overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд із заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. При цьому посилалась на те, що вона з 03 лютого 2011 року перебувала з останнім у шлюбі, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. З осені 2014 року спільне проживання з [PERSON] припинили через неналежну його поведінку. Він переїхав на постійне проживання до тітки за адресою : [ADDRESS]. З січня 2015 року перестав проживати за вказаною адресою, відносно нього оголошено розшук. Просила визнати [PERSON] безвісно відсутнім. В судове засідання сторони не з 'явилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідка та дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 03 лютого 2011 року [PERSON] перебувала з [PERSON] у шлюбі, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). З осені 2014 року спільне проживання з [PERSON] припинили через неналежну поведінку останнього. Він переїхав на постійне проживання до тітки за адресою : [ADDRESS]. З січня 2015 року [PERSON] перестав проживати за вказаною адресою, відносно нього оголошено розшук (а.с. 8). Стаття 43 ЦК України визначає, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Крім того, відповідно письмових пояснень жителів вул. Гоголя м. Вовчанська, про те, що з січня 2015 року вони жодного разу не бачили [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де він перебуває їм не відомо (а.с. 9-12). Оцінюючи в сукупності надані докази, встановленні в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, достовірно встановлено факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] в місці його постійного проживання протягом року, а тому заява підлягає задоволенню. Враховуючи наведене, на підставі ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд із заявою про визнання її чоловіка - [PERSON] недієздатним та призначення її опікуном. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що її чоловік має психічне захворювання та в повному обсязі усвідомлювати свої дії та керувати ними, тому вона просить визнати її чоловіка недієздатним та призначити її опікуном. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради в поданні просить призначити [PERSON] опікуном її чоловіка - [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] є подружжям, мешкають разом. [PERSON] з 2011 р. перебуває на обліку у Харківському психоневрологічному диспансері №3 з діагнозом : судинна деменція. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно акту судово-психіатричної експертизи № 385 від 24.04.2014 року Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3, [PERSON] на даний час виявляє стійкий хронічний психічний розлад у вигляді судинної деменції та за своїм психічним станом він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Виходячи з вищенаведеного, [PERSON] за станом своєї психічної хвороби не усвідомлює значення своїх дій, а тому підлягає визнанню недієздатним. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опікуном, відповідно до ч.4 ст. 63 ЦК України, призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним. Згідно свідоцтва про укладання шлюбу [PERSON] є чоловіком [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] матеріально забезпечена, згідно висновку медичних установ стан її здоров'я задовільний, за даними ГУМВС в Харківській області до кримінальної відповідальності не притягувалась. В поданні Органу опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради зазначено про доцільність встановлення опіки над [PERSON] та призначення опікуном - [PERSON]. З метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів недієздатного [PERSON], суд вважає за необхідне встановити над недієздатним опіку та призначити його опікуном дружину [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю, виховання та утримання своїх дітей: [PERSON],12.10.1975р.н., з дня народження до 01.01.1990р.; [PERSON],27.08.1979р.н., з дня народження до 01.01.1990р.; [PERSON], 26.05.1981р.н., з дня народження до 01.01.1990р.; [PERSON],11.12.1994р.н., з дня народження до 01.01.2008р. [PERSON], 03.10.1997р.н., з дня народження до 01.01.2008р. Вказаний юридичний факт необхідний йому для отримання надбавки до пенсії на підставі п.8 ч.1 ст.1, ст.5 ЗУ «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною». Зацікавлена особа - УПФУ у Київському районі м.Харкова, у судове засідання не зявилась, заперечень проти позову не надала, у поданій заяві просила розглянути справу за її відсутності. Вислухавши пояснення заявника його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву задовольнити частково. Матеріали справи свідчать, що заявник перебував у шлюбі з [PERSON], який розірваний 14.10.1994р., що підтверджується копію свідоцтва про розірвання шлюбу І-ВЛ №279347. Від шлюбу заявник та [PERSON] мають трьох дітей - [PERSON],12.10.1975р.н., [PERSON],27.08.1979р.н., [PERSON], 26.05.1981р.н., що підтверджується свідоцтвами про народження . Згідно картки форми А та показань у якості свідків [PERSON], [PERSON], 1979р.н., [PERSON], 1981р.н., заявник проживав разом з вказаними трьома дітьми та виховував їх до 6 років. Заявник з 21.10.1994р. перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (до шлюбу Анісімовою) [PERSON], 08.08.1961р.н., яка померла 20.05.2013р., що підтверджується свідоцтвами. Від цього шлюбу заявник та [PERSON] мають двох дітей : [PERSON],11.12.1994р.н., [PERSON], 03.10.1997р.н. Судом встановлено, що заявник був зареєстрований за іншою адресою, ніж його двоє дітей від другого шлюбу, однак за показаннями у якості свідків [PERSON], 1994р.н. та [PERSON] заявник проживав з ними та виховував їх до досягнення 6 річного віку. Відповідно до п.8 ст. 1, ст. 5 ЗУ «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною», пенсії за особливі заслуги перед Україною у вигляді надбавки до пенсії, встановлюються громадянам України: матерям, які народили пятеро і більше дітей та виховали їх до шестирічного віку. Якщо у разі смерті матері або позбавлення її батьківських прав виховання дітей до зазначеного віку здійснювалося батьком, право на пенсію за особливі заслуги надається батьку. Враховуючи, відсутності на теперішній час спору про право, необхідності встановлення факту виховання заявником його дітей до шестирічного віку для виникнення права на надбавку, суд вважає за необхідне заяву задовольнити частково та встановити, що [PERSON], 14.08.1952р.н. виховав дітей: [PERSON],12.10.1975р.н., [PERSON],27.08.1979р.н., [PERSON], 26.05.1981р.н., [PERSON],11.12.1994р.н., [PERSON], 03.10.1997р.н. - до 6 річного віку. В решті заяви відмовити, оскільки встановлення інших фактів не впливає на призначення надбавки до пенсії.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач [PERSON] ставить позовні вимоги про стягнення із відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 3000.00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, змінені позовні вимоги про стягнення із відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1300.00 гривень підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час, дату і місце судового розгляду справи. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Вивчивши надані позивачем [PERSON] докази, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Оскільки, відповідач [PERSON] є батьком дитини - [PERSON], [INFO], тому зобовязаний утримувати її до досягнення нею повноліття. Суд вважає можливим стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1300.00 гривень, щомісячно, для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02 лютого 2018 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд із указаним позовом. Вимоги мотивує тим, що 14 січня 2011 року з відповідачем зареєстровано шлюб, проте збереження сім'ї неможливе через відсутність поваги зі сторони чоловіка: нанесення їй побоїв, вживання алкогольних напоїв. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, припинили шлюбні відносини. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Позивач у судовому засіданні підтримала позов, просила розірвати шлюб, пояснила, що з відповідачем спільно не проживають, вважає збереження сім'ї неможливим. Просила відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», залишити за нею понесені судові витрати. Відповідач позов визнав, вважав збереження сім'ї неможливим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 104, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Із повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що з 14 січня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі. В ході розгляду справи встановлено, що сторони проживають окремо, спільного бюджету та господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, зберегти сім'ю не бажають, неповнолітніх дітей не мають. Наведені обставини дають суду підстави зробити висновок, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу, за вимогою позивача, відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». За клопотанням позивача понесені судові витрати слід залишити за нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд із указаним позовом. Вимоги мотивує тим, що 23 вересня 2007 року з відповідачем зареєстровано шлюб, проте збереження сім'ї неможливе через відсутність поваги зі сторони чоловіка. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, припинили шлюбні відносини. Неповнолітня дочка [PERSON] проживає разом з нею. Позивач у судовому засіданні підтримала позов, просила розірвати шлюб, пояснила, що з відповідачем спільно не проживають, спільного бюджету не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, вважає збереження сім'ї неможливим. Просила залишити за нею прізвище «[PERSON]», стягнути з відповідача у її користь судові витрати - оплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. Відповідач позов визнав, вважав збереження сім'ї неможливим, пояснив що з позивачем спільно не проживають, спільного бюджету не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, вважає збереження сім'ї неможливим. Не заперечував проти стягнення з нього судових витрат на користь позивача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 104, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що з 23 вересня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі. В ході розгляду справи встановлено, що сторони проживають окремо, спільного бюджету та господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, зберегти сім'ю не бажають. Спільна неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], проживає з позивачем. Наведені обставини дають суду підстави зробити висновок, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу, за вимогою позивача, залишити за нею шлюбне прізвище «[PERSON]». При подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача слід стягнути 229,40 грн. судового збору. Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача й понесені нею і належно документально підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордера (а.с. 7) витрати на правову допомогу в сумі 200 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд із указаним позовом. Вимоги мотивує тим, що 23 липня 2012 року з відповідачем зареєстровано шлюб, проте збереження сім'ї неможливе через непорозуміння та відсутність взаємної довіри. На даний час вони проживають окремо, відповідач відбуває покарання у місцях позбавлення волі. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач подала заяву про слухання справи у її відсутності, просила розірвати шлюб, залишити за нею понесені судові витрати та прізвище чоловіка. Відповідач [PERSON] відбуває покарання в місцях позбавлення волі, з дотриманням вимог ч. 6 ст. 76 ЦПК України отримав копії позовної заяви з додатками та через установу відбування покарання направив суду письмові пояснення, у яких зазначив, що не заперечує проти слухання справи у його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 104, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Із повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що з 23 липня 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини «[PERSON]». Сторони спільних неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Позивач є матір'ю двох малолітніх дітей - сина [PERSON] та дочки [PERSON]. Згідно із копіями свідоцтв про народження дітей та рішення Ковельського міськрайонного суду від 20 листопада 2013 року батьками дітей є: [PERSON] - батьком сина [PERSON], та [PERSON] - батьком дочки [PERSON]. Діти проживають разом з позивачем. В ході розгляду справи встановлено, що сторони проживають окремо, спільного бюджету та господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, зберегти сім'ю не бажають, відповідач відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Наведені обставини дають суду підстави зробити висновок, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу, за вимогою позивача, залишити за нею шлюбне прізвище «[PERSON]». Судові витрати у справі за заявою позивача залишити за нею. На підставі ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд із указаним позовом. Вимоги мотивує тим, що 27 серпня 2004 року з відповідачем зареєстровано шлюб, проте збереження сім'ї неможливе через відсутність поваги зі сторони чоловіка: нанесення їй побоїв, вживання алкогольних напоїв. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей. На даний час вона з дітьми проживає окремо від відповідача, спільного господарства вони не ведуть, припинили шлюбні відносини. У судовому засіданні позивач підтримала позов, просила розірвати шлюб, пояснила, що з відповідачем спільно не проживають, вважає збереження сім'ї неможливим, має намір створити нову сім'ю. Просила залишити за нею прізвище чоловіка та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Відповідач позов визнав, вважав збереження сім'ї неможливим, просив розірвати шлюб, не заперечував проти стягнення з нього судових витрат у справі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 104, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що з 27 серпня 2004 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі. В ході розгляду справи встановлено, що сторони проживають окремо, спільного бюджету та господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, зберегти сім'ю не бажають, неповнолітні діти [PERSON] 2005 року народження, та [PERSON], 2009 року народження проживають з позивачем. Наведені обставини дають суду підстави зробити висновок, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу, за вимогою позивача, залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд із указаним позовом. Вимоги мотивує тим, що 31 жовтня 2008 року з відповідачем зареєстровано шлюб, проте збереження сім'ї неможливе через відсутність поваги зі сторони чоловіка: нанесення їй побоїв, образи, приниження. На даний час близько трьох років вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, припинили шлюбні відносини, неповнолітній син проживає з нею. Позивач у судовому засіданні підтримала позов, просила розірвати шлюб, пояснила, що з відповідачем спільно не проживають, вважає збереження сім'ї неможливим. Просила залишити за нею шлюбне прізвище «[PERSON]» та понесені судові витрати - сплату судового збору, надання юридичної допомоги при оформленні позовної заяви. Відповідач позов визнав, пояснив, що дійсно мала місце неприпустима його поведінка. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 104, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Із повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що з 31 жовтня 2008 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі. В ході розгляду справи встановлено, що сторони проживають окремо, спільного бюджету та господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, зберегти сім'ю не бажають. Спільний неповнолітній син [PERSON], [INFO], проживає з позивачем. Наведені обставини дають суду підстави зробити висновок, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу, за вимогою позивача, залишити за нею шлюбне прізвище «[PERSON]». За клопотанням позивача понесені судові витрати слід залишити за нею. На підставі ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] звернуласья до суду з даною позовною заявою, вказуючи на те, що вона була членом КСП «Правда», с.Атюша, Коропського району, Чернігівської області, з 03.01.1995 року по 14.02.2009 року, але сертифікат на право на земельну частку (пай) було на її ім'я не видавався. Її прізвище включено до Списку працюючих членів КСП «Правда», який є додатком до Проекту розпаювання земель КСП «Правда». Отже її помилково не було включено до Списку громадян-членів КСП «Правда». А тому позивач просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай), площею 2,603 га., без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), колишнього КСП «Правда», с.Атюша, Коропського району, Чернігівської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, але в позовній заяві просила розглянути справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник Коропської селищної ради в судове засідання не з'явився, але на адресу суду надійшла заява, в якій зазначено, що Коропська селищна рада просить справу за позовом [PERSON] розглянути без участі їх представника, не заперечує проти задоволення позову. Наслідки ст. 206 ЦПК України селищній раді відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Даний позов зареєстровано в суді 04.01.2019 року. Згідно ухвали Коропського районного суду Чернігівської області від 09.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] була членом КСП «Правда», с.Атюша, Коропського району, Чернігівської області, з 03.01.1995 року по 14.02.2009 року, що підтверджується копією трудової книжки. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»: «Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю». Відповідно до Списку працюючих членів КСП «Правда», який є додатком до Проекту розпаювання земель КСП «Правда» включено прізвище позивача. Таким чином позивача помилково не було включено до Списку громадян-членів КСП «Правда» Отже [PERSON] мала право на земельну частку (пай). За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved