Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Добропільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому вказує, що 09.01.2018 року вона отримала постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.12.2017 року, винесену державним виконавцем Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 24406,76 грн. Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем на підставі виконавчого напису № 11154 від 14.12.2016 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. З вказаним виконавчим написом позивач не згодна, так як вважає, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача. Також вказує на те, що рішенням Добропільського міськрайонного суду від 17.06.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 10.09.2015 року, відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості станом на 31.07.2015 року в сумі 18331,87 грн. за кредитним договором від 21.08.2008 року з підстав спливу строку позовної давності. Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 21.03.2016 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ « ПриватБанк про стягнення заборгованості по кредиту у період з 30.09.2012 року по 30.09.2015 року у розмірі 4342,29 грн. за кредитним договором б/н від 21.08.2008 року з підстав спливу строку позовної давності. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 14.12.2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 11154 таким, що не підлягає виконанню. 30 січня 2018 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 31 січня 2018 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково. Зупинено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, на підставі виконавчого напису нотаріуса від 14.12.2016 року № 11154, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, у виконавчому провадженні ВП № 53879959 від 13.12.2017 року до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Добропільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 15 березня 2018 року від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. надійшло пояснення на позов. В поясненнях вказала, що позивач у позові зазначає, що розмір заборгованості перед банком є спірним, але не обґрунтовує відсутністю заборгованості або наявності заборгованості в меншому розмірі, не вказує сум, які ним були сплачені, не підтверджує факт погашення заборгованості жодним документом, тобто ніяк не спростовує розміру заборгованості, визначений у виконавчому написі. Таким чином, предметом спору в цій справі є не дійсний розмір боргу перед кредитором або відсутність такого, а дотримання нотаріусом формальностей, передбачених законодавством при вчиненні виконавчого напису. Але помилки при виконанні таких формальностей, навіть якщо б вони і були припущені нотаріусом, не можуть бути самі по собі підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення від 09.02.2018 року, 13.03.2018 року, 22.03.2018 року та від 11.04.2018 року. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача до суду надано не було. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник Добропільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що 21.08.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 17.06.2015 року в задоволенні цивільного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 21.08.2008 року відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 10.09.2015 року рішення залишено без змін. Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 21.03.2016 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ « ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості по відсоткам за договором кредиту б/н від 21.08.2008 року, нарахованих на прострочену заборгованість. (а.с. 10-15). Знову, 14.12.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 24406,76 грн., яка складається з 4801,09 грн. - залишку заборгованості за кредитом; 11394,99 грн.- залишок заборгованості за відсотками, 5429,41 грн.- пені та комісії; 1081,27 грн.- штрафу, та витрат пов'язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700,00 грн. Строк, за який провадиться стягнення - вісім років два місяці та десять днів, а саме з 21.08.2008 року по 31.10.2016 року. На виконання вищезазначеного напису нотаріусу державним виконавцем Добропільського міськрайонного відділу ДВС було відкрито виконавче провадження. 13.12.2017 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. В ході судового розгляду суд дійшов висновку, що заборгованість позивача перед ПАТ КБ «Притвабанк» у розмірі 24406,00 грн. за кредитним договором б/н від 21.08.2008 року - не є безспірною. Ця заборгованість була предметом розгляду двох судових проваджень в Добропільському міськрайонному суді Донецької області. Положення ст.18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно із п.п. 2.1., 2.2. Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Пунктами 3.1. 3.5. Глави 16 розділу ІІ Порядку Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Вчиняючи 14 грудня 2016 року виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимоги банку стосовно зобов'язань з погашення заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом минуло більше трьох років загальної позовної давності. Дані строки банк на день вчинення виконавчого напису пропустив. А також нотаріус не звернула уваги на те, що рішеннями суду ПАТ КБ «ПриватБанку» було відмовлено в задоволеннях позову у зв'язку з пропуском банком строків позовної давності. Отже, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. не врахувала те, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням строків позовної давності, які встановлені у ч. 1ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Цей факт порушення строків позовної давності підтверджений рішеннями суду, що набрали законної сили, і згідно ст. 82 ЦПК України вважається встановленим та не підлягає доведенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 704,80 грн. у відшкодування судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved