Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 26 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області вони зареєстрували шлюб за актовим записом № 34. У шлюбі [INFO] року народилась дитина [PERSON]. Протягом тривалого часу у сім'ї почали виникати сварки та непорозуміння по причині несумісності їх характерів. В даний час вони не проживають як подружжя, їх сім`я практично розпалась і шлюб існує лише формально, а тому позивач звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. Крім того, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач з ними не проживає та не надає дитині належного матеріального утримання в добровільному порядку, не займається їх вихованням, а тому вона звернулась до суду із вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), однак не більше десяти прожиткових мінімумів на житину відповідного віку. Ухвалою від 24 грудня 2018 року по даній справі відкрито загальне позовне провадження. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява в якій вона просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ј частки заробітку (доходу), просить шлюб розірвати та розгляд справи здійснювати без її участі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, однак від його представника на адресу суду надійшла заява в якій він уточнені позовні вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі ј частки заробітку (доходу) визнає, просить шлюб розірвати та розгляд справи проводити без його участі. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку встановленому статтями 206, 207 цього кодексу. Відповідно до ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вказана норма закону відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що оскільки представника відповідача уточнені позовні вимоги визнає і це не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, даний позов слід задовольнити. Враховуючи вимоги ст.ст.141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути з державного бюджету позивачу 50 відсотків сплаченого судового збору, внаслідок визнання позову відповідачем, а також стягнути з відповідача в користь держави 704,80 грн. судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів та в користь позивача 352,40 грн. судового збору сплаченого нею за позовні вимоги про розірвання шлюбу.

Outcome: approved