Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та знесення самочинної забудови шляхом знесення господарської споруди по [ADDRESS] та приведення належної позивачу земельної ділянки у первинний стан, вказавши на ті обставини, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 24.09.2008 року їй на праві приватної власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0803 га. Суміжним землекористувачем є відповідач [PERSON], якій згідно Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] від 22.01.2007 року належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,20 га. у с. Підгайці Луцького району. [PERSON] побудував господарську будівлю, частина якої знаходиться на земельній ділянці, що належить на праві приватної власності позивачу, чим створює їй перешкоди у користуванні своєю власністю. Покликаючись на наведене та ті обставини, що багаточисленні звернення до органів місцевого самоврядування бажаних результатів крім констатації факту порушення відповідачами права позивачки на належне користування своєю земельною ділянкою, не дали, просила зобов'язати відповідачів знести за власний рахунок самочинно збудовану господарську споруду, розташовану на земельній ділянці по [ADDRESS], та привести належну позивачу земельну ділянку у первинний стан. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги з підстав, вкладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідачі крім того, що побудували на її частині земельної ділянки спірну господарську споруду, то ще й утримують в ній свиней, чим створюють вкрай антисанітарні умови. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні , не визнавши позову, пояснив, що спірна будівля не є самочинною, оскільки у [PERSON] є всі дозвільні документи на її будівництво: будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, а саме: реконструкцію гаража. Просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи справи, суд прийшов до висновку про підставність заявленого позову. Відповідно до ст. 12 ЗК України передача земельних ділянок у власність і надання їх у користування є компетенцією сільських, селищних, міських рад. Згідно ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Статтею 376 ч. 4 ЦК України передбачено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює ) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Судом встановлено, що сторонам належать земельні ділянки відповідно до Державних актів на право власності на землю: [PERSON] відповідно серії [NUMBER] від 24.09.2008 року земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0803 га. у [ADDRESS]. Суміжним землекористувачем є відповідач [PERSON], якій згідно Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] від 22.01.2007 року належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку будівель і споруд площею 0, 20 га. у с. Підгайці Луцького району. Висновком № 7378-7379 судової будівельно-технічної експертизи від 12.08.2015 року (а.с. 73-78) підтверджено, що споруда, збудована відповідачами як гараж, відповідає проектній документації на його будівництво, проте не відповідає вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва. Наявне порушення в розміщенні досліджуваного гаража на земельній ділянці [PERSON], а саме, приміщення гаража запроектовано по межі земельної ділянки, що є порушенням вимог п.3.25 ДБН 360-92* «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень». Досліджувана споруда ( гараж), який належить [PERSON] частково, а саме: 16 кв.м. знаходиться на земельній ділянці [PERSON] (а.с. 76). Суд приймає до уваги, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень. Клопотання представника відповідача про залучення як третіх осіб інспекції ДАБК було відхилено, оскільки їх участь є обов'язковою при вирішенні справ про визнання права власності на самочинне будівництво, а не про знесення самочинного будівництва. В матеріалах справи є достатньо доказів про те, що даний спір був предметом розгляду компетентних державних органів, рішення яких підтверджують порушення відповідачем [PERSON] права позивача, що стверджено і у відповідях уповноважених органів про усунення порушення (а.с. 9-13). Інспекцією Держархбудконтролю у Волинській області громадянку [PERSON] притягнуто до адмінвідповідальності та зобов'язано привести будівельні роботи по реконструкції гаража у відповідність із чинним законодавством (а.с. 10-12). Статтею 376 ч. 4 ЦК України передбачено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Вищенаведене свідчить про тривале порушення зі сторони відповідача [PERSON], як власника домоволодіння і земельної ділянки по [ADDRESS], права позивача на належне користування належною їй земельною ділянкою по [ADDRESS], як суміжного землекористувача. Суд враховує, що знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил, можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила будівництво, відмовляється від такої перебудови. Із пояснень позивача, представника відповідача слідує, що [PERSON] категорично відмовляється від такої перебудови. Достовірність наведеного стверджено і рішенням Підгайцівської сільської ради № 38/13 від 17.06. 2014 року (а.с. 13). За таких обставин суд прийшов до висновку, що [PERSON] збудувала (реконструювала) гараж, частина якого знаходиться на земельній ділянці [PERSON], без погодження з [PERSON], як сусіднім землекористувачем, приміщення гаража спроектовано по межі земельної ділянки, що є порушенням вимог п. 3.25 ДБН 360-92*, відповідач відмовляється привести у відповідність свою нерухомість відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, а тому слід зобов'язати [PERSON] як власника домоволодіння і земельної ділянки по [ADDRESS], знести за власний рахунок самочинно збудовану господарську споруду відповідно до Висновку № 7378-7379 судової будівельно-технічної експертизи від 12.08.2015 року (а.с. 73-78), що розташована по [ADDRESS], та привести належну [PERSON] земельну ділянку у первинний стан згідно Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] від 24.09. 2008 року. Судом не встановлено жодних доказів, що [PERSON] є власником будинковолодіння по [ADDRESS], що він порушував права позивача, а тому в позові до нього слід відмовити. Слід також стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 3195,60 грн. судових витрат (243,60 грн. судового збору та 2952 грн. за проведення експертизи).

Outcome: approved