Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з жовтня 2007 року по січень 2010 року знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] Від спільного проживання народився [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. [PERSON] є людиною з інвалідністю, знаходиться на утриманні у позивача. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає, але не регулярно, останній сім місяців взагалі не допомагає утримувати дитину. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення із заявою до суду, тобто з 05.08.2019 року. Ухвалою суду від 08.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити. Додатково суду пояснила, що вона не працює, так як здійснює догляд за дитиною, який є дитиною з інвалідністю, отримує лише соціальну допомогу, інші доходи відсутні. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] . Зазначив, що він також є людиною з інвалідністю, знаходиться на обліку і отримує пенсію по інвалідності, тому саме з цього доходу може сплачувати аліменти. Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] і [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] (а.с. 5). Малолітній [PERSON] є людиною з інвалідністю, [PERSON] призначено державну соціальну допомогу (а.с. 7). Відповідач у справі - [PERSON] є людиною з інвалідністю безстроково, отримує пенсію, що підтверджено довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 07.07.2016 року та довідкою з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13.09.2019 року. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги інтереси дитини і позивача, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, можливість та згоду відповідача сплачувати аліменти, суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , що підлягають щомісячному стягненню і повинен складати 1/3 частину від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. [PERSON] є особою з інвалідністю 3 групи, не підпадає під дію ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved