Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» про стягнення заборгованості із виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову зазначає, що згідно наказу\~№288-К\~від 11.09.2020\~року вона\~звільнена з\~посади завідувача аптеки №113 с. Бригадирівка центральної районної аптеки №135-невідокремленого структурного підрозділу Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» з 11 вересня 2020 року за\~ ст. 38 КЗпП\~(за власним бажанням), однак з нею не було здійснено повний розрахунок, чим порушено її право, а тому просить суд стягнути з Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» на свою користь, не виплачену заробітну плату, компенсацію за не використану відпустку в сумі 27\~414,26 грн., та середній заробіток за період з 12.09.2020року\~ по дату винесення судового рішення. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Третяк К.П. у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задоволити позов повністю. Відповідач Полтавське обласне комунальне підприємство «Полтавафарм» у судове засідання свого представника не направило, про час та місце розгляду справи керівництво повідомлялось належним чином. Відзив суду не надано. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно наказу №288-К від 11.09.2020 року позивач [PERSON] \~ звільнена\~з посади\~завідувача аптеки №113 с. Бригадирівка центральної районної аптеки №135-невідокремленого структурного підрозділу Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» з 11 вересня 2020 року за\~ ст. 38 КЗпП\~(за власним бажанням). Згідно довідки форми ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» від 10.11.2020 р., яку формує Пенсійний фонд України відповідно до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Постанова правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1), сума заробітної плати, нарахованої та не виплаченої позивачу відповідачем за період з березня по вересень 2020 року, становить 27\~414,26 грн. Страхові внески на всю вказану суму відповідачем не сплачені. Відповідно до\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Згідно\~\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідач вимоги ст.ст. 47,\~116 КЗпП України\~не виконав, повного розрахунку в день звільнення не провів, заробітну плату та компенсацію за не використану відпустку не виплатив, кінцевий розрахунок з позивачем не проведено на дату подання цієї позовної заяви. На підставі викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі, компенсація за невикористану відпустку в сумі 27\~414,26 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз`яснено в п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Суд зазначає, що передбачений ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі\~статті 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі не проведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності Аналогічні правові висновки містяться у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27.03.2013 року у справі № 6-15цс13, від 03.07.2013 року у справі № 6-64цс13, від 21.01.2015 року у справі № 6-195цс14. З моменту звільнення та на момент звернення позивача із позовом до суду у ПОКП «Полтавафарм» існує заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, таким чином підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки. У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 523/18850/14-ц зроблено висновок, що відповідно до пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100\~(далі - Порядок) основою для обчислення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Ураховуючи, що звільнення позивача сталося 11.09.2020 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих за попередні два місяці роботи, а саме за липень і серпень 2020 року. В липні 2020 року було 23 робочих днів, у серпні 2020 року 20 робочих днів, всього 43 робочих дні. Заробітна плата позивача за липень-серпень 2020 року становить 9\~446,00 грн (липень 2020 року 4723,00 грн + серпень 2020 року 4723,00 грн.) за 43 робочих дні. Розмір\~\~середньоденної заробітної плати позивача складає: 9\~446,00 / 43 = 219,67 грн. В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки здійснення розрахунку при звільненні за період з 12 вересня 2020 року (наступний день після звільнення) по день винесення рішення судом з розрахунку 219,67 грн. за кожний робочий день затримки. На час звернення позивача з даним позовом до суду затримка виплати складає 104 робочі дні та сума складає 22\~845,68 грн. (219,67 грн. х 104 дні = 22\~845,68\~ грн). У відповідності до положень\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 гривень, оскільки позивача звільнено від його сплати при зверненні із позовом до суду.

Outcome: approved