Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області про зняття арешту, накладеного на нерухоме майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS]. Вище вказаний будинок належить позивачу на праві приватної власності на підставі рішення Чугуївського міського суду від 20.02.2014 року. Арешт на будинок був накладений ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.01.2013 року по цивільній справі № 645/400/13, та постановою державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області від 03.12.2013 року ВП № 339400386, про арешт майна боржника та заборону на його відчуження, в порядку забезпечення виконання зобов'язань боржником [PERSON]. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність (а.с. 19). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином та своєчасно, від нього надійшла заява в якій він не заперечує проти позовних вимог, просить винести рішення у відповідності до чинного законодавства та розглянути справу у його відсутність (а.с.20). Суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в процесі розгляду справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18.01.2013 року Фрунзенським районним судом м. Харкова було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, на житловий будинок [ADDRESS], як на майно [PERSON], попереднього власника вище вказаного житлового будинку, про що свідчить витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису № 6657098 (а.с. 5). 03.12.2013 року відділом державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області по виконавчому провадженню № 339400386 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме: на житловий будинок [ADDRESS], накладене знову ж, як на майно [PERSON], попереднього власника вище вказаного житлового будинку, про що свідчить витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису № 6657122 (а.с. 6). Про те, що на житловий будинок [ADDRESS], накладено арешти (обтяження), позивач дізналася лише 2014 році. Житловий будинок [ADDRESS], належить [PERSON] ще з квітня 2004 року на підставі укладеного між нею та [PERSON] договору купівлі-продажу, однак посвідчити вказаний договір у відповідності до вимог закону їй вдалося тільки у лютому 2014 року, про що свідчить рішення Чугуївського міського суду від 20.02.2014 року. Даним рішенням встановлені всі факти вчиненого правочину та за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок, яке зареєстровано Реєстраційною службою Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. [PERSON] неодноразово зверталася з усною заявою про зняття арешту до виконавчої служби, але її відмовили зняти вище вказану заборону і роз'яснили, що необхідно звернутися до Чугуївського міського суду. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом власності відповідно до норм ЦК України є право особина річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до Положення про Державну реєстраційну службу, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 401/2011, укрдержреєстр відповідно до покладених на нього завдань здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до закону. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9, ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Підставами проведення державної реєстрації прав, їх обтяжень, внесення змін у відповідні реєстри, в тому числі Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; рішення суду, що набрало законної сили. На підставі наведеного та

Outcome: approved