Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 19.06.2008 року. Мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем. Відповідач до січня 2018 року приймав участь в утриманні дитини, проте на даний час добровільної допомоги не надає, від утримання дитини ухиляється. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у сумі 10 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. У судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, вказавши, що позивач у даний час не займається підприємницькою діяльністю, не працевлаштована, перебуває в скрутному матеріальному становищі, тому їй важко утримувати дитину. Розмір аліментів у сумі 10 000 грн. на утримання дитини, які вона просить стягнути з відповідача є справедливим, оскільки [PERSON] має фінансову можливість сплачувати аліменти у такому розмірі.. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, вказавши, що відповідач має щомісячний дохід у сумі 10 000 12 000 грн. і має можливість сплачувати аліменти у розмір 25 % від доходу, що становить 3 000 грн. Річний дохід [PERSON] становить 149 000 грн. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 19.06.2008 року. Мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем. Відповідач добровільної матеріальної допомоги не надає. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, на користь [PERSON] з [PERSON] стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у сумі 3500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, враховуючи те, що відповідач працевлаштований, а позивач не заперечує проти стягнення аліментів з відповідача в такому вигляді..

Outcome: partial