Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них, 03.10.2002 року, народився син [PERSON]. На даний час відповідач із сімєю не проживає, син\~ проживає з нею і знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач звернулась до суду з позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно і до досягнення сином повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також понесені нею витрати на правову допомогу. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, просила суд за обставин, викладених в позові стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 600,00 грн. щомісячно і до досягнення сином повноліття та понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 300,00 грн. Просила розгляд справи проводити у її відсутність. Проти винесення судом заочного рішення не заперечила (а.с.21). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалась своїми процесуальними правами. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток (а.с.17,20). Причини неявки суд не повідомлено, клопотання про відкладення розгляду справи не надано, позов не оспорено. Суд вважає можливим, відповідно до ст.ст. 76, 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що у сторін, які перебували у зареєстрованому шлюбі, 03.10.2002 року народився син [PERSON], батьком якого є відповідач [PERSON] (а.с.4,6). Згідно довідки, виданої виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області №162 від 17.02.2016 року неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідач не проживає з позивачем однією сімєю, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та на її утримання.\~ Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязків утримувати дитину та дружину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. \~ \~ \~ \~ При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є істотною обставиною. Згідно ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 600,00 грн. щомісячно і до досягнення сином повноліття. Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей відповідного віку встановлений з 01 січня 1\~455,00 грн., з 01 травня 1\~531,00 грн., з 01 грудня 1\~637,00 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3 , п.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно п.1 ст. 18 , п. 1,2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний надавати на утримання дитини щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття і саме такий розмір аліментів не суперечитиме як інтересам дитини, так і відповідача. Покладення судом на відповідача обов'язку надавати на утримання дитини аліменти в розмірі 600,00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, відповідає вимогам закону і враховує найвищі інтереси дитини. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на правову допомогу адвоката в сумі, підтвердженій фінансовим документом в розмірі 300,00 грн. (а.с.7) та\~ судовий збір на користь держави в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved