Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Тернопільської міської ради про встановлення додаткового троьохмісячного строку з дня набрання рішення законної сили для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 16 січня 1997 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно, [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. У встановлений законом шестимісячний строк вона не прийняла спадщину, оскільки після смерті матері її чоловік [PERSON] отримав закритий компресійний перелом хребта. Після травми чоловік був повністю нерухомий, потребував стороннього догляду, а тому вона була повністю зайнята його доглядом. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом не має. Посилаючись на наведене, поважність причин пропуску строку та відсутність інших спадкоємців, просила задовольнити позов. 18 квітня 2018 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву. Вказав, що позивачем не надано суду належних доказів, які б підтвердили поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, після померлої [PERSON] Доводи позивача щодо отримання травми її чоловіком та здійснення особистого догляду за ним, не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Посилаючись на наведене, просив відмовити в задоволенні даної заяви. У судовому представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зіславшись на доводи викладені у заяві. Представник Тернопільської міської ради в судовому засідання проти позову заперечив, з підстав зазначених у відзиві. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Тернопільським міським бюро ЗАГСу від червня 1958 року батьками [PERSON], [INFO], вказано - [PERSON] та [PERSON]. 11 серпня 1978 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та їй після шлюбу присвоєно прізвище - «[PERSON]», що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбних прізвищ. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25 травня 2018 року, виданим повторно Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис з №272. 16 січня 1997 року [PERSON] склала заповіт, яким належну їй на праві власності квартиру за [ADDRESS] та інше належне їй майно заповіла [PERSON], що підтверджується заповітом серії ААЕ №627000, посвідченим державним нотаріусом Другої Тернопільської державної нотаріальної контори від 16 січня 1997 року, за реєстровим №99. [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Тернополю Тернопільського міськрайонного управління юстиції, про що зроблено актовий запис за № 496 від [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на належне їй майно. Єдиним спадкоємцем за заповітом є позивач [PERSON] [PERSON] у встановлений законом строк спадщини після смерті [PERSON] не прийняла. З довідки виданої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу встановлено, що спадкові справи після смерті [PERSON], померлої [INFO] не заводились. Відповідно до довідок ПП «Сонячне» за №242, 335 від 21.03.2018 та 21.06.2018 року встановлено, що [PERSON], [INFO], починаючи з 21.07.1980 року по день смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS]. Інших осіб за вказаною адресою зареєстровано не було. З діагностичного висновку, виданого лікарем-рентгенологом кабінет магнітно-резонансної терапії від 17 грудня 1949 року та рішення ЛКК за №2172/19 від 24 червня 2016 року встановлено, що чоловік позивача [PERSON] отримав закритий компресійний перелом тіла. Продовжено листок непрацездатності з 25.06.2016 року по 04.02.2016 року. Згідно рішення ЛКК №2267/12 від 04.07.2016 року [PERSON] продовжено лікарняний з 05.07.2016 року по 13.07.2016 року. 21 березня 2018 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що 21.03.2018 року на підставі заяви позивача здійснено реєстрацію спадкової справи після смерті [PERSON] Однак, приватним нотаріусом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку із пропущенням строку для прийняття спадщини, що підтверджується роз'ясненням приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом майна померлої [PERSON] Перебіг строку для прийняття спадщини розпочався після смерті [PERSON] [INFO] та закінчився 23 вересня 2016 року. [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк не прийняла спадщини. Заяву про відмову від спадщини позивач не подавала. Інших спадкоємців за законом чи заповітом, які б спадщину після смерті [PERSON] прийняли, судом не встановлено. Спадкові справи після смерті [PERSON] не заводились та свідоцтва про право на спадщину не видавались. На поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилається на те, що у період 2016 -2018 років важко хворів її чоловік [PERSON], діагноз закритий компресійний перелом хребта, який потребував постійного догляду. Вказані обставини підтверджується діагностичним висновком від 16 травня 2016 року та рішеннями ЛКК за №2172/19 та №2267/12 від 24 червня 2016 року та від 04 липня 2016 року. Таким чином, судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] у зв'язку із рядом поважних причин, зокрема, смерть матері, хвороба чоловіка [PERSON], який вимагав постійного стороннього догляду, піклування. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та приймаючи до увагу поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, суд приходить до переконання, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому їй слід визначити додатковий трьохмісячний строк з дня набрання рішення законної сили для подання заяви у нотаріальну контору про прийняття спадщини, після смерті [INFO] матері [PERSON]. При цьому, судом враховано, що не визначення судом додаткового строку для прийняття спадщини порушуватиме права позивача, як єдиного спадкоємця не лише за заповітом, а й за законом. Безпідставними є доводи представника відповідача про відсутність поважних причин, оскільки спростовуються зібраними у справі доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved