Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] Сантгараєвни, в якому просить стягнути з [PERSON] Сантгараєвни на свою користь суму боргу за договором позики у розмірі 64 000, 00 грн., а також витрати зі сплати судового збору та витрати на надання правової допомоги у розмірі 2000грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 21 березня 2013 року між сторонами укладено договір, позики грошових коштів, відповідно до якого позивач передала відповідачу грошові кошти в сумі 18 000 грн., про що складено відповідну розписку. Відповідно до умов договору позики повернення боргу повинно здійснюватися шляхом повернення всієї суми боргу у строк до 21.03.2014 року. 08.08.2013 року позивач дала відповідачу в борг ще 8\~800 грн., про що було складено відповідну розписку, із кінцевим строком повернення 08.02.2014 року. 11.12.2013 року позивач дала відповідачу в борг ще 14 000 грн., про що було складено відповідну розписку, із кінцевим строком повернення 25.12.2013 року. Окрім того, у 2013 році позивач надав відповідачу в борг ще 11\~000 грн., про що також було складено відповідну розписку, із кінцевим терміном повернення до 23.12.2013. Згідно розписки від 13.05.2014 року відповідач взяла протягом 2013-2014 років у позивача грошові кошти на загальну суму 62\~000 грн., які зобов'язалась повернути 01.09.2014 року. Однак, відповідач у визначений сторонами строк борг не повернула. У судовому засіданні позивача та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять позов задовольнити. Також позивач [PERSON] зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Крім того, вказала, що загальна сума переданих відповідачеві коштів складає 62000грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів справи, між [PERSON] та [PERSON] протягом 2013-2014 років укладені договори позики, які оформлені розписками, відповідно до яких [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти на загальну суму 62 000 грн. Згідно умов розписки від 13.05.2014 року [PERSON] зобов'язалась повернути всю суму боргу у строк до 01.09.2014 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконувала, у визначені сторонами строки погашення заборгованості не здійснила, внаслідок чого у відповідача перед позивачем склалась заборгованість у розмірі 62 000, 00 грн. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм, матеріалів справи та враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача боргу на загальну суму 62 000, 00 грн. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення боргу підлягають задоволенню частково. Питання про стягнення витрат зі сплати судового збору суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, серед іншого, належать витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. З аналізу зазначених норм вбачається, що правовою допомогою в цивільному процесі визнається допомога правового характеру адвоката або іншого фахівця у галузі права. Крім того, судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, повинні бути пов'язані тільки з розглядом конкретної цивільної справи, що розглядається судом. Згідно роз'яснень, що містяться у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в обґрунтування понесення витрат з оплати правової допомоги надано договір про надання правової допомоги від 22.05.2015 року, розрахунок суми за оплату послуг адвоката та довідку про те, що сума винагороди адвоката [PERSON] за надані юридичні послуги склала 2 000 грн.. При цьому, з наданих суду документів не вбачається, що надані позивачу юридичні послуги повязані з розглядом цієї конкретної цивільної справи, позивачем не надано документального підтвердження понесення витрат на правову допомогу (доказів оплати послуг адвоката), а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат по оплаті послуг на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

Outcome: partial