де матеріали справи направлено в суд для розгляду. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.\~\~ У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Враховуючи, що сторони не домовилися про спосіб виконання обовязку утримувати дитину, а тому згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя дитини, матеріальне становище дитини, вік та потреби на її утримання (з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік»), матеріальне становище платника аліментів, часткове визнання ним позову та доходить висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти у розмірі по 500 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 75 СК України,\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що позивачка, яка є матірю неповнолітнього [PERSON], [INFO], перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, в звязку із тим не працює. Займається її вихованням, повністю утримує дитину. Відповідач, батько дитини, ухиляється від виконання своїх зобов'язань по утриманню непрацездатної матері, зайнятою доглядом за дитиною. Відповідач [PERSON] є фізично здоровим та працездатним, тому суд доходить висновку, що він може надавати матеріальну допомогу дружині і саме такий розмір аліментів відповідає інтересам сторін та є посильним для відповідача. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 300 гривень щомісячно. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача.

Outcome: partial