Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому просить усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні будинком №170 по вул. Вільський Шлях (попередня назва вул. Максютова) у м. Житомирі шляхом визнання [PERSON], [INFO] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням вищевказаним будинком. При цьому посилається на те, що позивач є власником вищезазначеного житлового будинку, а відповідач не є членом сімї позивача та не проживає у вказаному будинку, які зареєстрована за місцем проживання у ньому, що створює для позивача перешкоди у вільному користуванні своїм нерухомим майном. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03.10.2018 року у даній цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надала. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником двох житлових будинків загальною площею 102,20 кв.м. та допоміжних господарських будівель по вул. Максютова (нова назва Вільський Шлях), 170 в м. Житомирі на підставі свідоцтва про право власності від 20.12.2012 року. Відповідач [PERSON], [INFO], не є членом сімє позивача та з 21.08.2017 року зареєстрована за місцем проживання за адресою: [INFO]. Відповідно до акту, складеного комісією Керуючої компанії «Домком Житомир» 26.09.2018 року, складеного на підставі свідчень сусідів, відповідач [PERSON] не проживає у вищезазначеному будинку з листопада 2017 року по теперішній час. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в п.п. 33, 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.167 ЖК України наймач житлового приміщення, яке належить громадянину втрачає право на користування житлом із дня вибуття з цього жилого приміщення. Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі №, висловленої у постанові від 16.11.2016 року, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Судом встановлено, що відповідач не проживає у житловому будинку позивача з листопада 2017 року по даний час, але зареєстрована за місцем проживання за вказаною адресою, чим чинить перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні своїм нерухомим майном. Тобто, відповідач не є членом сімї позивача, а також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство та на даний час вона не має законних підстав для користування нерухомим майном позивача і будь-яких угод щодо користування відповідачем житлом позивача між сторонами спору не укладалось. За таких обставин, наявні підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування вищевказаним житловим будинком та задоволення позову.

Outcome: approved