Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12 листопада 2011 року між ними був зареєстрований шлюб, проте фактично шлюбні відносини між ними припинені з 10 вересня 2020 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Вважає, що примирення між ними неможливе та суперечить їхнім інтересам, оскільки почуття, що їх об`єднували згасли, в них протилежні погляди на життя. Суперечки про поділ майна між ними відсутні, як й спір щодо визначення місця проживання дитини. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Вказала, що вже приблизно два роки в них припинені шлюбні відносини, збереження шлюбу неможливе. Просить шлюб із відповідачем розірвати. Понесені судові витрати просить залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу та наголосив, що також вважає, що збереження шлюбу неможливе. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому 12 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області шлюбі, про що складено актовий запис № 220, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 328. З позиції сторін вбачається, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з\~ст.\~21\~СК України,\~шлюбом є\~сімейний союз\~жінки та\~чоловіка,\~зареєстрований у\~органі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 1 ст. 24 СК України, встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Виходячи із положень ст. 112 СК України, за обставин, які склалися на даний час між сторонами, враховуючи дійсні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично зруйнована, її збереження за таких обставин є неможливим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved