Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 12 січня 1993 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Поліською сільською радою народних депутатів, актовий запис №1. Від спільного шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO], яка вже досягла повноліття, та неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалось, внаслідок того, що між ними постійно виникали непорозуміння через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюб носить формальний характер, подальше збереження сім'ї є неможливим, примирення неможливе, а тому, просила суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позов та просила його задовольнити. Після розірвання шлюбу бажає мати прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав. Суду показав, що тривалий час із відповідачкою виникають непорозуміння, остання часто залишає домівку, у неї є своє особисте життя, сім'єю вона не цікавиться. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, шлюб просив розірвати, строк на примирення не давати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 січня 1993 року Поліською сільською радою народних депутатів, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №1. Від шлюбу у сторін є повнолітня дочка [PERSON] та неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 вересня 1999 року виданим Поліською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області. З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що сторони на даний час разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини між ними фактично припинені, внаслідок чого почуття любові та поваги між ними зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Даний факт суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюються судом, як таке, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Встановлено, що сім'я фактично розпалась, враховуючи особливий характер сімейних відносин подружжя, суд вважає примирення сторін неможливим, а тому шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved