Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що є власником квартири [ADDRESS] . Також у вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , що є її чоловіком. Вказує, що відповідач з 2000 року за зазначеною адресою не проживає та не бере участі в утриманні квартири. З врахуванням наведеного, просить суд, визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 18 вересня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. До початку судового засідання позивача подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин проте, вчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням на веб-порталі судової влади. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним матеріалам справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідноз договору дарування від 07 серпня 1998 року № 2-6741, позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с 18). Відповідно до витягу з будинкової книги, в даному будинку зареєстрований [PERSON] (а.с. 11-17). У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Зазначена правова позиція також викладена Верховним Судом України у постанові від 16.11.2016 року у справі № 688/63/15-ц. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла з 2000 року. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , повідомленням ЛВП ГУНП у Волинській області від 13.06.2019 року (а.с. 20). Отже, відповідач [PERSON] понад один рік без поважних причин не проживає в спірній квартирі. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] у зв`язку з порушенням прав та законних інтересів позивача.

Outcome: approved