Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання дитини. В обгрунтування позовних вимог\~ вказує, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05 серпня 2005 року. Від шлюбу\~ мають\~ доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. У звязку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, в сімї відсутнє взаєморозуміння, матеріальної допомоги для належного утримання доньки відповідач не надає, позивач просить суд розірвати шлюб та стягувати аліменти. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, просить стягувати з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення донькою повноліття. В судовому засіданні\~ представник позивача [PERSON] зменшені позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки до суду не надіслав. Представник відповідача [PERSON] зменшені позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. \~\~\~\~\~\~ Заслухавши\~ пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини\~ подружжя,\~ дійсні\~ причини позову\~ про розірвання шлюбу,\~ беручи до уваги наявність дитини\~ приходить до висновку, що позовні вимоги\~ підлягають до задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. \~\~\~\~\~\~\~ Ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2005 року, від якого, згідно поданого свідоцтва про народження, мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, малолітню дитину слід і надалі залишити проживати з позивачем, відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення судом враховується незадовільний стан здоров»я відповідача [PERSON], відсутність у нього стабільного доходу та власного житла, що зумовлює додаткові витрати. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В силу\~ст.184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те,\~що відповідач\~проживає окремо\~і участі\~в утриманні\~своєї дитини\~в повному\~обсязі не\~приймає,\~при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини в розмірі 1000 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача не буде обтяжливим для відповідача, що не заперечував в судовому засідання його представник. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: approved