Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Сектор опіки та піклування відділу «Служби у справах дітей» Старобільської міської ради Луганської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем [PERSON] без держаної реєстрації шлюбу. Від даних відносин вона має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. З моменту народження дитини відповідач [PERSON] не утримував дитину матеріально та не піклувався про неї. Після народження дитини, а саме приблизно з вересня 2015 року він виїхав з міста Старобільськ, де вони спільно проживали, у невідомому напрямку та на даний час його місце проживання або перебування не відоме. Крім самоусунення відповідача від виконання обов`язку по утриманню дитини він також взагалі самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та участі у її вихованні, так відповідно до довідки від 09.04.2021 року, виданої лікарем [PERSON] , [PERSON] , [INFO] знаходиться на обліку в Старобільській міській лікарській амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 2 з народження. Дитину на облік ставила мати особисто та безпосередньо з дитиною відвідувала лікаря за необхідності, без участі відповідача, оскільки з моменту народження дитини, а саме з 2015 року, він виїхав з місця Старобільськ та на даний час місце знаходження його невідоме. Крім цього, відповідно до довідки від 12.04.2021 року виданою директором громадської організації «Центр психології та розвитку «Київський дворик»» [PERSON] відвідує групу неповного дня у цьому Центрі з вересня 2019 року. За час перебування в Центрі весь час приводить і забирає дитину мати [PERSON] , вона ж оплачує, приймає участь в усіх заходах, що відбуваються в Центрі . За всі роки батька дитини, який записаний в свідоцтві про народження, жодного разу не бачили. У свою чергу, вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянином Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії [PERSON] з 05 жовтня 2017 року, мешкають разом, у тому числі, з її донькою Неєю, який має бажання удочерити її доньку. У зв`язку з наведеним вона вимушена була звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, від її представника [PERSON] до канцелярії суду надійшла заява, в якій він просить суд розглянути справу без його участі та участі його довірителя. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи Сектор опіки та піклування відділу «Служби у справах дітей» Старобільської міської ради Луганської області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника третьої особи. Справу просять розглянути справу згідно вимог чинного законодавства. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 08.02.2018 року, [PERSON] за реєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про місце проживання від 19.04.2021 року, [PERSON] проживав в [ADDRESS] по вересень 2015 року без реєстрації. На теперішній час його місце знаходження не відомо. Відповідно до довідки, виданої 09.04.2021 року виданої Старобільською міською лікарською амбулаторією, [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на обліку в МЛПЗПСМ № 2 з народження. Відповідно до довідки ГО «Центр психології та розвитку «Київський дворик»» від 12.04.2021 року, [PERSON] відвідує групу неповного дня в Центрі психології і розвитку «Київський дворик» з вересня 2019 року. За час перебування в Центрі весь час приводить і забирає дитину мати, вона ж оплачує, приймає участь у всіх заходах, що відбуваються в Центрі. За всі роки батька дитини ні разу не бачили. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 05.10.2017 року, про що Деснянським районним у місті Києві актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено відповідний актовий запис № 2044. Відповідно до вимог ст. ст. 48, 51 Конституції України, - кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття. Дитинство і батьківство охороняються державою. Ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, передбачає, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина 2 ст.150 Сімейного кодексу України зобов`язує батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати до самостійного життя. Ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Незважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, проте суд вважає, що немає підстав вважати і не знаходить виняткового випадку і конкретних обставин справи для вирішення питання про не позбавлення батьківських прав відповідача, тому що таких конкретних обставин і виняткового випадку у суді не встановлено. Відповідач до наступного часу не змінив свого ставлення до дитини. Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши в сукупності надані докази, а також беручи до уваги те, що згідно ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Сторони та інші особи, які брали участь у справі, мали рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. На підставі ст.ст. 164, 165, 166, ст. ст.180-182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved