Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1800 гривень щомісяця на кожну дитину з врахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В позові покликається на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 травня 2006 року. У шлюбі народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які в даний час є неповнолітніми, проживають з позивачкою, перебувають на її вихованні та утриманні. Відповідач участі в утриманні дітей не приймає. Сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, почастішали сварки, що призвело до припинення шлюбних відносин. Городенківським районним судом 17.10.2018 відкрито провадження у цивільній справі № 342/1033/18 за позовом [PERSON] до відповідача про розірвання шлюбу. З часу припинення спільного проживання відповідач не надає коштів на утримання дітей, не цікавиться їх вихованням та розвитком, всупереч вимог закону не приймає участі в їх матеріальному забезпеченні. Син сторін [PERSON] є учнем 6 класу загальноосвітньої школи та активним учасником шкільної збірної по футболу. Хлопець швидко росте, виростає з одягу та взуття. Позивачка купляє йому спортивну форму та спеціальне взуття для футболу, футбольні м`ячі. Донька сторін [PERSON] має вроджену ваду здоров`я - запалу грудну клітку. Це захворювання вимагає постійного контролю, так як наслідком може бути тиск на серце. Позивачка забезпечує їй регулярні масажі та ЛФК, їй необхідне санаторно-курортне лікування. Все перелічене вимагає значних матеріальних витрат і участь відповідача у їх забезпеченні є його обов`язком, однак відповідач не приймає участі у покритті цих витрат нарівні з позивачкою. Позивачка в даний час ніде не працює, на прожиття заробляє тимчасовими підробітками, дітей утримує за рахунок матеріальної допомоги від своєї мами. Відповідач працездатний, фізично здоровий, матеріально забезпечений, працює в Чехії та одержує заробіток, розмір якого позивачці невідомий. За таких обставин відповідач може надавати матеріальну допомогу дітям, однак добровільно цього не робить, що змусило позивачку звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що доводиться довідками про доставку SMS-повідомлень щодо документу «Повістка про виклик до суду в цивільній справі» на номер телефону, вказаний відповідачем в заявці про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 29 травня 2006 р. Топорівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, стверджується, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 29.05.2006 у виконкомі Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 6. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] ,актовий запис за № 1 від 25 січня 2007 р., та [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 4 від 21 жовтня 2010 р., що доводиться копіями свідоцтв про народження відповідно серії [NUMBER] , виданого 25 січня 2007 р. виконкомом Красноставської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області та серії [NUMBER] , виданого 21 жовтня 2010 р. виконкомом Красноставської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області. З довідки № 127, виданої 01.03.2019 виконкомом Топорівської сільської ради вбачається, що діти сторін: [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] за місцем її реєстрації в с . Топорівці Городенківського району. Копією виписки № 11088/13 з історії хвороби стаціонарного хворого стверджується, що дочка сторін [PERSON] з 09.10.2013 по 21.10.2013 перебувала на лікуванні в відділенні травматології та ортопедії ОДКЛ з діагнозом «Вроджена запала грудна клітка» та потребує масажів, ЛФК. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають. Відповідач, який проживає окремо від сім`ї, коштів на утримання дітей не дає. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 згаданого Кодексу передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII визначено, що з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для дітей віком вiд 6 дo 18 рокiв становить 2027 гривень. З цього слідує, що з 1 січня 2019 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років не може бути менший, ніж 1013,5 грн. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачкою підстави позовних вимог, обставини, визначені ст.ст.182, 184 СК України, розмір встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1100 (одній тисячі сто) гривень щомісяця на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з проведенням індексації відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 01.03.2019 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 141, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial