Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, виконавчий комітет Шабівської сільської ради про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представники позивачки - адвокат Царенко Олександр Олександрович, [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити та пояснили, що відповідач [PERSON] систематично, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а саме не забезпечує своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на їх фізичному розвитку, не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Також, веде аморальний спосіб життя, негативно характеризується за місцем проживання жорстоко поводиться зі своїми дітьми вчиняючи над ними фізичне та психічне насилля, що привело до вселення у дітей відчуття страху, придушення їх волі чим травмував психіку дітей, у зв'язку з чим, вони на даний час відвідують психолога. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат Сороколет Станіслав Іванович заперечували проти задоволення позовних вимог та зазначили, що відповідачу чинили перешкоди у здійсненні ним своїх батьківських обов'язків, у зв'язку з чим він і не міг належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, та заперечували щодо факту вчинення відносно дітей фізичного та психічного насилля. Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви, та вважав не доведеними факти ухилення [PERSON] від своїх батьківських обов'язків, та вчинення відносно дітей фізичного та психічного насилля. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору органу опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, та під час винесення рішення по справі просила врахувати висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору виконавчого комітету Шабівської сільської ради у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, та просила їх задовольнити, а також зазначила, що [PERSON] негативно характеризується в с.Шабо, веде аморальний спосіб життя, погрожує мешканцям с.Шабо фізичною розправою, а також зазначила, що до виконавчого комітету Шабівської сільської ради з питанням щодо допомоги усунення перешкод в спілкуванні дітей ніколи не звертався. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підставам. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] разом з [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В них народилося двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження дітей серії [NUMBER] від 01.06.2011 року та [NUMBER] від 05.06.2013 року батьком дітей записаний [PERSON]. [INFO] мати дітей [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.08.2014 року, через повішання, за даним фактом розпочато кримінальне провадження №12014160240002840, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України (умисне вбивство). Діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], після смерті матері проживають разом з бабусею позивачем по справі [PERSON], та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання своїх дітей, аргументуючи у судовому засіданні це тим, що він не хоче, щоб за його рахунок жила позивач по справі [PERSON]. Згідно довідки дошкільного навчального закладу «Теремок» від 30.03.2015 року за №4 (а.с.94), вбачається, що [PERSON] виховує та забезпечує здобуття дошкільної освіти [PERSON], вносить внески за харчування, придбала всі навчальні матеріали, особисто приводить і забирає з дошкільного закладу онуку, постійно дбає про психічний стан, фізичне здоров'я дитини, створює належні умови для розвитку її розумових здібностей. Але нажаль, тато [PERSON] не відвідує дошкільний заклад «Теремок» і не цікавиться і не приймає участі житті своєї доньки. Відповідно до довідок КЗ «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» від 12.01.2015 року за №7,8, [PERSON] хворіє нічним енурізом та потребує обслуговування та консультацію дитячого невропатолога, [PERSON] хворіє дитячим неврозом та потребує обслуговування та консультацію дитячого невропатолога та психіатра. У відповідності до довідки КЗ «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» від 17.10.2014 року батько [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] комунальний заклад «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» не відвідував. Лікуванням та оздоровленням дітей займалася мати та бабуся [PERSON]. Згідно довідки-характеристики на [PERSON], [INFO] виданою Шабівською сільською радою (а.с.127), вбачається, що: «За період проживання на території Шабівської сільської ради зарекомендував себе негативно. Не одружений. Довгий час ніде не працював. Були скарги від мешканців села Шабо про погрози та неправомірні дії з боку громадянина [PERSON], які неодноразово зверталися з заявою до міліції.». 13 лютого 2015 року з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було скликане позачергове виїзне засідання комісії з питань захисту прав та інтересів дитини, для вирішення питання щодо визначення місця проживання дітей та доцільності позбавлення батька [PERSON] батьківських прав (а.с.151-152). Комісією з питань захисту прав та інтересів дитини було проведено огляд умов проживання батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Також комісією з питань захисту прав та інтересів дитини було здійснено візит до дошкільного навчального закладу «Теремок», який відвідує [PERSON], [INFO]. Завідуючою даного дошкільного навчального закладу [PERSON] було повідомлено, що батько дитини [PERSON] не відвідує дошкільний заклад, не цікавиться і не приймає участь у житті своєї доньки, що [PERSON] вносить внески за харчування, купує всі навчальні матеріали, особисто приводить та забирає дитину. Дитина завжди охайно вдягнена та з зачіскою. Після чого комісія з питань захисту прав та інтересів дитини розпочала засідання в будівлі Шабівської сільської ради та запропонувала всім бажаючим висловити свої думки з даного питання. До сільської ради з'явились мешканці с.Шабо, в кількості більше 50 осіб, які виявили бажання висловити свої думки з даного питання. Вислухавши пояснення мешканців села Шабо про неодноразове побиття, приниження та знущання [PERSON] над [PERSON] в присутності дітей та інших мешканців села, про те, що [PERSON] ніколи ніде не працював, свою родину матеріально не забезпечував, родина жила за рахунок бабусі [PERSON]. Мешканці охарактеризували [PERSON] з негативної сторони, а саме те, що він постійно зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, погрожує мешканцям села розправою. Мешканці села одноголосно стверджували, що неможливо віддати дітей до родини [PERSON], а батько необхідно позбавити батьківських прав. За результатами вищезазначеного виїзного засідання комісії з питань захисту прав та інтересів дитини, органом опіки та піклування було надано висновок від 17.06.2015 року за №01-39/3068 (а.с.215-217), згідно якого, було вирішено: - визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з бабусею [PERSON]; - позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до п.2,3 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 роз'яснив, що позбавлення батьківських прав... є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, ухилення від виконання юридичного обов'язку завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Зокрема, маючи реальну можливість, [PERSON] з моменту смерті своєї покійної дружини не зустрічається та не спілкується із дітьми, не вітає із святами, не провідує їх, не цікавився їхнім життям, фізичним та духовним розвитком, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не відвідує дошкільний заклад, в якому навчається донька [PERSON], не приймає жодної участі у їх вихованні, не проявляє батьківської турботи та любові, не надає матеріальної допомоги. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосування недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. При цьому під жорстоким поводженням також може розумітись така поведінка батьків (дії або бездіяльність), яка сприяє фізичним або духовним стражданням дитини, наслідком яких є фізичні, нервові або психічні розлади стану здоров'я дитини. Фізичне насилля може проявлятись в побоях, спричиненні фізичних страждань у будь-який спосіб. Психічне насилля виражається в погрозах, вселення відчуття страху, придушення волі дитини. А тому, зважаючи на поведінку батька у відношенні своїх дітей, суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] є саме тим крайнім заходом впливу, оскільки батько фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо виховання та утримання доньок, хоча має реальну можливість спілкуватися з ними, та враховуючи той факт, що він жорстоко поводиться з дітьми, чим саме вчиняє відносно них фізичне та психічне насилля, чим вселив в дітей відчуття страху, та те, що діти, їх життя, здоров'я, виховання знаходиться в небезпеці та така небезпека має суспільно значимий характер. Вищезазначені обставини також підтвердив свідок [PERSON] (директор дошкільного навчального закладу «Теремок»), яка у своїх поясненнях зазначила, що вона батька [PERSON], [INFO] відповідача по справі бачила лише одного разу, в березні 2015 року, коли він прийшов побачити дитину, однак у той день її не було оскільки вона захворіла, після чого [PERSON] почав в неї цікавитися про те, що саме полюбляє його донька, та чим цікавиться, що її обурило, оскільки батько про дитину взагалі нічого не знав. Також, [PERSON] пояснила, що в них не закритий навчальний заклад, та батьки мають змогу прийти та побачитися з дитиною в будь-який час, однак відповідач своїм правом не користувався жодного разу. Також у судовому засіданні була допитана в якості свідка [PERSON] фахівець із соціальної роботи центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Білгород-Дністровського району (психолог), яка допомагає дітям [PERSON] та [PERSON] психологічному відновленню та соціальній інтеграції, та яка пояснила у судовому засіданні, що у дітей присутній негативізм, пов'язаний з образом батька, якого вони ідентифікують як агресора та джерело небезпеки, та батько вселив в них відчуття страху. Також, вона зазначила, що на даний час у дітей пробуджуються спогади стосовно того, що батько їх бив. Свідок [PERSON] (колишня дружина брата відповідача - [PERSON]) у судовому засіданні пояснила, що відповідач ніколи не займався дітьми, та вона багато разів була свідком того, що відповідач [PERSON] в присутності своїх дітей знущався над своєю покійною дружиною на очах своїх малолітніх дітей, та діти постійно кричали та боялися батька. Свідок [PERSON] (сестра покійної [PERSON]) у судовому засіданні пояснила, що вона була свідком як відповідач [PERSON] здійснював відносно своєї дружини та дітей фізичне та психічне насилля. Та безпосередньо про це також їй неодноразово розказувала її покійна сестра, яка постійно ходила в синцях, та ні в якому разі просила не звертатися до правоохоронних органів, так як це їй ще більше нашкодить, оскільки від відповідача їй ще більше достанеться. Свідок [PERSON] (мати відповідача [PERSON]) у судовому засіданні пояснила, що відповідач є нормальним батьком, все це робиться за для того, щоб зганьбити прізвище сім'ї «[PERSON]». Також вона підтвердила, що інколи відповідач сварився зі своєю покійною дружиною, однак, він не здійснював відносно неї та дітей фізичне та психічне насилля. Суд критично відноситься до показів інших свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що їм відомо що відповідач [PERSON] є нормальним батьком, та належним чином виконує чи не виконує свої батьківські обов'язки, оскільки ці показання не є доказом участі відповідача у вихованні доньок і не спростовують інших доказів які містяться в матеріалах справи, та які знайшли своє підтвердження під час її розгляду. Посилання відповідача на те, що йому позивачкою чиняться перешкоди в спілкуванні з дітьми суд до уваги не приймає, оскільки відповідач на протязі значного часу розгляду цивільної справи не вчиняв жодних реальних дій спрямованих на побачення з дітьми, та лише почав формально звертатися до відповідних органів лише тоді, коли його почали позбавляти батьківських прав, при цьому він мав реальну можливість їх бачити, однак з невідомих причин він це не робив. Згідно із ст.19 ч.ч.4, 5 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення чи поновлення батьківських прав орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору. Висновок органу опіки і піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації N 01-39/3068 від 17.06.2015 року (а.с.215-217) суд вважає обґрунтованим та належно мотивованим, який підтверджує встановлені судом обставини. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи все вищевикладене, а саме те, що [PERSON] свідомо без будь яких наявних причин нехтує своїми батьківськими обов'язками, не займається вихованням та матеріальним утриманням малолітніх дітей, не створює умов для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а сама поведінка батька перетворює дітей у свідка його аморальних вчинків, оскільки діти мимоволі вбирають в себе нездорову сімейну атмосферу, від чого страждають морально і фізично, тобто складається ситуацією, коли діти, їх життя, здоров'я, виховання знаходиться в небезпеці, а саме жорстоке поводження з дітьми принесло їм психічну травму, через що в дітей з'явилося відчуття страху, та вони асоціюють батька як агресора та джерело небезпеки,

Outcome: approved