Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Приватного підприємства фірма «Альтаир», Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «Південний», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Омбілік-Трейд» про визнання недійсним договору іпотеки №28_12/09-42 від 28.12.2009р. Позов обґрунтовує тим, що договори іпотеки, які укладені на забезпечення виконання кредитного договору, вчиненні з порушенням норм законодавства України. Іпотечний договір та усі додатки до нього та договори про внесення змін були підписані заступником директора ПП фірма «Альтаир». Зазначає, що єдиною особою, яка мала та має право вчиняти будь-які дії від імені ПП фірма «Альтаир» без довіреності є Директор Підприємства. Будь-які інші особи, у тому числі заступник директора мають право вчиняти будь-які дії, у тому числі підписувати іпотечні договори лише на підставі належним чином завіреної довіреності. Посилається на норми Сімейного кодексу України та зазначає, що повязані із іпотечним договором правовідносини прямим чином стосуються її інтересів, оскільки вона є дружиною засновника та учасника ПП фірма «Альтаир» [PERSON] 06.05.2015 року Позивачем було подано заяву про уточнення предмету та підстав позову та збільшення позовних вимог, відповідно до якої Позивач просить визнати недійним також й Договір іпотеки №01_02/10-46 від 01.02.2010 року укладений між ПП фірма «Альтаир» в особі заступника директора та ПАТ АБ «Південний». Зазначає, що цей іпотечний договір необхідно визнати недійним за тими же підставами що й договір №28_12/09-42 від 28.12.2009р. Крім того, зазначає що загальними зборами учасників взагалі не давалося згода та укладання цього договору та передачу предмета іпотеки і іпотеку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник Відповідача ПП фірма «Альтаир» зазначив, що викладене в позовній заяві та заяві на збільшення позовних вимог відповідає дійсності. Дійсно жодних довіреностей, у тому числі нотаріально посвідчених директором на імя заступника директора не видавалося. Також зазначив що відповідно до Статуту ПП фірма «Альтаир» та відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців єдиною особою яка мала право на вчинення будь-яких дій без довіреності від імені ПП фірма «Альтаир» є директор підприємства. Представник Відповідача 2 ПАТ АБ «Південний» проти позову заперечував, вважає що повноваження заступника директора ПП фірми «Альтаир» [PERSON] на підписання Договорів іпотеки були оформлені належним чином, а саме актом зборів власників (протоколом зборів засновників ПП фірми «Альтаир» від 25.12.2009 р. та протоколом № 2 зборів засновників ПП фірми «Альтаир» від 25.12.2009 р.), що є вищим органом управління ПП фірми «Альтаир». Щодо недійсності договору іпотеки без її згоди, як дружини, то подібний спір між тими ж сторонами вже судом розглядався та в позові було відмовлено і зазначене Рішення набуло чинності. Представник 3-ї особи - ТОВ «Омбілк-Трейд» про час та місце був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача 1, відповідача 2, перевіривши матеріали справ суд дійшов висновку про наступне. Згідно статтею зі 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 28.12.2009 року між ПП фірма «Альтаир» та ПАТ АБ «Південний» укладено договір іпотеки №28_13/09-42, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого ПП фірма «Альтаир» є іпотекодавцем, що діє як майновий поручитель ТОВ «Омбілік-Трейд», яке є позичальником, та ПАТ АБ «Південний» є іпотекодержателем. Відповідно до п. 1.5. договору іпотеки в забезпечення виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором іпотекоджавець надав в іпотеку нерухоме майно, що є власністю іпотекодавця, а саме: квартира №4, загальною площею 115,3 кв.м., житловою площею 87,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Чернишевська, будинок 65, що належить іпотекодацю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №12-н/2000 від 07.12.2000 року та акту прийому-передачі №12-н/2000 від 07.12.2000 року. В подальшому до вказаного договору іпотеки вносилися зміни, а саме Договір №1 від 01.02.2010р. про внесення змір до договору іпотеки №28_12/09-42 від 28.12.2009р.; Договір №2 від 27.12.2010р. про внесення змір до договору іпотеки №28_12/09-42 від 28.12.2009р.; Договір №3 від 28.03.2011р. про внесення змір до договору іпотеки №28_12/09-42 від 28.12.2009р.; Договір №4 від 28.12.2011р. про внесення змір до договору іпотеки №28_12/09-42 від 28.12.2009р.; Договір №5 від 28.02.2012р. про внесення змір до договору іпотеки №28_12/09-42 від 28.12.2009р.; Договір №6 від 31.08.2012р. про внесення змір до договору іпотеки №28_12/09-42 від 28.12.2009р. 01.02.2010 року між ПП фірма «Альтаир» та ПАТ АБ «Південний» укладено договір іпотеки №01_02/10-46, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого ПП фірма «Альтаир» є іпотекодавцем, що діє як майновий поручитель ТОВ «Омбілік-Трейд», яке є позичальником, та ПАТ АБ «Південний» є іпотекодержателем. Відповідно до п. 1.5. договору іпотеки в забезпечення виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором іпотекоджавець надав в іпотеку нерухоме майно, що є власністю іпотекодавця, а саме: нежитлові приміщення 3-го поверху №7-:-11 житлового будинку літ. А-3, загальною площею 72,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Чернишевська, будинок 65, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №4234-В-С, що посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 22.11.2008р, зареєстрований в реєстрі № 1818 та акту прийому-передачі №4234-В-С від 27.01.2009р. В подальшому до вказаного договору іпотеки вносилися зміни, а саме Договір №1 від 27.12.2010р. про внесення змір до договору іпотеки №01_02/10-46 від 01.02.2010р.; Договір №2 від 28.03.2011р. про внесення змір до договору іпотеки №01_02/10-46 від 01.02.2010р.; Договір №3 від 28.12.2011р. про внесення змір до договору іпотеки №01_02/10-46 від 01.02.2010р.; Договір №4 від 28.02.2012р. про внесення змір до договору іпотеки №01_02/10-46 від 01.02.2010р.; Договір №5 від 31.08.2012р. про внесення змір до договору іпотеки №01_02/10-46 від 01.02.2010р. Обидві договори іпотеки були підписані заступником директора ПП фірма «Альтаир» [PERSON]. В договорах іпотеки № 28_12/09-42 від 28.12.2009 року та № 01_02-10-46 від 01.02.2010 року зазначено, ПП фірма «Альтаир» діє в особі заступника директора [PERSON], який діє на підставі Протоколу загальних зборів засновників від 25.12.2009 року. Усі сторони в судовому засіданні підтвердили, що при укладанні та підписанні договорів іпотеки заступник директора ПП фірма «Альтаир» діяв виключно на підставі протоколу загальних зборів засновників. [PERSON] є дружиною засновника та учасника ПП фірма «Альтаир» [PERSON] з 25 червня 1994 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ІВЛ № 254803. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно рішення Конституційного суду України від 19.09.2012 року по справі №1-8/2012 (№17-рп/2012) Конституційний Суд України дійшов висновку, в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України треба розуміти так, що статутний капітал та майно приватного підприємства є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи висновки викладенні в рішенні Конституційного суду України від 19.09.2012 року по справі №1-8/2012 (№17-рп/2012) та ту обставину, що ПП фірма «Альтаир» створено в період шлюбу між позивачкою та [PERSON] за рахунок спільного майна, суд дійшов висновку, що як ПП фірма «Альтаир» та і його майно, в тому числі, але не виключно нерухоме майно, що є предметом спірних договорів іпотеки є сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Таким чином, спірні договори іпотеки, які є предметом судового розгляду прямим чином стосуються прав та інтересів дружини засновника та учасника ПП фірма «Альтаир» [PERSON] - [PERSON] Відповідно до статті 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Відповідно до частини 1 статті 113 Господарського кодексу України приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності субєкта господарювання юридичної особи. Згідно пункту 2.1. Статуту ПП фірма «Альтаир» (дата реєстрації 28.03.2007 року, номер запису 14801050004004298), підприємство створено з метою отримання прибутку та задоволення суспільних та особистих потреб, шляхом здійснення виробничої, науково-дослідної, торгівельної, іншої господарської діяльності. Згідно пункту 3.1. Статуту ПП фірма «Альтаир» підприємство є юридичною особою приватного права, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку за своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом, може мати комерційне (фірмове) найменування. Частиною 1 ст. 92 ЦК України встановлено що юридична особа набуває цивільних прав та обовязків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Статтею 97 ЦК України передбачено що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 7.1.1. Статуту ПП фірма «Альтаир» вищим органом Підприємства є збори власників. Вони складаються з власників Підприємства або призначених ними представників. Пунктом 7.1.5 Статуту ПП фірма «Альтаир» визначена виключна компетенція зборів власників Підприємства. Крім того зазначено, що збори власників Підприємства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності Підприємства, у тому числі і з тих, що передані зборами до компетенції виконавчого органу. Відповідно до п. 7.2.1. Статуту ПП фірма «Альтаир» управління діяльністю Підприємства здійснює Директор, який призначається зборами власників. Відповідно до п. 7.2.2. до компетенції Директора відносяться всі питання діяльності Підприємства, крім тих, які винним законодавством або цим Статутом віднесені до компетенції інших органів Підприємства. Питання, віднесені до виключної компетенції зборів власників, не можуть бути передані ними для вирішення Директору Підприємства. Згідно п. 7.2.4. Статуту ПП фірма «Альтаир» директор вправі без довіреності здійснювати дії від імені Підприємства. Директор самостійно вирішує питання діяльності Підприємства. Якщо діючим законодавством передбачено обовязкове отримання згоди власників для здійснення директором відповідних дій, здійснення цих може здійснюватися Директором після отримання ним письмового уповноваження зборів власників. Пунктом 7.2.5. встановлено, що Директор уповноважений керувати поточними справами Підприємства, в межах та в порядку, визначених цим Статутом, представляти інтереси Підприємства в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формувати адміністрацію підприємства. Директор зобовязаний надавати зборам власників звіт про діяльність Підприємства, склад та терміни надання якого (звіту) встановлюється зборами власників. Статтею 237 ЦК України встановлено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Статтею 244 ЦК України встановлено що представництво, яке ґрунтується на договорі, можу здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником можу бути надана особою, яку представляються (довірителем), безпосередньо третій особі. Представництво, яке ґрунтується на акті органу юридичної особи, є представництвом в силу якого представник діє від її імені на підставі акту органу юридичної особи. В таких випадках повноваження представника на вчинення правочинів від імені юридичної особи ґрунтується на установчих документах юридичної особи, положенні про її відокремлений структурний підрозділ, посадовій інструкції, які визначають права та обовязки працівника на якого покладено виконання представницьких функцій. Суд погоджується з доводами позивача відносно того, що рішення загальних зборів учасників вирішує певні питання представництва, однак, такі рішення повинні бути відображені в установчих документах юридичної особи та повинні знайти своє відображення у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оскільки згідно вимог ч.2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» в Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, такі відомості щодо юридичної особи як прізвище, імя, по батькові, дата обрання (призначення) та реєстраційні номери облікових карток платників податків, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 22.05.2015 року за № [NUMBER] станом на 01.03.2010 року в ПП фірма «Альтаир» особою, обраною до органу управління юридичної особи, уповноваженої представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи зазначений лише керівник ПП фірма «Альтаир» - [PERSON]. Тобто, без довіреності представляти інтереси ПП фірма «Альтаир» у тому числі підписувати будь-які договори, у тому числі договори іпотеки має право лише директор, ці повноваження директора визначенні Статутом підприємство та внесенні до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Будь-які інші особи, у тому числі заступник директора, мають право вчиняти будь-які дії у тому числі підписувати спірні договори іпотеки лише на підставі належним чином завіреної довіреності. Суд приходить до висновку, що після прийняття компетентним органом, загальними зборами засновників (учасників) рішення щодо укладення іпотечних договорі, директор в силу вимог закону та статуту повинен був на виконання цього рішення (протоколу), видати довіреність на укладення відповідної угоди. Це також підтверджується положеннями вимог ст. 246 ЦК України, відповідно до яких довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншої особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи. Частиною 1 ст. 245 ЦК України встановлено, що форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Відповідно до статті 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателями у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Отже, й довіреність на імя заступника директора ПП фірма «Альтаир» на укладання та підписання договорів іпотеки мав бути виданий директором ПП фірма «Альтаир» у письмовій формі із нотаріальним посвідченням. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, частиною 2 ст. 203 ЦК України встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Таким чином, суд приходить до висновку по необхідність задоволення позовної заяви [PERSON] у повному обсязі, оскільки особа яка діяла імені іпотекодавця не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, тобто діяла без нотаріально посвідченої довіреності виданої директором ПП фірма «Альтаир». З урахування наведеного,

Outcome: approved