Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою в якій просить встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що вона у 1981 році разом з батьками переїхала до м. Кропівницькій (до 2016 року м. Кіровоград) де до 04.12.1992 року постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою виданою КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2№ Міської ради м. Кропивницькій від 10.09.2018 року. У 1991 році вона отримала паспорт громадянина колишнього СРСР з відміткою про реєстрацію за вказаною адресою, який станом на день звернення втрачений. У вересні 2018 року заявник звернулась до Відділу централізованого оформлення документів №1 Державної міграційної служби України для встановлення належності до громадянства України та отримання паспорту громадянина України, де їй було відмовлено, через відсутність оригіналу паспорту громадянина колишнього СРСР з відміткою про реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року, що змушує її звернутись з даною заявою до суду. 31 жовтня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято до провадження заяву [PERSON], заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про встановлення факту постійного проживання на території України. У судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених у заяві. Додатково пояснила, що 17.06.1992 року вона закінчила середню школу № 34 у м. Кіровограді та переїхала з батьками до м. Пензи Російської Федерації. На даний час вона повернулась на територію України для постійного проживання. Проте, у зв'язку із відмовою Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області отримати паспорт громадянина України, вона змушена звернутись з даною заявою до суду. Представник Головного управління державної міграційної служби України у місті Києві Гаврилюк А.А. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення даної заяви, виходячи із письмових пояснень. Додатково пояснила, що жоден з наданих заявником документів не може бути безумовним та беззаперечним доказом, який би підтверджував факт постійного місця проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та просила відмовити у задоволені заяви повністю. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії довідки Комунального підприємства «Житлово-експлуатаціна організація №2» Міської ради міста Кропивницького, [PERSON] 1975 року народження, постійно проживала та була зареєстрована, як дитина разом з батьками з 1981 р., знята з реєстрації 04.12.1992 року. (а.с. 26). Згідно копії атестату про середню освіту, виданого 17.06.1992 року, [PERSON], в 1992 році закінчила середню школу № 34 м. Кіровограда, Кіровоградської області (а.с. 6). За даними свідоцтва про неповну середню освіту, видане [PERSON], убачається, що вона навчалася в середній школі № 34 Ленінського району м. Кіровограда та закінчила неповну середню школу 1990 року. (а.с. 37). Відповідно до історії розвитку дитини та індивідуальної карти амбулаторного хворого [PERSON], 1975 року народження, яка проживала по [ADDRESS], вона перебувала на стаціонарному лікуванні в гематологічному відділі з 23 жовтня 1991 року по 27 листопада 1991 року. (а.с. 38-47). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 12 серпня 2000 року, виданого районним відділом РАЦС, м. Камянка, Пензенська область, Росія, [PERSON], уклала шлюб 12.08.2000 року із [PERSON], про що складений запис акта про укладення шлюбу №88. (а.с. 7-8). За даними свідоцтва про переміну імені, виданого 10 жовтня 2014 року Желєзнодорожнєнським відділом ЗАЦС Головного управління ЗАЦС Московської області, [PERSON] перемінила прізвище, імя, по батькові на [PERSON], про що 10 жовтня 2014 року складений запис акту про зміну імені №113 (а.с. 9-10). Згідно ч. 1, п. 5. ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ст. 315 Цивільного процесуального кодексі України , у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Допитана у судовому засіданні свідок, яка являється двоюрідною сестрою заявника, підтвердила що [PERSON] станом на 24.08.1991 року постійно проживала разом із батьками і була зареєстрованою з 1981 року по 1992 рік [ADDRESS]. Відвідувала середню загальноосвітню школу у м. Кіровоград, після чого виїхала зі своїми батьками до Російської Федерації. Листом від 18.10.2018 року № 05/2577 ГУ ДМС в м. Києві Дніпровським районним відділом відмовлено [PERSON] у встановленні належності до громадянства України, оскільки відсутні докази постійного проживання заявника в неповнолітньому віці в Україні. Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок). Згідно пункту 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 25 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону,) подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Згідно Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 13.04.2012 № 320, якщо втрачений паспорт був отриманий у територіальному підрозділі, до якого подано заяву про втрату паспорта, здійснюється звірка даних особи та її фотозображення з даними і фотокарткою, уклеєною до заяви про видачу попереднього паспорта. У разі отримання паспорта в іншому територіальному підрозділі для підтвердження видачі втраченого паспорта саме тій особі не пізніше наступного дня після надходження заяви про втрату паспорта здійснюється звернення до цього територіального підрозділу. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення юридичного факту постійного проживання заявника [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року, оскільки даний факт є доведеним наявними в матеріалах справи доказами, дата 24 серпня 1991 року пов'язана із датою проголошення незалежності України та надає право особам, що проживали на цей період на території України, право отримання громадянства України, тому встановлення юридичного факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року необхідно заявнику для звернення до підрозділу Державної міграційної служби України або Центру надання адміністративних послуг за місцем фактичного проживання у м. Києві із заявою про видачу паспорта громадянина України замість втраченого або викраденого та подальшої перевірки даних про її особу вказаним органом. З огляду на вищевикладене, заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved