Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У даному будинку з 14.08.2014 року зареєстрований син позивача - [PERSON] , який ніколи в ньому не проживав, комунальні послуги не сплачує, чим здійснює перешкоди у користуванні та розпорядженні майном позивача. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 23.06.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 06.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, представник позивача адвокат Безугла І.С. подала через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕЕ 524960. (а.с. 10). Факт реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , підтверджується Витягом № 154 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданим виконавчим комітетом Тетіївської міської ради та копією довідки, виданої 02.06.2021 року за № 153 виконавчим комітетом Тетіївської міської ради с. Ненадиха (а.с. 11,13). Із заяви свідка [PERSON] поданої до суду, вбачається, що [PERSON] ніколи не проживав за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 38). Відповідно до ст. 4 ЦПК України до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідачем не надано суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також жодних належних та допустимих доказів в спростування доводів позивача. Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України, досліджених доказів, враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , більше одного року без поважних причин, домовленості між ним та власником будинку не встановлено, добровільно не знявся з реєстрації з даного будинку, чим перешкоджає позивачу користуватися та розпоряджатися своїм майном, отже суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved