Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 02 червня 2012 року між нею та Акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» було укладено пропозицію укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) №26258018474322. Правонаступником АТ «Банк Ренесанс Капітал» є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». 20.02.2018 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис №767 про стягнення з неї на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 24827,32 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 12187,51 грн, прострочена заборгованість за комісією 10,00 грн., прострочена заборгованість за процентами 12389,40 грн., строкова заборгованість за процентами 240,41 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.01.2017 року по 25.01.2018 року. На підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса, 13.04.2018 року, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Про вказаний виконавчий напис та виконавче провадження вона дізналась випадково у квітні 2021 року, коли з її заробітної плати почали здійснювати стягнення за постановою приватного виконавця від 29.03.2021 року. 09 квітня 2021 року вона звернулась з заявою до приватного виконавця Павелків Т.Л. про надання копій документів на підставі яких з неї проводиться стягнення. 21 квітня 2021 року приватний виконавець направила на її адресу копію виконавчого напису №767 від 20.02.2018 року та копію кредитного договору. Вважає вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірним виконавчим написом з неї на користь відповідача, за період з 25.01.2017 року по 25.01.2018 року, стягнута прострочена заборгованість в розмірі 24827,32 грн. за кредитним договором №26256018474322 від 02.07.2021 року. Саме вказаного кредитного договору вона не укладала, не бачила та не підписувала, вона підписувала пропозицію укласти Договір карткового рахунку, яка додається до оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Ознайомившись зі спірним виконавчим написом нотаріуса та додатками до нього, нею було виявлено, що відповідачем, до заяви про вчинення виконавчого напису, не додано кредитного договору №26256018474322 від 02.07.2021 року та деталізованого розрахунку по простроченій заборгованості, що є порушенням чинного законодаства. У судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надала. Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надала. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини. Як встановлено судом, виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною 20 лютого 2018 року за реєстровим №767 із [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №26258018474322 від 02 липня 2012 року, укладеним з АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», стягнуто заборгованість за кредитним договором №26258018474322 від 02 липня 2012 року за період з 25 січня 2017 року по 25 січня 2018 року в розмірі 24827,32 грн. та 400 гривень витрат за вчинення виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни було відкрите виконавче провадження №56187291, на підставі виконавчого напису №767 від 20 лютого 2018 року. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спірні правовідносини у цій справі регулюються ЦК України із застосуванням норм Закону України «Про нотаріат». Відповідно ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року №23, резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду №11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року відмовлено. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29 листопада 2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: - оригінал нотаріально посвідченої угоди; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Як встановлено судом, договір кредиту №26258018474322 від 02 липня 2012 року було укладено в простій письмовій формі, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа №910/13233/17. Отже, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні. Крім того, згідно з позицією ВС, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17 та від 29 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18). Відповідно до ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Оспорюваним виконавчим написом з позивача стягнута заборгованість за період з 25 січня 2017 року по 25 січня 2018 року, яка серед іншого складається з процентів за договором за цей період. Кредитний договір №26258018474322, як вбачається з оспорюваного виконавчого напису, укладено між позивачем та АТ Банк Ренесанс Капітал» 02 липня 2012 року. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу надавав до кредитного договору «Графік платежів», що унеможливило нотаріусу встановити строк кредитування за договором №26258018474322 від 02 липня 2012 року та взагалі настання строку платежу за договором кредиту. Як свідчить усталена практика Великої Палати Верховного Суду, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. З наведеного випливає, що припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12 і підтриманий у постановах Верховного Суду від 09.01.2019 у справі №183/179/16, від 06.03.2019р. у справі №216/750/16-ц, від 12.11.2018р. у справі №404/162/17, від 03.10.2018р. у справі №635/7285/14-ц, від 25.09.2018р. у справі №915/765/17, від 07.08.2018р. у справі №924/16/17. Таким чином, кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, а тому позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved