Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові позивачка вказує, що 13 липня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем. Сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На утримання дітей відповідач матеріальну допомогу не надає. Позивач, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 3/4 від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд цивільної справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засіданні не зявився, про час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 ЦПК України\~позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Сторони мають дітей[PERSON], [INFO], свідоцтво про народження І-ЖС №228501 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління Запорізької області 13.07.2013 року, та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження І-ЖС №288670 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління Запорізької області 06.08.2015 року. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Як встановлено в судовому засіданні, батько дітей матеріальну допомогу на їх утримання не надає, але відповідно до вимог ст.ст.180,\~181 СК України\~має обов'язок брати участь у їх утриманні та вихованні до досягнення ними повноліття. У відповідності до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8\~ст. 7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень\~ст. 182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених\~статтею 184 СК України. Відповідно до п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дітей. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст.\~180,\~183 СК України, враховуючи те, що діти проживають з матір'ю, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на їх утримання у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду до досягнення старшою дитиною повноліття, після чого в позивача виникає право на стягнення аліментів на молодшу дитину окремо, але в меншому розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: partial