Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0, 09 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: в [ADDRESS] , що залишилася після смерті [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , до складу спадкової маси після смерті якого увійшло право власності на вказану земельну ділянку. Позивач у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Чос О.П. та отримав свідоцтво про право на спадщину у вигляді житлового будинку проте вона не в змозі оформити в нотаріальному порядку спадкові права на вказану земельну ділянку, оскільки спадкодавець за життя відчуживши її частину не здійснив зміну державного акту. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, та просить такі вимоги задовольнити. Представник відповідача Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився надавши до суду заяву якою просив розглядати справу без його участі позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши надані позивачкою документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16 липня 2019 року, виданим Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.7). Як слідує з копії спадкової справи № 45/2019 заведеної після смерті [PERSON] , позивач у встановлений строк звернулась до приватного нотаріуса Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Чос О.П. та 05 лютого 2020 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 09). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №004847 від 29 листопада 2004 року [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,155 га з цільовим призначенням будівництво та обслуговування жилого будинку та господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 512278390:03:001:0069. На вказаному акті приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Заботкіною Т.Ю. здійснено відмітку про відчуження за договором купівлі продажу частини вказаної земельної ділянки площею 0,065 га. (а.с.15-16) Згідно договору купівлі-продажу від 21 серпня 2007 року [PERSON] продав, а [PERSON] придбав у власність земельну ділянку площею 0,065 га. як частину земельної ділянки земельної ділянки, площею 0,155 га. зазначену на плані зовнішніх меж земельної ділянки літерами «А», «Б», «В», «Г» розташовану в Одеській області , Лиманському ( колишньому Комінтернівському ) районі, на території Новодофінівської сільської ради , [ADDRESS] , кадастровий номер 512278390:03:001:0069 (а.с.20-23). Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] суд виходить з того, що позивач являється спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину та претендує на спадкове майно, у встановлений строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку через відсутність правовстановлюючих документів. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Верховний Суд у справі № 523/3522/16-ц від 14 серпня 2019 роз`яснив, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив державну реєстрацію права. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов`язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 66 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину може бути отримано спадкоємцями у нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності всіх необхідних документів. Нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом зобов`язаний перевірити, окрім інших, документи, що підтверджують час та місце відкриття спадщини. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, як за законом, так і за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, право на здійснення державної реєстрації нерухомого майна, як майнове право, яке не припинилося внаслідок смерті спадкодавця, переходить у порядку спадкування до спадкоємців.

Outcome: approved