Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів, додаткових витрат на навчання та забезпечення сина. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала в шлюбі, який між ними розірвано 30.01.2001 року, і від якого сторони у справі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року, який навчається у Ковельському промислово - економічному коледжі Луцького національного технічного університету. Відповідач у справі не надає матеріальної допомоги на утримання сина, а тому позивачка просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1320,00 грн., а також стягнути додаткові витрати понесені нею по оплаті навчання сина Луцького національного технічного університету в розмірі 70% здійснених витрат на навчання, що становить 7476,00 грн., а також додаткові витрати, пов'язані із забезпеченням сина в розмірі 70% здійснених витрат на речі для сина, що становить 1932,00 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала повністю з підстав вказаних в позовній заяві, в судових дебатах просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], в розмірі 600,00 грн., а також щоб відповідач оплатив половину витрат пов'язаних з оплатою навчання та витрат , які понесені нею на придбання речей для сина. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та оплатити половину витрат на оплату навчання. Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, додаткових витрат на навчання та забезпечення сина слід задовольнити частково та стягувати з [PERSON], який проживає в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 400 (чотириста) гривень щомісячно, починаючи з 08.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття , а також стягнути з [PERSON], який проживає в користь [PERSON] додаткові витрати понесені нею за навчання сина у Ковельському промислово- економічному коледжі Луцького національного технічного університету в сумі 5340 (п'ять тисяч триста сорок)грн. 00 коп. В іншій частині вимог позивачки [PERSON] слід відмовити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] , виданого 30.01.2001 року Ковельським міським відділом реєстрації актів громадського стану вбачається, що сторони у справі 30.01.2001 року розірвали шлюб, про що зроблено актовий запис в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу за № 15 . З копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] вбачається, що народилась [INFO] року, батьками якої є сторони по справі. З копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року, батьками якого є сторони по справі. Згідно ст. 180 СК України, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди - кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Згідно ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою пред'явлення позову є 08.09.2014 року, тому аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, беручи до уваги матеріальне становище відповідача, який має нерегулярний мінливий дохід, має задовільний стан здоров'я, не має більше утриманців, виходячи із обов'язку як матері, так і батька утримувати дітей, суд приходить до висновку що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 400 (чотириста) гривень щомісячно, починаючи з 08.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимоги позивачки [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів у виді додаткових витрати понесених нею за навчання сина у Ковельському промислово- економічному коледжі Луцького національного технічного університету, то суд вважає, що дані витрати мають буди розподілені порівно між сторонами. Згідно ст. 185 ч.1 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Як вбачається із договору № 0371 про навчання у Ковельському промислово - економічному коледжі Луцького національного технічного університету син позивачки [PERSON] і відповідача [PERSON] навчається у цьому навчальному закладі на денній формі навчання, і позивачка понесла додаткові витрати пов'язані з оплатою навчання сина відповідно до умов цього договору. Згідно умов цього договору позивачка зобов'язалась сплачувати вартість освітньої послуги за один рік навчання в розмірі 5340,00 грн. Згідно представлених позивачкою квитанцій про сплату за навчання вбачається, що позивачка [PERSON] сплатила протягом 2013 - 2014 року за навчання сина 10680,00 грн. Таким чином, половина витрат понесених позивачкою на навчання сина становить 5340,00 грн. Отже, з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути додаткові витрати понесені нею за навчання сина у Ковельському промислово- економічному коледжі Луцького національного технічного університету в сумі 5340 (п'ять тисяч триста сорок)грн. 00 коп. Суд також прийшов до висновку, що вимога позивачки [PERSON] про стягнення в її користь з відповідача [PERSON] аліментів в розмірі 70%здійснених нею витрат на речі для сина в розмірі 1932,00 грн. до задоволення не підлягає. . Відмовляючи в задоволенні цієї вимоги суд виходить з того, що витрати на придбання речей відповідно до ст.185 СК України не вважаються додатковими витратами і мають компенсуватись позивачці за рахунок аліментів. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.3 ст. 81 та ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial