Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] треті особи,які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], [PERSON], Заводський районний відділ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій областіпро визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] та усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку. В обгрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] є власником зазначено будинку на підставі свідоцтва про право приватної [NUMBER], виданого 04.11.2015 року Запорізьким міським управлінням юстиції. В будинку, окрім неї, зареєстровані та проживають - її дочка [PERSON], її онука [PERSON] з неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Під час оформлення субсидії на оплату комунальних послуг їй стало відомо, що в її будинку значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], який у 2008 році перебував у неї у гостях. Але, відповідач в її будинку ніколи не мешкав та не проживає у теперішній час, його місце проживання позивачу невідоме. У зв?язку із реєстрацією у будинку відповідача, порушуються права позивача як власника житла, оскільки це перешкоджає в оформленні субсидії на оплату комунальних послуг, а тому вона вимушена звернутися до суду та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS], та усунути перешкоди в здійсненні права власності шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку в [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та в їх обґрунтування надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково зазначила, що останній раз бачила відповідача у 2008 році, дозволу на його реєстрацію в будинку вона не надавала, його особистих речей в будинку не має та його місцезнаходження їй невідоме. Реєстрація відповідача в будинку змушує її витрачати гроші на оплату комунальних послуг, які фактично відповідачем не споживаються, та вона не має змоги отримати субсидію на оплату комунальних послуг. Як відбулася реєстрація відповідача за її місцем проживання, їй невідомо. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, відзив на позовну заяву він не подав. Про дату, час і місцесудового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, вустановленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою його місця проживання, у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. Положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до наданої суду інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача [PERSON], останній значився зареєстрованим у період з 23.09.199 року по 03.06.2008 року за адресою: [ADDRESS], на яку й було надіслано судову повістку з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, оскільки відповідач не повідомив суду іншої адреси. Також, відповідно до інформації, наданої Департаментом реєстраційних послуг щодо реєстрації [PERSON] за адресою [ADDRESS], останній зареєстрований за вказаною адресою відповідно до наданих відомостей з Державного реєстру виборців, які були передані департаменту для створення реєстру територіальної громади. Тож, конверти судом з викликами до суду направлялися судом за обома адресами, але їх було повернуто на адресу суду з проставленням у поштовому повідомленні відмітки про невручення за закінченням строку зберігання. Разом з тим, відповідач повідомлялася своєчасно та належним чином в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання у відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідача [PERSON] було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 03.10.2018 року. Але, відповідач до суду жодного разу не з?явився, причини своєї неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.З урахуванням викладеного, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що відповідач [PERSON] дійсно ніколи не проживав разом із ними у будинку, та їй невідомо як так сталося, що він значиться у ньому зареєстрованим. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином в установленому законом порядку, про що свідчить розписка в отриманні судової повістки, що міститься в матеріалах справи(а.с.78). Суду надала заяву з проханням справу розглянути у її відсутності(а.с.95). Представник 3-ої особи Заводського районного відділу у м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином в установленому законом порядку, про що свідчить розписка в отриманні судової повістки, що міститься в матеріалах справи(а.с.34,54,71,91). На адресу суду поштою надійшов лист, відповідно до змісту якого зазначено, що третя особа не перебуває з жодною зі сторін у правовідносинах, тому вважають за недоцільне залучення УДМС України в Запорізькій області у цій справі в якості третьої особи(а.с.57). Суд, заслухавши пояснення позивача, третьої особи [PERSON], допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Контституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Згідно ч.4,5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка за адресою [ADDRESS]. Підстави виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер 46921020, видане 04.11.2015 року Запорізьким міським управлінням юстиції(а.с.7).Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Підстави виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 3-7499, видане 21.11.1989 року Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою(а.с.97). Таким чином, судом на підставі наданих позивачем допустимих та достовірних доказів встановлено, що позивач [PERSON] є власником спірного будинку, який належить їй на праві приватної власності. З копії паспорту громадянина України [PERSON], [INFO] вбачається, що вона з 16.11.1979 року значиться зареєстрованою в [ADDRESS](а.с.5). Відповідно до довідки керівника органу самоорганізації населення №50 від 17.07.2018 року [PERSON] ніколи не був зареєстрований та не проживає за адресою [ADDRESS](а.с.20). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що позивач [PERSON] є дружиною його померлого двоюрідного брата. Відповідача [PERSON] він знав раніше, оскільки він приходив до позивача у гості, але весь час проживав окремо у власному будинку, що був розташований неподалік від будинку позивача та знаходився через три вулиці. В сім»ї позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відповідач ніколи не проживав і його речей там не було. Також йому відомо, що відповідача забрала до себе дочка, будинок вони продали та поїхали з м. Запоріжжя. Де зараз знаходиться відповідач йому невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав суду показання аналогічні показанням свідка [PERSON], підтвердивши факт непроживання відповідача [PERSON] в будинку позивача [PERSON]. Згідно до вимог ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім?ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до вимог ч.1 ст. 156 ЖК України та з урахуванням положень ст. 405 ЦК України члени сім?ї власника, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] не є ані власником, ані співвласником спірного будинку, договір найму житла з ним не укладався, та він не є і ніколи не був членом сім»ї позивача. Згідно інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача [PERSON], останній значився зареєстрованим у період з 23.09.1999 року по 03.06.2008 року за адресою: [ADDRESS](а.с.23). Також, відповідно до додаткової інформації, наданої Департаментом реєстраційних послуг щодо реєстрації [PERSON], відповідно до наданих відомостей з Державного реєстру виборців, які були передані департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради для створення реєстру територіальної громади, за адресою: [ADDRESS] зареєстроване місце проживання [PERSON], [INFO]. Однак, зазначають, що у зв»язку з тим, що у Департаменті на дану особі відсутня картка реєстрації особи, підтвердити зазначені інформацію не представляється можливим(а.с.55).Таким чином, судом встановлено, що на даний час в установленому законом порядку не підтверджено зареєстроване у встановленому законодавством порядку місце реєстрації відповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS], але відомості щодо його реєстрації за вказаною адресою містяться у Державному реєстрі виборців, які були передані Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради для створення реєстру територіальної громади, чим створюються перешкоди позивачу [PERSON], як власника житла у реалізації її права на отримання субсидії внаслідок наявності такої суперечливої інформації. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що внаслідок суперечливої інформації щодо реєстрації відповідача [PERSON], порушуються права позивача як власника житла, а тому її порушене право підлягає захисту. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову в частині визнання відповідача [PERSON]таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки, як зазначалося вище, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений наданими належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт того, що відповідач [PERSON] ніколи не проживав у житловому будинку, що належить на праві власності позивачу [PERSON] і не проживає у ньому на теперішній час, не бере ніякої участі у витратах, пов'язаних з утриманням цього житла, оплаті комунальних послуг, що свідчить про те, що це житло не є на теперішній час, та не було раніше постійним місцем проживання відповідача. Таким чином, відповідач [PERSON] може бути визнаний таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. При цьому, при вирішенні спору по суті суд враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач жодного разу в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не надав відзиву на позов та не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи позивача і надані нею докази в обґрунтування позовних вимог, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість задоволення позовної вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування [ADDRESS] Що стосується позовної вимоги [PERSON] в частині усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації відповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS], суд приходить до переконання, що позовні вимоги в цій частині не можуть бути задоволені судом, оскільки відповідно до наданої суду вище вказаної інформації Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, внаслідок відсутності у Департаменті на [PERSON] картки реєстрації особи, підтвердити інформацію щодо його зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] не представляється можливим(а.с.55). Разом з тим, у відповідності до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється крім іншого, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, судове рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, є підставою для зняття його з реєстрації місця проживання.

Outcome: partial