Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що шлюб вони зареєстрували 15.04.2006 року. Шлюбні відносини розпалися з 2011 року у зв'язку з тим, що вони виявилися різними за характером людьми, з різними поглядами на питання сім’ї та шлюбу. Відсутність порозуміння, почуття поваги та любові між подружжям призвели до того, що подальше спільне проживання та відновлення стосунків є неможливим. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дитини, однак не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Дитина проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка просить суд стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] присутня не була, надала заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні також присутній не був, по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв’язку з чим справу розглянуто відповідно до ст.224 ЦПК України. Відповідно до поданих заяв суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами та підставі ст.197 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії I-НО №035996 від 15.04.2006 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім’ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на вищенаведене, суд не вбачає підстав для збереження родини, внаслідок чого задовольняє вимоги позивачки про розірвання шлюбу. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8), свого сина належним чином не утримує, тобто не виконує покладених на нього законом обов'язків. Дитина проживає із матір’ю і знаходиться на її утриманні, що не заперечується сторонами. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини і відповідача, а також розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідач повинен надавати допомогу позивачці на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Таким чином суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання дитини є законними, обґрунтованими, у зв’язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Також суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за 1 місяць. З відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved