Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Великоолександрівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що вона з відповідачем проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу і мають спільну дитину дочку [PERSON] [INFO]. В липні 2009р. вони стали проживати окремо одне від одного, дочка лишилась проживати з матір»ю і з того часу жодного разу [PERSON] не навідав свою дочку по теперішній час. Тобто, він ухилився від виконання своїх батьківських обов»язків, які покладено на нього законом - не виховував її, не піклувався про її фізичний, духовний розвиток, не спілкувався з нею, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу, потреб, пов»язаних з її навчанням, лікуванням, не надавав ніякої матеріальної допомоги. Він виявив повну байдужість до долі своєї дочки. Згідно ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала вимоги позову пояснивши, що вони з відповідачем мають спільну дитину, не проживають разом з 2009р. [PERSON] у 2009р. кілька разів відвідував дитину, однак ці відвідини кожного разу закінчувалися сварками з його боку і вона змушена була викликати працівників міліції та не дозволила приходити до дитини. Після цього [PERSON] звернувся до служби у справах дітей В.Олександрівської РДА де йому було визначено день побачення з дочкою, однак він більше жодного разу до цього часу не приходив до неї, не поздоровляв ні на свята, ні на день народження. Він не надавав матеріальної допомоги у зв»язку з чим вона змушена була звернутись до суду з питання стягнення з нього аліментів. Однак [PERSON] починаючи з 2010р. до цього часу лише двічі заплатив аліментні платежі, має велику заборгованість. Він взагалі не цікавиться дитиною, забув про її існування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги, згоден на задоволення позову, підтвердив, що з дочкою взагалі не спілкувався, не бачився, не надавав їй ніякої матеріальної допомоги. Пояснив, що через сварки з [PERSON] змушений був звернутись до служби у справах дітей, яка визначила йому день побачення з дочкою, однак він жодного разу не зустрічався з нею. Причину пояснити суду не зміг. Представник служби у справах дітей В.Олександрівської РДА вважає, що позов підлягає задоволенню оскільки відповідач [PERSON] тривалий час взагалі не проявляв інтересу до життя своєї дитини, не спілкувався з нею, матеріально не допомагав утримувати, лікувати у зв»язку з хворобою, не займався її вихованням. Він дійсно свого часу звертався до служби у справах дітей і йому визначили з урахуванням малолітнього віку дитини один день на тиждень для побачення. Коли б він мав до неї інтерес з часом це питання можна було б переглянути, але він взагалі забув дочку. Вислухавши сторони по справі, представника органу опіки та піклування, позивача, дослідивши подані матеріали суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З копії свідоцтва [NUMBER] від 13.05.2009р. вбачається, що сторони по справі є батьками малолітньої [PERSON] [INFO]. Дитина проживає з матір»ю, що підтвердили сторони по справі та про що свідчить довідка В.Олександрівської селищної ради. Відповідач [PERSON] з 2009 року і до цього часу не спілкувався з дочкою, не виявляв інтересу до її долі, виховання, матеріальної допомоги не надавав чого не заперечував сам в судовому засіданні і про що свідчать інформація служби у справах дітей В.Олександрівської РДА від 26.10.2010р. про відсутність спілкування батька з дитиною; акт сусідів позивачки, які підтверджують, що [PERSON] участі у вихованні своєї дитини не приймає, за місцем її проживання не з»являється; інформація класного керівника [PERSON] згідно якої за час навчання та знайомства дитини зі школою батько не приймав в цьому ніякої участі. Довідка-розрахунок Великоолександрівського ВДВС підтверджує, що [PERSON] не сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON], з лютого 2010р. по серпень 2016р. включно має заборгованість 18 753,96грн., сплатив аліменти за два місяці у 2013р. Копія вироку В.Олександрівського районного суду від 06.12.2013р. підтверджує, що [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України - злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). Довідка В.Олександрівської ЦРЛ підтверджує наявність хронічного захворювання [PERSON], лікування її протягом останніх 3 років. Закон покладає на батьків певні обов»язки щодо своїх дітей. Стаття 150 СК України передбачає, що батьки зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов»язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов»язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов»язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Здійснення своїх прав та виконання обов»язків батьками мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності - ст.155 СК України. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.03.07р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п.16 зазначає, що ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками. В даному випадку судом встановлено, що [PERSON] свідомо знехтував своїми батьківськими обов»язками і не манше п»яти років взагалі не виявляв і не виявляє на даний час інтересу до долі своєї дитини, не виконує жодного батьківського обов»язку, передбаченого законом. Конвенція про права дитини від 20.11.1989р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини - ст.3. Держави - учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину ст.19. Держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів - ст.39 Конвенції.

Outcome: approved