Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , в якому вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 21.01.2017 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сім`я фактично розпалась, сторони припинили родинні стосунки, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 26.01.2021 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників. У наданий судом строк своїм правом подання до суду заяви із запереченнями\~проти\~розгляду\~справи в\~порядку\~спрощеного\~позовного провадження та відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Позивачем також не направлено до суду додаткових доказів, які б не були додані до позовної заяви. Позивач до початку судового засідання направила до суду заяву в якій зазначила про те, що сторони мешкають окремо вже протягом 6 місяців, просила не надавати строк для примирення, оскільки у неї з чоловіком склалось своє особисте життя, тому вважає за можливе позов задовольнити. Відповідач також направив до суду заяву у якій заперечував проти задоволення позову, оскільки хоча з позивачем і мешкає окремо, однак, [PERSON] регулярно до нього приїздить. У шлюбі сторони перебувають майже 5 років, тому вважав за можливе надати сторонам строк для примирення тривалістю 2 місяці. В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову, зазначивши, що сторони разом не мешкають приблизно 6 місяців, тому впевнена у неможливості подальшого примирення. Відповідач також підтвердив, що разом з позивачем упродовж 6 місяців мешкають окремо, однак підтримують контакт, спілкуються, тому проти задоволення позову заперечував. Будь-яких інших обставин, які б підтверджували намір відповідача продовжити подальші шлюбні стосунки не навів. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджено копією свідоцтва про шлюб, виданого Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 10.08.2017 року. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Як вказує ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вказує п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року, рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. З викладених позивачем обставин неможливості подальшого збереження шлюбу у позові та наданих пояснень в судовому засіданні, суд вважає, що подальше збереження шлюбу [PERSON] , та [PERSON] неможливе та суперечить загальним засадам сім`ї та шлюбних відносин сторін. В свою чергу доводи відповідача щодо надання строку для примирення вочевидь суперечать позиції позивача та не відповідають його наміру зберегти подружжя, не докладав зусиль для створення сприятливих умов у сім`ї та не вчиняв рішучих дій для зміни своєї поведінки. Тому, зважаючи на викладені обставини та досліджені докази, суд вважає за можливе розірвати укладений між сторонами шлюб та водночас, не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. Позивачем не заявлено вимог про стягнення з відповідача судового збору на свою користь, тому судом не вирішувалось питання про розподіл судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved