Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, а саме: просила стягнути з [PERSON] на користь позивачки на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 2500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], [INFO] аліменти на період його навчання в розмірі 1 500 грн. щомісячно, але до досягнення [PERSON] 23 років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них народилися діти син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. З відповідачем 04.05.2012 року шлюб розірвано. Відповідач спочатку допомагав матеріально дітям, але з квітня 2017 року відповідач грошових коштів не надає на утримання дітей. Син [PERSON] навчається у Камянець Подільському національному університеті імені [PERSON], молодший син [PERSON] являється школярем і навчається у 10 класі. Діти знаходяться на утриманні позивача. Відповідач є працездатним, отримує офіційну заробітну плату працює на підприємстві «ПАКТ», крім того отримує інші доходи, має у власності два автомобіля RENAULT Kengo, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], VOLKSWAGEN Turan, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER], інших дітей у нього не має, отже спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Оскільки позивач не в змозі утримувати дітей сама, а відповідач відмовляється від надання матеріальної допомоги на дітей, тому просить позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити. Представник відповідача в суді позов визнала частково, пояснила, що відповідач отримує заробітну плату мінімального розміру, тому згідний з урахуванням своїх доходів сплачувати аліменти в розмірі 2500 грн на обох дітей. Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. 04.05.2012 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-БВ №061264 від 04.05.2012 р. Під час спільного проживання народилися діти син [PERSON], [INFO], про що видане свідоцтво про народження серії І-БВ №036647 від 24.07.1996 року, та син [PERSON], [INFO], про що видане свідоцтво про народження серії І-БВ №103663 від 27.11.2001 року. Діти перебувають на утриманні матері, що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб від 28.08.2017 року виданий ЖБК «Стоматолог». Повнолітній [PERSON] зарахований до Камянець-Подільського національного університету імені [PERSON] за спеціальністю 073 Менеджмент (Управління персоналом та економіка праці), на денній формі навчання освітнього ступеню магістра на державному замовленні, що підтверджується довідкою №20 від 14.08.2017 року. В зв'язку з навчанням дитина потребує матеріальної допомоги на придбання навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, оплату харчування. Повнолітня дитина не має доходів, стипендію не отримує. Згідно із п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; недосягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст..141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1,2,3 статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Сторони не можуть досягнути домовленості про участь батька в утриманні дитини. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі , якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. Позивач погоджується отримувати аліменти в твердій грошовій сумі. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1 травня 2017 року становить - 1426 грн., для дітей віком від 6 років до 18 років - 1777 грн. Враховуючи задовільний стан здоров»я дітей, відповідача, матеріальний стан відповідача, який має постійне місце роботи та стабільний щомісячний дохід, однак крім заробітної плати має ще додаткові доходи, інших утриманців немає, а також виходячи з обовязку відповідача утримувати неповнолітнього сина, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме: стягнути з [PERSON] на користь позивачки на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; на утримання та на користь [PERSON], [INFO] аліменти на період його навчання в розмірі 1 000 грн. щомісячно, на період його навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Відповідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial