Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, який було уточнено, до [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на житловий будинок та господарчі будівлі у порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що мати позивачки [PERSON] за життя отримала дозвіл на розробку проекту відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, крім того, отримала рішення про передачу земельної ділянки безоплатно для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. На отриманій земельній ділянці мати позивачки збудувала будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] та залишила заповіт, яким після своєї смерті залишила позивачці вищезазначений будинок та земельну ділянку за тією ж адресою. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями за законом першої черги є відповідачі по справі. Відповідач [PERSON] строк на прийняття спадщини пропустив. Позивачка, у встановлений законом термін, звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,1262 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Однак, оформити свої спадкові права на житловий будинок з господарськими спорудами за тією ж адресою не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вищезазначений житловий будинок, в зв`язку з чим була змушена звернутись до суду з позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, уточнену позовну заяву підтримала в повному обсязі, наполягала на її задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами погодився в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, з позовними вимогами погодилась в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним шляхом, про причину неявки суд не повідомила. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.05.2018 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорозькій області, встановлений факт смерті [INFO] [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблений актовий запис № 3422. Факт родинних відносин позивачки з померлою [PERSON] підтверджений свідоцтвом про народження [NUMBER] , в якому матір`ю позивачки зазначена [PERSON] . Судом встановлено, що після смерті [PERSON] позивачка звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. з заявою про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується копією спадкової справи № 41/2018 рік до майна померлої [INFO] [PERSON] . Крім позивачки спадкоємцями за законом першої черги є відповідачі [PERSON] та [PERSON] діти померлої, що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Відповідно до заповіту, посвідченого 29.11.2013 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С., за реєстровим №2631, [PERSON] , [INFO] заповідала після своєї смерті позивачці [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відомостями, вказаних у довідці Управління державної реєстрації фізичних осіб №04-42/3-б/1506 від 01.08.2018 року, [PERSON] , 1941 р.н., по день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з спадкової справи № 41/2018 рік до майна померлої [INFO] [PERSON] , відповідач [PERSON] пропустив строк на прийняття спадщини. Право власності померлої [PERSON] на земельну ділянку та спірний житловий будинок підтверджується Рішенням Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області №23 від 18.03.2008 року, згідно якого [PERSON] надано згоду на передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1349 га та надано дозвіл на розробку проекту відведення у власність земельної ділянки. Рішенням Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області №69 від 24.09.2008 року затверджено технічну документацію по передачі земельної ділянки та передано земельну ділянку, площею 0,1262 га по [ADDRESS] , гр. [PERSON] в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Померла [PERSON] . отримала Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] . На вищезазначеній земельній ділянці побудувала житловий будинок з господарськими спорудами, що підтверджується технічним паспортом, однак за свого життя право власності на житловий будинок не оформила відповідно до законодавства України. Право власності померлої [PERSON] на вищезазначений житловий будинок підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою [ADDRESS] , згідно якого власником будинку є [PERSON] . 08.04.2019 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,1262 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності позивачки на вищезазначену земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з реєстру №162609760. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат» у разі не подання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє в нього вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1037/02-21 від 08.04.2019 року, виданої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А., позивачці було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається: «При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок». Згідно до ст. 1299 ЦК України: якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Як роз`яснено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3ст. 1296 ЦК України відсутність державної реєстрації на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який, оформивши спадщину, не здійснив її державної реєстрації (ст.1299 ЦК України). Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що об`єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Таким чином, на підставі викладених фактів та наданих доказів, враховуючи, що відповідачами позов визнано, суд вважає можливим визнати за позивачкою [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно у вигляді житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved