Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.07.2015 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,0547 га, що знаходяться в м. Ківерці, вул. Воровського, 40, Волинської області. Вона та відповідач у справі [PERSON], будучи спадкоємцями першої черги, прийняли спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на момент смерті. При зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, у зв'язку з відсутністю у спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Тому просить в судовому порядку визнати за нею право власності на 1/2 частину житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0547 га, що знаходяться в м. Ківерці, вул. Воровського, 40 Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності та визнання нею позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.07.2015 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ № 178882 від 24.11.2015 року (а.с.5). Відповідно до Акту прийняття в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого будівництвом індивідуального жилого будинку, затвердженого рішенням виконкому Ківерцівської міської ради № 450 від 01.11.1985 року житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в м. Ківерці, вул. Воровського, 40, Волинської області належить [PERSON] Належність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0547 га, цільове призначення для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в м. Ківерці, вул. Воровського, 40, Волинської області, стверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВЛ № 030823 від 25.06.2003 року (а.с.12). Відповідно до змісту ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України однією з підстав виникнення права власності на земельну ділянку, є прийняття спадщини. Згідно статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку у порядку спадкування переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачем у справі стверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про народження [PERSON] від 26.09.1952 року (а.с.14), де батьком останньої вказаний [PERSON] Зміна прізвища позивача з «Щебет» на «Крочук» стверджується свідоцтвом про одруження серії VI-YP № 243568 від 06.02.1971 року (а.с.15). Позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину, подавши у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що стверджується повідомленням Ківерцівської державної нотаріальної контори (а.с.25). Постановою № 205/02-31 від 15.02.2016 року державний нотаріус Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області відмовив гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадкового майна через відсутність у спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів. З повідомлення Ківерцівської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON], який помер 21.07.2015 року, заведено спадкову справу № 457 за 2015 рік. 27.11.2015 року із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася [PERSON] 01.12.2015 року із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася [PERSON] Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформленого свідоцтва на право власності на нерухоме майно у спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0547 га, що знаходяться в м. Ківерці, вул. Воровського, 40, Волинської області в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]

Outcome: approved