Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним та визнання права власності, підчас розгляду справи [PERSON] неодноразово уточнювала позовні вимоги, згідно останнього уточнення до позовної заяви від 13.10.2017 року (а.с. 167) [PERSON] просила визнати заповіт від 20 травня 2013 року недійсним; виключити зі складу спадкового майна 1/2 частини квартири [ADDRESS], у звязку з тим, що [PERSON] за домовленістю у продовж шести років утримувала квартиру та використовувала свої гроші на утримання; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON]; стягнути з спадкоємиці [PERSON] 47490 грн. 28 коп., які заборгував їй спадкодавець [PERSON] за поліпшення та утримання (оплату комунальних послуг) квартири [ADDRESS]. Заявою від 09.03.2018 року (а.с. 207) [PERSON] просила стягнути з [PERSON] 530 грн. 61 грн. витрат на оплату судового збору та 6000 грн. витрат на оплату правничої допомоги, [PERSON] мотивувала свої позовні вимоги тим, що 27.11.2016 року помер її брат [PERSON], який був зареєстрований за адресою: [INFO], після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину вищезазначеної квартири, власником другої 1/2 частини квартири є позивач. Померлий [PERSON] проживав у вищезазначеної квартирі з квітня 2009 року по лютий 2011 року, у 2011 році [PERSON] переїхав у придбану нову квартиру за адресою: [ADDRESS]. З цього часу за домовленістю з братом вона утримувала квартиру, сплачувала комунальні послуги, поліпшила квартиру за свій рахунок, зробила в ній капітальний ремонт. У всіх трьох кімнатах було проведено шпаклювання стін, стелі, заміна шпалер, підлоги, заміна вікон, підвіконня, та укосів, були встановлені на вікнах грати, крім цього була замінена сантехника у квартирі, налагоджено газову колонку. На ремонт позивачем було витрачено 58204 грн., також у вказаний період позивачем було сплачено 36776 грн. 57 коп. за комунальні послуги з опалення, будинку та прибудинкової території, технічного обслуговування систем водопостачання, всього позивачем було витрачено: 94980 грн. 57 коп., половина від цієї суми дорівнює: 47490 грн. 28 коп. У позивача була домовленість с братом, що вона доглядає за квартирою та утримує її, робить ремонт, вкладає свої гроші, а він лишає їй свою частку квартири. Після смерті брата вона дізналася про наявність заповіту залишеного братом на все своє майно на [PERSON]. Заповіт був вчинений під впливом помилки, оскільки брат помилявся щодо того майна яке він заповідає. Заповідаючи все своє майно [PERSON] він не мав на увазі батьківську квартиру, тому що вважав що вона вже передана позивачу. Крім цього, [PERSON], як спадкоємець, повинна виплатити позивачу кошти в розмірі її витрат на поліпшення та утримання квартири, які заборгував їй покійний в сумі 42073 грн. 92 коп. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, просили уточнений позов задовольнити. В судовому\~засіданні представник\~відповідача позовні\~вимоги не\~визнав у\~повному обсязі\~та просив\~відмовити у\~задоволенні позову\~мотивуючи тим,\~що частина\~1\~ст.229\~ЦК України передбачає, що в разі, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК) мають існувати саме на момент вчинення правочину. Позивач зазначає, що [PERSON] заповідаючи своє майно, не мав на увазі спадкову квартиру, оскільки вважав, що вона передана позивачу, однак жодного належного та допустимого доказу па підтвердження цих посилань не надає. Також позивачем не доведено, що така помолка дійсно мала місце, а також що вона має істотне ззначення. Крім цього, в судовому засіданні позивач підтвердив, що на час складення заповіту, [PERSON] був дієздатний та усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, тобто він у повному обсязі розумів природу укладеного ним правочину та наслідки які виникнуть. У заяві про збільшення позовних вимог та уточненні до позовної заяви позивачем зазначається, що згідно до домовленості між нею та спадкодавцем, вона утримувала квартиру, сплачувала комунальні послуги, поліпшила житлові умови в квартирі [ADDRESS], в рахунок чого [PERSON] пообіцяв позивачу залишити їй свою частку квартири. Як зазначає\~ст.\~358\~ЦК України\~право спільної\~часткової власності\~здійснюється співвласниками\~за їхньою\~згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Однак згоди між позивачем та її братом досягнуто не було, вона все робила на свій власний розсуд, оскільки в квартирі проживали та проживають на теперішній час квартиранти, ремонт в квартирі був зроблений за рахунок квартплати, яка сплачувалася квартирантами та комунальні послуги сплачувалися також ними. Що також підтверджується відомостями з особових рахунків по оплаті за теплопостачання та електроенергію, оскільки як вбачається з сум пред'явлених до оплати, у квартирі постійно проживають люди та щомісячно сплачують комунальні послуги. Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Між [PERSON] та [PERSON] такого договору не існувало, тому він не зобовязаний сплачувати їй за комунальні послуги. Вона не мала доручення на сплату комунальних послуг від його імені. Як позивач зазначила у позові, [PERSON] проживав в квартирі лише по лютий 2011 року, згідно даних особових рахунків нарахування за надані комунальні послуги здійснювалися на ім'я позивача [PERSON], тобто спадкоємець в даному випадку не являвся споживачем житлово- комунальних послуг, оскільки він у період з лютого 2011 року їх не отримував, комунальні послуги сплачувалися за рахунок квартирантів, які мешкають в квартирі. Позивач звертається з вимогою про стягнення суми за утримання квартири за період з 2011 року, тобто з порушенням строків позовної давності. [PERSON] ніколи не погоджувався на здійснення ремонтних робіт позивачем, він хворів, йому необхідні були гроші на лікування, у зв'язку з чим він хотів продати квартиру, на що не погоджувалася позивач. Позивач відмовлялася від продажу квартири, оскільки вона отримувала доходи від майна, яке належало спадкодавцю, ремонт вона робила на свій риск, [PERSON] був проти встановлення вікон, заміни газової колонки та інших ремонтних робіт, оскільки вони не були нагально потрібні. Крім цього, за життя позивач не пред'являла до брата жодних вимог щодо витрат, пов'язаних із квартирою, чи поліпшень їх спільного майна, та на теперішній час не надає жодних доказів того, що здійснення поліпшень, про які вона зазначає, було нагально необхідне задля квартири, яка належала їй та спадкодавцю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 31.05.2017 року було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON]. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 31.05.2017 року була витребувана у приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], померлого 27.11.2016 року. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 26.09.2017 року була прийнята до розгляду заява [PERSON] від 31.07.2017 року про збільшення позовних вимог та уточнення до позовної заяви від 15.08.2017 року. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.07.2005 року [PERSON] є власником 1/2 частини квартири № 1 в м. Ізмаїлі Одеської області по проспекту Суворова, 67 (а.с. 10). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.07.2005 року [PERSON] є власником 1/2 частини квартири № 1 в м. Ізмаїлі Одеської області по проспекту Суворова, 67 (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 477180 [PERSON] помер - 27.11.2016 року (а.с. 5). Згідно заповіту від 20.05.2013 року [PERSON] все своє майно заповідав [PERSON], [INFO] (а.с. 69). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина зокрема на 1/2 частини квартири № 1 в м. Ізмаїлі Одеської області по проспекту Суворова, 67. До приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] звернулась [PERSON] із заявою від 07.12.2016 року про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 68), також [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] із заявою від 21.02.2017 року про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 76 на обороті). У частині третій\~статті 203 ЦК України\~визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини першої\~статті 229 ЦК України\~якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. У пункті 19\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними»\~судам роз'яснено, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину.\~Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.\~Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. У статті\~1233 ЦК України\~зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з частиною першою\~статті\~1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до частини другої\~статті\~1257 ЦК України\~за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до частини другої\~статті 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За змістом частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що у травні 2016 року у квартирі [PERSON] вона чула, як [PERSON] розмовляла по телефону з [PERSON], телефон був на гучному звязку, під час розмови [PERSON] зазначила, що не буде претендувати на спадщину. У [PERSON] були дуже добрі стосунки з братом, вона доглядала за квартирою № 1 в м. Ізмаїлі Одеської області по проспекту Суворова, 67, робила там ремонт, платила за комунальні послуги, цю інформацію вона знає зі слів [PERSON] [PERSON] доглядала за померлим, коли він перебував у лікарні. В даний час у квартирі № 1 в м. Ізмаїлі Одеської області по проспекту Суворова, 67 ніхто не проживає. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що спілкувався з померлим за два місяці до смерті і він йому повідомив, що квартира № 1 в м. Ізмаїлі Одеської області по проспекту Суворова, 67 залишається [PERSON], таку ж інформацію [PERSON] повідомляв і у 2011 році, крім цього померлий говорив, що [PERSON] сплачує комунальні послуги за квартиру. Свідок бачив [PERSON] у лікарні, коли померлий перебував там, [PERSON] жодного разу у лікарні не бачив. [PERSON] здійснила поховання брата, встановила памятник. Після придбання [PERSON] окремої квартири у 2011 році він переїхав туди разом з [PERSON] Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що знав померлого з 1995 року, він по сусідству придбав гараж. У 2008 році [PERSON] приїхав в гараж разом з [PERSON] і свідку стало зрозуміло, що померлий знайшов сімю. [PERSON] та [PERSON] дуже часто приїздили разом, відносини у них були дуже добрі. Свідок з ними виїздив у 2013 році на рибалку в с. Багате Ізмаїльського району. Свідок знає [PERSON], вона має складний характер і у неї з померлим були не дуже добрі відносини. Померлий свідомо написав заповіт на [PERSON] В квартирі № 1 в м. Ізмаїлі Одеської області по проспекту Суворова, 67 [PERSON] та [PERSON] проживали до 2013 року, померлий розповідав, що у 2013 році придбав житло в м. Ізмаїлі по проспекту Мира. У поведінці померлого не було дивностей і немає сумнівів у складанні заповіту. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] був сусідом по гаражу, померлого він знав з 1996 року, а [PERSON] знає з 2008 року. Свідок неодноразово бував в гостях у померлого та [PERSON], з ними їздив на море, часто спілкувався. У [PERSON] були проблеми із здоровям і тому він неодноразово казав, що хоче продати квартиру № 1 в м. Ізмаїлі Одеської області по проспекту Суворова, 67. Однак цю квартиру [PERSON] здавала квартирантам і вони не могли домовитися з приводу продажу квартири. Померлий казав, що все своє майно він бажав залишити [PERSON], померлий [PERSON] та [PERSON] мешкали разом в квартирі № 1 в м. Ізмаїлі Одеської області по проспекту Суворова, 67 з 2008 року по 2010 рік, а потім він купив іншу квартиру у якій померлий мешкав разом з [PERSON] до самої смерті. Померлий говорив, що в квартирі № 1 в м. Ізмаїлі Одеської області по проспекту Суворова, 67 увесь час проживають квартиранти. Свідок допомагав померлому у 2010 році вивозити його речі з квартири № 1 в м. Ізмаїлі Одеської області по проспекту Суворова, 67. В 2013 році у [PERSON] був нормальний стан, дивностей у його поведінці не було. У померлого з [PERSON] були погані стосунки. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що померлий [PERSON] та [PERSON] мешкали разом з 2007 року до 2010 року в квартирі № 1 в м. Ізмаїлі Одеської області по проспекту Суворова, 67, при цьому [PERSON] почала виживати їх з квартири. У 2010 році [PERSON] купив іншу квартиру у якій померлий мешкав разом з [PERSON] до самої смерті. Коли погіршився стан здоров?я [PERSON], необхідні були гроші на операцію і він хотів продати квартиру № 1 в м. Ізмаїлі Одеської області по проспекту Суворова, 67, однак [PERSON] заперечувала і не дала її продати та сховала документи на квартиру. Після 2010 року в квартиру №1 в м. Ізмаїлі Одеської області по проспекту Суворова, 67 [PERSON] запустила квартирантів. [PERSON] ненавидів [PERSON] і тому не бажав, щоб його частка квартири дісталася [PERSON] Померлий за життя говорив, що не образить [PERSON] [PERSON] у 2013 році був стриманим, ніяких відхилень у нього не було. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що бачила разом [PERSON] та [PERSON], які проживали разом і тому [PERSON] залишив на [PERSON] заповіт. [PERSON] дуже хворів і хотів продати квартиру №1 в м. Ізмаїлі Одеської області по проспекту Суворова, 67, документів на квартиру у нього не було, однак [PERSON] не бажала продавати квартиру. У липні 2017 року у квартирі №1 в м. Ізмаїлі Одеської області по проспекту Суворова, 67 проживали квартиранти, при цьому [PERSON] увесь час постійно проживала в будинку по вул. Комерційній, 91 в м. Ізмаїлі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] проживає в будинку по вул. Комерційній, 91 в м. Ізмаїлі. Вона неодноразово чула, як [PERSON] говорив, що хоче все своє майно заповідати [PERSON], він так хотів їй віддячити за все. Померлий [PERSON] та [PERSON] мешкали разом в квартирі № 1 в м. Ізмаїлі Одеської області по проспекту Суворова, 67, потім переїхали в іншу квартиру, при цьому [PERSON] хотів продати квартиру № 1 в м. Ізмаїлі Одеської області по проспекту Суворова, 67. В цієї квартирі жили квартиранти, свідок неодноразово бачила там світло та чула розмови в квартирі. З показань свідків вбачається, що [PERSON] та [PERSON] фактично проживали однією сімєю, тобто [PERSON] склав заповіт на особу з якою перебував у фактичних шлюбних відносинах. Наявність конфлікту між [PERSON] та [PERSON], ще за життя померлого [PERSON], підтверджується заявою [PERSON] до Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області від 18.10.2016 року (а.с. 42) та відповіддю Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області від 04.11.2016 року (а.с. 43). З досліджених показань свідків не вбачається, що [PERSON] складаючи заповіт на [PERSON] помилилася щодо обставин, які мають істотне значення. Заповіт [PERSON] був складений 20.05.2013 року, а помер він 27.11.2016 року, таким чином у померлого було достатньо часу для зміни заповіту, якби він був укладений в результаті помилки. Позивачем не було доведено, що [PERSON] дійсно допустив помилку стосовно заповіту і що вона має істотне значення. За таких\~обставин,\~в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту від 20 травня 2013 року недійсним необхідно відмовити. Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно,\~що є\~у власності\~двох або\~більше осіб\~(співвласників),\~належить їм\~на праві\~спільної власності\~(спільне\~майно). Відповідно до ч.ч.3, 5 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. Згідно ст.\~1160\~ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії, вона не має права вимагати відшкодування зроблених витрат. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що не отримувала від померлого [PERSON] письмового дозволу на ремонт квартири. В судовому засіданні позивачем не було доведено, що між померлим [PERSON] та [PERSON] була домовленність, що [PERSON] доглядає за квартирою № 1 в будинку № 67 по проспекту Суворова у м. Ізмаїлі та утримує її, робить ремонт, вкладає свої гроші, а він лишає їй свою частку квартири. На підтвердження проведення ремонту у квартирі [ADDRESS] Н.В. надала пропозицію № 1206-422 на виготовлення вікон (а.с. 12), перелік виконаних ремонтних робіт (а.с. 13) та зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва (а.с. 89). З вищезазначених доказів не вбачається, що такі ремонтні роботи взагалі були проведені у квартирі [ADDRESS] та не вбачається, що [PERSON] сплатила грошові кошти за ремонтні роботи в сумі 58204 грн. З наданих копій квитанцій за опалення по квартирі [ADDRESS] вбачається, що платником послуг за опалення та технічне обслуговування внутрішньобудінкових мереж був зазначений [PERSON] (а.с. 104 109, а.с. 116-120), з копій квитанцій за житлово - комунальні послуги вбачається, що платником послуг була зазначена [PERSON] (а.с. 110 115), з копій квитанцій за оплату послуг за водопостачання вбачається, що платником послуг був зазначений [PERSON] (а.с. 121 137). Тобто, [PERSON] не було надано належних та допустимих доказів оплати нею витрат за комунальні послуги по утриманню\~квартири [ADDRESS]. Відповідно ст.\~509\~ЦК України\~зобов'язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов'язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від вчинення\~певної дії\~(негативне\~зобовязання),\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов'язку. Зобов'язання\~виникають з\~підстав,\~встановлених\~статтею 11\~цього\~Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Позивачем не було доведено, що у померлого [PERSON] виникло зобовязання по сплаті саме перед [PERSON] витрат за ремонтні роботи та комунальні послуги витрачені на квартиру [ADDRESS]. Згідно ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Заявою від 23.05.2017 року [PERSON] просила приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] не видавати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину в звязку з оспорюванням заповіту (а.с. 79). Згідно заяви від 23.05.2017 року [PERSON] повідомила приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] про предявлення до [PERSON] кредиторських вимог на суму 100000 грн. (а.с. 79 на обороті). Як було встановлено судом, позивачем не було доведено, що у померлого [PERSON] виникли зобовязання по сплаті саме перед [PERSON] витрат за ремонтні роботи та комунальні послуги витрачені на квартиру [ADDRESS], тобто [PERSON] не може вважатися кредитором спадкодавця. За таких\~обставин,\~в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про виключення зі складу спадкового майна 1/2 частини квартири [ADDRESS], у звязку з тим, що [PERSON] за домовленістю у продовж шести років утримувала квартиру та використовувала свої гроші на утримання; визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON]; стягнення з спадкоємиці [PERSON] 47490 грн. 28 коп., які заборгував їй спадкодавець [PERSON] за поліпшення та утримання (оплату комунальних послуг) квартири [ADDRESS] необхідно відмовити, також в звязку з тим, що позивачу було відмовлено в позові, позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 530 грн. 61 грн. витрат на оплату судового збору, 6000 грн. витрат на оплату правничої допомоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між [PERSON] та адвокатом [PERSON] була укладено угода № 411 про надання правової допомоги від 24.05.2017 року (а.с. 37). Заявою від 20.02.2018 року [PERSON] просила стягнути з позивача судові витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн. (а.с. 196). Згідно розрахунку гонорару від 20.02.2018 року вартість всіх витрат на правову допомогу складає: 19292 грн. (а.с. 202). Квитанцією № 335 від 24.05.2018 року [PERSON] сплатила адвокату [PERSON] 6000 грн., на підставі угоди № 411 про надання правової допомоги від 24.05.2017 року (а.с. 197). Таким чином, підлягає стягненню з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], місце проживання: [INFO]) на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], місце проживання: [INFO]) судові витрати в розмірі 6000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved