Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що вона є повнолітньою дочкою відповідача і продовжує навчатись на 1-му курсі заочної форми навчання у Вищій школі внутрішньої безпеки (Черкаський інститут) ЦДН «Черкаський інститут» освітньої кваліфікації «бакалавр», спеціальність «внутрішня безпека» термін навчання 21.09.2020 року по 21.03.2025 року. На даний час позивачка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Оскільки дочка досягла повноліття, виплата аліментів на її утримання відповідачем не здійснюється. Враховуючи, що позивач продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, бо навчається на заочній формі навчання в іншому місті та потребує коштів на проїзд до навчальної установи, придбання одягу, взуття та їжі, а батько матеріально нічим не допомагає, а тому [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з її батька [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі 2500.0 грн. щомісяця, на її утримання, як повнолітньої дочки, що продовжує навчання. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони та їх представники у судове засідання не прибули. Від представників сторін на адресу суду надані письмові заяви про розгляд справи за відсутності сторін та їх представників. Представник позивача позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав, що зазначені у позові. Представник відповідача позовні вимоги не визнає та просить відмовити з підстав, вказаних у клопотанні про долучення письмових доказів, зважаючи, що відповідач є інвалідом ІІ-ї групи і єдиним джерелом його доходу є пенсія по інвалідності, постійно лікується, а тому не має можливості надавати допомогу своїх працездатній повнолітній дочці. Суд, враховуючи, що у справі достатньо матеріалів про права та обов`язки сторін, розглядає справу за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.,ст. 199, 200 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином та з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина. Тобто, обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчання виникає за сукупності таких чотирьох юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який є не меншим 18 років, але не перевищує 23 роки, продовження ними навчання, потреби у зв`язку з цим матеріальної допомоги та можливості батьків надавати таку допомогу. Як вбачається із свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 07.03.2003 року) [PERSON] народилась [INFO] , а її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки № 4 від 04.02.2021 року, виданої директором Вищої школи внутрішньої безпеки (Черкаський інститут) ЦДН «Черкаський інститут», [PERSON] дійсно є студентом І курсу Вищої школи внутрішньої безпеки (Черкаський інститут) ЦДН «Черкаський інститут», освітньо-кваліфікаційний рівень «бакалавр», форма навчання - заочна, термін навчання з 21.09.2020 року по 21.03.2025 року. Згідно з довідкою виконкому Драбівської селищної ради Драбівського району Черкаської області від 15.02.2021 за вих. № 138 року [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] , [INFO] , та перебуває на її повному утриманні. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] є дочкою відповідача по справі, вона досягла повноліття та навчається в навчальному закладі за заочною формою навчання. Суд бере до уваги, що позивач продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, бо навчається на заочній формі навчання в іншому місті та потребує коштів на проїзд до навчальної установи, придбання підручників для потреб навчання, а також на придбання одягу, їжі і т.д. Проте, [INFO] [PERSON] досягла повноліття, навчається на заочній формі навчання, а тому має час та можливість працювати, оскільки для цього не має ніяких перепон, бо є здоровою працездатною людиною, а про інше суду не повідомлено. Отже позивач має змогу отримувати освіту поєднуючи роботу та навчання. Згідно з роз`ясненнями п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьківутримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61-35осв17) щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Отже, за загальними принципами норм чинного законодавства, суд при визначені розміру аліментів має враховувати матеріальний стан обох батьків, наявність у них інших утриманців та інші обставини, які так чи інакше впливають на матеріальний стан сторін та визначають реальну можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Так при вирішенні вказаної справи суд враховує, що відповідач на своєму утриманні непрацездатних осіб не має, бо про таких не повідомив суд, проте є інвалідом ІІ групи (довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 877819 від 29.01.2018 року, видана безтерміново), іншого доходу крім пенсії по інвалідності не має. На даний час розмір пенсії складає 1854.0 грн. на місяць. [PERSON] хворіє тяжкими хронічними захворюваннями, про що надав відповідні медичні документи, що долучені до матеріалів справи. Проживає спільно з матір`ю [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] , не працює, користується земельним паєм (довідка виконкому Золотоніської міської ради від 10.09.2021 року за вих № 200). Перебував на стаціонарному лікуванні за період квітня - листопада 2021 року тричі, також на даний час знову направлений на лікування до Черкаської обласної лікарні. Отже, свою пенсію [PERSON] витрачає на лікування, придбання ліків та речей першої необхідності, продуктів харчування. Письмових доказів щодо отримання інших доходів та їх розміру відповідачем суду не надано. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести і обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень... Таким чином, зважаючи, що прожитковий мінімум для працездатних осіб на час ухвалення судового рішення складає 2481,0 грн., для непрацездатних осіб - 1934,0 грн., а розмір пенсії відповідача становить 1854.0 грн.,то у суду відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач [PERSON] не має можливості допомагати своїй повнолітній дочці, що продовжує навчання на заочній формі, а тому суд приходить до висновку що позивачу [PERSON] в межах заявлених нею вимог слід відмовити. Суд також вважає, що судовий збір підлягає стягненню з позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: approved