overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що зареєстрований 8 листопада 2011 року виконкомом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3. В позовній заяві зазначає, що від спільного проживання мають сина - [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач зовсім не поважає позивачку як дружину, постійно вчиняє безпідставні сварки та погрожує фізичною розправою. Між сторонами втрачено взаємну повагу, взаєморозуміння. [PERSON] вважає, що їхня сім'я існує формально, тільки згідно актового запису в свідоцтві про шлюб, тому просить шлюб розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Сторони в судове засідання не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, строку на примирення просить не надавати. Відповідач позовні вимоги визнає, згідний на розірвання шлюбу та на те, щоб неповнолітній син [PERSON] залишився проживати з позивачкою, термін на примирення просить не надавати. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 08.11.2011 року у виконкомі Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 08.11.2011 р. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 21.06.2012 р. Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, не мають взаємних прав та обов'язків, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, дитина проживає з позивачкою. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, строку на примирення просять не надавати, тому позов слід задовольнити. Малолітнього сина, приймаючи до уваги його інтереси, слід залишити на проживанні з позивачкою. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що зареєстрований виконкомом Острівецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. В позовній заяві позивач зазначила, що шлюбно-сімейні відносини між ними існують формально. З осені 2015 року, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного побуту. У кожного з них існують різні погляди на життя та різне коло спілкування, між ними втрачена взаємодопомога й взаєморозумінння. Дітей від шлюбу сторони не мають, однак звернутися в органи РАЦСу із заявою про розірвання шлюбу відповідач відмовляється, що змушує позивача звернутися із даним позовом до суду. Подальше збереження сім'ї суперечить інтересам [PERSON], а тому вона просить терміну для примирення не надавати, шлюб розірвати, після розірвання шлюбу присвоїти дошлюбне прізвище - [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 14.02.2013 року у виконкомі Острівецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 14.02.2013 р. Від шлюбу сторони дітей не мають. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не мають взаємних прав та обов'язків, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивача, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 27.04.1991 року відділом РАЦСу Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 29. В позовній заяві зазначає, що від спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час уже повнолітні. Причиною розірвання шлюбу є те, що сім'я розпалася ще в січні 2004 р. В 2005 р. позивачка створила нову сім'ю. На сьогоднішній день в кожного із сторін своє життя, нові сім'ї, різні інтереси та коло спілкування. Звернутися в органи РАЦС із заявою про розірвання шлюбу у відповідності до ст.106 СК України відповідач не бажає, що змушує позивачку звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивачка просить строку для примирення не надавати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», справу просить розглядати в її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився із невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 27 квітня 1991 року відділом загсу Городенківського райвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис № 29, що стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час є повнолітніми. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають з січня 2004 року, сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 27 серпня 1992 року у виконавчому комітеті Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. В позовній заяві зазначила, що під час шлюбу у них народилася одна дочка, яка вже повнолітня, заміжня і проживає окремо від них. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони не проживають спільно, не ведуть спільного господарства, не поєднані спільним побутом, не живуть шлюбним життям більше 3-х років, в кожного із них своє коло спілкування та різні інтереси життя. Поскільки їхня сім'я розпалась остаточно, обоє вони втратили почуття взаємної любові та поваги одне до одного, взаємодопомоги і підтримки, а тому позивач вирішила припинити їхні шлюбні відносини. За таких обставин, позивач просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, свої позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився із невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 27.08.1992 року у виконкомі Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 15, що стверджено повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 24.06.2016 р. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не мають взаємних прав та обов'язків, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивача, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 25.07.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції, актовий запис № 82. В позовній заяві зазначила, що цей шлюб повторний. З відповідачем по справі позивачка вперше зареєстрували шлюб 30.09.1989 року та проживали до 2001 року. 01.02.2001 року шлюб було розірвано. Кілька років сторони не проживали разом, а потім помирилися та одружилися вдруге (повторно) у 2007 році. У них є двоє спільних дітей, це дочки - [PERSON] та [PERSON], які на даний час повнолітні та мають свої сім'ї. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач знайшов собі іншу жінку, з якою проживає півтора року. Шлюб існує формально, однак розірвати його у органах РАЦСУ відповідач не бажає, хоч у сторін немає спорів відносно спільно набутого майна. За таких обставин, позивачка просить терміну на примирення не надавати, так як це нічого не змінить, шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Сторони в судове засідання не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Просять шлюб розірвати. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 25.07.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції, актовий запис № 82, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 25 липня 2007 р. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не мають взаємних прав та обов'язків, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на користь повнолітнього сина до закінчення строку навчання в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу). До судового засідання позивачка звернулась до суду з заявою про уточнення позовних вимог, просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. У судове засідання позивачка не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, просить позов задовольнити. Третя особа : [PERSON] у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи сповіщений своєчасно. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, звернувся до суду з завою про розгляд справи за його відсутністю та визнання позовних вимог про сплату аліментів на користь сина в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, до закінчення навчання. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову по наступним підставам. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8). 27.06.2016 року [PERSON] досяг повноліття, але продовжує навчатися по 30.06.2022р. у Запорізькому державному медичному університеті на денній формі навчання за держзамовленням. [PERSON], батько дитини, в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина після повноліття надавати не бажає. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх, за умови, що вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. [PERSON] працює двірником в дитячому дошкільному навчальному закладі №32 та має стабільний заробіток у вигляді заробітної плати. На підставі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітнього сина у частці заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. У відповідності до вимог ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів, суд враховує розмір установленого законодавством прожиткового мінімуму, який повинні забезпечувати дитині обидва батьки, стан здоров'я і матеріальне становище сторін та дитини та інші обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до закінчення терміну навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на користь повнолітнього сина до закінчення строку навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу). У судове засідання позивачка не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, просить позов задовольнити. Третя особа : [PERSON] у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи сповіщений своєчасно. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи сповіщений у встановленому порядку, повідомлень щодо причин відсутності та заяви про слухання справи за його відсутністю до суду не надходило. Позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.4 ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову по наступним підставам. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3). 23.05.2015 року [PERSON] досяг повноліття, але продовжує навчатися по 30.06.2018р. у Національному авіаційному університеті Міністерства освіти і науки України на денній формі навчання. [PERSON] мешкає у м.Київі вул.Ніжинська буд.29-в к.16-5. [PERSON], батько дитини, в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина надавати не бажає. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх, за умови, що вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. [PERSON] працює на ВАТ «Запоріжсталь» та має стабільний заробіток у вигляді заробітної плати. На підставі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітнього доньку у частці заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. У відповідності до вимог ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів, суд враховує розмір установленого законодавством прожиткового мінімуму, який повинні забезпечувати дитині обидва батьки, стан здоров'я і матеріальне становище сторін та дитини та інші обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до закінчення терміну навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на користь повнолітнього сина до закінчення строку навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу У судове засідання позивачка не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, просить позов задовольнити. Третя особа : [PERSON] у судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, про розгляд справи сповіщена своєчасно. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи сповіщений у встановленому порядку. Оскільки, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.4 ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову по наступним підставам. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). 26.01.2017 року [PERSON] досяг повноліття, але продовжує навчатися по 20.06.2017р. у 11-В класі ЗБЛ №99. [PERSON] не одружений, зареєстрований та мешкає з матірю за адресою: м.Запоріжжя, пр..Інженера Преображенського 29 кв.123. [PERSON], батько дитини, в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина надавати не бажає. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх, за умови, що вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. На підставі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітнього сина у частці заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. У відповідності до вимог ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів, суд враховує розмір установленого законодавством прожиткового мінімуму, який повинні забезпечувати дитині обидва батьки, стан здоров'я і матеріальне становище сторін та дитини та інші обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до закінчення навчання.

Outcome: approved