Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 01.03.1989 року житловий будинок з приналежними господарськими будівлями, спорудами, який розташований по [ADDRESS], належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. 17 лютого 2000 року [PERSON] зробила письмове розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно заповіла дочці [PERSON], заповіт посвідчений секретарем виконкому Виноградської сільської ради Городенківського району, зареєстрований в реєстрі за № 35. [INFO] [PERSON] померла, про що виконкомом Виноградської сільської ради зроблено відповідний актовий запис за №10. З метою реалізації свого спадкового права позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері. Постановою від 20 березня 2018 року їй було відмовлено, так як спадкове господарство по [ADDRESS] зареєстровано як колгоспний двір, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991р., належить відповідна частка житлового будинку, які визначити конкретно неможливо. Станом на 15.04.1991р. у спадковому господарстві були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON], 1927 р.н., позивачка [PERSON], 1954 р.н., чоловік позивачки [PERSON], 1950 р.н., та онуки: [PERSON],1976 р.н., [PERSON], 1982 р.н., [PERSON],1984 р.н., [PERSON], 1984 р.н., що відображено в довідці Виноградської сільської ради № 1054. З приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору не звертався ніхто. З часу народження позивачка проживала однією сім'єю з мамою, вона завжди приймала участь у веденні господарства та його обслуговуванні, після смерті голови колгоспного двору позивачка проживає в цьому будинку, утримує будинковолодіння в належному стані, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію на будинок за власні кошти, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через його реєстрацію як колгоспного двору. Згідно Звіту ЕТВО «Придністров'я» ринкова вартість житлового будинку по [ADDRESS] становить 107 940 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позов визнають повністю та не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно по [ADDRESS] за [PERSON] Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачки. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 1 березня 1989 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 33 від 13 лютого 1989 р., посвідчено, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] - дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Копією довідки № 37, виданої 11.01.2018 року виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що в [ADDRESS] змінена на [ADDRESS]. Про те, що станом на 15.04.1991 року в житловому будинку, який розташований в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON], 1927 р.н., [PERSON], 1954 р.н., [PERSON], 1950 р.н., [PERSON],1976 р.н., [PERSON], 1982 р.н., [PERSON],1984 р.н., [PERSON], 1984 р.н., - стверджується копією довідки № 1054, виданої 23.11.2017 року виконавчим комітетом Виноградської сільської ради. За заповітом, посвідченим 17.02.2000 р. секретарем виконкому Виноградської сільської ради, [PERSON], що мешкає в с. Виноград все належне їй рухоме та нерухоме майно, а також цінні папери, які будуть належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, - заповіла своїй дочці [PERSON]; заповіт зареєстровано в реєстрі за № 35. [PERSON] померла [INFO] у віці 86 років в с. Виноград Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10 від 05.05.2014р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 05.05.2014 року виконавчим комітетом Виноградської сільської рада Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], виданого Гвіздецьким райбюро ЗАГС 29 серпня 1961 року встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 06 серпня 1972 року Виноградським сільським ЗАГС Городенківського району свідчить, що при одруженні з [PERSON], прізвище дружини [PERSON] змінено з [PERSON] на [PERSON]. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка, як спадкоємець за заповітом, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернулася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1296 ЦК України. Копією спадкової справи № 58/2014 р., наданою суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., стверджено, що [PERSON] 14.05.2014 р. подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] Копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом, зареєстрованих в реєстрі за № 289 та № 290, виданих 24.02.2015 року приватним нотаріусом Стефурак Н.Я., стверджується, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] - дві земельні ділянки, розташовані на території Виноградської сільської ради призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,1598 га, та площею 0,7574 га. Інформаційною довідкою № 52077750 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою 29.05.2018р. Першою Снятинською державною нотаріальною конторою доводиться, що у Спадковому реєстрі міститься інформація про спадкову справу спадкодавця [PERSON] (номер у спадковому реєстрі № 56075255, номер у нотаріуса 58/2014) та про видачу 24.02.2015р. приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я. свідоцтв про право на спадщину, номери у спадковому реєстрі- 57150541, 57150637, номери в реєстрі нотаріальних дій 289 та 290. До спадкового майна померлої [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS]. Постановою від 20.03.2018р. приватний нотаріус Стефурак Н.Я. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] у зв'язку із тим, що спадковий житловий будинок належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON], але частка померлої в даному житловому будинку конкретно не визначена, а подані документи не підтверджують права власності померлої на частку у зазначеному житловому будинку. Копією Виписки з інвентаризаційних матеріалів № 8335 від 28.11.2017 року виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» стверджено, що в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації під реєстровим № 9 зареєстроване право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] за [PERSON], головою колгоспного двору, на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 1.03.1989р. на підставі рішення цього ж виконкому № 33 від 13.02.1989р. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1926 році, а господарські будівлі та споруди збудовані в 1927, 1954, 1960, 1972, 1980, 1988, 1989 роках. Згідно звіту про оцінку житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО «Придністров'я» стверджується, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 28.02.2018 року становить 107940 грн. Після смерті матері позивачка користується цим житловим будинком, що стверджується довідкою № 37, виданою 11.01.2018 р. виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved