Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй на праві приватної власності належить будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в якому також зареєстрований її колишній цивільний чоловік - відповідач [PERSON] . Однак, відповідач добровільно висилитися та знятися з реєстрації за вказаною адресою відмовляється, комунальні платежі не сплачує, вчиняє перешкоди позивачу у здійсненні нею права власності на будинок з господарськими будівлями, постійно її ображає нецензурною лайкою, систематично вчиняє сварки, що робить неможливим проживання з ним в одному будинку, а тому просить усунути перешкоди у здійсненні відповідачем права користування та розпорядження власністю шляхом виселення з будинку [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення з передачею ключів від усіх дверей будинку. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2020 позовна заява [PERSON] до [PERSON] про виселення залишена без руху. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 листопада 2020 відкрите загальне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення та по справі призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2020 закрите підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за індексним номером витягу 34022996 від 04 травня 2012 та договором купівлі-продажу від 19 квітня 2012. Відповідно до будинкової книги для прописки громадян в будинку [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частинами першою, другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб та будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Згідно з ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут, тобто право користування, може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Власник житлового приміщення має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, що постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. З врахуванням того, що позивач є власником належній їй 12/25 частки в житловому будинку та має право вимагати усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю, у відповідача припинилися правові підстави для користування вказаним будинком, а тому право відповідача на користування цим будинком підлягає припиненню на вимогу власника цього майна. Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 у справі № 447/455/17, припинення права користування житловим приміщенням колишнього члена сім`ї власника житлового будинку може бути підтверджено у судовому порядку, якщо це право пов`язане із захистом права власності відповідно до статті 391 ЦК України, за змістом якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставним та підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі ст. 64, 150, 156, 162 ЖК УРСР, ст. 317, 319, 383, 391, 401, 402, 405, 406 ЦК України,

Outcome: approved