Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 12.08.2006 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб, про що Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 529. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Станом на день звернення позивача до суду шлюб між сторонами не розірвано, але позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, оскільки починаючи з березня 2014 року і до сьогодні, сторони по справі фактично не проживають разом. Посилаючись на зазначене, а також враховуючи те, що відповідач працює та має постійний дохід, але добровільно надавати допомогу на утримання дитини відмовляється, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає і просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], видане Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 12.08.2006 року (а.с. 8). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 04.09.2007 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 2). Дитина проживає з матір'ю - [PERSON] і находиться на її утриманні, що підтверджується довідкою за місцем реєстрації про склад сім`ї позивача (а.с. 7). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] на цей час повністю знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з останньою. Добровільно відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання спільної дитини не надає. Відповідач з 01.11.2006 року працює в ТОВ «Біотрейд» на посаді старшого фахівця з методів розширення ринку збуту. Його доходи за період з листопада 2013 року по квітень 2014 року складають 56 223 грн. 48 коп., що підтверджується відповідною довідкою від 21.05.2014 року за № 369 (а.с. 9). Інших аліментних зобов'язань відповідач не має. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, приймаючи до уваги інтереси неповнолітньої [PERSON], її стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, той факт, що відповідач має змогу сплачувати аліменти, а також те, що відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не виділяє, враховуючи те, що відповідач не має на утриманні інших непрацездатних осіб, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України та не надав суду інших доказів, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у зазначеному позивачем у позовній заяві розмірі. Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст. 88 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved