Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позов мотивовано тим, що рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 04 липня 2014 року стягнуто аліменти з [PERSON] у розмірі ? частку його доходів на утримання [PERSON], [INFO]. Вважає , що відповідач , відповідно до вимог ст.. 196 СК України , маючи заборгованість по аліментах, зобов»язаний сплатити їй неустойку Станом на 01 березня 2016 року заборгованість зі сплати аліментів становить 11204 .78 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь 2 886 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та судові витрати по справі . В судове засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з»явились, надіслали до суду клопотання про розгляд справи їх без участі, позовні вимоги підтримали, просять суд позов задовольнити . Відповідач [PERSON] в судове засідання надав заяву в якій просить справу слухати без його участі .Позовні вимоги визнає, проти позову заперечень не має . Суд розглянувши заяви та клопотання сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності дійшов до висновку, що позовні вимоги , заявлені позивачем підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав: Згідно приписів ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до вимог Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Стаття перша Протоколу №1 до Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» встановлює, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 27, 28 Конвенції «Про права дитини», яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток та право на освіту . Згідно з ч. 1 ст. 20 Сімейного Кодексу України до вимог, що витікають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 СК України. Згідно ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 1 , ч. 2 ст.. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] . Відповідно до рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 04 липня 2014 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] у розмірі ? частку його доходів на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення і до досягнення дитиною повноліття . З довідки розрахунку заборгованості по виплаті аліментів вбачається, що [PERSON] має заборгованість, яка станом на 01 березня 2016 року становить 11204 , 78 грн Згідно ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (правова позиція згідно з постановою Верховного Суду України № 6-81цс13 від 11 вересня 2013 року). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат пов»язаних з розгляду справи. Відповідно ст..1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах», така компенсація виплачується стороні на користь якої ухвалене судове рішення іншою стороною . Згідно Акту виконаних робіт від 17.05.2016 року та квитанції до прибуткового касового ордера № 11 від 17.05.2106 року в розмірі 3000 грн., які були сплачені позивачем на оплату послуг адвоката, з відповідача необхідно стягнути понесені нею витрати на правову допомогу. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір . Викладене, крім зазначеного, підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] а/с- 5, розрахунком заборгованості по аліментах, а/с- 4, актом виконаних робіт, а/с- 32, квитанцією до прибутковго ордера № 11 від 17.05.2016 року на суму 3000 грн., а/с- 29 докази не викликають сумніву, вони є достовірними та вичерпними .

Outcome: approved