Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про втрату права користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Гремяче, вул. Грушевського, 17, Ківерцівського району Волинської області. У вищевказаному будинку також зареєстровані: її син [PERSON], внук [PERSON] та невістка [PERSON] Зазначає, що у 2015 році її син та невістка побудували житловий будинок в с. Яківці по вул. Довбуша, 8, Ківерцівського району Волинської області, і відразу перебралися туди на проживання. У 2016 році син та невістка розлучились і почали проживати окремо. Син проживає у м. Луцьк, а відповідач [PERSON] залишилась проживати у вищевказаному будинку в с. Яківці Ківерцівського району, тобто остання близько 2 років не проживає у її будинку, а тому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: с. Гремяче, вул. Грушевського, 17, Ківерцівського району Волинської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити та розгляд справи проводити без її участі, щодо винесення заочного рішення не заперечує /а.с. 28/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого виконавчим комітетом Гремяченської сільської ради Ківерцівського району Волинської області від 22.05.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Гремяче, вул. Грушевського, 17, Ківерцівського району Волинської області належить [PERSON]І./а.с. 5-6/. Згідно довідки Гремяченської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №723 від 25.07.2017 року за адресою: с. Гремяче, вул. Грушевського, 17, Ківерцівського району Волинської області, зареєстровані, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.8/. Крім того, як вбачається з акту обстеження матеріально побутових умов проживання від 25.07.2017 року, невістка, відповідач по справі, [PERSON] [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], однак фактично з червня 2015 року проживає в [INFO] /а.с.7/. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. В силу ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, а відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] не проживає у житлового будинку, що знаходиться в с. Гремяче, вул. Грушевського, 17, Ківерцівського району Волинської області більше одного року без поважної причини, але перебуває на реєстраційному обліку за вищевказаною адресою, як вбачається із будинкової книги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю та визнати відповідача такою, що втратила право користування вищевказаним жилим приміщенням.

Outcome: approved