Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Миколаївської сільської ради Бердянського району Запорізької області, про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту недійсним, мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] померла її баба [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді будинку [ADDRESS] , земельної ділянки, розташованої на території Миколаївської сільської ради Бердянського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 9,276 га. [PERSON] та рідна баба позивачки [PERSON] є рідними сестрами, але свідоцтво про народження [PERSON] відсутнє. У відповідності з ч. 1 ст. 1266 ЦК України за правом представництва [PERSON] є спадкоємицею другої черги після смерті [PERSON] , інших спадкоємців немає. Факт родинних відносин між позивачкою та померлою [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , свідоцтвами про народження її батька, [PERSON] , архівною довідкою від 02 лютого 2017 року № 01-32/К-0009, виданою Державним архівом Запорізької області, актовим записом про шлюб від 23 травня 1942 року № 10, складеним виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Бердянського району, рішенням Бердянського районного суду Запорізької області від 16 червня 2000 року, актовим записом про шлюб від червня 1954 року № 23, складеним виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Бердянського району. Вказаний факт можуть підтвердити свідки. У встановлений законом строк позивачка звернулась до Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак дізналась, що 28 квітня 2015 року [PERSON] склала заповіт, за умовами якого заповідала відповідачу [PERSON] належну їй земельну ділянку. Із заявою про прийняття спадщини відповідач звернувся 06 грудня 2016 року. Вказаний заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Миколаївської ради Бердянського району Зубко А.Я у присутності особи, яка розписалася за [PERSON] . В тексті заповіту вказано, що в зв`язку із слабким зором заповідач сама не може прочитати та підписати заповіт, тому на її прохання і в її присутності заповіт прочитано і підписано [PERSON] . Жодного медичного документу на підтвердження неспроможності заповідача фізично особисто поставити підпис в заповіті немає, померла не перебувала на обліку у лікаря-офтальмолога, взагалі не оглядалась таким лікарем, за життя [PERSON] не мала фізичних вад, тому могла особисто прочитати за допомогою окулярів та підписати заповіт. Вважає, що секретар виконкому Миколаївської сільради формально посвідчила заповіт, підписаний сторонньою особою без належної перевірки та відповідних доказів фізичних вад заповідача. [PERSON] в силу дуже похилого віку (на час посвідчення заповіту їй виповнилось 93,5 роки), психічного та фізичного стану здоров`я на момент укладення заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій та повністю керувати ними. На підставі положень ч. 1 ст. 225, ч. 3 ст. 215 ЦК України такий заповіт повинен бути визнаний недійсним. Просила встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON] та визнати недійсним заповіт [PERSON] від 28 квітня 2015 року, складений на ім`я [PERSON] . Ухвалою від 13 червня 2019 року в зв`язку з припиненням державної реєстрації виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Бердянського району Запорізької області третю особу було замінено на її правонаступника Берестівську сільську раду Бердянського району Запорізької області. Згідно з ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 19 грудня 2018 року за клопотанням позивачки по справі було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам КУ «Запорізька обласна психіатрична лікарня». 26 грудня 2019 року за клопотанням відповідача судом було призначено повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених в позові підстав, просила його задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що її доводи підтверджено належними доказами, поясненнями свідків, доведено висновками експертів. Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив суду наступне. Заповіт, який оскаржує [PERSON] , [PERSON] підписувала, усвідомлюючи свої дії, розуміючи, що вона заповідає [PERSON] земельну ділянку. [PERSON] знала [PERSON] з його дитинства, вони були в гарних стосунках, сім`я відповідача допомагала померлій по господарству відповідач з батьком купували їй зерно, рубали та складали дрова, привозили вугілля, робили покупки, приносили їжу. Спочатку [PERSON] склала заповіт на батька відповідача, потім на [PERSON] , оскільки хотіла, щоб належна їй земельна ділянка перейшла у власність саме сім`ї відповідача. [PERSON] розмовляв з [PERSON] , але вона в останній час погано бачила, стала погано чути. На момент складання заповіту вона не була лежачою, впізнавала відповідача, під час підписання заповіту були присутні свідки, які вказаний заповіт підписали. На похорон [PERSON] відповідач не приїхав, оскільки йому ніхто не повідомив про її смерть. Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. У відповідності із свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] її батьками є [PERSON] , [PERSON] (т.1 а.с. 12). 17 жовтня 1992 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та їй було присвоєно прізвище « [PERSON] » свідоцтво про укладення шлюбу, видане 17 жовтня 1992 року міським відділом ЗАГС м. Маріуполя, актовий запис № 2093 (т. 1 а.с. 12). Згідно із записом акта про народження від 11 січня 1944 року № 7 батьками [PERSON] (російською), [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 8, 81). Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] , вона народилась [INFO] , її батьки [PERSON] , [PERSON] (т. 1 а.с. 13). Згідно із записом акту про шлюб № 10 від 23 березня 1942 року, складеним виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Бердянського району Запорізької області, [PERSON] одружилась з [PERSON] (т. 1 а.с. 17). Рішенням Бердянського районного суду від 16 червня 2000 року було встановлено факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 23 травня 1942 року у відділі актів громадянського стану міської управи м. Бердянська (т. 1 а.с. 11). Відповідно до архівної довідки від 02 лютого 2017 року № 01-32/К-009, виданої Державним архівом Запорізької області, у книзі записів актів цивільного стану відділу ЗАЦС при Миколаївському виконкомі Бердянського повіту Запорізької губернії за 1921 рік міститься актовий запис про народження від 24 грудня 1921 року № 334 про народження « [PERSON] . [PERSON] », яка народилась [INFO] (т.1 а.с. 19-20). Згідно з паспортом серії [NUMBER] , виданим 09 серпня 2002 року Бердянським РВ УМВС України в Запорізькій області, дата народження [PERSON] [INFO] (т. 1 а.с. 18). У відповідності із свідоцтвом про одруження, виданим 06 червня Миколаївським сільським ЗАГС, актовий запис № 23, [PERSON] одружилась із [PERSON] . Після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище « [PERSON] » (т.1 а.с.13). [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Бердянського району Запорізької області, актовий запис № 41) (т. 1 а.с. 14). [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Берестівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, актовий запис № 29) (т. 1 а.с. 15). Судом встановлено, що 12 травня 2008 року між управлінням праці та соціального захисту населення Бердянської РДА та [PERSON] на підставі особистої заяви останньої було укладено договір на обслуговування відділенням соціальної допомоги вдома [PERSON] (т. 1 а.с. 6). Згідно з повідомленням КУ «ТЦСО (НСП)» БРР від 01 березня 2017 року № 58 [PERSON] , [INFO] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] , знаходилась на обліку в КУ «Териториальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» Бердянської районної ради з 01 листопада 2010 року по 31 грудня 2015 року. Для соціально-побутового обслуговування [PERSON] за нею було закріплено соціального робітника відділення соціальної допомоги вдома КУ «ТЦСО (НСП)» БРР. Обслуговування здійснювалось безкоштовно при кратності відвідування соціальним працівником 2 рази на тиждень. [PERSON] було знято з обліку у зв`язку зі створенням Берестівської сільської об`єднаної територіальної громади (т. 1 а.с. 9). 01 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області Спіциної О.В. із заявою про прийняття спадщини за законом згідно ст.ст. 1262, 1266 ЦК України після смерті [PERSON] (т. 1 а.с. 63). 06 грудня 2016 року до приватного нотаріуса Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області Спіциної О.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Бердянського району Запорізької області 28 квітня 2015 року за реєстром № 7, звернувся [PERSON] (т. 1 а.с. 73). У відповідності із вищевказаним заповітом [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 9,276 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована ДП № 3 пай 52 КСП «Україна» на території Миколаївської сільської ради Бердянського району Запорізької області. В заповіті від 28 квітня 2015 року зазначено, що у зв`язку із слабким зором заповідач не може сама прочитати та підписати заповіт, тому на її прохання і в її присутності текст заповіту прочитано та підписано [PERSON] , а при посвідченні заповіту присутні запрошені свідки [PERSON] , [PERSON] посвідчено секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Бердянського району Запорізької області Зубко А.Я., підписано Колесніком [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 7 (т. 1 а.с. 75). Для повного та всебічного з`ясування обставин по справі судом були допитані свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він був сусідом [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] , яка була сестрою [PERSON] , остання дуже переживала, стала себе погано почувати. Свідок допомагав їй по господарству, оскільки [PERSON] не могла сама справлятися. З роками вона перестала розуміти, що робить, не впізнавала людей, ходила в лахмітті, в будинку у неї було брудно, дуже часто змінювався її настій вона то плакала, то лаялась. Останній час [PERSON] на вулицю не виходила, їй було призначено соціального працівника. Зазначив, що не впізнавала [PERSON] людей не тому, що у неї був слабкий зір, а в зв`язку із проблемами з пам`яттю. Крім зазначеного, свідок пояснив, що йому відомо, що [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працювала соціальним робітником, з 2005 року по 2015 рік її закріпили за [PERSON] У [PERSON] була сестра [PERSON] , яка проживала через будинок. Після смерті сестри [PERSON] дуже за нею сумувала, плакала, потім стала поводитись дивно все забувала, перестала впізнавати людей, нічого не робила по господарству, не слідкувала за собою, ходила брудною, не давала її мити. Приблизно за 4 роки до смерті [PERSON] стало зовсім погано треба було їй готувати їжу та годувати її, прибирати після неї. Господарства у неї не було. В 2015 році [PERSON] вже нічого не розуміла, грошима не користувалась, далі двору не виходила, людей не впізнавала та відносилась до них із остережністю, звіту своїм діям не віддавала. Коли помітили, що з будинку почали пропадати гроші та речі, її почали закривати в будинку. Допитана судом свідок [PERSON] пояснила, що з [PERSON] вона вперше зустрілась в 2007 році на похороні її сестри [PERSON] . За проханням [PERSON] вона приблизно один раз на місяць заїжджала до [PERSON] , щоб привезти їй харчі та ліки. Настрій у останньої був мінливий, в 2015 році вона вже майже нікого не впізнавала, спілкуватися з нею було важко. В будинку було холодно, брудно, господарство не велось. [PERSON] стала агресивною, її закривали в будинку, щоб вона нікуди не пішла. Не впізнавала людей [PERSON] не в зв`язку із поганим зором, а в зв`язку з поганою пам`яттю. З дня знайомства до смерті [PERSON] психічний стан останньої дуже змінився, вона стала зовсім іншою людиною. Похованням померлої [PERSON] займалась [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила суду, бабкою [PERSON] за батьком була [PERSON] , рідною сестрою якої є [PERSON] . Остання дуже важко перенесла смерть сестри, вона постійно плакала, скаржилась на запаморочення, погані сни. Стан [PERSON] постійно погіршувався. Остання з великою обережністю ставилась до людей, які приходили до неї, з 2010 року вже не могла себе обслуговувати, перестала орієнтуватись в подіях, датах, дуже погіршився її психічний стан, вона нічого не пам`ятала, навіть скільки їй років, дату народження. За [PERSON] доглядали дві жінки, які її годували, купали, прибирали за нею, залишатися одна та обслуговувати себе самостійно вона вже не могла. Свідку відомо, що [PERSON] бездумно віддавала свою пенсію, подарувати кому-небудь щось свідомо вона не могла в силу стану свого здоров`я. На зір [PERSON] не скаржилась, не впізнавала людей в силу поганої пам`яті. [PERSON] , допитана судом в якості свідка, пояснила наступне. Вона є двоюрідною онукою [PERSON] , рідною бабою свідка була [PERSON] [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами, проживали через одну хату, підтримували одна одну. Смерть [PERSON] дуже вразила [PERSON] , вона дуже плакала, говорила, що сестра їй постійно сниться. [PERSON] приїжджала до [PERSON] , допомагала їй, привозила їжу, ліки. З роками [PERSON] опустилася не прала речі, в хаті було брудно. З 2005 року до початку 2016 року за нею доглядав соціальний працівник. Чужих людей [PERSON] до себе не підпускала, сама не скуплялась, грошам ладу дати не могла. З кожним роком стан [PERSON] погіршувався, у неї бували запаморочення, високий тиск, вона могла внаслідок цього впасти. Сільські лікарі допомогу їй не надавали, лише щороку переписували у картці її діагноз. [PERSON] перенесла інсульт, потребувала консультації невропатолога, психіатра, Чому про це відсутні записи у медичній картці останньої питання до лікарів. [PERSON] перестала впізнавати родичів позивачки, одягалась лише із сторонньою допомогою, не слідкувала за порядком в будинку, не розуміла, що вона робить, не пам`ятала події, які були напередодні. В 2014-2015 роках соціальні працівники та сусіди зачиняли [PERSON] , щоб остання нікуди не пішла. Гроші у неї крали, вона не могола пояснити, куди вона їх поділа. Крім зазначеного, з 2014 року у [PERSON] з`явились галюцинації, вона розмовляла з мерцями. Восени 2015 року [PERSON] вже злягла, її купали, одягали, годували. Вона нічого не розуміла, не могла відповісти на питання, погано чула. Тесть відповідача є фермером, він збирає паї, тому приходив до [PERSON] з метою заволодіння належного останній земельним паєм. Розуміти зміст заповіту та дії осіб, які до неї прийшли для складання заповіту, [PERSON] не могла. Люди, які складали заповіт, значно молодші за [PERSON] , у них не було спільних інтересів, тому виникає питання, як вона могла їх до себе допустити, а тим більше погодитися на підписання заповіту. [PERSON] зазначила, що [PERSON] не могла розуміти зміст заповіту та керувати своїми діями під час його підписання. Крім наведеного, на проблеми із зором остання не скаржилась, відсутні будь-які медичні документи на підтвердження того, що [PERSON] погано бачила. Вважає, що особи, які складали і підписували від імені [PERSON] заповіт, скористались її психічним станом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п. 10 цієї Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог позивачки про встановлення факту родинних відносин між нею та [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме факт того, що [PERSON] є двоюрідною онукою [PERSON] , яка є рідною сестрою [PERSON] . Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ч. 2 ст. 1257 ЦК України). За положеннями ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В якості правової підстави для визнання спірного заповіту недійсним\~\~ [PERSON] зазначила, що в момент посвідчення заповіту заповідач\~ [PERSON] внаслідок дуже похилого віку (93,5 роки), психічного та фізичного стану здоров`я не могла усвідомлювати значення своїх дій та повністю керувати ними, а відтак, заповіт не відповідав її волі. Правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними визначені у ст. 225 ЦК України. Ч.ч. 1, 2 цієї статті встановлено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. У відповідності з висновком судово-психіатричного експерта від 20 лютого 2019 року № 93, наданим КУ «Запорізька обласна психіатрична лікарня», [PERSON] , [INFO] , на момент складення нею заповіту від 28 квітня 2015 року виявляла психічні розлади у вигляді органічного емоційно-нестійкого (астенічного) розладу вираженого ступеню внаслідок органічного ураження головного мозку судинного ґенезу (церебральний атеросклероз, ХНМК); ступінь наявних психічних розладів був таким, що вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту 28 квітня 2015 року (т. 2 а.с. 29-39). Допитані в судовому засіданні експерти КУ «Запорізька обласна психіатрична лікарня» Паталах Ф.В., Бабіч В.В., Новічкова Ю.В. підтвердили правильність висновку, вказаного вище, зазначили, що під час експертного дослідження ними було ретельно досліджено медичну документацію, а також проаналізовано надані суду пояснення свідків. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 16 березня 2020 року № 153, наданим КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги», [PERSON] , [INFO] , страждала психічним захворюванням у вигляді органічного емоційно-нестійкого (астенічного) розладу вираженого ступеню внаслідок органічного ураження головного мозку судинного ґенезу (церебральний атеросклероз ХНМК ІІ-ІІІ) на момент складання заповіту 28 квітня 2015 року; [PERSON] не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними під час укладання заповіту 28 квітня 2015 року (т. 2 а.с. 222-226). Жодного медичного документу на підтвердження неспроможності заповідача особисто поставити підпис в заповіті внаслідок вад зору або поганого зору матеріали справи не містять, відомості про перебування померлої [PERSON] на обліку у лікаря-офтальмолога, або про її огляд вказаним лікарем в матеріалах справи відсутні. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що\~\~ [PERSON] \~\~на час вчинення оскаржуваного правочину страждала тяжким психічним розладом, саме через цю хворобу вона не могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Ці факти встановлено за допомогою спеціальних знань в області психіатрії та медицини; обидва висновки посмертних психіатричних експертиз є чіткими, конкретними, повними обґрунтованими та узгоджуються між собою, з поясненнями свідків і матеріалами справи. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved