Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 06.09.2013 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. [INFO] у них народилася донька [PERSON] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Одночасно з позовом про стягнення аліментів позивачка подала до суду заяву про розірвання шлюбу. Незважаючи на те, що відповідач офіційно працевлаштований, матеріально забезпечений, він не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, що стало підставою для звернення до суду із позовом. Ухвалою Заводського районний суд м. Запоріжжя від 29.05.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Сторони, повідомлені про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, до судового засідання не з`явились. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі (а.с. 23). Відповідач неодноразово повідомлявся судом про дату, час і місце судового розгляду справи в установленому законом порядку (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України), шляхом надсилання судових повісток за адресою місця проживання засобами поштового зв`язку (а.с.\~21, 28). Проте, повторно в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а також не подав відзив на позовну заяву. З урахуванням викладених обставин, судом за згодою позивача, висловленою у поданій письмовій заяві, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Під час розгляду справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.09.2013 (а.с.\~12). Однак, в проваджені суду на теперішній час перебуває справи про розірвання шлюбу, ініційована позивачем. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , актовий запис №\~49 (а.с.\~13). Дитина проживає із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до\~ст.\~141\~СК України\~мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач працевлаштований, має задовільний стан здоров`я, інші утриманці у [PERSON] відсутні. Передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача щомісяця. Визначений судом розмір аліментів, на думку суду, буде відповідати інтересам дитини та не призведе до порушення прав та інтересів відповідача. З урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 18.05.2020 (а.с. 14). Згідно з п.\~1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.\~3 ч.\~1 ст.\~5\~Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved