Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25.05.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Городенківського районного управління юстиції, актовий запис № 22. В позовній заяві позивачка покликається на те, що від шлюбу у них з відповідачем народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя. Між ними постійно виникають конфлікти, під час одного із яких відповідач застосував до позивачки фізичну силу, а свідками такого інциденту були діти. Такі відносини і неповага до позивачки негативно впливають на виховання дітей. Спорів відносно поділу майна не існує. Також сторони дійшли згоди щодо їхньої участі у вихованні дітей. Позивачка вважає, що подальше збереження сімї є неможливим, тому просить терміну на примирення не надавати, шлюб розірвати, дітей залишити на її утриманні та вихованні, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Старомінська». Позивачка в судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує повністю, термін на примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, від одержання судової повістки відмовився, що стверджується довідкою Укрпошти. Відповідно до вимог ч.8 ст.76 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Бялас) [PERSON], [INFO], зареєстрований 25 травня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 22, що стверджено свідоцтвом про одруження серії 1-НМ № 081736, виданим 25 травня 2002 р. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], актовий запис № 101 від 26 жовтня 2002 р., що доводиться копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 163254, виданого 26 жовтня 2002 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківській області, та [PERSON], [INFO], актовий запис № 117 від 06 листопада 2007 р., що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 079527, виданого 06 листопада 2007 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківській області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обовязок подружжя турбуватись про сімю, в т.ч.: дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в сімї, та зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Судом встановлено, що сторони не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімя розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Оскільки малолітній син сторін [PERSON], [INFO], не досяг десяти років, суд вважає за необхідне визначити його місце проживання з матірю. Суд залишає без розгляду питання про місце проживання неповнолітньої дочки сторін [PERSON], [INFO], яка досягла 14 років, оскільки місце її проживання визначається нею самою. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Старомінська». На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved