Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], Санжарівської сільської ради та Ротмистрівської сільської ради про визнання права власності на спадщину, посилаючись на те, що 23 лютого 2016 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського підприємства площею 2,96 га, розташованої в адмінмежах Тернівської сільської ради Смілянського району державний акт серія ЯБ№162125 та земельної ділянки площею 0,6307 га розташованої в адмінмежах Санжариської сільської ради Смілянського району. Позивач, постійно проживала із своїм чоловіком до дня його смерті, та до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини не зверталась, тому вважається такою, що прийняла спадщину. Також спадщину після смерті [PERSON] прийняла і відповідач, яка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на майно згідно заповіту. В нотаріальному оформленні права на спадщину позивачу було відмовлено у звязку з тим, що в неї відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю, а відповідач їй його не надає, тому змушена звернутись до суду. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча про день та час судового розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать матеріали поштової кореспонденції. Представник Тернівської сільської ради в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява від Тернівської сільської ради, в якій зазначено, що вони проти позову не заперечують та просять розглянути справу у відсутність їх представника. Представник Санжариської сільської ради в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява від Санжариської сільської ради, в якій зазначено, що вони проти позову не заперечують та просять розглянути справу у відсутність їх представника. Заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 23 лютого 2016 року помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1 СР № 288664 від 7 вересня 2016 року (а.с.4). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,96 га, розташованої в адміністративних межах Тернівської сільської ради Смілянського району та земельної ділянки площею 0,6307 га розташованої в адмінмежах Санжариської сільської ради Смілянського району. За життя [PERSON] розпорядився своїм майном на випадок смерті, що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем виконкому Тернівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 12, відповідно до якого 28 квітня 2009 року [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку, розташовану в адмінмежах Тернівської сільської ради, згідно державного акту серії ЯБ №9162125 виданого Смілянською райдержадміністрацією 10 вересня 2004 року [PERSON] Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За правилом ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відмова від прийняття спадщини, згідно з вимогами ч.1 ст. 1273 ЦПК України, подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 2 листопада 2016 року (а.с.9) після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] та [PERSON] В звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку у [PERSON], їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно. Крім того, судом встановлено і це обєктивно підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І СР № 132716 від 7 вересня 2016 року позивач була дружиною померлого [PERSON], а відтак вона є спадкоємцем першої черги. Як вбачається з рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 5 жовтня 2016 року (а.с.5) [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], постійно проживала разом з ним. Оскільки спадкоємці за законом, після смерті [PERSON], крім його дружини, відсутні, то позивач, відповідно до вимог ч.1 ст. 1241 ЦК України має право на спадкування після смерті свого чоловіка на все спадкове майно. Як вбачається з копії рішення суду № 703/4008/16-ц, 2/703/226/17 від 22 серпня 2017 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського підприємства площею 2,96 га, розташованої в адмінмежах Тернівської сільської ради Смілянського району, згідно державного акту серії ЯБ№162125 Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя склав заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку розташовану в адмінмежах Тернівської сільської ради згідно державного акту серії ЯБ № 9162125 виданого Смілянською райдержадміністрацією 10 вересня 2004 року [PERSON] відповідачу по справі. Разом з тим позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського підприємства площею 2,96 га, розташованої в адмінмежах Тернівської сільської ради Смілянського району, згідно державного акту серії ЯБ №162125 (а.с.6). Тобто вище вказаний заповіт ніяким чином не стосується предмету спору, оскільки стосується іншої земельної ділянки, питання про визнання права власності на яку позивач не ставить. Належність померлому спадкового майна підтверджується копією державного акту (а.с.6) серії ЯБ № 162125 від 10 вересня 2004 року та копією державного акту (а.с.21) серії ЯМ № 210186 від 29 жовтня 2012 року. Таким чином судом встановлено, і підтверджується дослідженими доказами, що [PERSON], яка згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом, після смерті чоловіка [PERSON] фактично проживала разом з ним, і не зверталась до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 484/2016. З огляду на вказані обставини суд вважає, що у такий спосіб [PERSON] прийняла спадщину та набула право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,96 га, розташовану в адміністративних межах Тернівської сільської ради Смілянського району та на земельну ділянку площею 0,6307 га розташовану в адмінмежах Санжариської сільської ради Смілянського району. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засідання встановлено, що у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, тому нотаріус відмовляє позивачу у визнанні за нею права власності на спадкове майно. З метою усунення обставини, яка перешкоджає оформленню права власності на спадкове майно, суд вважає, що за [PERSON] належить визнати право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,96 га, розташовану в адміністративних межах Тернівської сільської ради Смілянського району та на земельну ділянку площею 0,6307 га розташовану в адмінмежах Санжариської сільської ради Смілянського району. Позивач вимог про стягнення з відповідачів судових витрат не заявила, а тому їх слід віднести на її рахунок.

Outcome: approved