Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , треті особи Четверта дніпровська державна нотаріальна контора та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.01.1997 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно розпорядження (наказу) №4/103-97 від 01.01.1997 року, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записаного в реєстрову книгу за До 209п-93, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] ). 07.07.2005 року [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, та [PERSON] , який був вітчимом позивачки, склали на ім`я [PERSON] заповіт, яким заповіли їй їх спільну сумісну власність - квартиру [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину вищезазначеної квартири, за прийняттям якої до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори звернулась позивачка та її мати [PERSON] .. Мати позивачки [PERSON] відмовилася від своєї частини заповіту у спільному заповіті подружжя на користь [PERSON] .. З урахуванням відмови своєї матері від її частини заповіту позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом у незміненій його частині на 1/2 частину вищезазначеної квартири, що належала [PERSON] як частка у спільному майні подружжя, але отримала відмову, у зв`язку з некоректним тлумаченням нотаріусом положень ст.1243 ЦК України і наявністю арештів, накладених після відкриття спадщини, щоб інший з подружжя не міг відчужити свою частку у спільному майні подружжя, на яке було складено спільний заповіт подружжя. У зв`язку з вищевикладеним, [PERSON] звернулась до суду та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом від 07.07.2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко К.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2684, після [PERSON] , померлого [INFO] ; скасувати заборону на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , зареєстровану 09.08.2005 року Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою на підставі заповіту подружжя від 07.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В., реєстровий №2684 та на підставі свідоцтва про смерть [PERSON] , померлого [INFO] , виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 29.07.2005 року, серія [NUMBER] , яка зареєстрована в реєстрі заборон за №383 (реєстраційний номер обтяження - 2272685) та скасувати заборону на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , зареєстровану 09.02.2006 року Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою на підставі свідоцтва про смерть [PERSON] , померлого [INFO] , виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 29.07.2005 року, серія [NUMBER] , (реєстраційний номер обтяження - 2861236). У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник надав до суду заяву, якою позов підтримав, просив розглянути справу за його відсутності та постановити рішення на підставі матеріалів справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду нотаріально посвідчену заяву, якою позовні вимоги визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідачки [PERSON] також у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою визнав позов у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали спадкових справ, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 20.09.1990 року, актовий запис №1116 (а.с.12). На підставі\~свідоцтва про\~право власності\~на житло\~від 04.01.1997\~року,\~виданого Виконкомом\~міської Ради\~народних депутатів,\~згідно розпорядження\~(наказу)\~№ 4/103-97\~від 01.01.1997\~року,\~зареєстрованого в\~КП «ДМБТІ»\~ДОР та\~записаного в\~реєстрову книгу\~за До\~209п-93,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] на\~праві спільної\~сумісної власності належала квартира [ADDRESS] )(а.с.10). 07.07.2005\~року [PERSON] \~та [PERSON] \~склали спільний\~заповіт,\~яким заповіли їх спільну сумісну власність - квартиру [ADDRESS] [PERSON] (а.с.9). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 29.07.2005 року, актовий запис №1386 (а.с.8). Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 06.09.2019 року вона скасувала свою частину заповіту у спільному заповіті подружжя від 07.07.2005 року (а.с.26). Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. від 26.07.2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом подружжя на частку спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.7). Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом подружжя є ч.2 ст.1243 ЦК України, у якій зазначено, що у разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до частини першої статті 1243 ЦК України подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. Наведена норма закону дозволяє складання заповіту не однією особою, а двома, і вираження одночасно спільної волі двох осіб, а саме - подружжя. Такий вид заповіту може бути складений лише конкретно визначеними суб`єктами, тобто особами, які перебувають у зареєстрованому шлюбі. За заповітом подружжя спадкодавці заповідають тільки те майно, що набуте ними у спільну сумісну власність. Згідно з частиною другою статті 1243 ЦК України у разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті. Отже, предметом такого заповіту є майно, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і спадкування цього майна відбувається в декілька етапів: спершу успадковується частка у спільній сумісній власності одного з подружжя другим з подружжя, який його пережив, а після смерті останнього зазначене в заповіті майно успадковується спадкоємцями за заповітом. Тобто законом не передбачено право заповідачів на встановлення певних умов, за наявності яких виникає право на спадкування іншим подружжям, позбавлення його права на спадкування, передбачення заповідального відказу тощо, що дозволяється у випадку складання індивідуального заповіту. Частиною 3 статті 1243 ЦК України передбачено, що за життя дружини та чоловіка кожен з них має право відмовитися від спільного заповіту. Така відмова підлягає нотаріальному посвідченню. \~ \~ \~ \~Таким чином, подружжя спільно або кожен з них окремо, за життя обох осіб, вправі змінити чи скасувати заповіт стосовно спільного майна. Згідно з частиною 3 статті 1257 ЦК України недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. Аналіз зазначеної\~правової норми\~дає підстави\~для висновку\~про те,\~що якщо\~заповіт було\~складено подружжям,\~а потім\~один з\~подружжя відмовився\~від спільного\~заповіту,\~то розпорядження,\~від якого\~особа відмовилася,\~втрачає силу,\~але розпорядження\~іншого з\~подружжя залишається\~чинним.\~Разом з\~тим,\~у такому\~випадку чинне\~розпорядження є\~не чим\~іншим,\~як заповітом\~одного з\~подружжя стосовно\~належної йому\~частки у\~праві спільної\~сумісної власності.\~Тобто,\~майно в\~цьому разі\~не буде\~успадковуватися іншим\~з подружжя,\~а одразу\~перейде до\~зазначеного в\~заповіті спадкоємця.\~Аналогічна правова\~позиція викладене\~у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.04.2018 року у справі №761/22959/15-ц. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] скасувала свою частину заповіту у спільному заповіті подружжя від 07.07.2005 року, посвідченому приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В., зареєстрованого у реєстрі №2284, тому позивачка [PERSON] має усі правові підстави на спадкування Ѕ частини квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом від 07.07.2005 року, після [PERSON] , померлого [INFO] . Крім того, суд вважає, що у такому випадку відсутні підстави для наявності заборон на відчуження вказаного майна, які були накладені нотаріусами 09.08.2005 року та 09.02.2006 року, оскільки вказані заборони на відчуження майна призначені саме для захисту прав спадкоємця та другого із подружжя, тому суд вважає також скасувати вказані заборони на спадкове нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , зареєстровану 09.08.2005 року Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на підставі заповіту подружжя від 07.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В., реєстровий №2684, та заборону на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , зареєстровану 09.02.2006 року Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на підставі свідоцтва про смерть [PERSON] , померлого [INFO] . На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати су вважає покласти на сторону, яка їх понесла.

Outcome: approved