Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості, в якому просить: стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу у розмірі 281\~530 грн. 04 коп. за борговою розпискою від 27 серпня 2019 року та судові витрати по справі у сумі 19\~683 грн. 33 коп. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 27 лютого 2019 року вона надала [PERSON] в борг 253\~000 грн., які останній зобов`язався повернути до 01 березня 2020 року, про що свідчить розписка. Взяті на себе зобов`язання відповідачем належним чином та вчасно виконані не були. Звернення до [PERSON] з проханням повернення боргу виявились безрезультатними, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Хоміч А.А. в судове засідання не з`явились, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи за їх з позивачем відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. На розподілі витрат на правову допомогу, як судових витрат не наполягав, через відсутність підтвердження їх понесення. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Про поважні причини свого неприбуття суд не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності та письмовий відзив на позов до суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до слідуючого. Однією з основоположних засад цивільного законодавства, згідно п.6 ст. 3 ЦК України, є добросовісність. Тобто дії учасників цивільних правовідносин повинні відповідати певним стандартам поведінки, бути чесними, відкритими, мати повагу до інтересів іншої сторони договору або іншого правовідношення. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1 ) керує ходом судового процесу; 2 ) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення згоди між сторонами; 3 ) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4 ) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5 ) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною ч. 1 ст.\~16\~ЦК України визначено,\~що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно положень ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до оригіналу розписки від 27 серпня 2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] взяв у [PERSON] в борг 253\~000 грн., які зобов`язався повернути до 01 березня 2020 року. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, \~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~положень ст.\~1046\~ЦК України,\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.\~1,\~2\~ст.\~1047\~ЦК України,\~договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до\~положень ч.\~1\~ст.\~1048\~ЦК України,\~\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво чи багатосторонніми ( договори). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02 липня 2014 року\~у справі\~№ 6-79\~цс 14, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічні правові висновки у справах про стягнення заборгованості за договорами позики були викладені ВССУ в ухвалі від 25 січня 2017 року у справі № 569/11141/15-ц та ухвалі від 23 січня 2017 у справі № 564/680/15-ц. Вищевикладену правову позицію також застосував ВССУ в ухвалі від 21 грудня 2016 року по справі № 444/2909/15-ц, де зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі, грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Судом встановлено, що 27 серпня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на суму 253\~000 грн. зі строком повернення 01 березня 2020 року. Вищевикладене підтверджується оригіналом боргової розписки, долученої позивачем до матеріалів справи. Всупереч встановленим строкам виконання обов`язку з повернення коштів, [PERSON] станом на 09 вересня 2020 року борг не повернуто. Враховуючи, що відповідачем були порушені взяті на себе зобов`язання та борг не повернуто, заявлена [PERSON] вимога щодо стягнення з [PERSON] процентів є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Розрахунок процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ (сума боргу становить 253\~000 грн.): з 27 серпня 2019 року по 05 вересня 2019 року = 9 днів, облікова ставка - 17,0 %, сума 1\~060 грн. 52 коп.; з 06 вересня 2019 року по 24 жовтня 2019 року = 48 днів, облікова ставка - 16.5 % , сума 5\~489 грн. 75 коп.; з 25 жовтня 2019 року по 12 грудня 2019 року = 48 днів, облікова ставка 15.5 %, сума 5\~157 грн. 04 коп.; з 13 грудня 2049 року по 30 січня 2020 року = 48 днів, облікова ставка 13.5% , сума 4\~491 грн. 61 коп.; з 31 січня 2020 року по 12 березня 2020 року = 41 день, облікова ставка 11.0 %, сума 3\~126 грн. 11 коп.; з 13 березня 2020 року по 23 квітня 2020 року = 41 день, облікова ставка - 10.0 %, сума 2\~841 грн. 91 коп.; з 24 квітня 2020 року о 11 червня 2020 року = 48 днів, облікова ставка - 8.0 %, сума 2\~661 грн. 69 коп.; з 12 червня 2020 року по 31 липня 2020 року = 49 днів, облікова ставка - 6.0 %, сума - 2\~037 грн. 86 коп.; з 31 липня 2020 року по 03 вересня 2020 року = 34 дні, облікова ставка 6.0 %, сума 1\~414 грн. 02 коп.; з 04 вересня 2020 року по 09 вересня 2020 року = 6 днів, облікова ставка 6.0 %, сума 249 грн. 53 коп. Тобто, загальний розмір процентів за період з 27 серпня 2019 року по 09 вересня 2020 року становить 28\~530 грн. 04 коп. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 253\~000 грн. за борговою розпискою від 27 серпня 2019 року та процентів за договором позики у розмірі 28\~530 грн. 04 коп., заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню. Також, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2\~815 грн. 30 коп., сплачений при подачі позову до суду Розглядаючи заявлену позивачкою вимогу, щодо стягнення на її користь з [PERSON] 420 грн. 40 коп. за подання заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного. Ухвалою суду від 11 вересня 2020 року заяву представника позивача [PERSON] адвоката Хоміча А.А., про забезпечення позову, повернуто заявнику. Ухвалою суду\~від 30\~жовтня 2020\~року \~задоволено заяву\~ представника\~позивача [PERSON] \~ адвоката\~Хоміча А.А.,\~про забезпечення\~позову та\~накладено заборону на відчудження земельних ділянок площею по 0,1 га кожна, кадастровий номер 6320810100:00:004:0277 та 6320810100:00:004:0276, цільовим призначенням яких є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] , власником яких є [PERSON] та зобов`язано [PERSON] протягом п`яти днів з дня постановлення ухвали внести на депозитний рахунок Богодухівського районного суду Харківської області в якості зустрічного забезпечення 30\~000 грн. та надати до суду документи про виконання ухвали про зустрічне забезпечення. Ухвалою суду від 20 листопада 2020 року скасовано ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2020 року в частині накладення заборони на відчудження земельних ділянок площею по 0,1 га кожна, кадастровий номер 6320810100:00:004:0277 та 6320810100:00:004:0276, цільовим призначенням яких є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] , власником яких є [PERSON] та зобов`язання позивачки внесення на депозитний рахунок Богодухівського районного суду Харківської області в якості зустрічного забезпечення 30\~000 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 9 ст. 141 ЦПК України визначено, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спор. Враховуючи, що позивач [PERSON] та її представник адвокат Хоміч А.А. зловживали своїми процесуальними правами, зокрема, стороною позивача неодноразово було подано до суду клопотання про забезпечення позову, останнє з яких було задоволено, однак [PERSON] незважаючи на накладення судом заборони на відчудження земельних ділянок, власником яких є [PERSON] , не виконала свого зобов`язання щодо внесення на депозитний рахунок Богодухівського районного суду Харківської області в якості зустрічного забезпечення 30\~000 грн. та надання до суду документів про виконання ухвали про зустрічне забезпечення, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення даної вимоги. Крім того, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у сумі 13\~629 грн., оскільки дана вимога не підтримана представником позивача та матеріали справи не містять документальних підтверджень здійснення таких витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial