Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій зазначила, що [PERSON] померла [INFO] року. Відповідно до заповіту, [PERSON], [INFO], все своє майно, яке залишається на момент її смерті, заповіла заявнику. На момент смерті, [PERSON] належала частина будинковолодіння [ADDRESS], а саме 111/200 частин на підставі правового документу - свідоцтва про право на спадщину. Вказаний правовстановлюючий документ було зареєстровано в ЗМ БТІ 24.07.1967 р., про що мається реєстраційний напис. Заявником, як єдиною спадкоємицею, було надано заяву про прийняття спадщини за заповітом до П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори в строки, встановлені статтею 1270 ЦК України. Однак, після звернення до нотаріальної контори у 2013 році, їй стало відомо, що у 1992 році ЗМ БТІ було зареєстроване свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння № 530 від 23.10.1992 на ім'я - російською: «[PERSON]» на 7/25 частин будинковолодіння [ADDRESS], яке видане Міськжитлоуправлінням виконкому ЗМР народних депутатів на підставі рішення виконкому Шевченківської районної ради народних депутатів № 366/3 від 20.10.1992р.. Заявник просить встановити той факт, що [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) та [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) (російською мовою - [PERSON]), що зазначена в свідоцтві про право особистої власності на будинковолодіння № 530 від 23.10.1992 р. на 7/25 частин будинковолодіння [ADDRESS], є одна і та особа, оскільки з вказаною невідповідністю та відсутністю оригіналу правового документу, заявник не має можливості провести оформлення права власності на нерухоме майно. У судовому засіданні заявник підтримала заяву повністю, наполягала на її задоволені у повному обсязі та просила її задовольнити. В подальшому подала заяву про розгляд без її участі. Представник заінтересованої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала суду заву, в якій просить розглядати справу без їх участі, проти заявлених вимог не заперечує. Заслухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав: Статтею 234 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які встановлюються судом, та наведені в ч. 1 ст. 256 ЦПК України не є вичерпним. Згідно з ч.2 цієї статті суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факт володіння нерухомим майном на праві приватної власності. Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових фізичних осіб. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправна позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.316 ч .1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 3 ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України та Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах по встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з відповідними змінами та доповненнями), перелік фактів, що мають юридичне значення та встановлюються відповідним рішенням суду не є вичерпним. Основною умовою для подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення є те, що від такого факту повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. П. 17 Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах по встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 31.05.2013 року (актовий запис 3025), [PERSON] померла [INFO] року (а.с.4). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом під реєстровим № 2-3068, посвідченого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 30.09.1964 р., [PERSON] належала частина будинковолодіння [ADDRESS], а саме 111/200 частина. Вказаний правовстановлюючий документ було зареєстровано в ЗМ БТІ 24.07.1967 р., про що мається реєстраційний напис (а.с.3). Відповідно свідоцтва № 530 про право власності на домоволодіння, та технічного паспорту на житловий будинок, 7/25 частин будинку №7 по вул..Транспортній в м.Запоріжжя належить: російською «[PERSON]» (а.с.6-7). Відповідно заповіту від 05.09.2012 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори, [PERSON] все належне їй мано заповіла [PERSON] (а.с.5). Згідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 790/02-14 від 05.03.2014 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки є розбіжності в прізвищі та імені по-батькові померлої [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він був сусідом померлої [PERSON], та знав, що сусіди до неї зверталися по імені по-батькові як і «[PERSON]» так і « [PERSON]». Згідно ст. 55 ЗУ «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. №3425-ХІІ угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється. Порядок нотаріального посвідчення договорів нерухомого майна визначається Законом України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 205 (далі Інструкція). Відповідно до п. 2 Інструкції обов'язковому нотаріальному посвідченню підлягають договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування, довічне утримання) житлового будинку та іншого нерухомого майна. Відповідно до п. 6.1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ від 03.03.2004 року №20/5 при нотаріальному посвідченні договорів про відчуження житлового будинку, а також іншого нерухомого майна, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності (довірчої власності) на вказане майно та, у передбачених законодавством випадках, документи, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно осіб, які його відчужують. У силу ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та зазначена в свідоцтві про право особистої власності на будинковолодіння № 530 від 23.10.1992 р. на 7/25 частин будинковолодіння [ADDRESS] російською мовою - [PERSON], є одна і та особа. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, тому що пов'язане з оформленням спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved