Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, вказавши, що вона з відповідачем з 23.11.2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сімейно - шлюбні відносини між ними зіпсовані та вони мешкають окремо. Відповідач не надає їй матеріальну допомогу. У зв`язку з вагітністю вона потребує додаткових матеріальних витрат, тому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь та утримання на період вагітності у твердій грошовій сумі у розмірі 9000,00 грн., щомісячно, та після народження дитини , до досягнення дитиною трьох років, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Позивач [PERSON] раніше зверталася до суду з заявою де свої позові вимоги змінила в частині розміру аліментів, а саме просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1 / 4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, що підтримала 13 01 2020 року у судовому засдіннні та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі 1 / 6 частки, враховуючи, що він сплачує аліменти на іншу дитину. Третя особа [PERSON] яка 04.12.2019 року ухвалою суду залучена до розгляду справидо суду не з`явився, про слухання справи повідомлялася відповідно до ст. 128 ЦПК України. Своїм правом, передбаченим ст. 181 ЦПК України, подати до суду письмові пояснення щодо позову не скористалась. Вислухавши строни , дослідивши матеріали справи, з урахуванням уточнення позовних вимог суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 23.11.2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано у Довгинцівському районному у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було складено відповідний актовий запис №403 (а.с.7 - копія свідоцтва про шлюб). Як вбачається з висновку ВКК № 123/622 від 16.08.2019 року (а.с. 6), позивач [PERSON] станом на 16.08.2019 року перебувала на 30 тижні вагітності. Станом на час розгляду справи [INFO] позивач народила дитину - [PERSON] , батьком якого є відповідач - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20.10.2019 року виданим Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Серія [NUMBER] . Як вбачається з позовної заяви сторони проживають окремо, при цьому позивач зазначає про наявність матеріальних труднощів, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Ч.1 та ч. 2 ст. 80 СК України передбачено, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, відповідач [PERSON] є працездатним за віком та станом здоров`я, має стабільний дохід, оскільки є працевлаштованим, отримує дохід що вбачається з довідки № 163 від 16.09.2019 року виданої СП «Криворізьке локомотивне депо» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця». Разом з тим, відповідач [PERSON] має зобов`язання по виконавчому листу виданому на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21.10.2004 року , стосовно утримання своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гуренка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч.1,2 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.ч.1, 2, 4- 6 ст.84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Вагітність є підставою для стягнення аліментів на користь дружини у сукупності з іншими обставинами, зокрема, здатністю чоловіка надавати дружині матеріальну допомогу. Факт походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) не зазначений як умова виникнення права дружини на утримання під час вагітності (ч.1 ст.84 СК України). Таким чином, чоловік зобов`язаний надавати утримання дружині під час її вагітності навіть у тому випадку, коли він не є батьком дитини. Якщо він оспорить батьківство після народження дитини, то його обов`язок буде припинятися лише після набрання сили відповідним рішенням суду про виключення відомостей про чоловіка як про батька дитини (ст.136 СК України). Право на утримання у зв`язку з вагітністю виникає у шлюбі з моменту зачаття і триває протягом всього періоду вагітності. Хоча право на утримання у зв`язку з вагітністю припиняється з моменту народження дитини, одночасно за необхідних умов виникає право на утримання відповідно до ч.2 ст.84 СК України. Тому після народження дитини немає необхідності повторно звертатися до суду з іншою вимогою - про надання утримання до досягнення дитиною трьох років. Право особи на утримання у зв`язку з проживанням з нею дитини триває до досягнення дитиною відповідного віку (трьох або шести років). Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Вищевказані обставини в своїй сукупності, є обставинами, які мають істотне значення по справі, та повинна враховуватись судом при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, як чоловіка позивача та батька дитини, який загалом має фінансову змогу надавати матеріальну допомогу останній, однак не в тому розмірі, який зазначено позивачем по справі з урахуванням уточнення. Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги той факт, що відповідач [PERSON] має неповнолітню доньку [PERSON] , та сплачує аліменти третій особі по справі на її утримання, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини з якою проживає дитина, яка не досягла трирічного віку, відсутність у дружини самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті, сам матеріальний стан відповідача та його фінансові можливості, який дозволяє йому надавати позивачеві таку допомогу, разом з тим відповідач доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці суду не надав, отже суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача, аліментів у розмірі 1 / 6 частки на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років, в іншій частині позовних вимог відмовити. Згідно статті 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Крім того, згідно ст.ст. 4,5 ЗУ «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: partial