Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання дитини. Посилається на те, що рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 28.08.2007 року, присуджено стягувати з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 300 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Дитина сторін проживає разом з позивачкою. Визначений рішенням суду розмір аліментів на даний час є недостатнім для забезпечення сина необхідним рівнем життя, збереження її здоров`я, набору продуктів харчування та послуг, необхідних для задоволення основних соціальних та інших потреб. У зв`язку з цим змінився її матеріальний стан, а тому просить суд змінити розмір стягуваних аліментів згідно рішення Хустського районного суду від 28.08.2007 р. та стягувати з відповідача на її користь для утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, в позовній заяві просила суд розглядати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади, однак про причини неявки суд не повідомляв. Відзиву на позов відповідачем не подавалось. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст.223 ч.4, ст.247 ч.2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі за період якого у них народилася одна дитина - син [PERSON] [INFO] , який проживає разом з позивачкою. За рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 28.08.2007 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання дитини - сина [PERSON] [INFO] у розмірі по 300 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 11.01.2017 р. шлюб між сторонами розірвано. На підставі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів, під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні, відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов`язані за законом надавати утримування, погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстав для зміни розміру аліментів. Судом встановлено, що на даний час позивач перебуває у важкому матеріальному становищі, оскільки на утримання сина йдуть значні витрати, а визначений рішенням суду від 28.08.2007 р. розмір аліментів є недостатнім для його утримання. Відповідно до тверджень позивачки відповідач [PERSON] є працездатною людиною, постійно виїжджає на заробітки за межі країни, а тому в змозі надавати матеріальне забезпечення дитині у більшому розмірі. Так, з огляду на наведені обставини суд вважає, що застосування ст.192 СК України не суперечить нормам сімейного права та не порушує права сторін, оскільки розмір аліментів може бути згодом збільшено або зменшено на вимогу платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 01 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»: п.2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Та обставина, що з віком потреби дітей зростають, а це в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказуванню. Також слід визнати, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку дитини, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру. Отже, на думку суду, з огляду на те, що з моменту ухвалення рішення від 28.08.2007 року пройшов значний час, то зазначені вище обставини, самі по собі свідчать про погіршення майнового стану позивача, що в свою чергу є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене, а також матеріальне становище дитини, яка потребує значних витрат на своє утримання, визначений рішенням суду розмір аліментів є недостатнім для забезпечення найнеобхіднішим, матеріальне становище позивачки та відповідача, який є працездатним, та з огляду на інтереси дитини, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних із [PERSON] аліментів слід змінити та щомісячно стягувати на користь позивача - [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , в розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 гривень.

Outcome: partial