Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності та перерозподіл спадщини. Свій позов обґрунтовує тим, що вона, 19 липня 1980 року зареєструвала шлюб з [PERSON] У період шлюбу [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частинами 1, 2 ст. 68 СК України зазначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином їй, на праві спільної сумісної власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. 6 лютого 2015 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності № 14695011 від 16 грудня 2013 року. Заповіту спадкодавець не залишив. Вона прийняла спадщину після його смерті, шляхом подачі відповідної заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а також син спадкодавця, [PERSON], оскільки був прописаний за місцем проживання спадкодавця. Інших спадкоємців немає. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, вона, у порядку спадкування за законом відноситься до першої черги спадкування і прийняла спадщину, а отже їй належить половина спадкового майна, а саме 1/4 частина квартири [ADDRESS]. Отже їй, у порядку права спільної сумісної власності подружжя та спадкування за законом в загальному належить 3/4 частини квартири по вулиці Пастерівській, 25, у місті Черкаси. Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Однак відповідач по справі довгий час не проживав зі спадкодавцем, в тому числі і на час відкриття спадщини, не здійснював витрати на утримання спадкодавця та його майна. Натомість позивач постійно проживала із спадкодавцем, забезпечувала його всім обхідним, здійснювала витрати на його утримання, догляд та лікування, приймала участь в утриманні майна спадкодавця, проведенні поточного та капітального ремонту житла спадкодавця, оплачувала комунальні послуги за квартиру. У зв'язку з даними обставинами необхідно перерозподілити спадкове майно і збільшити її частку у спадщині, а тому їй у порядку спадкування із збільшенням частки належить квартира [ADDRESS], у якій вона проживає. Оскільки у даному разі має місце спір про право, нотаріально оформити спадщину позивач не може. При зверненні до вона отримав відповідну відмову у видачі свідоцтва на право на спадщину. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У звязку з цим просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 6 лютого 2015 року. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити, надали суду заяву, в якій справу просили розглянути у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 19 липня 1980 року. Після укладання шлюб [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON], 9 березня 1989 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] Відповідно свідоцтва про право власності на квартиру від 16 грудня 2013 року, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Ч. 1, 2 ст. 68 СК України зазначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином [PERSON], на праві спільної сумісної власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть серії І-СР №255978, [PERSON] помер 6 лютого 2015 року. Відповідно до довідки ОСББ «Власник-25» від 9 вересня 2015 року, на день смерті власника квартири [ADDRESS] С.В. (6 лютого 2015 року) разом з ним у вказаній квартирі були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO], всього три особи. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову від 30 вересня 2015 року, [PERSON] звернулася із заявою до Другої черкаської державної нотаріальної контори, в якій просить видати їй свідоцтво про право на спадщину , а саме на ? частину квартири 91, що знаходиться в м. Черкаси по вул. Пастерівська,25, що залишилися після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 6 лютого 2015 року. Під час вивчення документів було встановлено, що згідно довідки про склад сімї на день смерті [PERSON] разом з ним були зареєстровані його дружина [PERSON] та син [PERSON], що також підтверджується записом про реєстрацію у паспорті. Останній не подав заяву про відмову від прийняття спадщини у шестимісячний строк до нотаріальної контори після смерті свого батька [PERSON], тому він вважається таким, що прийняв її. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Внаслідок зазначеного неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом на всю квартиру дружині померлого [PERSON], оскільки ще одним спадкоємцями першої черги являється син померлого [PERSON], який прийняв спадщину. Відповідно п.23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Враховуючи що [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], який помер 6 лютого 2015 року, є спадкоємцем першої черги але не може отримати свідоцтво про право власності, оскільки ще інший спадкоємець хоча й прийняв спадщину, але відмовляється отримати свідоцтво про право на спадщину, своєю заявою не заперечує проти перерозподілу спадщини суд вважає за можливим, визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 6 лютого 2015 року.

Outcome: approved