Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулась з заявою про встановлення факту смерті сина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , місце смерті - АРК Крим, м. Сімферополь. В обґрунтування заяви заявник вказав, що вона є матір*ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 29.04.1988 р. серія [NUMBER] , палацом новонароджених м. Харкова, актовий запис №3092. Заявниця вказала, що син тимчасово мешкав в м. Сімферополь. [INFO] помер її син [PERSON] , [INFO] . Про цей факт 99100007 відділом реєстрації смерті м. Симферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про смерть від 25.11.2019 року. Після смерті [PERSON] вона звернулась до Східного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, щоб зареєструвати смерть сина але отримала відмову у проведені державної реєстрації смерті від 01.04.2020 року № 817/22.2-35, оскільки надала документи, форма яких не має юридичної сили на території України. У судовому засіданні заявниця підтримала викладене в заяві та пояснила, що вона не має можливості отримати свідоцтво про смерть належного зразка, оскільки Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області їй було відмовлено. Встановлення факту смерті необхідно для оформлення належних документів. Таким чином, заявниця просила задовольнити заяву та встановити факт смерті сина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Представник заінтересованої особи - Східного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся електронною поштою, в зв`язку з розглядом справи даної категорії відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України невідкладно з моменту надходження заяви, своєчасно та належним чином. Суд, з`ясувавши позицію заявника, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав заявника. Як вбачається з копії паспорту серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження виданим 29.04.1988 р. серія [NUMBER] , палацом новонароджених м. Харкова, актовий запис №3092, [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] . Суд приймає пояснення заявника та вбачає підтвердженим факт, що [PERSON] , [INFO] є матір*ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 99100007 відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про смерть від 25.11.2019 року - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . З матеріалів справи та відповіді Східного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 01.04.2020 року № 817/22.2-35 вбачається, що у державній реєстрації смерті - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] відмовлено, оскільки заявником пред`явлено документ який виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Таким чином,свідоцтво про смерть [NUMBER] видане 99100007 відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про смерть від 25.11.2019 року відносно [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними. У відповідності до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті, відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами розділу 4 глави 4 ЦПК України. На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених уст.21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили її рішення суду про оголошення громадянина померлим. Відповідно до ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Факт смерті [PERSON] , [INFO] , підтверджується наданими письмовими доказами та поясненнями заявника, з яких вбачається, що дійсно [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , 26.11.2020 року його кремовано в крематорії ТОВ «Кримська національна меморіальна компанія» та похований на кладовищі в м. Харків 30.11.2019 року на ділянці № 50 ряд № 20 місце [NUMBER] кладовища по вул. Гагаріна 362 . Враховуючи, що факт смерті [PERSON] , [INFO] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, і це необхідно для отримання належним чином оформленого свідоцтва про смерть, заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved