Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис терміном на шість місяців стосовно [PERSON] із встановленням відповідних заходів тимчасового обмеження його прав та покладенням на нього обов`язків. Заява обгрунтована наступним. Заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] з 2013р. проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у [ADDRESS] , вели спільне господарство, будували сімейні відносини. Мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . В подальшому стосунки між ними погіршились, виникали постійні сварки. [PERSON] поводив себе агресивно, влаштовував за місцем спільного проживання скандали, ображав та принижував її, її дочку - [PERSON] та спільного сина. Неодноразово в присутності дітей погрожував їй фізичною розправою, висловлювався на її та дітей адресу нецензурною лайкою, застосовував фізичне насильство. З цих підстав, з березня 2020р. спільне господарство вони не ведуть, мешкають окремо. Вона (заявник [PERSON] ) проживає з дітьми за іншою адресою, а саме: в [ADDRESS] . [PERSON] приходить за місцем її проживання та роботи, за місцем навчання дітей, навмисно зустрічає її в інших місцях, оскільки обізнаний із місцями, які вона відвідує. Під час вказаних зустрічей вона потерпає від насильства з його боку. Вказані обставини негативно впливають на її здоров`я, психологічний стан та працездатність. Від таких дій батька - потерпає, також, їх спільна дитина - [PERSON] . Останній до теперішнього часу нормально не розмовляє. Через ті обставини, що він є свідком сварок між батьками, порушується сталий ритм його життя та сон, що негативно впливає, також, і на психологічний стан дитини. 20.09.2020р. [PERSON] за місцем її роботи - торгівельний ринок у мікрорайоні Лазурний за адресою: [ADDRESS] , вчинив відносно неї домашнє насильство. За вказані дії, постановою Краматорського міського суду від 28.09.2020р. у справі № 234/13451/20 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП. В подальшому - 23.02.2021р. [PERSON] вкотре вчинив відносно неї домашнє насильство за місцем її роботи - висловлювався нецензурною лайкою, погрожував побиттям. Його погрози вона сприймала реально. Побоюючись за своє здоров`я, вона викликала співробітників поліції, які склали у відношенні [PERSON] терміновий заборонний припис. Останній вчиняє відносно неї домашнє насильство протягом тривалого часу. Заходи, вжиті поліцією та судом, не дали позитивного результату. Строк дії термінового заборонного припису сплинув 05.03.2021р. та з того часу вона перебуває у постійному страху, як за себе, так і за дітей. Оскільки, на її думку, вірогідність продовження та повторного вчинення [PERSON] насильства щодо неї та настання тяжких наслідків для її здоров`я є високою, вона змушена звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису. З таких підстав, заявник просить видати обмежувальний припис, яким заборонити [PERSON] строком на 6 місяців наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання та місця праці [PERSON] , місця навчання постраждалої дитини - [PERSON] ; заборонити [PERSON] строком на 6 місяців вести телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, клопотання про відкладення слухання справи від неї не надходило. В судовому засіданні представник заявника - адвокат Пробийголова Д.О. доводи заяви підтримав, просив задовольнити вимоги [PERSON] та розглянути справу за її відсутності та за участі повноважного представника. Додатково пояснив, що вимоги заяви про обмеження [PERSON] у спілкуванні з дитиною обумовлені віком дитини та необхідністю забезпечення йому безпечного оточення. Щодо вимог про заборону [PERSON] розшукувати [PERSON] пояснив, що він обізнаний із сферою інтересів та занять останньої, що може використати для її переслідування. Вірогідність продовження та повторного вчинення [PERSON] насильства у відношенні [PERSON] обгрунтував тим, що після закінчення строку дії термінового заборонного припису, кривдник знову намагався контактувати з постраждалою за відсутності на це її згоди. В судове засідання [PERSON] не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується відповідною телефонограмою. В порядку ст.350-5 ч.1 ЦПК України, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Вислухав пояснення представника заявника, дослідив матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2013р. до березня 2020р. перебували у фактичних шлюбних відносинах. Мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . В подальшому, [PERSON] почав поводити себе агресивно, влаштовував за місцем спільного проживання скандали, ображав та принижував як саму [PERSON] , так і її дочку - [PERSON] та їх спільного сина. Під час сварок [PERSON] в присутності дітей погрожував їй фізичною розправою, висловлювався на її та дітей адресу нецензурною лайкою, застосовував фізичне насильство. З цих підстав, з березня 2020р. спільне господарство вони не ведуть та мешкають окремо від нього. Крім того, як встановлено судом, постановою Краматорського міського суду від 28.09.2020р. у справі № 234/13451/20 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства у відношенні [PERSON] 23.02.2021 року у відношенні [PERSON] співробітниками поліції складений терміновий заборонний припис строком на 10 діб у зв`язку із скоєнням у відношенні [PERSON] домашнього насильства. Вказані превентивні заходи не мали позитивного результату, оскільки [PERSON] продовжує вчиняти у відношенні [PERSON] домашнє насильство - умисні дії психологічного характеру, що призводить до порушення сталих соціальних зв`язків постраждалої, порушення її душевної рівноваги та спокою, завдає психологічну шкоду їх спільній дитині. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється у т.ч. на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою та на осіб, які мають спільну дитину (дітей). В силу положень ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. У відповідності до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суд під час вирішення такої заяви має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заходи спрямовані на захист потерпілих від насильства вживаються не після притягнення кривдника до відповідальності, а на підставі звернення постраждалої особи, стосовно якої існує реальна загроза вчинення насильства у сім`ї. З матеріалів справи вбачається наявність конфлікту між сторонами у справі, що мало наслідком звернення заявниці до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення домашнього насилля, відсутність, на даний час, бажання примирення у сторін, що дало суду підстави дійти висновку про наявність ризиків щодо повторного вчинення домашнього насильства, зокрема фізичного та психологічного за місцем проживання та роботи заявника, на місцем навчання спільного сина. Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Враховуючи викладене, оцінюючи всі встановлені судом обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що доводи заявниці знайшли своє підтвердження, а тому заяву слід задовольнити і з метою запобігання та протидії психологічному насильству, що має місце з боку заінтересованої особи по відношенню до заявниці, суд вважає необхідним вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] з покладенням на нього відповідних обов`язків, про які просить заявник. При цьому суд виходить з наявності встановлених в судовому засіданні фактів вчинення психологічного насильства [PERSON] відносно [PERSON] , а тому заслуговують на увагу доводи заявниці про те, що дії [PERSON] призвели до побоювання заявника за свою безпеку та безпеку своїх дітей. Беручи до уваги наведені обставини, суд зважає, що наявний високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. Суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника та малолітньої спільної із кривдником дитини. Суд погоджується із доводами заявниці, що саме наведені нею у заяві заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покладення на нього відповідних обов`язків, забезпечать дієвий та ефективний захист від кривдника. При цьому суд враховує, що заявник мешкає в власному житлі, а заінтересована особи має інше житло, тому в даному випадку його житлові права не порушуються. Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: approved