Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування у житловому будинку №1, що знаходиться за адресою: вул. Загороди, 1 в с. Мала Плавуча, Козівський район, Тернопільська область. Позовні вимоги мотивує тим, що позивачу на праві приватної власності належить будинок №1, що знаходиться за адресою: вул. Загороди, 1 в с. Мала Плавуча, Козівський район, Тернопільська область. Відповідач [PERSON] у зазначеному будинку зареєстрований з 29 грудня 2004 року. Проте, між позивачем та чоловіком [PERSON] шлюб припинений на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30.03.2016 року. Протягом останнього року відповідач не проживає в зазначеному будинку, речі та майно відсутнє, оплату за комунальні послуги та інші послуги не вносить. Відтак, позивач звернулась до суду і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. 15.12.2017 року набрав чинності\~Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим\~ЦПК України\~викладено у новій редакції. Згідно пункту 6 розділу\~ХІІІ\~Перехідних положень ЦПК України\~в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У звязку з цим, суд продовжує розгляд даної справи за правилами глави\~6\~розділу\~ІІІ ЦПК України, тобто зі стадії розгляду справи по суті. Позивач чи її представник у судове засідання не зявились, однак останнім подано письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить розглянути без його участі, щодо ухвалення судом заочного рішення не заперечує (а.с. 32). Відповідач у судове засідання не зявився, хоча повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позов чи будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. Відтак, у згідно положень ст.ст.280-281 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Оскільки учасники справи у судове засідання не зявились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 272742, власниками житлового будинку №1 за адресою: вул. Загороди, буд.1 у с. Мала Плавуча Козівського району Тернопільської області є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 11). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3105490 Козівського районного бюро технічної інвентаризації, позивачу належить на праві приватної власності 1/4 частки домоволодіння по вул.Загороди, буд.1, що у с.Мала Плавуча Козівського району Тернопільської області (а.с. 12). Як вбачається з матеріалів справи, а саме будинкової книги, в житловому будинку позивача з 29.12.2004 року зареєстрований відповідач - [PERSON] (а.с.7-9). Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 02.03.2002 року до моменту його розірвання рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 30.03.2016 року (а.с.5- 6). Крім цього, факт не проживання [PERSON] за адресою: вул. Загороди, 1, с. Мала Плавуча Козівського району Тернопільської області підтверджується актом Малоплавучанської сільської ради Козівського району Тернопільської області від 06.10.2016 року (а.с. 13). У відповідності до ст. 47 Конституції України кожен має право житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут,\~частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути\~ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені\~главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положенняст.405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Відповідно до ч.1ст.13\~ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що оскільки позивач є співвласником житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, право власності зареєстроване у встановленому законом порядку, а відповідач в жилому будинку не проживає, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою не бажає, відтак позовна вимога щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №1 по вул. Загороди, 1, с. Мала Плавуча Козівського району Тернопільської області підлягає до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 551,20 грн. судового збору, а також стягнути з відповідача на користь держави суму недоплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved