Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на обов'язкову частку в спадщині, що складає ? квартири [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є рідною дочкою [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить однокімнатна квартира [ADDRESS]. Позивач в шестимісячний строк звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, де дізналася, що існує заповіт на іншу особу і спадкова справа після смерті батька заведена у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] Нотаріус [PERSON] повідомила [PERSON], що в матеріалах спадкової справи померлого [PERSON] міститься заповіт від 24.09.1999 року на все майно на ім'я дружини - [PERSON] Після отримання даної інформації, позивач подала нотаріусу заяву про прийняття обов'язкової частки у спадщині, оскільки на момент відкриття спадщини вона була непрацездатною особою - пенсіонером за віком. 30.05.2014 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на обов'язкову частку в спадщині. Проте нотаріус відмовила у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Посилаючись на вище викладене та норми цивільного законодавства, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на обов'язкову частку в спадщині, що складає ? квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просять його задовольнити. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, зазначивши, що [PERSON] є вдовою інваліда I групи ВВВ, пенсіонеркою, хворіє на онкологічне захворювання. На її користь є належним чином посвідчений заповіт від імені [PERSON] Позивач впродовж тривалого часу доглядала за хворим чоловіком, тоді як відповідач ні фізично ні матеріально не допомагала своєму батьку. Після поховання [PERSON] діти відповідача нахабним способом забрали у позивача всі ордени і медалі покійного, вартість яких навіть перевищує вартість ? квартири [ADDRESS]. Крім того, [PERSON] просить суд врахувати ту обставину, що квартира [ADDRESS] є її єдиним помешканням, а відповідач житлом забезпечена. Посилаючись на викладене, відповідач та її представник просять суд відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Третя особа у справі - приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду пояснення, просила слухати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечувала (а.с. 18). Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та її представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.05.1996 року (а.с. 60). Від першого шлюбу [PERSON] має дочку - [PERSON] - позивача у справі, яка змінила прізвище після одруження (а.с. 7, 8). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 6). За життя - 24.09.1999 року [PERSON] уклав заповіт, відповідно якого розпорядився, що все належне йому майно він заповідає [PERSON] (а.с. 61). Після смерті [PERSON] Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] заведено спадкову справу №18/2013 (а.с.35-85). Згідно інформаційної довідки від 15.11.2013 року за №39088, виданої Київським міським БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, покійному на праві власності належала квартира [ADDRESS] (а.с. 64). 05.11.2013 року [PERSON] подала до приватного нотаріуса [PERSON] заяву про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті чоловіка (а.с. 36). Дочка померлого - позивач у справі 05.12.2013 року також звернулась до нотаріуса з завою про прийняття спадщини за законом (а.с.72). 30.04.2014 року [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом (а.с. 84). Постановою приватного нотаріуса КМНО [PERSON] від 30.04.204 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 85). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Разом з тим, п. 1 ч. 1 ст. 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз'яснено судам, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», непрацездатними громадянами вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Судом встановлено, що позивачу на час смерті її батька та, відповідно, відкриття спадщини, виповнилося 60 років і вона являлась пенсіонером за віком (а.с. 13). [PERSON] являється спадкоємцем першої черги після смерті батька відповідно до ст. 1261 ЦК України і в разі спадкування за законом, їй би належала ? частини квартири [ADDRESS]. Отже половина частки становить ? частини квартири. У вище вказаній Постанові від 30.05.2008 р. за №7 Пленумом Верховного Суду України роз'яснено судам, що позбавлення особи права на обов'язкову частку судом ЦК України не передбачає, хоча особа, яка має право на обов'язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до статті 1224 ЦК. Допитаний в судовому засіданні [PERSON], який являється сином позивача та онуком покійного [PERSON], пояснив, що постійно спілкувався з дідусем, відвідував його майже кожного тижня, особливо часто взимку. З [PERSON] вони також перебували в гарних відносинах. Крім того, свідок зазначив, що покійний дідусь не потребував сторонньої допомоги до 2010 року, доки його не прооперували. Після операції, [PERSON] жив тимчасово у позивача вдома, так як потребував догляду, а відповідач себе почувала погано і не могла на той час доглянути за чоловіком. Коли [PERSON] перебував у хоспісі, позивач зі своїми дітьми були у нього кожного дня. Стосовно нагород [PERSON], свідок пояснив, що вони повинні залишитися в їх сім'ї як спадок від дідуся, а всі необхідні документи для оформлення пенсії залишилися у [PERSON] Допитана в ході розгляду справи [PERSON] повідомила суду, що знає сім'ю [PERSON] більше п'ятдесяти років. В своїх поясненнях зазначила, що [PERSON] завжди був дуже активною і здоровою людиною, ніколи не потребував сторонньої допомоги, аж поки тяжко не захворів в 2010 році. Всі клопоти з цього приводу взяла на себе дочка [PERSON], возила батька по лікарням, купувала ліки, а після операції забрала до себе додому на реабілітацію. В 2011 році [PERSON] знову поклала батька на стаціонарне лікування, всі витрати взявши на себе. Коли [PERSON] перебував в лікарні в 2012 році, члени сім'ї [PERSON] весь час відвідували його, кожного дня приїзджали в лікарню до хворого. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] також доглядала за [PERSON], але не впродовж 20-ти років, як вона написала в своїх запереченнях, а з 2010 року. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1241 ЦК України, розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з пояснень позивача та допитаних свідків, [PERSON] мала гарні відносини з покійним батьком. Відповідач в судовому засіданні також не заперечувала той факт, що [PERSON] нормально спілкувався зі своїми близькими родичами, зокрема з дочкою. Інших відомостей стосовно відносин позивача зі спадкодавцем суду не надано. За таких обставин підстав для зменшення обов'язкової частки позивача у спадщині судом під час розгляду справи не встановлено. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в тому числі на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає вимоги [PERSON] обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Задовольняючи позов суд, відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становлять 3 052 грн. 60 коп. - сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1097 грн. 60 коп. (а.с. 1) та витрати на правову допомогу в розмірі 1 955 грн. (а.с. 143, 144). На підставі викладеного,

Outcome: approved