Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до Торговицької сільської ради Млинівського району Рівненської області, [PERSON], в якій просить визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, а саме : на житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться за адресою : Рівненська область Млинівський район с. Торговиця, вул. Суворова, №4, посилаючись на неможливість одержання свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на вказане майно. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 15 березня 2014 року померла її мати [PERSON]. Також зазначила, що за життя [PERSON] в Торговицькій сільській раді Млинівського району склала заповіт, в якому все своє майно яке їй належатиме на момент смерті заповіла [PERSON]. Крім цього, вказала, що спадщину прийняла, подавши до нотаріальної контори заяву. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно за відсутністю правовстановлюючих документів, у звязку з чим змушена звернутися в суд. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак до початку розгляду справи через канцелярію суду її представник [PERSON] подав заяву в якій позовні вимоги підтримав з тих же підстав, а справу просив розглядати без його участі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, однак до початку розгляду справи в суді через канцелярію суду подали заяви в яких просять повністю задовольнити позовні вимоги позивача, а справу розглянути без їх участі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як встановлено судом, 15 березня 2014 року [PERSON] померла. За життя [PERSON] склала заповіт, в якому все своє майно, яке їй належатиме на час смерті, заповіла [PERSON] (а.с. 6). Позивач прийняла спадщину після її смерті за правилом ст.1269 ЦК України. Проте, на належний [PERSON] житловий будинок та надвірні будівлі не змогла одержати свідоцтва про право на спадщину з незалежних від неї причин, зокрема через відсутність правовстановлюючих документів на вказане майно, що підтверджується документально. ( а.с. 16, 17) При цьому належність житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в с. Торговиця Млинівського району Рівненської області по вул. Суворова, буд. 4, [PERSON] підтверджується довідкою Торговицької сільської ради, згідно якої в погосподарскій книзі №1, особовий рахунок 0014-1, житловий будинок в с. Торговиця по вул. Суворова, буд. 4, належав [PERSON]. (а.с. 9) Таким чином, з огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини, суд прийшов до висновку що позивач, прийнявши спадщину після смерті [PERSON], набула право власності на спадкове майно за заповітом, зокрема на житловий будинок з надвірними будівлями на законних підставах. Однак, як видно з матеріалів справи, з часу подачі заяви про прийняття спадщини, всупереч вимогам ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтва про право на спадщину за заповітом не одержала, у зв'язку з чим, не в змозі реалізовувати своє право власності на спадкове майно. А тому, це право підлягає захисту. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.16, 328, 1216, 1225, 1233 ЦК України,

Outcome: approved