Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про поділ житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою, в якому посилалась на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.09.2014 року їй на праві приватної власності належить 5/15 частин житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, який розташований в [ADDRESS] . Інші 4/15 частин цієї домобудівні належать відповідачці. Вказаний житловий будинок, як зазначено в технічному паспорті, розташований на земельній ділянці пл. 1060 кв.м. Через непорозуміння, які виникають між співвласниками житлового будинку щодо користування спільним майном, просила суд здійснити поділ домобудівлі та встановити порядок користування земельною ділянкою. Під час судового розгляду було встановлено, що співвласником житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] , крім сторін по справі, являється також [PERSON] , якій належить 6/15 часток вказаної домобудівлі, у зв`язку з чим, вона була залучена до участі у справі у якості відповідача. В судовому засіданні позивачка подала заяву про зменшення позовних вимог і просила суд вирішити питання лише в частині поділу домобудівлі згідно третього варіанту висновку судової будівельно технічної експертизи від 23 травня 2017 року. Під час судового розгляду відповідачі висловлювали заперечення, щодо встановлення можливих варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою. Відповідачами було заявлено намір замовити самостійно висновок експерта з альтернативними варіантами поділу як будинку так й земельної ділянки, але тривалий час взагалі відповідачі не з`являлись, виснокок експерта як доказ надано не було. Після зменшення позивачем своїх вимог, відповідачі повторно в судове засідання не з`являлись, доказів або заперечень стосовно можливих варіантів поділу житлового будинку суду не надавали.Фактично відповідачі висловили свою позицію, думку, яка зводиться до незгоди з висновком експертизи, але будь-яких інших доказів не надано. Вислухавши [PERSON] , її представника, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. З наданих сторонами доказів, а також з матеріалів інвентарної справи КП Генічеське ДБТІ вбачається, що [PERSON] являється власником 5/15 частки житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, який розташований в [ADDRESS]. 4/15 частки цієї домобудівлі належить [PERSON] і 6/15 її частки, [PERSON] . Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами фактично склався порядок користування житловим будинком, який існував багато років між його попередніми власниками і продовжує існувати після набуття кожною із сторін права на належну їм частку в спірній домобудівлі. Як встановлено судом, кожний власник частки житлового будинку користується відокремленою його частиною з окремим входом. Частина житлового будинку, яка належить [PERSON] взагалі має відокремлену земельну ділянку і окремий вихід на вул. Суворова . Як вбачається із матеріалів справи, спірний будинок було побудовано в 1980-х роках роках і на даний час його технічний стан не є задовільним, тому суд вважає, що запропонований позивачем варіант його поділу, який виключає будь які його переобладнання є найбільш прийнятним, оскільки унеможливлює руйнування житла. При запропонованому варіанті, кожній із сторін виділяється частина житлового будинку, яка перебувала у користуванні попередніх його власників і перейшла у власність сторін у справі, і які до цього часу не заявили в суді про його зміну. Суд також враховує, що фактичний розмір частки спірного житлового будинку, яка належить [PERSON] при будь якому варіанті поділу зменшується, тому найбільш прийнятний розмір грошової компенсації, на думку суду, передбачений саме третім варіантом. Згідно з ст. 364 ЦК України, кожен з учасників спільної часткової власності має право вимагати виділу у натурі частки майна. Якщо згоди у способі виділу не досягнуто, то за позовом кожного з співвласників, майно ділиться в натурі, якщо це можливо без втрати його цільового призначення. Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. На підставі викладеного суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved