Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]Г про визнання майна обєктом спільної сумісної власності та поділу майна. Свій позов обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2002 року. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2017 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За час перебування в шлюбі, за спільні кошти, ними була придбана квартира загальною площею 62,0 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. У відповідності до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження спільним майном подружжя, якщо інше не встановлено між ними. У відповідності до ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ним в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Просила суд визнати спільним майном подружжя та виділити їй ? частину квартири за адресою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився. Про причини своєї неявки не повідомив суд, хоч був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи. У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. . Згідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді від 30 листопада 2017 року відкрите провадження у справі. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2017 року розірвано шлюб між [PERSON]В та [PERSON], який був зареєстрований 12 жовтня 2012 року відділом РАГСУ Чорнобаївського районного управління юстиції. Рішення суду набрало законної сили 27 червня 2017 року. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 26 січня 2005 року [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо ) самостійного заробітку доходу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ч.1 ст. 61 СК України обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Оскільки квартира [ADDRESS], була придбана під час перебування сторін в шлюбі, вона є спільним майном подружжя. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, а відповідно до ч.1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Пунктами 22-24 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. На підставі наведеного, ст.ст. 60, 61, 70, 71 СК України,

Outcome: partial