Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 7284,20 грн., стягнення додаткових витрат на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1500,00 грн. щомісячно та витрати на надання їй правничої допомоги в сумі 3000 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 08.02.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] стягуються аліменти в розмірі 1/3 частки від всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Діти проживають з матір`ю. Дитина [PERSON] має низку захворювань, є дитиною-інвалідом. Вона потребує стороннього догляду та постійного прийому ліків. На даний час дитина потребує операції, на проведення якої необхідно близько 10000 грн. Позивач не має таких коштів, тому операцію відтерміновано. Лише на придбання ліків та підгузків позивач витрачає близько 3000 грн. на місяць. Від відповідача вона жодних коштів не отримувала, добровільно брати участь у лікуванні доньки він відмовляється. За таких обставин і враховуючи, що батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] . В порушення вимог статті 196 СК відповідач вчасно аліменти не сплачував, допустив заборгованість по сплаті аліментів, а тому позивач просить стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з березня 2018 року по травень 2019 року в розмірі 7284,20 грн. Від позивача до суду надійшла письмова заява, відповідно до якої позов підтримала і просила розглянути справу без її участі. Від відповідача до суду надійшла письмова заява, відповідно до якої він позов не визнавав та просив розглянути справу без його участі. Також пояснив, що допустив заборгованість по сплаті аліментів, так як державний виконавець не повідомила його про збільшення розміру аліментів в зв`язку зі збільшенням середньої заробітної плати з якої нараховується розмір аліментів. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 08.02.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] стягуються аліменти в розмірі 1/3 частки від всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів з березня 2018 року по травень 2019 року та станом на 31.05.2019 року становить 19367,54 грн. (а.с. 8). Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини. У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України) У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16 від 03 квітня 2019 року. Позивачем було надано свій розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, але суд не може його прийняти, так як він не відповідає визначеним законом розрахунку неустойки, які також викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду. Таким чином, розмір неустойки (пені) по аліментах необхідно розраховувати наступним чином: 2018 рік: За березень 2018 року неустойка (пеня) становить 10235 грн. (1864,30 грн. розмір заборгованості за аліментами х 549 днів прострочення сплати аліментів х 1%). За квітень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 16557,45 грн. (різниця між нарахованими та сплаченими аліментами, яка становить розмір заборгованості за аліментами 3190,26 грн. х 519 днів прострочення сплати аліментів х 1%). За травень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 11481,03 грн. (різниця між нарахованими та сплаченими аліментами, яка становить розмір заборгованості за аліментами 2352,67 грн. х 488 днів прострочення сплати аліментів х 1%). За червень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 8485,23 грн. (різниця між нарахованими та сплаченими аліментами, яка становить розмір заборгованості за аліментами 1852,67 грн. х 458 днів прострочення сплати аліментів х 1%). За липень 2018 року сума аліментів становить 3639,00 грн., сплачено 4500,00 грн., отже неустойка (пеня) не нараховується. За серпень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 6490,44 грн. (різниця між нарахованими та сплаченими аліментами, яка становить розмір заборгованості за аліментами 1639 грн. х 396 днів прострочення сплати аліментів х 1%). За вересень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 9658,74 грн. (різниця між нарахованими та сплаченими аліментами, яка становить розмір заборгованості за аліментами 2639 грн. х 366 днів прострочення сплати аліментів х 1%). За жовтень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 3639,21 грн. (різниця між нарахованими та сплаченими аліментами, яка становить розмір заборгованості за аліментами 1086,33 грн. х 335 днів прострочення сплати аліментів х 1%). За листопад 2018 року сума аліментів становить 4086,33 грн., сплачено 6000,00 грн., отже неустойка (пеня) не нараховується. За грудень 2018 року розмір неустойки (пені) становить 2976,54 грн. (різниця між нарахованими та сплаченими аліментами, яка становить розмір заборгованості за аліментами 1086,33 грн. х 274 днів прострочення сплати аліментів х 1%). 2019 рік За січень 2019 року розмір неустойки (пені) становить 2639,78 грн. (різниця між нарахованими та сплаченими аліментами, яка становить розмір заборгованості за аліментами 1086,33 грн. х 243 днів прострочення сплати аліментів х 1%). За лютий 2019 року розмір неустойки (пені) становить 6635,61 грн. (різниця між нарахованими та сплаченими аліментами, яка становить розмір заборгованості за аліментами 3086,33 грн. х 215 днів прострочення сплати аліментів х 1%). За березень 2019 року розмір неустойки (пені) становить 7518,85 грн. (4086,33 грн. розмір заборгованості за аліментами х 184 днів прострочення сплати аліментів х 1%). За квітень 2019 року сума аліментів становить 4086,33 грн., сплачено 7000,00 грн., отже неустойка (пеня) не нараховується. За травень 2019 року розмір неустойки (пені) становить 1336,19 грн. (різниця між нарахованими та сплаченими аліментами, яка становить розмір заборгованості за аліментами 1086,33 грн. х 123 днів прострочення сплати аліментів х 1%). Отже, загальна сума пені за порушення [PERSON] аліментних зобов`язань становить 87654,07 грн. Разом з тим, у відповідно до ст. 196 СК України, з [PERSON] на користь [PERSON] може бути стягнута пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 19367,54 грн., що є не більше 100 відсотків заборгованості. Сплати відповідачем частково заборгованості по аліментам протягом липня, листопада 2018 року та квітня 2019 року не впливає на визначення розміру пені (неустойки), оскільки сплата заборгованості не звільняє його від сплати неустойки ( пені ) за період в який ця заборгованість мала місце. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно частини 2 ст.264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Враховуючи, що позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 7284,20 грн., суд вважає за необхідне не виходити за межі позовних вимог та стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 7284,20 грн. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1500,00 грн. суд зазначає наступне. Дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю. Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 385 КНП Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня » підтверджується, що [PERSON] перебувала на лікуванні з 14.01.2019 року по 18.01.2019 року з діагнозом МВВР: ХЗН ІІ. Нейрогенна дисфункція сечового міхура за органічним типом (атонічний сечовий міхур), рефлекс-нефропатія; уретерогідронефроз ІV ст., мегауретер зліва (стан після ендоскопічної корекції МСР ІV ст.. зліва(04-2011), уретерокутанеостомії зліва (03-2013, 07-2014); вторинно зморщена ліва нирка; ускладнений хронічний пієлонефрит, період ремісії, ХНН І (тубулярна); вроджена вада ЦНС (спино-мозкова грижа крижового відділу, стан п/о 2007р, оклюзійна гідроцефалія, стан після ВПШ 2007 р), трипарез, сфінктерні порушення; вроджена вада серця (ІІ ASD, аномалія нісходної аорти); гіперметропія, ізотропія лівого ока; аденоїдні вегетації ІІ-ІІІ ст..; сірчані пробки вух і їй було призначено лікування (а.с.9). Із наданої позивачем виписки із історій хвороби вбачається, що [PERSON] систематично перебуває на лікуванні і у зв`язку із виявленими захворюваннями їй призначено постійне лікування. Наданими позивачем чеками і платіжними документами підтверджуються її витрати на лікування (а.с.10-30) Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Згідно ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і Закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Аналіз положень ст.185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Звертаючись до суду із вимогою про стягнення половини додаткових витрат на дитину від 3000 грн., які вона витрачає на лікування щомісячно, а саме позивач просить стягнути з відповідача кошти на додаткові витрати в сумі 1500 грн. щомісячно, враховуючи довідки з лікарні, що підтверджують хворобу дитини і необхідність постійного лікування доньки сторін, а також перелік призначених ліків. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Отже, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат. Відповідач є працездатним, здоровим, на утриманні інших осіб не має, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, має матеріальну можливість приймати участь у наданні додаткової матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо щомісячного стягнення з відповідача коштів на ліки доньки у розмірі 1500 грн., так як необхідність придбання таких ліків щомісячно підтверджується відповідними документами: випискою з медичної карти дитини, довідкою з приводу вартості ліків, необхідних дитині для лікування. В той час починати стягнення додаткових коштів на дитину слід з дня набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. Крім того позивач просила стягнути з відповідача на її користь витрати на надання правової допомоги в сумі 3000 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.1 ст.134 ЦПК України, разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ст..137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що була сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) зазначенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В силу вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В матеріалах справи є: акт виконаних робіт щодо надання юридичних послуг між [PERSON] та адвокатом Дейною С.А., сума витрат за отримання консультації адвоката становить 200 грн., ознайомлення з документами та взяття довідки про заборгованість по аліментам - 300 грн., за складання позовної заяви - 500 грн., за представництво інтересів позивача у суді 2000 грн., що разом становить 3000 грн., витяг з договору № 55 про надання правової допомоги [PERSON] Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги [PERSON] , адвокатом Дейною С.А., а лише витяг з нього, документи, які свідчать про оплату гонорару (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Враховуючи викладене, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Outcome: partial