Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок навмисного пошкодження майна. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що їй, [PERSON], належить на праві приватної власності автомобіль марки «Toyota camry», реєстраційний № [NUMBER]. 06.07.2014 року в період часу приблизно з 17.30 по 18.00 годин відповідач [PERSON], перебуваючи на балконі 9-го поверху належної йому кватири, розташованої за адресою: [ADDRESS], почав кидати обломки будівельного каміння з білої цегли та іншого будівельного сміття, які зберігались на вказаному балконі, на подвір'я прибудинкової території будинку [ADDRESS]. При цьому відповідач здійснив щонайменше 3 кидки, внаслідок чого перший обломок каміння потрапив на асфальтне покриття вищевказаної прибудникової території та впав близько 2-3 метрів від мешканки цього будинку [PERSON], яка в цей же час перебувала біля під'їзду буднику, другий обломок каміння впав на асфальтне покриття близько 2 метрів від припаркованого у дворі будинку належного позивачу автомобіля марки, третій обломок каміння влучив у належний позивачу автомобіль та розбив його заднє скло. Позивач зазначає, що протиправними діями відповідача їй нанесено майнову шкоду у розмірі 9 545,83 гривень, які вона простить суд стягнути з відповідача, також вона понесла витрати у сумі 243,60 гривень при сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду та їй була завдана моральна шкода, яку остання оцінює в 10000 гривень, які також просить стягнути з [PERSON] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позивачем позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні та в їх обґрунтування пояснив суду, що факт пошкодження обломком каміння автомобіля марки «Toyota camry», реєстраційний № [NUMBER] був зафіксований слідчим СВ Центрально-Міського РВ КМУ ГУ УМВС України в Дніпропетровській області лейтенантом міліції [PERSON] за участі понятих, про що було складено протокол огляду місця події від 06.07.2014 року, до якого додаються фотознімки з місця події. По факту умисного пошкодження належного позивачу автомобіля слідчим СВ Центрально-Міського РВ КМУ ГУ УМВС України в Дніпропетровській області лейтенантом міліції [PERSON] було відкрито кримінальне провадження за ст. 194 ч. 1 КК України та внесені відповідні данні до ЄРДР за № 12014040770002118 від 07.07.2014 року. В ході розслідування кримінального провадження був допитаний свідок [PERSON], яка була очевидцем подій, оскільки саме біля неї впало перше каміння, в ході допиту якої було встановлено, що обломки каміння кидали саме з 9-го поверху квартири №? [ADDRESS], в якій мешкає безпосередньо відповідач. Також слідчим була оглянута зазначена квартира № 36, зокрема балкон, на якому було виявлене будівельне сміття та каміння такого ж виду, складу та кольору, що й обломок каміння, яким був пошкоджений належний позивачу автомобіль. Крім того, як на докази обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на пояснення свідків у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON]. й повідомив суду, що кримінальне провадження за фактом умисного заподіяння шкоди майну позивача було закрите за недостатністю розміру нанесеної майнової шкоди, у зв'язку з чим, позивач була вимушена звернутися до суду з позовом про відшкодування завданої їй шкоди в порядку цивільного судочинства. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги до нього не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі та надав суду пояснення про те, що станом на 06.07.2014 року він дійсно мешкав один у квартирі [ADDRESS] та в цей день був сам вдома. Відповідач не заперечував факту наявності на балконі належної йому квартири будівельного сміття й каміння, які залишились там після зміни вікна у кімнати його квартири. Однак, на думку відповідача лише сам факт наявності на його балконі будівельного каміння жодним чином не доводить обставин, викладених в позовних вимогах відносно його противоправних дій, що призвели до пошкодження автомобіля позивача. Свою провину у пошкоджені майна позивача відповідач категорично відкидає та зазначає, що навіть якщо він хотів би кинути з балкону 9-го поверху каміння в автомобіль позивача, у нього б це не вийшло з двох причин: по-перше, за станом здоров'я відповідач є дуже хворою людиною, він обмежений у підйомі важких та габаритних речей, метання каміння викликало б в нього сильний фізичний біль; по-друге, автомобіль позивача знаходився близько 30 метрів від будинку, а тому він навіть теоретично не мав змоги докинути його на таку відстань. Крім того, не заперечуючи обставин проведення огляду співробітниками міліції належної відповідачу кватири та балкону за письмовою згодою самого ж [PERSON], справжність фотознімків долучених до протоколу огляду від 08.07.2014 року, останній пояснив суду, що під час проведення зазначеного огляду поняті були відсутні, натомість був присутній представник позивача, у зв'язку з чим, відповідач ставить під сумнів належність та допустимість такого доказу. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, свідків по справі, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в частині відшкодування майнової шкоди у повному обсязі, а в частині моральної - частково з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності автомобіль марки «Toyota camry», реєстраційний № [NUMBER], 2008 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 22.08.2013 р. (а.с. 4). Позивач мешкає у будинку [ADDRESS] на прибудинковій території якого припарковує належний їй транспортний засіб. 06.07.2014 року в період часу приблизно з 17.30 по 18.00 годин на прибудинковій території будинку [ADDRESS] обломком будівельного каміння сірого кольору був пошкоджений належний позивачу автомобіль, а саме розбите його заднє скло. Факт пошкодження обломком будівельного каміння сірого кольору автомобіля марки «Toyota camry», реєстраційний № [NUMBER] та його візуальний огляд з застосуванням технічних засобів - фотоапарату був зафіксований слідчим СВ Центрально-Міського РВ КМУ ГУ УМВС України в Дніпропетровській області лейтенантом міліції [PERSON] за участі понятих, про що було складено протокол огляду місця події від 06.07.2014 року, до якого додаються фотознімки з місця події. (а.с.7) По факту умисного пошкодження належного позивачу автомобіля слідчим СВ Центрально-Міського РВ КМУ ГУ УМВС України в Дніпропетровській області лейтенантом міліції [PERSON] було відкрито кримінальне провадження за ст. 194 ч. 1 КК України (умисне знищення або пошкодження майна) та внесені відповідні данні до ЄРДР за № 12014040770002118 від 07.07.2014 року (а.с.5). В ході розслідування кримінального провадження були встановлені наступні обставини: допитаний свідок [PERSON], яка була очевидцем подій, оскільки саме біля неї впало перше каміння, в ході допиту якої було встановлено, що обломки каміння кидали саме з 9-го поверху квартири №? [ADDRESS], в якій мешкає безпосередньо відповідач; також слідчим була оглянута зазначена квартира № 36 з дозволу її власника - відповідача по справі [PERSON], про що був складений відповідний протокол огляду від 08.08.2014 року та відібрані пояснення від [PERSON]. В ході огляду був детально оглянутий балкон зазначеної квартири, де було виявлене будівельне сміття та обломки каміння сірого кольору такого ж виду й типу, що і обломок каміння, яким був пошкоджений належний позивачу автомобіль. 08.08.2014 року слідчим СВ Центрально-Міського РВ КМУ ГУ УМВС України в Дніпропетровській області лейтенантом міліції [PERSON] була винесена постанова про закриття кримінального провадження на тій підставі, що відповідно до п. 3 примітки до ст. 185 КК України у статтях 185-191,194 КК України у великих розмірах визнається злочин, що вчинений однією особою чи групою осіб на суму, яка в двісті п'ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, у зв'язку з чим, кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 194 КК України починається у разі нанесення шкоди майну на суму не менше ніж 152 250 гривень. (а.с.6) Отже, кримінальне провадження слідчим було закрите, а позивачу рекомендовано звернутись до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повністю підтвердила свої показання, які давала в рамках розслідування кримінального провадження та пояснила суду, що вона проживає у квартирі [ADDRESS]. Позивач та відповідач є її сусідами, відносини у неї з ними добросусідські, будь-яких конфліктів з жодним з них у неї не виникало, а тому підстав оговорювати когось з них в неї не має. Свідок підтвердила суду, що на початку липня 2014 року близько 17.30 годин вона виносила сміття та коли вийшла з під'їзду будинку і відійшла від нього на декілька метрів, то біля неї впало каміння, приблизно через 2-3 секунди впало друге каміння на асфальтне покриття біля автомобіля її сусіда з квартири № 2, після чого вона підняла голову вгору та побачила як з балкону 9-го поверху однокімнатної квартири з права від під'їзду летить вже третє каміння, яке за мить влучило в заднє скло автомобіля її сусідів з другої квартири та розбило його. Свідок також пояснила суду, що в цей день при викладених нею обставинах вона бачила невідомого їй чоловіка, якого згодом впізнала у судовому засіданні, який також був очевидцем описаних нею подій. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що на початку липня 2014 року він приїздив у справах до свого товариша на ім'я [PERSON], який мешкає у будинку [ADDRESS]. Близько 17.30 годин він вийшов від [PERSON] та направляючись на подвір'ї будинку до свого автомобіля почув як позаду нього щось впало на асфальтне покриття, він озирнувся і побачив, що з балкону 9-го поверху з права від під'їзду будинку [ADDRESS] хтось кидав каміння, яке влучило в заднє скло припаркованого на подвір'ї автомобіля марки «Toyota camry» сірого кольору. При цьому свідок намагався розгледіти хто саме кидав каміння з вказаного ним балкону, однак побачив лише відкриті двері, які мабуть вели з балкону в кімнату. Свідок також пояснив суду, що оскільки він дуже поспішав й не міг чекати власника пошкодженого автомобіля, він відразу залишив місце пригоди, однак згодом зателефонував своєму приятелю [PERSON] та розповів, що він був свідком зазначених подій та сказав йому, що за необхідності може про них розповісти власнику пошкодженого автомобіля. Крім того, свідок [PERSON] показав суду, що на подвір'ї будинку № 56 в той час також знаходилась невідома йому жінка, яку він згодом впізнав в судовому засіданні та якою була свідок [PERSON] Отже, свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо підтвердили суду, що бачили як каміння, яким був пошкоджений автомобіль позивача дійсно кидали саме з 9-го поверху однокімнатної квартири [ADDRESS], в якій на той час мешкав один безпосередньо відповідач [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона проживає у квартирі [ADDRESS]. Позивач та відповідач є її сусідами, відносини у неї з ними добросусідські, будь-яких конфліктів з жодним з них у неї не виникало, а тому підстав оговорювати когось з них в неї не має. На початку липня 2014 року вона дійсно була запрошена співробітниками міліції в якості понятої при огляді однокімнатної квартири [ADDRESS] де мешкає відповідач. В ході огляду зазначеної квартири та балкону дійсно була виявлена наявність будівельного каміння на балконі, безлад та купа порожніх пляшок від спиртного у квартирі. При огляді також була присутня ще одна жінка в якості понятої, яку вона не знає та раніше не бачила, вони підписали протокол огляду квартири та розійшлися кожен у своїх справах. Свідок [PERSON] запрошений до суду з боку відповідача пояснив суду, що добре знає відповідача, він доводиться йому другом, позивач йому невідомий, 06.07.2014 року він вдома у відповідача не був, про обставини пошкодження автомобіля позивача йому нічого не відомо. Свідок зазначив, що [PERSON] є хворою людиною, а тому, на думку свідка, відповідач не міг би докинути камінь до місця, де був припаркований автомобіль позивача. Аналізуючи пояснення свідків в залі судового засідання та наявні в матеріалах справи письмові докази у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що вина відповідача [PERSON] у заподіянні шкоди майну позивача [PERSON] повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду. Суд критично ставиться до пояснень відповідача та відкидає наведені ним доводи в частині неможливості докинути каміння на відстань близько 30 метрів, оскільки допускає, що кинути каміння з висоти 9-го поверху багатоповерхового будинку на вказану відстань не вимагає від людини значних фізичних зусиль, враховуючи, що середньостатистична висота багатоповерхового будинку складає 27-30 метрів. Оскільки висновки суду не повинні ґрунтуватись на припущеннях, то суд приймає до уваги показання свідків, які кожен окремо, підтвердили суду, що каміння кидалось саме з 9-го поверху та влучило в автомобіль, який знаходився на відстані близько 30 метрів від будинку. Суд також не приймає до уваги пояснення [PERSON] з приводу неможливості кинути каміння невеликої ваги за станом його здоров'я, оскільки будь-яких доказів (медичних довідок, висновків і т.і..), які б свідчили про обмежені фізичні можливості відповідача, останнім до суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В даному випадку під втратами, яких зазнала позивач, у зв'язку з пошкодженням належного їй автомобіля слід розуміти витрати, які необхідно зробити для ремонту ушкодженого автомобіля. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно рахунку № СФ-002436 від 17.07.2014 року вартість відновлювального ремонту заднього скла автомобіля марки «Toyota camry», реєстраційний № [NUMBER] складає 9 545,83 гривень, який складається з наступних послуг та вартості матеріалу: заміна скла - 540 грн. (без пдв), скло заднє - 6368,07 грн. (без пдв), молдінг скла - 581,70 грн. (без пдв), кліпса - 36,22 грн. (без пдв), кліпса - 30.62 грн. (без пдв), герметик скла - 331,41 грн. (без пдв). Таким чином, позивачу нанесено майнову шкоду у розмірі 9 545,83 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п. 6.4. листа Міністерства Юстиції України від 13.05.2004 р. № 35-13/797 «відшкодування моральної шкоди» моральна шкода не може відшкодовуватись в повному обсязі, тому що немає (і не може бути) точних критеріїв майнового вираження сердечного болю, спокою, честі, достоїнства. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому її розмір може мати чисто умовне вираження. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень в повній мірі необґрунтовані, оскільки заявлений розмір є завищеним та неспівмірним з дійсними стражданнями позивача, у тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позивних вимог в цій частині у розмірі 1000 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial