Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтовування свого позову позивач посилається на те, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO], його батьком є [PERSON] Рішенням Старобільського районного суду від 12.05.2010 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ? частки заробітку, починаючи з 20.04.2010 року до повноліття дитини. Їх син [PERSON] з дня народження і до теперішнього часу проживає разом з нею. На теперішній час вона з [PERSON] проживає в с. Чмирівка Старобільського району. Незважаючи на її піклування син часто хворіє простудними захворюваннями. Майже кожен місяць, починаючи з 4-го місяця життя він хворіє з ускладненнями. Такий стан здоров'я сина потребує від неї особливої до нього уваги та значних матеріальних затрат. Вартість лікування та відвідування лікарів вона оплачує самостійно. Таким чином з грудня 2011 року по теперішній час нею затрачено додатково на лікування сина 5202 грн. 61 коп. Крім додаткових витрат на здоров'я, необхідно витрачати кошти на розвиток сина, тобто купувати йому нові іграшки, предмети для творчості та спортивних занять. Так, [PERSON] відвідує дитячий садок, це відвідування є платним, крім того батьків дітей просять приносити засоби гігієни для садочка, які вона купляє за власні кошти. Також син додатково відвідує центр розвитку дитини «Росток» - це також платно. На протязі 2011-2014 років вона купляла сину конструктори та іграшкові машини та велосипеди - це все предмети, які розраховані на відповідний вік дитини та сприяє його нормальному розвитку Всього на розвиток дитини було витрачено 2630 грн. 40 коп. [PERSON] крім сплати аліментів другої допомоги не надає, фізичної участі в вихованні сина та догляді під час хвороби не приймає, з сином практично не спілкується. Тому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь фактично понесені додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 7833 грн. 61 коп. та судові витрати у вигляді роботи адвоката при складанні даного позову в розмірі 250 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У свідоцтві про народження дитини відповідач записаний його батьком. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 12.01.2010 року, після розірвання шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до копії рішення Старобільського районного суду по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини від 12.05.2010 року, з [PERSON] дійсно було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини усих видів заробітку щомісяця, починаючи з 20.04.2010 року до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до довідки про склад сім'ї , дитина проживає разом з позивачем та часто хворіє та потребує лікування за яке позивач сплатила 5202, 61 грн., що підтверджується поясненнями наданими у судовому засіданні та медичними документами які містяться в матеріалах справи. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, тобто участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов»язком батька незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. З поданих матеріалів вбачається, що позивач дійсно несе додаткові витрати на дитину, тобто це витрати пов»язані з її лікуванням та розвитком, а тому враховуючи, що відповідач є працездатним, здоровим, отримує стабільно заробітну платню, а відтак зобов»язаний брати участь у таких витратах, тому з відповідача підлягають стягненню додаткові витрати на дитину, що викликані хворобою дитини та пов'язані з ї розвитком. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 1 ст. 64 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Як вбачається з матеріалів цивільної справи (а.с. 31), копія, яка міститься на цьому аркуші не є належним доказом по справі, оскільки не є платіжним документом, який може підтвердити сплату коштів. Таким чином суд не приймає її до уваги. Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином судом встановлено, що позивачка, крім щоденних витрат на утримання та виховання дитини, понесла додаткові витрати, що викликані особливими обставинами, пов'язаними з хворобою дитини та ї розвитком. Відповідач зобов'язаний нарівні з позивачкою брати участь у цих витратах. Підстав для звільнення відповідача від цього обов'язку не встановлено. З урахуванням вищевикладеного суд задовольняє позовні вимоги частково, а саме: витрати, пов'язані з лікуванням дитини у розмірі 2407,97 грн. та витрати, пов'язані з розвитком дитини в розмірі 140 грн. за відвідування центру розвитку дитини «Росток», а всього 2547,97 грн. В іншій частині суд не приймає як докази подані позивачкою товарні чеки на дитячі іграшки, оскільки з них не можливо зробити однозначний висновок хто саме поніс ці витрати. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє за необґрунтованістю. На підставі ст.ст.180, 185 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial