overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 30 серпня 2019 року, посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила їх задовольнити. Відповідач надав до суду відгук (заперечення), які підтримав у судовому засіданні, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2000 року. 05 квітня 2007 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], було розірвано (актовий запис про розірвання шлюбу №249 Відділу реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси від 05 квітня 2007 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження №1090 Відділу реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси від 11 вересня 2001 року). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Малолітня дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в праві користування житловою площею за адресою: [ADDRESS], шляхом позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, №114, кв.№66. При цьому позивач посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 18 червня 2015 року вона є власником квартири [ADDRESS]. За зазначеною адресою також зареєстрований відповідач [PERSON], який є чоловіком колишнього власника квартири. Відповідач з 07 листопада 2014 року за вищезазначеною адресою не проживає, будь-яких витрат по оплаті комунальних послуг не несе, що погіршує матеріальний стан позивача. Встановити місцезнаходження відповідача неможливо, а тому вона вимушена звернутись до суду з даною заявою. Позивачка у судове засідання не зявилась, повідомлялась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просить розглядати за її відсутністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач та представник третьої особи у судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, на підставі договору купівлі-продажу від 18 червня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 18 червня 2015 року, номер запису про право власності: 10098050, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки ОСББ «Білий аіст» про склад сімї та реєстрацію №94 від 26 серпня 2015 року, за вищезазначеною адресою, в тому числі, зареєстрований відповідач [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] з 07 листопада 2014 року в квартирі [ADDRESS] не проживає, речей своїх не утримує. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач, залишаючись зареєстрованим у квартирі, створює позивачу перешкоди у реалізації свого права як власника, оскільки розрахунок платежів за комунальні послуги здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою осіб, у звязку з чим позивач вимушений сплачувати комунальні послуги за відповідача, що погіршує його матеріальний стан. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованим та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та, уточнивши позовні вимоги, просить усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. При цьому позивачка посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2013 року вона є власником квартири [ADDRESS] За зазначеною адресою також зареєстрована колишня власниця квартири відповідачка [PERSON], яка з січня 2013 року за вищезазначеною адресою не проживає, будь-яких витрат по оплаті комунальних послуг не несе, що погіршує матеріальний стан позивачки. Місцезнаходження відповідачки невідоме, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила їх задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, на підставі договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], р.№1588, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] Відповідно до довідки від 12 червня 2014 року за вищезазначеною адресою також зареєстрована відповідачка [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з січня 2013 року у квартирі [ADDRESS] не проживає, речей своїх не утримує, встановити її місцезнаходження неможливо, що підтверджується актом про непроживання від 01 червня 2014 року, посвідченому належним чином та іншими матеріалами справи. Згідно ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідачка, залишаючись зареєстрованою у квартирі, створює позивачці перешкоди у реалізації свого права як власника, оскільки розрахунок платежів за комунальні послуги здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою осіб, у зв'язку з чим позивачка вимушена сплачувати комунальні послуги за відповідачку, що погіршує її матеріальний стан. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованим та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, уточненим в частині його розміру під час розгляду справи, до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої мотивує тим, що з 21.02.1998 року знаходилася з відповідачем у шлюбі. Рішенням Євпаторійського міського суду від 09.06.2011 року шлюб між ними був розірваний. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Після розлучення відповідач матеріальну допомогу на утримання сину не надає, добровільно платити аліменти на утримання дитини не бажає. Свої батьківські обов'язки щодо матеріального забезпечення дитини відповідач не виконує, не приймає участі у вихованні сина. Аліменти відповідач нікому не платить, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги підтримала та просила встановити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Пояснив, що знаходиться у скрутному матеріальному становищі, але згоден надавати допомогу своєї дитини у розмірі ? частини від свого заробітку. Вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. У справі встановлено, що рішенням Євпаторійського міського суду від 09.06.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а. с.6). Згідно свідоцтву про народження [NUMBER], виданому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Євпаторійського міського управління юстиції АР Крим 29.11.2012 р., [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO] (а.с.3). У судовому засіданні встановлено,що дитина постійно проживає та знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач [PERSON] участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги не оказує. Відповідно до ст. 181 СК України у разі невиконання батьками свого обов'язку утримувати дітей аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу їх матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, житло, беручи до уваги матеріальний стан сторін, суд задовольняє позов про стягнення аліментів у розмірі 300 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.191 СК України, аліменти на утримання дитини присуджуються з дня пред'явлення позову, тобто в даному випадку - з 14.02.2014 р. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежів за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, уточненим під час розгляду справи, до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої мотивує тим, що з 24.01.2006 року знаходилася з відповідачем у шлюбі. Рішенням Євпаторійського міського суду від 01.10.2013 року шлюб між ними був розірваний. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Після розлучення відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, добровільно платити аліменти на утримання сина не бажає. Свої батьківські обов'язки щодо матеріального забезпечення дитини відповідач не виконує У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги підтримала та просила встановити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Пояснив,що згоден надавати допомогу своєї дитини та сума 500 грн. щомісячно його влаштовує. Вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. У справі встановлено, що рішенням Євпаторійського міського суду від 01.10.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а. с.4). Згідно свідоцтву про народження [NUMBER], виданому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Євпаторійського міського управління юстиції АР Крим 21.08.2007 р., [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO] (а.с.3). Судом встановлено,що дитина постійно проживає та знаходиться на утриманні позивачки(а.с.6). Відповідач [PERSON] участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги не оказує. Відповідно до ст. 181 СК України у разі невиконання батьками свого обов'язку утримувати дітей аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу їх матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, житло, беручи до уваги матеріальний стан сторін, суд задовольняє позов про стягнення аліментів у розмірі 500 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.191 СК України, аліменти на утримання дитини присуджуються з дня пред'явлення позову, тобто в даному випадку - з 03.02.2014 р. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежів за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, уточненому в наступному, в якому зазначила, що 31.03.2013 уклала з ФОП «[PERSON].» договір ДК-1186 I (далі Договір) на виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій вартістю 6327,00 грн. Виконуючи умови договору позивач через ПАТ «Альфа-Банк» переказала на рахунок відповідача кошти в сумі 6327,00 грн., проте до теперішнього часу останній свої обов'язки за договором не виконав, замовлення не доставив. У відповідності до п. 7.6. Договору замовник повідомлений про неможливість розірвання цього договору згідно доповнення № 3 до Постанови КМУ від 19.03.1994 № 172 затвердженого переліку товарів належної якості не підлягаючих обміну та поверненню. Відповідно даному переліку, скло нарізне та розкроєне під розмір, визначений покупцем (замовником) поверненню не підлягає. ПВХ конструкції, виготовлені на замовлення та під розмін замовника, враховуючи зміст ст. 184 ЦК України є річчю, визначеною індивідуальними ознаками, незамінною. Вказаний пункт Договору на думку позивача суперечить нормам чинного законодавства, через що просить визнати Договір та Додаток № 1 до нього недійсними. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та наполіг на задоволенні позову. Відповідач до суду не з'явився, про дату і час слухання справи сповіщався належним чином за останнім відомим місцем перебування, що дозволяє розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Факт укладення 31.03.2013 між ФОП «[PERSON].» та позивачем договору ДК-1186 I на виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій вартістю 6327,00 грн., як ї його оплата позивачем сторонами не заперечується, отже не підлягає доказуванню, крім того підтверджується відповідним Договором та додатком до нього (а.с. 5, 6). Підстави недійсності правочину закріплені в ст.ст. 203, 215 ЦК України. Стаття 217 ЦК України передбачає, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. В даному випадку, як вважає суд, Договір був би укладений і без включення до нього п. 7.6. та підписання сторонами Додатку № 1 до Договору. Доказів, які б свідчили про зворотне, позивачем не надано. Отже підстав для задоволення позову суд не вбачає. Позов не може бути задоволений навіть частково, в частині визнання недійсними п. 7.6. Договору та Додатку № 1 до Договору, так як їх не можна вважати такими, що суперечать закону. Пункт 7.6. Договору та Додатку № 1 до нього регулює відносини, які виникають після виготовлення зазначеного в Договорі виробу належної якості, чого, як вбачається з обставин справи, здійснено не було. Норми закону, на які посилається позивач (ст.ст. 865, 867 ЦК України, ст.ст. 10, 11 Закону України «Про захист прав споживачів») вказують на можливість відмовитись від договору на певних його стадіях, проте не дають підстав для визнання його недійсним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому зазначає, що з 12.07.2003р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є і записаний у свідоцтві про народження відповідач по справі. Сімейне життя з відповідачем не склалось, з березня 2014р. проживають окремо. Її заробітної плати не вистачає для забезпечення сина усім необхідним, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює і має можливість надавати таку допомогу. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове сторони не з`явились, просять розглядати справу у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає, про що повідомили суду письмово. Дослідив матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, відповідає інтересам дитини, так як у відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому зазначає, що з 12.09.2009р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є і записаний у свідоцтві про народження відповідач по справі. З липня 2014р. з відповідачем проживають окремо, матеріальної допомоги на її утримання відповідач не надає, вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, у зв'язку з чим зазнає матеріальні труднощі. Просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. У судове сторони не з`явились, просять розглядати справу у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає, про що повідомили суду письмово. Дослідив матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому зазначає, що з 12.09.2009р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є і записаний у свідоцтві про народження відповідач по справі. Матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим у неї склалось тяжке матеріальне положення. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове сторони не з`явились, просять розглядати справу у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає, про що повідомили суду письмово. Дослідив матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, відповідає інтересам дитини, так як у відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому зазначає, що з 12.10.2013р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є і записаний у свідоцтві про народження відповідач по справі. З вересня 2014р. відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, у зв'язку з чим у неї склалось тяжке матеріальне положення. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове сторони не з`явились, просять розглядати справу у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає, про що повідомили суду письмово. Дослідив матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, відповідає інтересам дитини, так як у відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Outcome: approved