Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Оляницької сільської ради Тростянецького району про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 29.04.2005 року померла [PERSON], Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається з 1/3 частини житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в с.Оляниця, вул.Вишнева(бувша Котовського), 26, Тростянецького району Вінницької області та земельної частки(паю). Даний житловий будинок відносився до суспільної групи колгоспних дворів, в якому станом на 15.04.1991 року проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON] Померла [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] Позивачка прийняла спадщину, частину спадкового майна оформила на себе, однак отримала відмову у оформленні частини житлового будинку, оскільки на зазначений будинок відсутні правовстановлюючі документи. Тому позивач змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за нею в порядку спадкування права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по вул.Вишнева(бувша Котовського), 26, с.Оляниця, Тростянецького району Вінницької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, представник позивача адвокат [PERSON], який діє на підставі договору, в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу в його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач представник Оляницької сільської ради Тростянецького району в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що останні скористались своїми процесуальними правами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини. Згідно із ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно ч.1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №010949, виданого 04.05.2005 Оляницькою сільською радою Тростянецького району Вінницької області [PERSON] померла 29 квітня 2005 року.(а.с.4). За життя [PERSON] зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого все своє майно заповіла [PERSON] Заповіт складений 10.04.2000 року, зареєстрований в реєстрі за №29, на момент смерті не змінений та не скасований(а.с.8). Оглянувши в судовому засіданні спадкову справу №368/2012 після смерті 20.04.2005 року [PERSON] встановлено, що дійсно [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON], частину спадкового майна, а саме земельну ділянку, оформила на себе, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом(а.с.18). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. З відповіді відмови завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON] за №216/02-17 від 29.03.2017 року випливає, що позивач [PERSON] має право на визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], однак за відсутності правовстановлюючих документів не має змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.14). Довідкою №866 від 21.11.2016 року, виданою виконкомом Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що згідно погосподарської книги №9 особовий рахунок 392 житловий будинок в с.Оляниця, вул.Вишнева, Тростянецького району Вінницької відносився до групи колгоспних дворів. Станом на 15.04.1991 року склад двору слідуючий: голова [PERSON], члени [PERSON], [PERSON]А.(а.с.8). Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, була наділена правом власності на майно колгоспного двору, а саме на 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в с.Оляниця, вул.Вишнева(бувша Котовського), 26, Тростянецького району Вінницької області. Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 22.06.2012 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в с.Оляниця, вул.Вишнева, 26, Тростянецького району Вінницької області, частина якого являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 73,5кв.м., житловою площею 43,7кв.м., допоміжною площею 29,8кв.м.(а.с.11-13). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, позивач дійсно являється спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, тому має всі підстави для визнання за нею права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами по вул.Вишнева, 26, с.Оляниця, Тростянецького району Вінницької області. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved