Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача, яким просила суд встановити факт проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON], яка померла [INFO]; визнати за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS]; зобов'язати Олександрівську сільську раду Комінтернівського району Одеської області укласти з [PERSON] договір найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS]. В підготовочу судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача позовні вимоги визнала в повному обсязі, вважала їх обгрунтованими та законними. В силу ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову, проводиться у порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.4,5 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших громадян, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його діі суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд вважає, що позовні вимоги в частині встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю з 2005 року по 15.08.2011 року [PERSON] з [PERSON], яка померла [INFO], є доведеними, обгрунтованими відповідними доказами, не суперечать вимогам ст.8 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ч.ч.2,4 ст.3 Сімейного Кодексу України, проживання двох жінок однією сім'єю охоплюється визначенням Європейського тлумачення «право на сімейне життя», та не суперечить моральним засадам суспільства. Позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права користування житловою квартирою [ADDRESS] відповідають положенням ст.ст. 64,65 Житлового Кодексу України, тому в цій частині позов також підлягає задоволенню. Доводи позову про зобов'язання відповідача укласти договір найму житлового приміщення квартири [ADDRESS] суперечать положенням діючого законодавства. Так, розкриваючи зміст засади свободи договору у ст.ст. 6, 627 Цивільного Кодексу України законодавець визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, Цивільний Кодекс України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 та ст.627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Таким чином, суд знаходить безпідставними вимоги в цій частині позову, оскільки сторони вільні у праві укладення договору, і не може бути судового примусу задля досягнення мети в укладенні того чи іншого договору. Отже, суд не приймає визнання представником відповідача позову в цій частині, оскількі така позиція представника позивача суперечить наведеним положенням законодавства, що регулює договірні правовідносини. На підставі наведеного,

Outcome: partial