Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом зазначивши, що її батьку [PERSON], на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації від 24.12.2003 року № 484 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку, площею 3,60 га розташовану на території Пушкарівської сільської ради. 12.01.2004 року Пушкарівською сільською радою [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Пушкарівська сільська рада, видавши державний акт вийшла за межі своїх повноважень, порушивши вимоги земельного законодавства, зокрема п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, адже рішення про передачу у власність земельної ділянки приймалось Ріпкинською районною державною адміністрацією, що стало підставою для скасування державного акту рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25.11.2011 року. Позивач вказує, що він не може оформити право власності на земельну ділянку у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Таким чином, позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, право власності на яку було посвідчено державним актом на право приватної власності на землю від 12.01.2004 року серії ЧН №046999, виданим Пушкарівською сільською радою в межах визначених технічною документацією із землеустрою, виготовленою в порядку спадкування після [PERSON], померлого 13.05.2007 року. В судове засідання позивач не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Представник відповідача - територіальної громади, в особі Пушкарівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області надіслав до суду заяву про визнання позову. В судовому засіданні представники третіх осіб у вирішенні спору поклались на розсуд суду. Заслухавши пояснення зявившихся учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Частиною 1 ст.328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем після померлого [PERSON] є його донька [PERSON] Позивач зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У відповідності до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України та ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Отже, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] за життя, на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації від 24.12.2003 року № 484 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку, площею 3,60 га розташованої на території Пушкарівської сільської ради. 12.01.2004 року Пушкарівською сільською радою [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН №046999. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25.11.2011року, визнано недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 3,60 га, розташованої на території Пушкарівської сільської ради, серії ІV-ЧН №046999, виданий 12.01.2004 року [PERSON] Підставою для скасування державного акту стало те, що Пушкарівська сільська рада, видавши державний акт вийшла за межі своїх повноважень, порушивши вимоги земельного законодавства, зокрема п. 12 Перехідних положень ЗК України, адже рішення про передачу у власність земельної ділянки приймалось Ріпкинською районною державною адміністрацією. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial