Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення понесених витрат по оплаті житлово-комунальних послуг. Мотивуючи свої вимоги тим, що нею понесені витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, половину з яких, а саме - 2 385 грн. 49 коп. просить стягнути з відповідачки як із зареєстрованої мешканки квартири [ADDRESS], що й стало підствою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги в редакції від 08 лютого 2016 року (а.с.37-38) підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Суд, вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперчення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є зареєстрованими мешканцями квартири [ADDRESS]. Окрім них в квартирі зареєстровані: [PERSON], 1989 року народження (дочка позивачки), [PERSON], 2014 року народження (дочка відповідачки [PERSON]), тобто чотири особи (а.с.5). Витрати за житлово-комунальні послуги несе позивачка за всіх членів родини, й вона вважає, що нею сплачені кошти за вказані послуги з урахуванням понесених витрат на заміну лічильників гарячої води в загальній сумі 4 770 грн. 90 коп. за період з липня 2014 року по грудень 2015 року, половину з яких - 2 385 грн. 49 коп. має відшкодувати їй відповідачка. Проте, погодитися вцілому з такою позицією позивача неможна, виходячи із таких підстав. Як встановлено в ході розгляду справи частину коштів за житлово-комунальні послуги позивачці надає її молодша дочка. При цьому, відповідачка жодним чином не приймає участі у сплаті поштів на вказані послуги, що нею не спростовується, й пояснюється тим, що остання в квартирі не проживає й не проживала у вказаний період часу. Й цей факт визнається самою позивачкою. Відтак, зважаючи на надані докази по проведеній сплаті за житлово-комунальні послуги, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.6-16), стягненню з відповідачки підлягають лише кошти щомісячної оплати вказаних послуг (без урахування користування водою, теплом, газом), оскільки відповідачка наданими послугами не користувалась з підстав її відсутності в квартирі, тобто 114 грн. 31 коп. за 12 місяців - 1 371 грн. 72 коп., й воловину вказаної суми, що становить 685 грн. 86 коп. (1 371 грн. 72 коп./2 = 685 грн. 86 коп.). Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов»язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов»язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Що стосується вимог про стягнення з відповідачки сплачених кошті за заміну лічильників, то така вимога підлягає відмові у задоволенні, оскільки зобов»язання між сторінами з приводу даних правовідносин не існує. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1 статті 88 ЦПК України. Так, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 64, 66-68, 162 ЖК України, ст.ст. 526, 610, 625 Цивільного кодексу України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: partial