Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в Луцький міськрайонний суд Волинської області з позовом до [PERSON] відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свій позов тим, що їй належала на праві власності квартира [ADDRESS], яка була передана [PERSON] на підставі Договору довічного утримання (догляду) від 19.10.2007 року, який був розірваний 21.03.2016 року відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду, яке набрало законної сили. При зверненні до [PERSON] Луцької держнотконтори для реєстрації права власності на спірну квартиру і отримання довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державний нотаріус [PERSON] повідомила, що на вказану квартиру накладний арешт відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.06.2011 року державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ. Враховуючи наведене, вважає, що належну їй на праві власності квартиру слід звільнити з-під арешту, оскільки накладений арешт порушує її право власності на квартиру. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.07.2016 року до участі у справі був залучений в якості співвідповідача [PERSON]. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.09.2016 року до участі у справі було залучено в якості співвідповідач Публічне акціонерне товариство «Ві Ей [PERSON]». В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала позов повністю з підстав, зазначених у заяві та просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача ПАТ «ВіЕйБі Банк» в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності відповідача та представників відповідачів по наявним матеріалам справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS], яка була передана у володіння та користування [PERSON] на підставі Договору довічного утримання (догляду) від 19.10.2007 року. Дана обставина підтверджується Договором довічного утримання (догляду) від 19.10.2007 року (а.с. 3-6). Встановлено, що на спірну квартиру накладний арешт, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.06.2011 року державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ [PERSON], на виконання виконавчого листа, виданого 30.05.2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 2-1622/11 за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Дана обставина підтверджується матеріалами виконавчого провадження № 908 ПВ ДВС ЛМУЮ, оглянутого в судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що Договір довічного утримання (догляду) від 19.10.2007 року був розірваний 21.03.2016 року рішенням Луцького міськрайонного суду, яке набрало законної сили (а.с. 7). Згідно ч. 2 ст. 754 ЦК України, на майно, передане набувачу за договором довічного утримання (догляду), не може бути звернене стягнення протягом життя відчужувача. Згідно ч. 1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд вважає, що спірна квартира належить на праві власності [PERSON], тому належну їй на праві власності квартиру слід звільнити з-під арешту, оскільки накладений арешт порушує право власності [PERSON] спірну на квартиру. На підставі ч. 1 ст. 321, 391, 754, 756 ЦК України,

Outcome: approved