Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про спонукання до виконання умов мирової угоди. Заявлені вимоги позивач обгрунтовує тим, що ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 13.12.2017 року у справі №159/991/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя було затверджено мирову угоду та провадження у справі було закрито. Позивач вказує, що вказана ухвала суду набрала законної сили 28.12.2017 року та є обов`язковою для виконання сторонами, однак, відповідач добровільно не виконав умов мирової угоди та не виплатив їй кошти в погоджений термін, у зв`язку із чим, її представником таку ухвалу суду було пред`явлено до примусового виконання до Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області. Зазначає, що 26.10.2018 року на адресу її представника надійшов лист із виконавчої служби про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки ухвала не носить зобов`язального характеру, у зв`язку із чим, вона позбавлена можливості пред`явити ухвалу до примусового виконання, оскільки положення ЦПК України, які були чинними на час затвердження мирової угоди, не містили вищенаведених вимог до ухвали суду як до виконавчого документу. За вказаних обставин, позивачка звернулась до суду та просить спонукати [PERSON] до виконання мирової угоди затвердженої ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 13.12.2017 року та стягнути на її користь сплачений судовий збір. Ухвалою судді від 03.01.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду у порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 30.01.2019 року. Одночасно, відповідачу було надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. Ухвалою суду від 06.05.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.06.2019 року. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. Представником позивача було подано до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 13.12.2017 року Ковельським міськрайонним судом була затверджена мирова угода між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якої [PERSON] зобов`язувався сплатити [PERSON] грошові кошти в сумі 5700 доларів США, що складає 153900 гривень як компенсацію за 1/2 частину автомобіля марки «OPEL MOVANO», 2012 року випуску, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] . Грошова компенсація мала сплачуватись відповідачем [PERSON] в користь позивача [PERSON] в наступному порядку та розмірах: -до 01.01.2018 - в сумі 1000 доларів США, що еквівалентно 27000 гривень; -до 01.03.2018 року - в сумі 2200 доларів США, що еквівалентно 59400 гривень; -до 01.05.2018 року - в сумі 2500 доларів США, що еквівалентно 67500 гривень. Загальна сума грошової компенсації буде становити 153900 (сто п`ятдесят три тисячі дев`ятсот) гривень. Відповідач [PERSON] сплачує в користь позивача [PERSON] судові витрати в сумі 2493 (дві тисячі чотириста дев`яносто три) гривні 38 копійок. Згідно ст.207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно. У протилежному разі мирова угода, затверджена (визнана) судом, може бути підставою для примусового виконання. За змістом пункту 2 частини другої статті 3 ЗУ «Про виконавче провадження» виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних справах у випадках, передбачених законом. Вимоги до виконавчого документа закріплено у статті 4 цього Закону. Ухвала суду про визнання мирової угоди є виконавчим документом і підлягає виконанню державною виконавчою службою лише в разі, якщо ця ухвала відповідає вимогам, передбаченим статтею 4 вказаного Закону. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі за № 6-274цс15, у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] добровільно не виконав умови мирової угоди затверджені ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 13.12.2017 року та не виплатив позивачці [PERSON] коштів в сумі 156393,38 гривень (153900 грн - вартість Ѕ частини автомобіля та 2493 грн - судовий збір) в погоджений та затверджений в ухвалі термін. Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин відповідачем подано не було. Окрім цього, з матеріалів позову, зокрема, із повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання №54861/-11 від 26.10.2018 року убачається, що представник позивача - адвокат Базярук У.М. зверталась до Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області з ухвалою щодо примусового виконання, однак їй було відмовлено у прийнятті ухвали до виконання, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Суд розглядаючи справу вважає, що мирова угода за своєю правовою природою у відповідності з нормами Цивільного кодексу України є правочином, що згідно ст. 629 цього Кодексу підлягає обов`язковому виконанню. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] про спонукання [PERSON] до виконання мирової угоди. Судові витрати у справі згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved