Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні позивача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати, уточнені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. В судове засідання відповідач не зявився, про час та дату судового засідання був неодноразово повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв на адресу суду не надавав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за пять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не зявилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. 30.06.2016 року у м.Білгород-Дністровський по вул. Шкільній [PERSON], керуючи автомобілем марки «Yolkswagen Passat», д/з ANJ495, не обравши безпечний інтервал руху, відволікся від керування та скоїв зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2170», д/з ВН094600, внаслідок чого автомобіль, належний позивачці отримав значні пошкодження. Постановою СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області від 08.09.2016 року кримінальне провадження закрито в звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Копію цієї постанови було направлено до ВП в Одеській області для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України. Далі, у відношенні відповідача [PERSON] був складений адміністративний протокол серії АП2 №157580 від 29.09.2016 року. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 жовтня 2016 року по справі №495/7849/16-п /16-п відповідач [PERSON] був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмір 275,60 грн. (а.с.72). Аварійна ситуація джерелом підвищеної небезпеки виникла в результаті відволікання відповідача на мобільний дзвінок (пояснення відповідача від 30.06.2016 року де він визнає фактично свою провинну). Від зіткнення автомобіль «ВАЗ-217030», д/з ВН094600 одержав значні пошкодження та руйнування, автомобіль вилетів на зустрічну смугу, а автомобіль відповідача на декілька метрів відїхав назад. Порушення правил дорожнього руху відповідачем [PERSON]Б, призвело до значних пошкоджень автомобілю «ВАЗ-217030», д/з ВН094600, які зазначені в авто- технічній експертизі та призвело до нанесенню травм позивачці у вигляді легких тілесних ушкоджень (струс головного мозгу, забиття шейного та сничного відділу хребта пошкодження голені, синці на нозі), страхову компенсацію та допомогу від відповідача [PERSON] позивачка не отримувала. В травматологічному відділенні Білгород-Дністровської лікарні, в яке була доставлена позивачка, вона знаходилась на лікуванні з 30 червня 2016 року по 08 липня 2016 року. За цей проміжок часу відповідач жодного разу до позивачки не звернувся, станом здоровя не цікавився та відмовився надавати будь-яку допомогу. Після отриманих травм позивачці був призначений курс лікування та направлення травматологом до Одеської обласної лікарні на консультацію де вона додатково проходила обстеження у невропатолога, нейрохірурга, лора, окуліста, ендокринолога, хірурга та походженням досліджень на МРТ-голови, шеї та попереко-хребетного відділу, та УЗД ; сосудів голови і ендокринної залози. Вартість лікування в травматологічному відділенні, проходження обстеження на компютерному томографі та МРТ в наслідок фізичної шкоди при ДТП становить згідно чеків: 30.06.2016 року - 191,35грн., 01.07.2016 року - 226,37грн., 01.07.2016 року - 134,73 грн., 02.07.2016 року - 183,68грн., 03.07.2016 року - 140,93 грн., 04.07.2016 року - 148,48 грн., 04.07.2016 року 750 грн., 05.07.2016 року - 146.03 грн., 06.07.2016 року - 144,78 грн., 07.07.2016 року - 136,46 грн., 27.07.2016 року - 1200грн., а всього - 3402,81 грн.. Вищевикладені обставини підтверджуються: - висновком експерта №236 від 25.08.2016 року, згідно якого позивачка [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження - легка закрита черепно -мозкова травма у вигляді струсу головного мозку і ссадина лівої нижньої кінцівки, як результат травмуючої дії тупого твердого предмету і результат загального струсу тіла особи перебуваючи в салоні авто, що мало місце при зіткненні транспортних засобів. Струс головного мозку є найбільш легкою формою черепно - мозкової травми, тягне короткочасні функціональні розлади, що проходять на 1,2 і іноді 3 тижні, і тому відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоровя; - висновками лікарів Одеської обласної лікарні невропатолога, нейрохірурга, лора, окуліста, ендокринолога, хірурга. Крім того, позивачкою понесені додаткові витрати, а саме: - вартість послуг евакуатора - 600 грн., - вартість послуг за зберігання транспортного засобу на штраф площадці - 600 грн., - вартість автомобільної експертизи 1400 грн.. Згідно п.9 висновків автотранспортної експертизи автомобіля - звіт №1543-09-16 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля «ВАЗ-217030», д/з ВН094600 власник [PERSON] від 26.09.2016 року вартість матеріальної шкоди, визначена з використанням затратного підходу нанесеної власнику автомобіля «ВАЗ-217030», д/з ВН094600 становм на 12.09.2016 року складає 50793,82 грн. при курсі долара 24,85. Згідно п.2 автотранспортної експертизи автомобіля - звіт №1543-09-16 визначена вартість відновлючого ремонту яка складає 61652,64грн., а всього матеріальної шкоди з урахуванням відновлючого ремонту автомобіля завдано на суму 3402,81 грн. + 600 грн. + 600 грн. + 1400 грн. + 61652 грн. = 67654.81 грн. Відповідно до ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається зі ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, наявність вини у діях [PERSON] є повністю доведеною матеріалами справи, а причино-наслідковим звязком вказаних винних дій є спричинення позивачці [PERSON] матеріальної та моральної шкоди. Так, в позовній заяві позивачка зазначає, що неправомірними діями відповідача позивачці завдана моральна шкода, спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях повязаних в ушкодженні здоровя внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, у погіршенні сну та апетиту, появі головного болю, що позбавляє позивачку можливості нормального спілкування в сімї та з близькими та знайомими і неможливістю використання свого автомобіля в звязку з аварією за призначенням, оскільки позивачка має важко хвору доньку інваліда з дитинства І групи, заподіяну моральну шкоду оцінує у розмірі 50000 грн.. Так, відповідно до вимог чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сімї, и близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибин фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року\~роз'яснюється, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та за якими доказами це підтверджено. Приймаючи до уваги той факт, що в результаті винних дій відповідача позивачці була завдана моральна шкода, яка виразилась у фізичному болю, певних стражданнях повязаних з ушкодженням здоровя внаслідок аварії, погіршенні сну та апетиту, появі головного болю, що позбавляє позивачку можливості нормального спілкування в сімї, з близькими та знайомими, а також неможливість використання свого автомобіля в звязку з аварією за призначенням, суд вважає позовні вимоги позивачки в чати сні стягнення моральної шкоди законними та обґрунтованими. Однак, суд вважає, що розмір моральної шкоди підлягає зменшенню у зв'язку з тим, що в порушення положень\~постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року\~„Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~позивачем не визначено з яких міркувань виходив, визначаючи розмір шкоди саме у розмірі 50000 грн., якими доказами це підтверджується та з урахуванням яких обставин визначено саме такий розмір моральної шкоди, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 7\~000,00 гривень. Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказі в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Outcome: partial