Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що її звільнення с посади, яку вона обіймала у відповідача відбулось з порушенням вимог чинного трудового законодавства. Зазначає, що 16.03. та 05.05.2015 р. за наказами № 10/ок та № 161 відповідно звільнена з посади заступника головного бухгалтеру Концерну у зв»язку із скороченням чисельності та штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Проведення скорочення можливе лише за умови попередньої згодою профспілкового органу за положеннями ст.. 43 КЗпП України. Проте, Професійна спілка Концерну РРТ, яка була створена на підприємстві не давала своєї згоди на звільнення позивача з посади. Крім того позивача 12.03.2015 р. обрано до виборного органу профспілки - членом ревізійної комісії. Адміністрація Концерну не отримала від спілки такої згоди. Крім того, відповідач повинен був запропонувати позивачу іншу роботу на підприємстві, а саме вакантну посаду головного бухгалтера, однак дану вимогу закону, передбачену ст. 49-2 КЗпП України відповідач не виконав. За таких обставин [PERSON] просить суд скасувати наказ Конценру радіомовлення, радіозв»язку та телебачення від 16 березня 2015 р. № 10/ок про звільнення з посади заступника головного бухгалтера в зв»язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити [PERSON] на попередній роботі на посаді заступника головного бухгалтера Концерну; стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.05.2015 р. до моменту поновлення на роботі; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та покласти на виконуючого обов»язки генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення [PERSON] обов»язок відшкодувати шкоду Концерну радіомовлення, радіозв»язку та телебачення заподіяну в зв»язку з оплатою незаконно звільненій [PERSON] часу вимушеного прогулу. Представник позивача просив суд розглядати справу за його відсутність. Зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення вимог. Пояснив, що з метою вдосконалення системи управлінням Концерном, економії витрат в умовах складеного фінансового стану підприємства на виконання вимог Закону України від 28.12.2014 р. № 76-УІІІ керівництвом відповідача було прийнято рішення про ведення скорочення чисельності та штату працівників дирекції, з подальшим перерозподілом їх функцій серед інших працівників дирекції. На підставі положень п. 1 ст. 40 КЗпП України посада заступника головного бухгалтера була скорочена відповідно до наказу № 546 від 12.12.2014 р. Позивач персонально повідомлявся про наступне вивільнення, йому були запропоновані вакантні посади, проте [PERSON] відмовилась від них, про що було складено відповідний акт. Наказом № 10/ок від 16.03.2015 р. позивача було звільнено, а наказом № 161 від 05.05.2015 р. дата звільнення позивача була змінена на 05.05.2015 р. у зв»язку із наданням позивачем листків непрацездатності. Посилання позивача щодо звільнення без погодження із профспілковим органом є безпідставним зважаючи на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 43-1 КЗпП України без згоди органу первинної профспілкової організації за ініціативою власника допускається звільнення заступників головного бухгалтера. В дирекції Концерну РРТ діє первинна профспілкова організація Концерну РРТ, проте, зважаючи на те, що звільнення позивача не потребувало такої згоди, відповідач не звертався до профспілки. Наявні на підприємстві посади пропонувались позивачу одночасно із попередженням про звільнення. Посада головного бухгалтера не могла бути запропонована позивачеві, оскільки [PERSON] не відповідає кваліфікації необхідної для посади головного бухгалтера. Зокрема, спеціальної вищої освіти та стажу роботи за спеціальністю не менше 5 років. За таких обставин вимоги [PERSON] не можуть бути задоволені. Вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] працювала в Концерні радіомовлення, радіозв»язку та телебачення на посаді заступника головного бухгалтера. 12.12.2014 року Концерном радіомовлення, радіоз»язку та телебачення було видано наказ № 546 про скорочення штату і чисельності працівників Концерну, відповідно до якого скорочено з 16 березня 2015 р. відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, зокрема, посади заступника головного бухгалтера, яку обіймає [PERSON] За положеннями п. 1 ст. 40 КЗпП України рудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. В свою чергу приписами ст. 43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-7, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Також, згідно до ст.. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Як свідчать матеріали справи 12.12.2014 року дирекція Концерну КРТ повідомила [PERSON], в порядку ст. 49-2 КЗпП України про скорочення посади заступника головного бухгалтера та майбутнього звільнення. В цей же день 12.12.2014 р. позивач відмовилась від пропозиції переведення її на іншу роботу в Концерні РРТ, про що складено відповідний акт, засвідчена копія якого долучено до матеріалів справи. 05.05.2015 р. у зв»язку з отриманням оригіналів листків непрацездатності, відповідачем винесено наказ № 161 вважати датою звільнення [PERSON] 05.05.2015 р. Як зазначено у позовній заяві, [PERSON] звільнена за відсутності згоди на це первинної профспілкової організації в якій її обрано членом ревізійної комісії. Крім того, на дату повідомлення про майбутнє вивільнення була вакантна посада головного бухгалтера, яку не було запропоновано обійняти. Як вбачається з матеріалів справи, на момент скорочення та звільнення Позивача вона була членом первинної профспілкової організації Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (скорочено ППО Концерну РРТ), яка відповідно до укладеного Колективного договору забезпечує захист прав вивільнюваних працівників. Відповідно до ч.1 ст 43-1 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках: звільнення керівника підприємства, установи, організації ( філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу ), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян. Відповідно до заяви [PERSON] від 05.05.2015 року, остання повідомила про свій вихід зі складу членів ППО Концерну РРТ. Професійна ж спілка Концерну РРТ членом ревізійної комісії якої є позивач, як свідчать матеріали справи, про своє створення та реєстрацію повідомила відповідача лише 29.04.2015 р. тобто після проведення скорочення та звільнення позивача з займаної посади. Позивач зазначає, що їй в порушення положень ст. 49-2 КЗпП України не запропонував посаду головного бухгалтера, яка була вакантна у відповідача. Судові палати у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 01 квітня 20155 року у справі № 6-40цс15 зазначили, що однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Згідно п. 6 посадової інструкції головного бухгалтера Концерну РРТ, затвердженої в.о. генерального директора Концерну РРТ [PERSON], на посаду головного бухгалтера призначається особа, яка має спеціальну вищу освіту (магістр, спеціаліст) та стаж роботи за спеціальністю не менше 5 років. Як свідчать матеріали справи, і це не спростовано позивачем, освіта [PERSON] та її стаж роботи не відповідають вищенаведеним критеріям. За таких обставин відповідачем і не було запропоновано позивачу зайняти посаду головного бухгалтеру Концерну РРТ. За таких обставин, суд погоджується з доводами представника відповідача, що права [PERSON] порушено не було під час звільнення. З огляду на викладене підстав для визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed