Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] шляхом вселення у вищезазначену квартиру, надання ключів та зобовязання відповідача не чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням за зазначеною адресою, а також просить виділити їй у користування кімнату площею 16, 10 кв.м. у вищевказаній квартирі. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві власності на основі свідоцтва про право на спадщину від 29.05.2015 року належить 11\\40 частина квартири за адресою: [ADDRESS]. 9/20 зазначеної квартири згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 листопада 2008 року та 11/40 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2015 року належить відповідачці [PERSON], яка чинить їй перешкоди у користуванні частиною квартири, не впускає її у житло. В добровільному порядку відповідач відмовляється вирішити питання щодо визначення порядку користування житлом, просить визначити порядок користування квартирою та виділити у її користування кімнату площею 16,10 кв.м. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Також зазначила, що вона, після смерті матері отримала у спадщину 11/40 частину квартири [ADDRESS]. Відповідач, яка є власницею решти частини квартири не надає можливості їй користуватись своєю власністю та чинить перешкоди. Іншого житла вона не має, а тому просить захистити її майнові та житлові права. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дійсно, вона мешкає разом з сином та чоловіком за адресою: [ADDRESS]. Не заперечуючи право власності позивачки на 11\\40 частину квартири, заперечує проти спільного проживання в одній квартирі з нею. Вважає, що частка позивачки значно менша, а отже остання має права на грошову компенсацію своєї частки у праві власності і відповідачка бажає її виплатити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Розпорядження Чернігівської міської ради від 12.02.2016 року № 46-р , перейменовано вулицю 50 років ВЛКСМ на вулицю Козацька . З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2015 року, виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], власниками по 11/40 частини квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6,13). Відповідно до вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину у користуванні спадкоємців [PERSON] та [PERSON] перебуває кімната площею 16,1 кв.м. та в спільному користуванні знаходяться : ванна, кухня, коридор, вбиральня, що складає 11/20 частин квартири. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 26.11.2008 виданого Новозаводською районною у м. Чернігові радою, 9/20 частин квартири за адресою: [ADDRESS], що складаються з кімнати пл.. 12,7 кв.м., шафи пл.. 0,4 кв.м., шафи пл.. 0,4 кв.м., шафи пл.. 0,4 кв.м. належить [PERSON] Право власності на зазначену квартиру зареєстровано в установленому законом порядку (а.с. 7, 12, 40). Таким чином, з вищезазначених документів та згідно довідок КП «Новозаводське» від 09.11.2015 року вбачається, що між співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та спадкодавцем [PERSON], яка померла 24.10.2014, було встановлено порядок користування квартирою та відкриті окремі особові рахунки. Відповідно до довідки КП «Новозаводське» від 05.10.2015 (а.с.10) [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO] (50 років ВЛКСМ)[ADDRESS]. З матеріалів перевірки ЧМВ УМВС України в Чернігівській області за заявою [PERSON] про вжиття заходів до [PERSON], яка чинить їй перешкоди у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] та з пояснень самої [PERSON], вбачається, що вона дійсно чинить перешкоди [PERSON]В у користуванні частиною вищевказаної квартири, оскільки вважає, що частка останньої у праві власності є незначною, неподільною та нею не можливо спільно користуватись і володіти (а.с. 15, 57) Відповідно до ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку , квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї , інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок(частину будинку),квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка чинить позивачці перешкоди у користуванні частиною квартири за адресою: [ADDRESS], 11/40 частка якої належить позивачці на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані і відповідачку слід зобов'язати усунути перешкоди в користуванні квартирою адресою: [ADDRESS], шляхом вселення [PERSON] у зазначену квартиру та зобов»язати [PERSON] надати позивачці ключі від квартири. Позовні вимоги [PERSON] в частині виділення їй в користування кімнати площею 16,10 кв.м., що розташована в квартирі 37 по вул, вул.Козацька, будинок 48 задоволенню не підлягають з наступних підстав. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Враховуючи, що право часткової власності у позивача виникло в результаті отримання спадщини після померлої [PERSON], яка складалась з 11/20 частин спірної квартири, а також враховуючи, що в користуванні спадкодавця перебувала кімната 16,1 кв.м., яку позивач просить виділити у користування, то виділення вказаної кімнати їй вцілому, порушить права відповідача [PERSON], яка також успадкувала частку померлої [PERSON] За таких обставин , позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають . Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial