Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, в якому просить дозволити тимчасовий виїзд за кордон малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], терміном на три роки з дня набрання рішення законної сили, посилаючись на те, що у період шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON] та [PERSON], які проживають разом з нею. Вказує на те, що 16.07.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Піклуванням і здоровям дітей займається сама, але зявились вагомі причини виїзду за кордон з дітьми, оскільки [PERSON] має захворювання «рецидивірующий трахеобронхит», а [PERSON] має захворювання «діскінезія жовчовивідних шляхів», їм рекомендовано санаторно-курортне лікування гастроентерологічного та пульмонологічного профіля, проте, не зважаючи на вказане, відповідач безпідставно не надає згоду на виїзд дітей за межі України, у звязку з чим вона змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, своєї думки щодо позову не висловив. Представник органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у відсутності представника, зазначила, що заперечень немає. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд з України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 16.07.2014 року. В період сумісного проживання у сторін народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД №392773, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області від 03.10.2002 року, та [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД №148456, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл, Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області від 03.10.2008 року. Згідно висновку санаторно-курортної відбіркової комісії КУ «ІМЦПМСД» від 25.03.2016 року, [PERSON] встановлено діагноз - «діскінезія жовчовивідних шляхів», та рекомендовано санаторно-курортне лікування гастроентерологічного та неврологічного профіля в санаторіях «Букурія-Сінд», м. Вадул-луй-Воде, Молдова та санаторій «Подлипки» Московська область. Відповідно висновку санаторно-курортної відбіркової комісії КУ «ІМЦПМСД» від 25.03.2016 року, [PERSON] встановлено діагноз «рецидивірующий трахеобронхит» та рекомендовано санаторно-курортне лікування пульмонологічного та загальнооздоровчого профіля в санаторіях «Букурія-Сінд», м. Вадул-луй-Воде, Молдова та санаторій «Подлипки» Московська область. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, що передбачено ч.2 ст.155 Сімейного кодексу України. За положеннями ч. 2 ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного із батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.2-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі предявлення оригіналів або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Враховуючи, що тимчасовий виїзд дитини за кордон, відповідатиме інтересам дітей, їх розвитку, відпочинку, та оздоровленню, суд вважає за можливе позов задовольнити.

Outcome: approved