Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовною заявою до Зарічненського районного суду Рівненської області з вимогою до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Позивачка зазначила, що з 11 січня 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу [INFO] народилась дитина [PERSON] На день звернення до суду із позовною заявою у Зарічненському районному суді Рівненської області розглядається справа про розірвання шлюбу між сторонами. Під час шлюбу сторони на підставі договору купівлі-продажу від 07 травня 2010 року набули право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. оскільки з відповідачем немає домовленості про поділ майна, вимушена звернутись до суду з позовною заявою у якій просить ухвалити рішення. яким поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, шляхом визнання за позивачкою права власності на ? частину цього майна та стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка [PERSON] у судове засідання з'явилася, позов підтримала із підстав, зазначених у позовній заяві. Щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Представник позивачки, адвокат Полюхович С. М., в судовому засіданні позов підтримав і суду пояснив, що перебуваючи у шлюбі сторони придбали вищевказаний житловий будинок, який є спільною сумісною власністю подружжя. Зазначив, що позивачка має підстави поділити спільне майно подружжя і виділити ? частину будинку. На даний час немає необхідності виділяти цю частину будинку в натурі, для позивачки буде достатньо виділити із спільної сумісної власності подружжя свою ідеальну частку. Просив суд задоволити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про дату та час повідомлений належним чином, осільки перебував у попередньому судовому засіданні та підписався у розписці про те, що повідомлений про судовий розгляд 04 вересня 2017 року. Відповідно є підстави для ухвалення заочного рішення у справі згідно ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, всебічно, повно, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 січня 2008 року, що підтверджує свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 11 січня 2008 року Морочненською сільською радою Зарічненського району Рівненської області. Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області районного суду від 01 серпня 2017 року у справі № 561/410/17 шлюб між сторонами розірвано, зазначене рішення не оскаржувалось на момент розгляду цієї справи у суді набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, яка на даний час проживає з матір'ю. 07 травня 2010 року [PERSON] придбав за Договором купівлі - продажу житловий будинок під [ADDRESS], загальною площею 63,4 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м., який згідно витягу № 27377456 від 20 вересня 2010 року у реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстрований за відповідачем. У судовому засіданні встановлено, що цей будинок придбано сторонами у шлюбі, тобто він є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, ст. 61 Сімейного кодексу України передбачає, що об'єктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 63 цього ж Кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, а ст. 70 СК України встановлює, що в разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Аналогічні положення встановлені в ст. ст. 368, 369, 372 Цивільного кодексу України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Законом не заборонено виділ ідеальної частки із спільної сумісної власності подружжя, тому суд вважає, що позивачка мала право звернутися до суду з даним позовом. Оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] базується на нормах діючого сімейного і цивільного законодавства, він є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а тому підлягає до задоволення. У зв'язку з задоволенням позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути сплачений позивачкою при подачі позову до суду судовий збір.

Outcome: approved