Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], де третя особа орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві зазначила, що відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], яких він залишив та які знаходяться на її вихованні та утриманні. Присуджені Тячівським районним судом на утримання двох їхніх дітей аліменти в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину до їх повноліття відповідач не сплачує. Фактично відповідач повністю ухиляється від виконання батьківських обов'язків, зовсім не бере участі у вихованні своїх дітей, не цікавиться їх життям та здоров'ям, не підтримує синів матеріально. Її старший син [PERSON] навчається в Міжгірській спеціалізованій школі ЗОШ І-ІІІ ступенів з поглибленим навчанням окремих предметів, але за період навчання батько ні разу не відвідав батьківські збори та не цікавився успіхами сина. Молодший син [PERSON] перебуває в дошкільному закладі, але в заклад відповідач жодного разу не приходив та не цікавився життям сина. Висновком органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації від 02.08.2017 року вирішено надати згоду на позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Виходячи з наведених обставин, позивачка вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно їх двох неповнолітніх дітей підлягають до задоволення. Просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Представник органу опіки та піклуванняТячівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], їх батьками значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 червня 2015 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно і до досягнення ними повноліття (а.с.6). Згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.5). Після укладення шлюбу з [PERSON] позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.03.2016 року (а.с.4). Згідно розрахунку відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції від 14 липня 2017 року за №13.10-42/2268 заборгованість [PERSON] по аліментах перед позивачкою, станом на 1 липня 2017 року, становить 47500 гривень (а.с.7). Відповідно до висновку органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації від 2 серпня 2017 року за №239 було розглянуто заяву [PERSON] про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Зі слів [PERSON] батько дітей [PERSON] зовсім не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться їх життям та здоров'ям, не підтримує синів матеріально. Відповідно до довідки Міжгірської спеціалізованої ЗОШ І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів ім. Августина Волошина, де навчається малолітній [PERSON], за період навчання хлопчика в школі, батько не відвідував батьківські збори та не цікавився успіхами сина. Згідно інформації Міжгірського дошкільного навчального закладу №3, вихованцем якого є малолітній [PERSON], батько жодного разу не приходив до сина та не відвідував батьківські збори. (а.с.9). Цим же висновком дано згоду на позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Пунктом 18 вказаної Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що матеріалами справи не доведено факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Суд вважає, що окреме проживання позивачки та відповідача після розірвання їх шлюбу та посилання позивачки як на доказ висновок органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, який не підтверджений об'єктивними даними щодо цього, ще не свідчить про ухилення відповідача [PERSON] від утримання та виховання своїх неповнолітніх дітей. Враховуючи наведене, суд вважає, що підстав для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей, а саме: сина [PERSON] та сина [PERSON], передбачених ст. 164 СК України, не має, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивачку.

Outcome: dismissed