Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Управління житлового господарства Донецької міської ради, яке під час розгляду справи було замінено на належного відповідача - Виконавчий комітет Будьоннівської районної у м. Донецьку ради, КП «Керуюча компанія Будьоннівського району м. Донецька» про визнання її членом сім'ї наймача квартири [ADDRESS] - [PERSON], визнання за нею права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], та зобов'язання КП «КК Будьоннівського району м. Донецька» укласти з нею договір найму житлового приміщення за даною адресою, як з наймачем житлового приміщення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 1991 року по теперішній час фактично проживає та зареєстрована по досягненню повноліття у квартирі [ADDRESS], яка відноситься до державного житлового фонду, перебуває на балансі КП «КК Будьоннівського району м. Донецька» і наймачем даної квартири значиться [PERSON], який помер [INFO] року. В спірній квартирі позивач проживає з того часу, як її мати познайомилась з [PERSON], сином наймача цієї квартири та створила фактично із ним сім'ю, а саме з 1991 року, і з цього часу вона, її мати, вітчим [PERSON] і її прийомний дідусь [PERSON] мешкали однією сім'єю у даній квартирі. 13 квітня 1993 року мати позивачки та вітчим [PERSON] уклали офіційний шлюб. Влітку 1995 року мати позивачки посварилась з вітчимом та пішла від ньогоі стала мешкати окремо, а позивач залишилась проживати у цій квартирі із вітчимом [PERSON] та його батьком [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер, договір найму після його смерті [PERSON] на себе не переоформив. 18 червня 1996 року шлюб між матір'ю позивача та її вітчимом [PERSON] розірвано, але позивачка залишилась проживати разом із вітчимом, а її мати виїхала за межі міста Донецьк на заробітки. 27 липня 2001 року Будьоннівським районним судом м.. Донецька мати позивачки [PERSON] була визнана безвісно відсутньою і знята з реєстраційного обліку у квартирі. [INFO] року [PERSON] помер, позивач його поховала і залишилась мешкати в квартирі. Таким чином, позивач з 1991 року фактично мешкала однією сім'єю із [PERSON] та [PERSON], які були їй як рідний дідусь та батько, спочатку вони опікувались над нею, оскільки вона була ще малолітньою дитиною, коли вони стали мешкати спільно, у її батьків був спільний сімейний бюджет, вони всією сім'єю спільно харчувались, купували всі необхідні домашні речі, проводили ремонтні роботи в квартирі, сплачували комунальні послуги. Зараз позивач продовжує проживати у квартирі в якій вона зареєстрована, яка є її постійним місцем проживання, забезпечує її схоронність, сплачує комунальні послуги здійснює поточний ремонт, тому вважає, що набула права користування цим житлом, оскільки вселилась за згодою наймача, зареєстрована в ньому та проживала разом із наймачем однією сім'єю. При зверненні позивачки до КП «КК Будьоннівського району м. Донецька» із заявою про зміну договору найму на її ім'я їй було відмовлено в цьому з тих підстав, що комунальне підприємство не має законних підстав на переоформлення особистого рахунку, тому вона вимушена звернутись до суду для захисту своїх житлових прав. Під час розгляду справи Виконавчим комітетом Будьоннівської районної у м. Донецьку ради подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовуються тим, що обставини які зазначила [PERSON] в своїй позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки вона у період проживання в спірній квартирі навчалась у ДЗОШ № 123, яка територіально відносилась до [ADDRESS], та 28 серпня 1995 року була відрахована зі списків учнів ДЗОШ № 123 у зв'язку зі зміною місця мешкання до ДЗОШ № 147, в якій вона навчалась з 01 вересня 1995 року по 24 травня 1996 року і була відрахована зі списків учнів у зв'язку з переїздом батьків у м. Маріуполь. З часу переїзду [PERSON] у м. Маріуполь вона не проживала у спірній квартирі та не була членом сім'ї ані [PERSON], ані основного квартиронаймача [PERSON], який помер [INFO] року. Твердження позивачки про те, що вона мешкала разом з [PERSON] , спільно з ним харчувалась та [PERSON] опікувався над нею також не відповідає дійсності. В лютому 2001 року, у зв'язку з тим, що [PERSON] разом із донькою [PERSON] не проживали у спірній квартирі, але була в ній зареєстрована, [PERSON] звернувся до Будьоннівського районного суду м. Донецька із позовною заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутньою, в якій зазначав, що [PERSON] з червня 1995 року не мешкає к спірній квартирі разом із донькою [PERSON]. Згідно Акту, складеного 12 вересня 2013 року, спеціалістами Будьоннівської районної у м. Донецьку ради, [PERSON] у спірній квартирі не проживає більше 15 років, в квартирі на теперішній час проживає сім'я [PERSON]. Позивачка була зареєстрована у спірній квартирі 25 квітня 2001 року без правових підстав, у відсутності основного квартиронаймача [PERSON] у зв'язку з його смертю, без згоди члена сім'ї основного квартиронаймача [PERSON], тому як у період реєстрації позивачки у спірній квартирі слухалась цивільна справа, яка підтверджує, що [PERSON] з [PERSON] не спілкується та її місце знаходження йому не відомо. Оскільки з 1995 року по теперішній час позивачка [PERSON] не проживає у спірній квартирі, тому вона втратила право користування спірною квартирою, внаслідок відсутності понад встановлені строки. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просили їх задовольнити, у задоволені зустрічних позовних вимог просила відмовити, у зв'язку з їх необґрунтованістю. Крім того зазначила, що проживала однією сім'єю разом з мамою, вітчимом [PERSON] і його батьком [PERSON] до 1996 року, коли вітчим і мама посварились та розійшлись. Вона поїхала з мамою у м. Маріуполь, де закінчила 11 класів, однак [PERSON] приїжджав за нею і забирав до себе на всі канікули. Після закінчення школи вона переїхала до [PERSON], який через місяць помер. На теперішній час вона проживає в квартирі із своїм чоловіком, іноді в них проживає сестра чоловіка - [PERSON] з двома дітьми. Представника позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі, у задоволенні зустрічних позовних вимог просила відмовити у зв'язку з їх необґрунтованістю. Представник відповідача - Виконавчого комітету Будьоннівської районної у м. Донецьку ради Стрюкова Н.В. заперечувала проти задоволення первісних позовних вимог у зв'язку з їх необгрунтованістю і просила задовольнити зустрічні позовні вимоги, щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], з підстав зазначених у зустрічній позовній заяві. Представники відповідача КП «КК Будьоннівського району м. Донецька» Горінова О.В. проти задоволення первісних позовних вимог заперечувала, оскільки факт спільного проживання і ведення господарства разом з наймачем квартири [PERSON] нічим не підтверджено, та просила задовольнити зустрічний позов. Вислухавши пояснення позивача, представників позивача і відповідачів, показання свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 червня 1974 року виконавчим комітетом Пролетарської районної ради депутатів трудящих м. Донецька [PERSON], сім'я якого складається з 4 осіб, видано ордер № 133 серії № 074 на право заняття трикімнатної квартири [ADDRESS]. Згідно поквартирної карточки квартири [ADDRESS] наймачем даної квартири є [PERSON], який помер [INFO] року і виписаний з неї 19 червня 1996 року у зв'язку із смертю. Після смерті наймача особистий рахунок не переоформлявся. На теперішній час в квартирі зареєстрована в якості онучки наймача - позивач [PERSON], [INFO] року народження, з 25 квітня 2001 року. 19 червня 2009 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], та прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. У відповідності до ч. 1 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Своєю відповіддю за № 545 від 26 квітня 2013 року КП «Керуюча компанія Будьоннівського району м. Донецька» повідомило позивачу [PERSON], що згідно з діючим законодавством (ст.. 64 ЖК України) відсутні законні підстави для переоформлення особистого рахунку на квартиру [ADDRESS] з [PERSON] на [PERSON]. Відповідно до статті 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За правилами статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникають у практиці застосування судами Житлового кодексу України», роз'яснив, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами його сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Із виписки з особистого рахунку [NUMBER] від 07 березня 1995 року, яка видана Житлово-експлуатаційною дільницею № 2 вбачається, що основний квартиронаймач [PERSON] займає квартиру з трьох кімнат і проживає за адресою: [ADDRESS], разом з сином [PERSON], невісткою [PERSON], онучкою [PERSON]. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано 18 червня 1996 року, актовий запис № 224 у відділі РАГС Будьоннівського РУЮ м. Донецька. Рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 27 липня 2001 року, за заявою [PERSON], [PERSON] визнано безвісно відсутньою. Даним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] і проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS]. З червня 1995 року фактично шлюбні відносини між ними припинено, а 18 червня 1996 року розірвано шлюб, після чого [PERSON] виїхала в невідомому напрямку. Згідно виписки з особистого рахунку [NUMBER] від 20 травня 2013 року, яка видана абонентською службою КП «КК Будьоннівського району м. Донецька» вбачається, що основний квартиронаймач за адресою: [ADDRESS], є [PERSON], виписаний з квартири 19 червня 1996 року у зв'язку із смертю. Також з квартири були виписані: 24 липня 2002 року син наймача - [PERSON] та 13 лютого 2002 року невістка наймача - [PERSON]. З 25 квітня 2001 року по теперішній час в квартирі прописана донька невістки - [PERSON]. Відповідно до статті 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. За правилами статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до положень статей 10 і 60 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На обґрунтування зустрічних позовних вимог Виконавчим комітетом Будьоннівської районної у м. Донецьку ради суду надані наступні докази. Відповідь начальника відділу освіти Будьоннівської районної у м. Донецьку ради, згідно якої [PERSON] навчалась в ДЗОШ І-ІІ ступенів з 01 вересня 1992 року по 28 серпня 1995 року і мешкала за адресою: [ADDRESS]. Відрахована з ДЗОШ № 123 на підставі наказу № 79 від 28 серпня 1995 року до ДЗОШ І-ІІІ ступенів № 147 у зв'язку із зміною місця мешкання. В ДЗОШ № 147 навчалась з 01 вересня 1995 року по 24 травня 1996 року, звідки вибула у зв'язку із переїздом батьків до м. Маріуполя. Комісійний Акт від 12 вересня 2013 року складений співробітниками районної ради, із змісту якого вбачається, що зі слів сусідів [PERSON] і [PERSON], в квартирі [ADDRESS] проживає родина [PERSON], а [PERSON] не проживає в даній квартирі понад 15 років. Відповідь головного лікаря КУ «ЦПМСД № 1» від 02 вересня 2013 року за № 935, згідно якої за даними перепису населення, [PERSON] понад 10 років не проживає за адресою: [ADDRESS], амбулаторна карта відсутня, при неодноразовому відвідуванні адреси двері ніхто не відчинив. При спілкуванні з сусідами і даними перепису в квартирі проживає родина [PERSON]. Відповідь начальника відділу освіти Будьоннівської районної у м. Донецьку ради, з якої вбачається, що [PERSON], [INFO] року народження, навчається у 5-а класі ДЗОШ № 123, проживає і зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Під час вступу до школи проживав за адресою: [ADDRESS], але за письмовою заявою батька дитини, від 25 жовтня 2013 року, місце проживання змінено на [ADDRESS]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сусідкою позивачки [PERSON] і зі слів якої складався Комісійний Акт від 12 вересня 2013 року, показала, що вона дуже добре знала родину [PERSON]. В 1991 році до них прийшла жити [PERSON] із своєю донькою - позивачем [PERSON], яка в той час була ще мала. В 1993 році [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. Наймачем квартири був [PERSON], який дозволив їм там жити та прописатись, вони жили однією родиною, позивач називала [PERSON] батьком, а [PERSON] - дідусем. В 1995 році [PERSON] їй розповідала, що посварилась із [PERSON], а згодом пішла від нього і виїхала у м. Маріуполь. Позивач постійно приїжджала на канікулах до [PERSON], [PERSON] їздив до них на вихідних, а потім переїхала і стала проживати в квартирі постійно. В 2009 році вона вийшла заміж за [PERSON] і зараз в квартирі проживає з ним, зробили там ремонт. Також знає їх родичів [PERSON], які часто бувають в гостях у [PERSON]. Коли приходили представники ради скласти Акт, то вона його підписала не читаючи, а за позивачку [PERSON] в неї ніхто не запитував. Сусідка [PERSON], яка проживає в квартирі [ADDRESS] позивачку не знає, оскільки в будинку проживає недавно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що проживає по сусідству з [PERSON], знав добре [PERSON] і його сина [PERSON], який з дружиною і її донькою проживав разом з батьком у квартирі по [ADDRESS] однією сім'єю. Бачив, як за життя [PERSON] часто гуляв на дворі з позивачкою. Пізніше мати позивачки кудись виїхала, але позивачка періодично проживала в квартирі [PERSON], а потім переїхала до неї на постійне. Згодом вона вийшла заміж і проживає в квартирі із своїм чоловіком, інколи бачить їх на вихідних. Він їм допомагав робити ремонт у квартирі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є двоюрідною сестрою чоловіка [PERSON]. З чоловіком [PERSON] і двома дітьми проживають в гуртожитку по [ADDRESS]. В квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON]. Оскільки в гуртожитку відсутні належні умови, то вони часто ходять в гості до [PERSON] прийняти ванну. В 2009 році, з сімейних обставин, вона декілька місяців проживала у [PERSON]. Це було тоді, коли її син збирався піти в перший клас, і тому в заяві до школи була зазначена адреса [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що позивачка [PERSON] з чоловіком проживає по [ADDRESS]. Знає її з того часу, як вона вийшла заміж за [PERSON], який доводиться двоюрідним братом його дружини. Вони часто приходять в гості до [PERSON], інколи ночують. Коли [PERSON] виїжджають на відпочинок, то вони приглядають за квартирою. Якось після сварки з ним, його дружина з дітьми деякий час проживала у [PERSON]. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зібрані по справі докази свідчать про те, що позивач [PERSON] була вселена до квартири з дотриманням встановленого порядку, в неповнолітньому віці до квартири, на що письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача не потрібна, вона прописана в даному жилому приміщенні як онучка наймача, проти чого наймач [PERSON] за життя не заперечував, квартира є постійним місцем її проживання. Також позивачкою в суді доведено, що її родина проживала з наймачем однією сім'єю до його смерті, будь яких угод між наймачем і членами його сім'ї, що проживають з ним, про певний порядок користування жилим приміщенням суду не надано, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині визнання [PERSON] членом сім'ї наймача [PERSON], який помер [INFO] року, та визнати за нею право користування квартирою [ADDRESS]. В інший частині позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити, оскільки судом задоволені вимоги щодо визнання позивача членом сім'ї померлого наймача, і у відповідності до вимог ст.. 106 ЖК України вона має право звернутись з вимогою до балансоутримувача будинку у якого знаходиться спірна квартира про визнання її наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача [PERSON], який помер. Що ж стосується зустрічних позовних вимог, то суд вважає, що Виконавчий комітет Будьоннівської районної у м. Донецьку ради не довів об'єктивними, достовірними доказами, що позивачка [PERSON] втратила право користування квартирою внаслідок її відсутності понад встановлений строк, бо надані суду докази спростовані свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які безпосередньо допитані в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial