Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 09 січня 2014 року між нею та відповідачкою було укладено договір позики, відповідно до умов якого вона надала відповідачці позику в розмірі 102 405 грн. 00 коп. Як обумовлено умовами договору, отримана відповідачкою позика має бути повернута позивачу в розмірі 102 405 грн. 00 коп., в строк до 15 січня 2014 року. Зі слів відповідачки, дана сума їй була терміново потрібна для погашення заборгованості за кредитним договором перед банком. При цьому, повернути кошти остання зобов'язалась в строк до 15 січня 2014 року, посилаючись на те, що їй повинні надати кредит в іншому банку і за рахунок цього кредиту вона виконає свої зобов'язання та поверне борг. Проте, у встановлений термін відповідач не повернула отримані в борг грошові кошти, у зв'язку з чим порушила взяті на себе зобов'язання за договором позики. У зв'язку з вищенаведеним, позивач була змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та просить суд ухвалити рішення, яким задовольнити її позовні вимоги та стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 102 405 грн. 00 коп., які остання отримала в борг за договором позики. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, чотири рази викликалась в судові засідання, про що свідчить ряд конвертів зі зворотніми повідомленнями, які повертались на адресу суду за закінченням встановленого строку їх зберігання, про час та місце проведення даного судового засідання повідомлена належним чином особисто, шляхом направлення телеграми, про що свідчить відповідне зворотнє повідомлення, яке приєднано до матеріалів даної справи, причини неявки суду не повідомила, а тому у відповідності до ст.ст.169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності останньої та ухвалити по справі заочне рішення. Представник позивачки проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Вислухавши пояснення представника позивачки, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішенню спору по суті, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 09 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивачка надала відповідачці позику в розмірі 102 405 грн. 00 коп., з строком повернення до 15 січня 2014 року (а.с.5 - копія розписки). Факт одержання відповідачкою грошових коштів підтверджується розпискою, власноручно написаною відповідачкою в момент передачі їй суми позики. Оригінал даної розписки досліджувався в судовому засіданні. У вищевказаній розписці зазначено, що [PERSON], [INFO], паспорт Серія [NUMBER], виданий Святошинським РУГУ МВС України в м. Києві, зареєстрована в [ADDRESS] та проживаюча в [ADDRESS], отримала в борг у [PERSON], паспорт Серія [NUMBER], виданий Томаківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, в присутності [PERSON], паспорт Серія [NUMBER], виданий Святошинським РУГУ МВС України в м. Києві та [PERSON], паспорт Серія [NUMBER], виданий Шевченківським РУГУ МВС України в м. Києві, суму в розмірі 102 405 грн. 00 коп. (сто дві тисячі чотириста п'ять гривень) та зобов'язалась повернути грошові кошти до 15.01.2014 року. Як пояснила представник позивачки в судовому засіданні, відповідачка свої зобов'язання за договором позики не виконала, у зв'язку з чим [PERSON] була змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Виходячи зі змісту ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України, а саме частиною першою вказаної статті передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В ході судового розгляду судом достовірно встановлено, що відповідачка дійсно отримала у позивачки грошові кошти в борг, що підтверджується відповідною розпискою та на даний час борг не повернуто. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, на підставі зазначеного та враховуючи те, що відповідачка порушила взяті на себе зобов'язання, умови договору не виконала, грошові кошти, отримані в борг у позивачки не повертає, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вони є обгрунтованими та підтвердженими належними доказами. Також, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідачки на користь позивачки судовий збір в сумі 1 024 грн. 05 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved