Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], агентство нерухомості «Діалог» про стягнення грошових коштів у якому зазначила, що вона мала намір придбати квартиру. Агентство нерухомості «Діалог» запропонувало їй купити квартиру [ADDRESS] (вул. [PERSON]) в м. Бердянську, яка належала [PERSON]. У кінці вересня 2016 року вона оглянула квартиру і вирішила придбати її. 05.10.2016 року між нею та [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від імені [PERSON] було укладено у простій письмовій формі та без нотаріального посвідчення авансовий договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], відповідно до якого вона надала аванс у розмірі 26\~000 грн. [PERSON], яка діяла за довіреністю від імені [PERSON]. Відповідно до зазначеного договору сторони досягли згоди, що основний договір купівлі-продажу нерухомого майна буде укладено між ними та нотаріально посвідчено 18.10.2016 року. З обєктивних причин вона не змогла 18.10.2016 року укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна та передати останню частину грошових коштів. Вона домовилась з продавцем, що знайде нових покупців на свою квартиру, продасть її, а потім вони укладуть договір купівлі-продажу квартири відповідача. Але на початку листопада вона довідалась, що [PERSON] продала квартиру, тому звернулась до неї з проханням повернути 26\~000 грн., але остання відмовилась повертати грошові кошти і пояснила, що вони є завдатком і не підлягають поверненню. Відповідно до ст. ст. 220, 635, 657 ЦК України попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 05.10.2016 року нотаріально не посвідчений тому він є нікчемним і не створює жодних правових наслідків. Оскільки між нею та продавцем жодних зобовязань за попереднім договором не виникло, тому передані нею грошові кошти є авансом і повинні бути їй повернуті. Просила стягнути з відповідача 26\~000 грн. та витрати по сплаті судового збору. Позивач у судове засідання не зявилась, представник позивача [PERSON] просила розглянути справу у його відсутності. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився без поважних причин, направив до суду письмове заперечення в якому просив у задоволенні позову відмовити, оскільки сплачена за попереднім договором сума є завдатком і не підлягає поверненню згідно ст. ст. 570, 571 ЦК України. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив у задоволенні позову відмовити, оскільки попереднім договором визначено, що передані [PERSON] грошові кошти є завдатком, а тому і не підлягають поверненню кредитором. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Відповідно до попереднього договору від 05 жовтня 2016 року [PERSON], яка діяла за довіреністю від імені [PERSON] виразила намір провести відчуження, а покупець [PERSON] придбати квартиру №66 по вул. Грецькій, ([PERSON]),6 в м. Бердянську за 533 000 грн. (а.с.7-8). Згідно частини 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Стаття 657 ЦК України передбачає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Суд вважає, що оскільки договір купівлі-продажу квартири підлягає нотаріальному посвідченню, то і попередній договір від 05 жовтня 2016 року повинен бути нотаріально посвідчений. Статтею 220 ЦК України передбачено, що в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Судом встановлено, що попередній договір від 05 жовтня 2016 року про купівлю-продаж квартири не посвідчено нотаріально, тому він є нікчемним. Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно п. 2.1 попереднього договору від 05 жовтня 2016 року [PERSON] передала, а [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], отримала 26 000 грн. завдатку (а.с.7-8). У статті 570 ЦК України зазначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердженні зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідач вважав, що грошові кошти отримані ним від [PERSON] є завдатком і за ст. 571 ЦК України не підлягають поверненню, але із зазначеним неможливо погодитись, оскільки в судовому засіданні встановлено, що грошова сума, що була отримана [PERSON] є авансом, а тому і правові наслідки порушення або припинення зобовязання, забезпеченого завдатком, що передбачені ст. 571 ЦК України не можуть бути застосовані і посилання відповідача та його представника на них безпідставні. Судові витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України.

Outcome: approved