Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 26.10.2001 року помер її батько [PERSON], а 15.02.2017 померла її мати [PERSON]. До смерті батьки проживали [INFO]. Житловий будинок з господарськими спорудами, в якому проживали батьки позивача відносився до групи колгоспних дворів, кожному з них належало по 1/2 частині житлового будинку. Після смерті батька позивача, [PERSON], спадкоємцем до його майна була його дружина [PERSON], яка фактично вступила в управління спадковим майном, проживаючи разом з померлим в одному будинку. Таким чином, будучи власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами по вул.Комарова, 46, с.Гордіївка мати позивача набула права власності ще на 1/2 частину цього ж будинку після смерті свого чоловіка, однак не оформила правовстановлюючі документи на будинок. Позивач являється спадкоємцем до майна померлої матері [PERSON] по закону першої черги та по заповіту, посвідченого секретарем Гордіївської сільської ради Тростянецького району 10.10.2003 року за реєстровим №248. Позивач вчасно прийняла спадщину, частину спадкового майна вже оформила на себе. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок отримала відмову, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Тому [PERSON] змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул.Комарова, 46, с.Гордіївка, Тростянецького району Вінницької області. Позивач в судове засідання не зявилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач представник Гордіївської сільської ради Тростянецького району в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок, що розташований по вул.Комарова, 46, с.Гордіївка, Тростянецького району Вінницької області за [PERSON] та просить справу розглянути в його відсутності. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.2\~ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами\~ст.197 ЦПК України.\~\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №140889, виданого 27.10.2001 року виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що [PERSON] помер 26.10.2001 року в с.Гордіївка Тростянецького району, актовий запис про смерть №43 від 27.10.2001 року(а.с.19). За життя [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка змінила прізвище на [PERSON] в звязку з одруженням, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-АМ №090419, виданим повторно 21.02.2003 року Гордіївською сільською радою Тростянецького району Вінницької області (а.с.18). Відповідно до ст.549 ЦК УРСР(в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, частину спадкового майна, а саме земельну ділянку, оформила на себе. Отже [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], в тому числі 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами в с.Гордіївка, вул.Комарова, 46, Тротянецького району Вінницької області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №360039, виданого 16.02.2017 року виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що [PERSON] померла 15.02.2017 року в с.Гордіївка Тростянецького району, актовий запис про смерть №4від 16.02.2017 року(а.с.6). За життя 10.10.2003 року [PERSON] зробила заповітне розпорядження, яким усе своє майно заповіла [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем Гордіївської сільської ради Тростянецького району [PERSON] за реєстраційним №248.(а.с.8). Крім того, родинний звязок позивача з померлими підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЯР №133705 від 16.02.1959 року виданим на імя [PERSON], в якому в графі батьки записані [PERSON] та [PERSON](а.с.20). В подальшому позивач змінила прізвище на [PERSON] в звязку з одруженням. (а.с.21). Довідкою №617 від 27.09.2017 року виданою виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що [PERSON] за життя була зареєстрована та проживала в [INFO]. Спадкоємцем після її смерті являється [PERSON], яка вчасно прийняла спадщину. До складу спадкового майна належить житловий будинок з господарськими спорудами та 2 земельні ділянки.(а.с.7). Згідно вищезазначеної довідки №617 від 27.09.2017 також встановлено, що домогосподарство по вул.Комарова, 46, с.Гордіївка, Тростянецького району Вінницької області станом на 15.04.1991 року відносилось до групи колгоспних дворів. Головою двору був [PERSON], членами дружина [PERSON] За даними земельно-шнурової книги Гордіївської сільської ради запис №292 біля домогосподарства за адресою с.Гордіївка, вул.Комарова, 46 рахується земельна ділянка площею 0,38га з правовим режимом 0,25га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 0,13га для ведення особистого селянського господарства.(а.с.7). Згідно технічного паспорту виготовленого станом на 19.10.2017 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в с.Гордіївка, вул.Комарова, 46, Тростянецького району Вінницької області, який являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 78,9кв.м., житловою площею 56,8кв.м., допоміжною площею 22,1кв.м.(а.с.9-14). Відповідно до ксерокопії погосподарської книги за 1991-1992 роки встановлено, що домогосподарство по вул.Комарова, 46 с.Гордіївка Тростянецького району відносилось до групи колгоспних дворів, головою був [PERSON], членами [PERSON]В.(а.с.22,23). Також даний факт підтверджено довідкою №619 від 28.09.2017 року, виданою виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району(а.с.24). Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме кожному з них належало по 1/2 частині житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в с.Гордіївка, вул.Комарова, 46, Тростянецького району Вінницької області. Отже дослідивши матеріали справи підтверджено, що будучи власником 1/2 частини будинку [PERSON] після прийняття спадщини свого чоловіка [PERSON] стала власником всього будинку з господарськими спорудами . Позивач вчасно прийняв спадщину після смерті матері, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі(а.с.15). Оглянувши в судовому засіданні спадкову справу №280/2017р. до майна померлої 15.02.2017 року [PERSON] встановлено, що [PERSON] вчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, частину спадкового майна оформила на себе, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом(а.с.37-39). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. З відповіді-відмови від 31.10.2017 року за №706/02-17, виданої завідуючою Тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON] випливає, що позивач [PERSON] дійсно має право на визнання за нею право власності на спадкове майно після смерті матері, однак за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок не має змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.17). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved