Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом засипання відповідачкою [PERSON] вигрібної ями, що прилягає до її будинку за адресою: м. Запоріжжя, пров. Вантажний,16-а, який уточнила в процесі розгляду справи. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що її батьку [PERSON] на підставі рішення Виконавчого комітету Шевченківської районної ради депутатів трудівників № 475 від 25.07.1968 року належав на праві приватної власності будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Волоколамська, 158/пров. Вантажний, 18 та надано право на користування земельною ділянкою. На підставі договору дарування від 24.04.1985 року батько подарував їй 3/10 частини зазначеного будинку. 27.05.1989 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина, яку прийняла мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. 30.10.2004 року вона уклала шлюб та змінила своє прізвище на [PERSON] [PERSON] померла 11.04.2009 року, позивачка, як спадкоємиця першої черги у відповідності до ст. 1261-1265 ЦК України звернулась до Пятої державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом та отримала право на користування земельною ділянкою в межах її цільового призначення. Поряд з домоволодінням позивачки, на відстані 1 метру від лінії розмежування сусідніх земельних ділянок розміщена вигрібна яма відповідачки [PERSON], яка знаходиться в жахливому стані та побудована з порушенням п. 3.26 Державних будівельних норм України 360-92 та державних санітарних норм та правил по утриманню території населених місць СанПіН 145-11, що створює антисанітарні умови та робить нестерпним її проживання, що підтверджується актом обстеження розташування зливної ями районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 19.07.2017 року. Вважає, що відповідачка порушує її право на вільне користування приватною власністю. У добровільному порядку усунути перешкоди у користуванні майном відповідачка відмовляється, просить усунути їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом засипання відповідачкою [PERSON] вигрібної ями та стягнути з неї судові витрати. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, з підстав, викладених у позовній заяві. Позивачка пояснила, що перешкоди в користування її земельною ділянкою полягають в тому, що поблизу її погребу росте горіх відповідачки, на місці коренів якого в майбутньому після загибелі горіха можуть утворитися канали під землею, по яким з вигрібної ями сусідки волога може проникати до її погребу та руйнувати його, вважає, що саме ці дії відповідачки утворюють їй перешкоди в користуванні власністю. Відповідачка позовні вимоги не визнала, вважає, що її вигрібна яма та горіх ніяким чином не утворюють перешкод в користуванні земельною ділянкою позивачці, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши докази та взаємовідносини сторін, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення Виконавчого комітету Шевченківської районної ради депутатів трудівників № 475 від 25.07.1968 року її батьку [PERSON] належав на праві приватної власності будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Волоколамська, 158/пров. Вантажний, 18 та надано право на користування земельною ділянкою. На підставі договору дарування від 24.04.1985 року її батько подарував їй 3/10 частини зазначеного будинку, що підтверджується договором дарування та реєстраційним посвідченням, виданим Міжміським Бюро технічної інвентаризації у червні 1985 року, про що зроблено реєстраційний запис № 152 р№24039. 27.05.1989 року [PERSON] помер, за життя він залиши заповіт на імя дружини [PERSON], після його смерті [PERSON] прийняла спадщину, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Пятою державною нотаріальною конторою 28.11.1989 року. 30.10.2004 року позивачка [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище на [PERSON], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжі зроблено актовий запис № 429. [PERSON] померла 11.04.2009 року, позивачка, як спадкоємиця першої черги у відповідності до ст. 1261-1265 ЦК України звернулась до Пятої державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом. Відповідно ч. 2 ст. 1225 ЦК України передбачено, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Аналізуючи зазначені норми, суд прийшов до висновку, що позивачкою, як спадкоємицею першої черги була прийнята спадщина після смерті матері та успадковано право користування земельною ділянкою. Згідно п. г, е ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України одними із обов'язків землекористувачів є: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до ч.3 ст.158 Земельного Кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. Виходячи з положень п. 6 Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ від 16 квітня 2004 року № Спори щодо додержання правил добросусідства - обов'язку власників і землекористувачів обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо), - розглядаються судами відповідно до статей 103-109 ЗК ( 2768-14 ) і в тому разі, коли вони попередньо не розглядалися відповідним органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Актом обстеження розташування зливної ями по пров. Вантажному, 16-а від 19.07.2017 року районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району встановлено, зливна яма, орієнтовно розташована до 1 метру, від межі позивачки (заміри не проводились). Кришка люку щільно закрита, запахи відсутні, підтоплень зі сторони земельної ділянки позивачки не виявлено. Відповідачці [PERSON], як власнику сусідньої ділянки рекомендовано, дотримуватись державних санітарних норм та правил по утриманню території населених місць [PERSON] 145-11 та ДНБ 360-92 стосовно побудованої зливної ями з рахуванням добросусідських відносин між сусідами. Після викачки зливної ями повідомити районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району про це, для встановлення фактів додержання правил будівництва зливної ями та рекомендованих заходів по утриманню зливної ями відповідно санітарним нормам. В сил ч. 1, 2 ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). За приписами ЦПК України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення або оспорювання саме її прав (ст. 3 ч. 1, ст. 15 ч. 1); цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору і зобов'язана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов'язок доказування пред'явлених вимог лежить на позивачеві і таке не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Єдиним доказом, який надано позивачкою на підтвердження порушення свого права, актом обстеження розташування зливної ями районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 19.07.2017 року, факту такого порушення права позивачки не підтверджено, оскільки комісією встановлено, що кришка люку вигрібної ями відповідачки щільно закрита, запахи відсутні, підтоплень зі сторони земельної ділянки позивачки не виявлено. Щодо заяви позивачки про те, що в майбутньому можуть виникнути обставини, внаслідок загибелі горіха відповідачки, які можуть зруйнувати її погріб, то нею взагалі ніяких доказів існування такої загрози не надано, тому порушення права користування земельною ділянкою позивачки не порушеним. Виходячи із встановлених судом фактичних обставин справи, доказів, наданих позивачкою, зважаючи на завдання та основні засади цивільного судочинства, які визначені ст. 2 ЦПК України, дотримуючись конституційного положення, щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини, що є головним обовязком держави, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає, оскільки позивачкою не надано суду доказів того, що наявність на земельній ділянці відповідачки вигрібної ями, хоча і розташованої на меншій за встановлену Державними будівельними нормами України відстані, створює будь які перешкоди в користуванні позивачкою своєю земельною ділянкою, порушує права позивачки як власника житла та земельної ділянки, а припущення позивачки щодо порушення її права на користування земельною ділянкою в майбутньому є необґрунтованими і недоведеними та не підлягають захисту у спосіб обраний позивачкою. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed