Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю. В обґрунтуванні заявлених вимог посилалася на те, що на праві власності її матері [PERSON] належала квартира [ADDRESS]. У січні 2012 року заявниця переселилась проживати до матері, бо її стан здоров'я потребував стороннього догляду та опіки, [INFO] року [PERSON] померла. Після смерті матері заявниця залишилася проживати у даній квартирі, хоча зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Заявниця є її єдиною спадкоємицею, однак у встановлених законом строк вона не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори у жовтні 2018 року, одним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки був пропущений строк на подання заяви про прийняття спадщини, крім того, заявниця та померла її мати були зареєстровані за різними адресами, тому з метою реалізації свого права на спадкування [PERSON] просила суд встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON], [INFO], яка померла, [INFO] року, у період з січня 2012 року по [INFO] року. У судове засідання заявниця [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності та ухвалити рішення на підставі матеріалів справи. Представник заінтересованої особи Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явилася, про слухання справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 05.02.2015 року [PERSON] належала квартира [ADDRESS] (а.с.19). 18.01.2018 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] належну їй квартиру за адресою [ADDRESS] (а.с.16). [INFO] року [PERSON], [INFO], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 21.03.2018 року Амур-Нижньодніпровським районним у м.Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 579 (а.с.6). Згідно з довідкою ЖБК №147 «Орбіта» [PERSON], [INFO], проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], з 28.06.1976 року по час її смерті (а.с.17). Згідно з актом про проживання від 23.01.2019 року, заявниця [PERSON] проживала у [ADDRESS] з грудня 2012 року та проживає на даний час. Відповідно до акту про не проживання, затвердженого майстром Комунального виробничого ремонтно-експлуатаційного підприємства [PERSON], від 07.02.2019 року, за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS], [PERSON] не проживала з грудня 2012 по даний час (а.с.31). Дана квартира на підставі договору дарування належить чоловікові заявниці - [PERSON] (а.с.8, 29-30). 07.11.2018 року [PERSON] отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видану державним нотаріуса четвертої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON], оскільки не підтверджено факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті [PERSON]. Через відсутність підтвердження факту постійного проживання з померлою [INFO] року спадкодавицею [PERSON], заявниця свідоцтво про право на спадщину після померлої [INFO] року [PERSON] не отримала. Згідно зі ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В силу ст.1264 ЦК України, в четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які мешкали зі спадкодавцем одною сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. За ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У Постанові Пленуму Верховного суду від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» згідно п. 21, зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного Кодексу про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що в ході судового розгляду повністю знайшов своє підтвердження факт проживання однією сім'єю, визнання якого заявлено заявницею, та вважає за необхідне встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON], [INFO], з [PERSON], [INFO], яка померла, [INFO] року, у період з січня 2012 року по [INFO] року. На підставі викладеного,

Outcome: approved