overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання батьківства. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є матір'ю двох дітей, дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO]. Діти народились під час їх спільного проживання без реєстрації шлюбу. Запис при народженні дітей про батька був зроблений на підставі ст. 135 ч. 1 СК України. На даний час відповідач не приділяє належної уваги дітям, вони проживають з ним. Просить суд визнати його батьком дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала щодо його задоволення.. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Так судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 24.12.2001 року Боголюбською сільською радою Луцького району Волинської області [PERSON], свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.08.2004 року виданого Боголюбською сільською радою Луцького району Волинської області [PERSON] вбачається, що батьком дітей записаний [PERSON] (а.с. 6-7). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України вбачається, що відомості про батька дітей записані на підставі заяви матері - [PERSON] відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с. 8-9). Згідно вимог ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини та приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. В силу ст. 134 СК України на підставі заяв батьків дитини чи за рішенням суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами ДРАЦС, та видає нове Свідоцтво про народження. Таким чином у судовому засіданні доведено кровне споріднення між позивачем [PERSON] (батьком) та дітьми, що підтвердила і мати дітей [PERSON], тому позов підлягає до задоволення, із внесенням відповідних змін до актового запису про народження та з видачею нових Свідоцтва про народження.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності. В заяві зазначила, що в 1999 році вона придбала житловий будинок [ADDRESS] у відповідача [PERSON], за 2000 тисячі гривень., це підтверджується розпискою відповідача. Після виконання нею своїх, зобов'язань, як покупця, відповідачем було передано в користування будинок та технічний паспорт на нього, але без оформлення договору купівлі - продажу. Між позивачем та відповідачем, були встановлені всі потрібні умови для оформлення договору купівлі - продажу, які позивач повністю виконав. На даний час відповідач не бажає йти в нотаріальну контору для оформлення договору купівлі - продажу, будинку. Позивач в судове засідання не з'явилася надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку. На підставі ст.224 ЦПК України, суд визнав за можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів. Суд дослідивши докази у їх сукупності прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач в 1999 році придбала житловий будинок [ADDRESS] у відповідача [PERSON], за 2000 тисячі гривень., що підтверджується розпискою відповідача від 15.10.1999 року. Після виконання позивачем по справі, зобов'язань, як покупця, відповідачем було передано в користування будинок та технічний паспорт на нього, але без оформлення договору купівлі - продажу. Між позивачем та відповідачем, були встановлені всі потрібні умови для оформлення договору купівлі - продажу, які позивач повністю виконав. Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок та договору купівлі - продажу жилого будинку вбачається, що [PERSON] є власником на житловий будинок [ADDRESS] Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на ? частину у майні спільної сумісної власності - домоволодінні №25 по вул.Назарія Яремчука в смт.Ланчин, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання за собою права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом - 1/3 квартири [ADDRESS], що належала на праві спільної сумісної власності її покійному батькові, [PERSON], померлому [INFO] та відповідачці. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач позову не визнала, подала суду заперечення на позов, за змістом якого вказала, що спір про право власності на квартиру вирішений рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28.08.2008р., за позивачкою визнано право власності на 1/6 спірної квартири в порядку спадкування після смерті батька, а тому провадження у справі слід закрити. Крім того зазначила, що за ст..1268 ЦК України прийняла спадщину і тому є власником 5/6 частин спірної квартири. Заслухавши пояснення представників позивача в підтримку позову, відповідача та її адвоката щодо безпідставності позовних вимог, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], що належить їй на праві власності, мотивуючи тим, що відповідач являється колишнім чоловік і зареєстрований в вказаному будинку. З 01 січня 2013 року відповідач не проживає [ADDRESS], проте досі залишається зареєстрованим в будинку. В добровільному порядку відповідач виписатись з будинку відмовляється. В зв'язку з цим позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Суд вирішив слухати справу у відсутність відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи в цілому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач, [PERSON], являється власником житлового будинку [ADDRESS] Ярмолинецького району, що підтверджується технічним паспортом та витягом Державного реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3135809 від 22.03.2004 року. Також встановлено, що 05.03.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням Ярмолинецького районного суду від 05.03.2014 року. Відповідно висновку Акту обстеження житлово-побутових умов проживання с. Савинці від 22.07.2014 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований в селі Савинці, але не проживає з 01 січня 2013 року. Свідки [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що проживають по сусідству з позивачем і більш одного року [PERSON] не з'являвся по [ADDRESS] Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником. За вказаних обставин, оскільки судом встановлено, що [PERSON] без поважних причин понад один рік не проживає в [ADDRESS], який належить позивачу, в силу ст. 405 ЦК України, він втратив право на користування цим житлом, а тому позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказує, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані по [ADDRESS]. 22 жовтня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем і останній став проживати у вищенаведеному будинку та значиться зареєстрованим у ньому. Проте згідно з рішенням Деражнянського районного суду від 23 лютого 2012 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, після чого відповідач за місцем його реєстрації не проживає, оскільки виїхав на постійне проживання в с. Гатна Деражнянського району, а тому позивачка, посилаючись на те, що відповідач протягом тривалого часу не користується жилим приміщенням без поважних причин, просить задовольнити її позов. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач [PERSON] на повторні виклики в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням в газеті «Подільські вісті» №№101-102 від 22 липня 2014 року. Повідомлення про причини неявки від нього не надійшло, тому суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши доводи позивачки, пояснення свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка є власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих по [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу від 9 серпня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори та зареєстрованого за №1313. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Шпичинецької сільської ради Деражнянського району №399 від 20 травня 2014 року, [PERSON] значиться зареєстрованим у належному позивачці будинку, але фактично у ньому не проживає. Наведені позивачкою обставини підтверджуються також довідкою Шпичинецької сільської ради №420 від 30 травня 2014 року та актами обстеження від 15 листопада 2012 року та 20 травня 2014 року, складеними за участю секретаря та депутата Шпичинецької сільської рад, з яких вбачається, що [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не проживає протягом трьох років. Крім того, ці ж обставини підтвердили в судовому засіданні і свідки [PERSON] і [PERSON] Згідно із ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що відповідач не проживає у належному позивачці будинку без поважних причин понад встановлені законодавством строки і втратив право користування житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: вулиця Хмельницька,29, смт. Ярмолинці Хмельницької області, що належить їй на праві власності, мотивуючи тим, що відповідач являється колишнім цивільний чоловік і зареєстрований в вказаному будинку. З 2011 року відповідач не проживає в вказаному будинку, проте досі залишається зареєстрованим в ньому. В добровільному порядку відповідач виписатись з будинку відмовляється. В звязку з цим позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Суд вирішив слухати справу у відсутність відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи в цілому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що проживають по сусідству з позивачем і приблизно біля 4 років [PERSON] не з'являвся в будинку № 29 по вулиці Хмельницькій в смт. Ярмолинці Хмельницької області. Згідно ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником. Судом встановлено, що позивач, [PERSON], являється власником житлового будинку № 29 по вулиці Хмельницькій в смт. Ярмолинці Хмельницької області, що підтверджується договором дарування від 03.10.2001 року. Відповідно до довідки Ярмолинецької селищної ради №2663 від 22.07.2015 року [PERSON] зареєстрований в [INFO], але за даною адресою не проживає з 2011 року. За вказаних обставин, оскільки судом встановлено, що [PERSON] без поважних причин понад один рік не проживає в [INFO], який належить позивачу, в силу ст. 405 ЦК України, він втратив право на користування цим житлом, а тому позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-291 від 21 лютого 2007 року, виданого державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори на будинок № 30 на вул. Городенцевій в с. Луки Самбірського району Львівської області зі всіма господарськими будівлями та спорудами. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що вона являється спадкоємцем згаданого будинку на підставі складеного [PERSON] заповіту. Після смерті в 1999 року [PERSON], відповідач звернувся в Самбірський міськрайонний суд Львівської області з позовом про визнання заповіту недійсним і за рішенням суду від 12 липня 2002 року його позов був задоволений. Проте це рішення було переглянуте, і 5 квітня 2011 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області ухвалено нове рішення за яким у задоволенні позову [PERSON] про визнання заповіту недійсним відмовлено. Покликаючись на ст. 1301 ЦК України, позивачка вважає, що оскільки дане рішення набрало законної сили, то свідоцтво про право на спадщину на вказаний будинок, яке видане відповідачу, слід визнати недійсним. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. Відповідач повністю визнав позов та просив його задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] просила ухвалити законне рішення у справі. Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок № 30 на вул. Городенцевій в с. Луки Самбірського району Львівської області зі всіма господарськими будівлями та спорудами, на який був складений заповіт на користь позивачки. Фактичною підставою для оформлення даного свідоцтва було винесена 12 липня 2002 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області рішення про визнання складеного 2 грудня 1996 року на користь [PERSON] заповіту недійсним. Згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 5 квітня 2011 року [PERSON] в позові до [PERSON] про визнання заповіту недійсним відмовлено за безпідставністю позовних вимог. Дане рішення набрало законної сили. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину може бути визнане недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у звязку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, тощо. За таких обставин свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON], слід визнати недійсним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням. В заяві позивачка зазначила, що вона та її донька [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів, є власниками квартири №88 по набережній лейтенанта Дніпрова, 54-а в м.Кременчуці . За даною адресою на правах наймача зареєстрований також [PERSON], який 20.01.2015 року залишив місце реєстрації та виїхав до Росії. Оскільки відповідач в квартирі №88 по набережній лейтенанта Дніпрова, 54-а в м.Кременчуці без поважних причин не проживає більше 6 місяців, чим створює їй перешкоди в користуванні власністю, прохає суд визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі № 88 по набережній лейтенанта Дніпрова, 54-а в м.Кременчуці. В судове засідання позивачка та її представник не зявилися, позовні вимоги підтримують, прохають суд розглянути справу в їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений шляхом публікації оголошення в пресі, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] заперечень по справі не має, прохає суд розглянути справу в її відсутність. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Суд, на підставі наявних матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та її донька [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Кременуцької міської ради народних депутатів на підставі розпорядження № 14214/1 від 06.05.1997 року , є власниками квартири №88 по набережній лейтенанта Дніпрова, 54-а в м.Кременчуці . За даною адресою на правах наймача зареєстрований також [PERSON], що підтверджується довідкою ТОВ «Добробит» від 21.03.2016 року. 20.01.2015 року [PERSON] місце реєстрації залишив , що підтверджується актом про не проживання від 21.03.2016 року. Відповідно до ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане житлове приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 ЖК України. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналізуючи зібрані докази по справі, суд вважає, що оскільки відповідач на спірній житловій площі відсутній більше шести місяців без поважних причин, він втратив право користування житловим приміщенням в квартирі № 88 по набережній лейтенанта Дніпрова, 54-а в м.Кременчуці, а тому позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням. В заяві позивачка зазначила, що їй на праві власності належить квартира № 27 по вул..Червоноармійській ( нова назва Правобережна) № 42а в м.Кременчуці на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2003 року. З 27.08.2003 року в квартирі зареєстрований її чоловік [PERSON], з лютого 2012 року [PERSON] в квартирі не проживає, його речей в квартирі немає, квартплату та комунальні послуги не сплачує. Прохає суд визнати [PERSON] втратившим право користуванням житловим приміщенням в квартирі №27 по вул. Правобережній ( Червоноармійській), 42а в м.Кременчуці. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, прохає суд їх задовольнити, справу розглянути в його відсутність. Суд, на підставі наявних матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2003 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу, р.№ 671, на праві власності належить квартира № 27 по вул..Червоноармійській ( нова назва Правобережна) № 42а в м.Кременчуці. В квартирі з 27.08.2003 року зареєстрований чоловік позивачки [PERSON]. З лютого 2012 року [PERSON] в квартирі не проживає, його речей в квартирі немає, квартплату та комунальні послуги не сплачує. Відповідно до ч.2 ст.405 ЖК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи зібрані докази по справі, суд вважає,що оскільки [PERSON] понад один рік без поважних причин не проживає в квартирі№27 по вул. Правобережній (Червоноармійській), 42а в м.Кременчуці, він втратив право користування спірним житлом, а тому позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити.

Outcome: approved