Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 13 000 грн. 00 коп. заборгованості за борговою розпискою від 19.03.2014. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.03.2014 між нею та [PERSON] виникли боргові зобовязання на суму 20 000 грн. Відповідач зобовязався повернути борг до 19.11.2015, що підтверджуються нотаріально завіреною заявою від 19.03.2014, зареєстрованою у реєстрі № 788. Станом на 19.11.2015 відповідач повернув 7000 грн. До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення залишку суми боргу, чим порушив взяті на себе зобовязання. У судове засідання сторони не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, та вказала, що позов підтримує в повному обсязі ( а.с. 17). Відповідач надав заяву, в якій також просив слухати справу без його участі, та зазначив, що позов визнає ( а.с. 14). У відповідності до ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19.03.2014 між [PERSON] та [PERSON]М було укладено договір позики у формі заяви, відповідно до якого відповідач зобовязався повернути борг в сумі 20 000 грн. [PERSON] не пізніше 19 листопада 2015 року( а.с. 6). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною другою ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви (а.с. 6) [PERSON] взяв на себе зобов»язання щодо повернення боргу в розмірі 20000 грн. [PERSON] в строк до 19.11.2015 року. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на момент розгляду справи в суді боргові зобов»язання виконав не у повному обсязі. Заборгованість по борговій розписці від 19.03.2014 року складає 13 000 грн., про що вказує позивач та не оспорюється відповідачем. Суд, враховуючи викладене, знаходить вимоги позивача обґрунтованими, в судовому засіданні доведеними, тому з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути грошові кошти у сумі 13 000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені судові витрати у сумі 551 грн. 20 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved