Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, у якому просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування [ADDRESS], а Старобільський РВ УДМС України в Луганській області зобов'язати зняти відповідача з реєстрації у вказаному будинку. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй належить домоволодіння [ADDRESS]. В даному домоволодінні зареєстрований її племінник відповідач [PERSON], який з червня 2014 року виїхав з вказаної адреси та мешкає за іншою адресою. Відповідач відмовляється добровільно знятися з реєстрації, мотивуючи це різними причинами, перешкоджає позивачу володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому домоволодінням. Позивач [PERSON].в судове засідання не з'явилась надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Представник відповідача Старобільського районного відділу Державної міграційної служби України в Луганській області у судове засідання не з'явився, до початку судового засідання надав письмові заперечення проти позову, у яких посилався на те, що жодних відносин та зобов'язань між ними та позивачем немає та просив відмовити у задоволенні позову. За згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є частково обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Факт належності позивачу [PERSON] домоволодіння [NUMBER], розташованого за адресою: [ADDRESS], підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 01.11.1994 року. Те, що відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному в позові будинку підтверджується довідкою Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області № 1160 від 19.06.2015 року. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла , які прoживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 1 листопада 1994 року позивач [PERSON] набула право власності на житло, а саме на домоволодіння [NUMBER] по [ADDRESS] Відповідач [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою з червня 2014 року, тобто більше одного року. Право користування житлом він набув, як член сім'ї, оскільки він є рідним племінником позивача [PERSON] Тому суд вважає, що дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 405 ЦК України, відповідно до якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд робить висновок, що відповідач [PERSON] добровільно не проживає в домоволодінні, розташованому за адресою [ADDRESS], оскільки він з червня 2014 року в ньому не мешкає, позовів про його вселення чи інших позовів до власника житла про усунення перешкод у користуванні майном надано не було. Що стосується вимог позивача [PERSON] про зобов'язання Старобільський РВ УДМС України в Луганській області зняти відповідача [PERSON] з реєстрації у вищевказаному в позові будинку, то суд вважає у цій частині позову відмовити у зв'язку з наступним: Згідно п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, зобов'язання відповідача Старобільський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Луганській області зняти відповідача з реєстрації, на думку суду, є зайвим. Враховуючи вищевикладене, суд позов задовольняє частково та визнає відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування [ADDRESS]. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 386-388, 405 ЦК України,

Outcome: partial