Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В позовній заяві зазначено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.06.2004 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів на підставі рішення №1238, [PERSON] в приватну власність була передана квартира [ADDRESS]. Право приватної власності на цю квартиру 20.07.2004 року було належним чином зареєстровано в КП ВООБТІ в реєстровій книзі за №623 за реєстровим №855/54608. [PERSON] зареєстрована в належній їй квартирі і на її ім'я відкритий особовий рахунок на квартиру в приватному підприємстві «Бокуд». З [PERSON] сторони деякий час перебували у близьких відносинах і вирішили створити сім'ю. Зі згоди позивача відповідач поселився до неї в квартиру і був зареєстрований в ній 04.07.2012 року. Однак, сімейне життя не склалося, сторони припинили відносини і восени 2013 року відповідач пішов із квартири, забравши всі свої речі та пообіцявши добровільно знятись з реєстрації. Тривалий час сторони не спілкуються, на телефонні дзвінки [PERSON] не відповідає, місце його перебування невідоме. Отже, відповідач, який не є членом сім'ї позивача, з листопада 2013 року, тобто вже понад 1 рік, в спірній квартирі не проживає, своїх речей в приміщенні квартири не зберігає, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не бере. Всі обов'язки по утриманню цього приміщення покладені лише на [PERSON], власника квартири. Позивач вважає, що [PERSON] втратив право користування квартирою [ADDRESS] та повинен бути знятий з паспортної реєстрації, що і стало підставою її звернення до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні квартирою. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання суду про те, що з жовтня 2013 року [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, його речей в цій квартирі немає. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.06.2004 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів на підставі рішення №1238, [PERSON] в приватну власність передана квартира [ADDRESS]. Право приватної власності на цю квартиру 20.07.2004 року було належним чином зареєстровано в КП ВООБТІ в реєстровій книзі за №623 за реєстровим №855/54608. [PERSON] зареєстрована в належній їй квартирі і на її ім'я відкритий особовий рахунок на квартиру в ПП «Бокуд». З [PERSON] сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах. Зі згоди позивача відповідач поселився до неї в квартиру і був зареєстрований в ній 04.07.2012 року. Однак, сімейне життя не склалося, сторони припинили відносини і восени 2013 року відповідач пішов із квартири, забравши всі свої речі та пообіцявши добровільно знятись з реєстрації. З того часу сторони не спілкуються, місце перебування відповідача позивачу невідоме. Відповідач, який не є членом сім'ї позивача, з листопада 2013 року, тобто вже понад 1 рік, в квартирі не проживає, своїх речей в приміщенні квартири не зберігає, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не бере. Всі обов'язки по утриманню цього житлового приміщення несе [PERSON] як власник квартири. Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 383 ЦК України визначено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Стаття 3 СК України визначає сім'ю як спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки позивач є одноособовим власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.06.2004 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення №1238 та постійно проживає в зазначеному помешканні, а відповідач [PERSON], був зареєстрований в цьому житловому приміщенні 04.07.2012 року та проживав до осені 2013 року. Відповідач понад рік в спірній квартирі не проживає, участі в утриманні квартири та оплаті комунальних послуг не бере, відтак втратив право користування цим житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved