Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до\~суду із\~заявою про\~встановлення факту\~смерті її\~матері \~ [PERSON] ,\~ [INFO] , яка померла [INFO] у м. Хрустальний Луганської області. Документами, що підтверджують факт смерті її матері є копія лікарського свідоцтва про смерть № 392 від 03.09.2021, свідоцтво про смерть, видане 07.09.2021 Відділом запису актів громадського стану Краснолуцького міського управління юстиції Міністерства юстиції «Луганської Народної Республіки», серія [NUMBER] , копія знімку з місця поховання померлої [PERSON] . Зважаючи на те, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсними і не створюють правових наслідків, [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Запоріжжя для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, що настала [INFO] . Встановлення даного факту є необхідним заявниці для реєстрації смерті [PERSON] державними органами України, а також для отримання відповідних пенсійних виплат померлої. [PERSON] в своїй заяві просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України визначено особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Положеннями ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» від 14.11.2014 № 875/2014, діяльність державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях припинено. Норми ст. 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, а отже для застосування цієї норми тимчасово окупованими територіями Донецької та Луганської областей слід вважати населені пункти, визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України №\~1085 від 07.11.2014 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Місто Хрустальний Луганської області включено до переліку населених пунктів, на територіях яких органи державної влади (у тому числі органи реєстрації актів цивільного стану) тимчасово не здійснюють свої повноваження, що у даному випадку зумовлює необхідність застосування передбаченого ст. 317 ЦПК України порядку встановлення факту смерті [PERSON] . Факт родинних відносин між заявницею [PERSON] та померлою [PERSON] підтверджується наступними документами. Відповідно до свідоцтва про народження « [PERSON] » серії [NUMBER] , виданого «Петровским горсоветом Ворошиловградской области» 02.01.1973 встановлено, що її батьками записані « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с. 12). В свою чергу, зміна прізвища заявниці з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу з [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 8). Зміна прізвища померлої [PERSON] з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу з [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.\~14). Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 ( у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5) підставою для реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/130234; б)\~фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №\~545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/130234; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Положеннями ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створюють правових наслідків. Судом встановлено,\~щозаявницею [PERSON] при зверненні до Заводського районного суду м. Запоріжжя із заявою про встановлення факту смерті матері [PERSON] на тимчасово окупованій території України,\~яка померла [INFO] у м.\~Хрустальний Луганської області, було надано копію лікарського свідоцтва про смерть №\~392 від 03.09.2021, видане Государственным учреждением «Краснолучская городская многопрофильная больница «Известий» Луганской Народной Республики (мовою оригіналу) (а.с. 19) та копію свідоцтва про смерть, видане 07.09.2021 Відділом запису актів громадянського стану Краснолуцького міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки (а.с. 20). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На підставі\~вищенаведеного,\~суд приходить\~до переконання,\~що на\~теперішній час\~заявниця не\~має іншої\~можливості одержати\~документ,\~що посвідчує\~факт смерті\~ [INFO] \~її матері [PERSON] та враховуючи, що заявницею були надані докази, які в повній мірі підтверджують цей факт, заяву слід задовольнити. При цьому суд, даючи оцінку допустимості наданих заявницею письмових доказів, виданих на тимчасово окупованій території, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема, ґрунтуючись на консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібіє (Namibiacase) Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на таких територіях органів влади. Враховуючи практику ЄСПЛ, суд оцінює надані заявницею письмові докази та приходить до переконання щодо необхідності задоволення заяви, так як встановлення факту смерті має для неї юридичне значення, оскільки дозволяє в подальшому реалізувати її спадкові права.

Outcome: approved