Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позові зазначила, що 08.06.2007 року між ними був зареєстрований шлюб у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №251. Від даного шлюбу мають доньку, [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні відносини припинені через різний рівень світогляду та різний підхід щодо виховання дитини, втрачене почуття поваги один до одного. Спільне господарство сторони не ведуть, шлюб носить формальний характер, сім`я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Неповнолітня дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її повному утриманні. Мати всіляко намагається забезпечити дитині фізичний, моральний, духовний і культурний розвиток, працює, однак коштів на утримання себе і дитини їй не вистачає. Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, працює за кордоном. У зв`язку з чим, позивачка просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 4000 гривень щомісячно з урахуванням індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення донькою повноліття. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. До початку судового засідання позивачка подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на своїх позовних вимогах наполягає, просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини та розірвати шлюб з відповідачем, на примирення не згодна. Відповідач до початку судового засідання подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно дост.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.06.2007 року у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №251, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 08.06.2007р. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданим 12.07.2007 р. Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Шлюбні відносини між сторонами припинені через втрату почуття взаємної поваги та любові, несумісності поглядів на спільне життя та сімейні відносини, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб їх носить формальний характер, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин, а відповідач не прагне примирення. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки сім`ю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, у зв`язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню. Неповнолітня дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її повному утриманні, при цьому відповідач будь-якої матеріально допомоги на утримання дитини не надає, тому позивачка наполягає на стягненні з відповідача аліментів на утримання їх сумісної дитини твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень, усіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у вказаному розмірі за рішенням суду. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідност.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»\~установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальний стан сторін, наявність заяви відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів у повному обсязі. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст..141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved