Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції та [PERSON] про зняття арешту з майна. Позов мотивований тим, що під час шлюбу позивача з [PERSON] за спільні кошти подружжя придбало квартиру [ADDRESS], яка складає 11/125 часток будинку. В цій квартирі була зареєстрована та проживала сім'я [PERSON], яка складалась з чотирьох осіб: позивача - [PERSON], її чоловіка - [PERSON], доньки подружжя [PERSON], а також сина позивача від першого шлюбу [PERSON]. Вироком Староміського районного суду м.Вінниці від 18.12.1999 року в справі №1-430 син позивача [PERSON] був визнаний винним у скоєнні злочинів і йому присуджена конфіскація всього його особистого майна в дохід держави. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, на яку він залишив заповіт на користь дочки [PERSON], яка вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на момент смерті батька була недієздатною і проживала разом з ним. При оформленні в нотаріальній конторі права на спадщину недієздатної [PERSON] виявилось, що відділом державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м.Вінниці 11.01.2000 року був направлений в Першу вінницьку державну нотаріальну контору лист за вих. №ГИ-2-Л, яким повідомлено про вирок суду відносно [PERSON] і присудження конфіскації його особистого майна та запропоновано в разі наявності у засудженого майна не проводити з цим майном жодних операцій до розпорядження державної виконавчої служби. Згідно з цим листом Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 28.01.2000 року була накладена заборона за реєстровим номером 10-29 на квартиру [ADDRESS], де був зареєстрований засуджений. Однак, ця квартира ніколи не належала [PERSON], він був зареєстрований в ній лише на правах члена сім'ї власника. Засуджений [PERSON] на момент накладення заборони права власності на квартиру не мав та не має до цього часу, тому арешт накладено помилково, що і стало підставою звернення позивача до суду з позовом. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, посилаючись на обствини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при винесенні рішення покладався на розсуд суду. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Представник відповідача Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Позивач [PERSON] з 1989 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], а 16.09.1991 року сторони зареєстрували шлюб в міському відділі ЗАГС м.Вінниці, актовий запис №2465. Від спільного проживання у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу позивача з [PERSON] за спільні кошти подружжя придбало квартиру [ADDRESS], яка складає 11/125 часток будинку. Договір купівлі-продажу квартири від 03.06.1998 року, посвідчений Першою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-2384 оформлений на [PERSON] та 26.06.1998 року зареєстрований на його ім'я в КП «ВООБТІ» в книзі №18 за реєстровим №1512. В цій квартирі була зареєстрована та проживала сім'я [PERSON], яка складалась з чотирьох осіб: позивача - [PERSON], її чоловіка - [PERSON], доньки подружжя - [PERSON] та сина позивача від першого шлюбу - [PERSON]. Вироком Староміського районного суду м.Вінниці від 18.12.1999 року в справі №1-430 син позивача [PERSON] був визнаний винним у скоєнні злочинів і йому присуджена конфіскація всього особистого майна в дохід держави.Оскільки на той час жодного майна у [PERSON] не було, позивач вважала, що майна, яке підлягає конфіскації не має. [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, на яку він залишив заповіт на користь доньки [PERSON], яка вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на момент смерті батька була недієздатною і проживала разом з ним. При оформленні в нотаріальній конторі права на спадщину недієздатної [PERSON] виявилось, що відділом державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Вінниці 11.01.2000 року був направлений в Першу вінницьку державну нотаріальну контору лист за вих. №ГИ-2-Л, яким повідомлено про вирок суду відносно [PERSON] і присудження конфіскації його особистого майна та запропоновано в разі наявності у засудженого майна не проводити з цим майном жодних операцій до розпорядження державної виконавчої служби. Згідно з цим листом Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 28.01.2000 року була накладена заборона за реєстровим номером 10-29 на квартиру [ADDRESS], де був зареєстрований засуджений. Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексні номери витягів 25192778 та 25192828 від 05.08.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про заборону на будинок відсутні. Натомість, згідно з інформацією з державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, індексний номер 25192884 від 05.08.2014 року, 19.07.2007 року №5334298 реєстратором Першої вінницької державної нотаріальної контори накладено арешт на квартиру [ADDRESS] на підставі повідомлення №ГИ-2-Л від 11.01.2000 року ДВС Ленінського району м. Вінниці та власником квартири зазначений [PERSON]. Однак, ця квартира ніколи не належала [PERSON], він був зареєстрований в ній як член сім'ї власника. Засуджений [PERSON] на момент накладення заборони права власності на квартиру не мав та не має до цього часу, тому арешт накладено помилково. Згідно з листом Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції від 06.08.2014 року за №19078/07-35/7 позивача повідомлено, що у відділі немає виконавчого провадження відносно [PERSON], відтак зняти арешт з квартири не має можливості, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства не передбачено звільнення майна з-під арешту у разі відсутності виконавчих проваджень. Відповідно до ст 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряжатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Арешт, накладений на квартиру Першою вінницькою державною нотаріальною конторою обмежує право спадкоємців оформити спадщину та вільно розпоряжатись своєю власністю. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved