Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , яка просить розірвати шлюб, зареєстрований 24.03.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову №1 Харківського міського управління юстиції та стягнути аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1 197, 50 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що вона з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 24.03.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №316. Від спільного проживання мають двох дітей: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю, знаходиться на її забезпеченні. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Приводом до розпаду сім`ї стали різні погляди на життя, втрата взаєморозуміння, різні характери, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Відповідач проживає окремо та зобов`язаний брати участь в забезпеченні належного рівня життя дитини, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Ухвалою суду від 09.06.2021 відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Оскільки відповідач з поясненнями чи запереченнями (відзивом на позов) щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 24.03.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №316. (а.с. 13) Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 14-15) Як вбачається з позову діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Шлюбні відносини між сторонами припинені. За таких обставин, суд приходить висновку, що сім`я існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу. Враховуючи, що подальше сімейне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, то згідно ст. 112 СК України прохання позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Статтею 112 СК України передбачені підстави для розірвання шлюбу, а саме суд повинен впевнитися, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. В даному випадку суд приходить висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи все вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в ході дослідження матеріалів справи, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів у твердій грошовій сумі на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд приходить висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на стягненні аліментів на утримання неповнолітніх дітей є обґрунтованими та вважає за можливе визначити розмір аліментів в сумі 1 197, 50 гривень на кожну дитину. Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що позивачу правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Лук`янчиков О.М., керуючий партнер АО «Легаліст», що підтверджується договором про надання правової допомоги від 06.03.2021. (а.с.16-19). Згідно опису послуг від 06.03.2021 на виконання вищезазначеного договору адвокатом було складено позовну заяву, вартість вказаної послуги складає - 800 гривень. (а.с. 20) 06.03.2021 [PERSON] сплатила АО «Легаліст» 800 гривень за правову допомогу згідно договору від 06.03.2021, що підтверджується копією меморіального ордеру від 06.03.2021. (а.с.21) За таких обставин, суд вважає, що позивачем документально доведений факт понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 800 гривень і вони підлягають стягненню з відповідача. Щодо стягнення судового збору, він підлягає стягненню з відповідача з огляду на наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved