Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог зазначила,\~що у листопаді 2021 року вона отримала постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження. З даної постанови вона дізналась, що виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. За змістом тексту виконавчого напису нотаріуса, вона є боржником за кредитним договором укладеним між нею та ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна» на підставі договору відступлення права вимоги (договору факторингу). Виконавчий напис приватного нотаріуса або повідомлення про факт його вчинення вона не отримувала. Також, зазначає, що відповідні фінансові компанії їй невідомі та жодних договірних відносин з ними вона не мала. Жодних претензій та повідомлень від них до неї не надходило. Виконавчий напис вчинено відносно неї на прізвище [PERSON] (дошлюбне прізвище). 31 серпня 2013 року вона уклала шлюб та узяла прізвище чоловіка [PERSON] . 01 квітня 2016 року нею було розірвано шлюб, але прізвище залишено шлюбне [PERSON] . Окрім цього, нотаріус не повідомив їй про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису відносно неї, що створює ситуацію коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис оскільки ним не було перевірено безспірність вимог кредитора. Вважає, що при вирішенні питання про можливість вчинення виконавчого напису, нотаріусом було застосовано поверхневий підхід. Вчинення виконавчого напису відбулось за фактом подання стягувачем формальних документів, однак це не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Також вважає, що виконавчий напис нотаріуса було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України та є безпідставним, оскільки: кредитний договір вона не укладала, більш того з нотаріальним посвідченням; з дня виникнення права вимоги за кредитним договором минуло більше трьох років; на її адресу не надходило повідомлення, вимоги про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу та повідомлення про відступлення права вимоги; нотаріус не повідомив її про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису відносно неї. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №34030 виданий 07 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, згідно з яким з неї стягнуто заборгованість в сумі 8532,70 гривень на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна». У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та прохала суд їх задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення поклався на розсуд суду. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини. Як встановлено судом, виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем 07 жовтня 2021 року за реєстровим №34030 з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №003-03160-020613 від 02 червня 2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого на підставі договору №2250 від 21 травня 2020 року про відступлення прав вимоги за кредитними договорами є Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», стягнуто заборгованість за вищезазначеним договором за період з 20 вересня 2018 року по 20 вересня 2021 року в розмірі 8182,70 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 4312,03 грн.; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3870,67 грн.; плата за вчинення виконавчого напису 350,00 грн., а всього стягнуто 8532,70 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни від 01 листопада 2021 року, було відкрите виконавче провадження №67324690 по примусовому виконанню виконавчого напису №34030 від 07 жовтня 2021 року. Відповідно до витягу д Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00033574986 від 09 листопада 2021 року, [PERSON] 31 серпня 2013 року уклала шлюб зі [PERSON] , який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №128. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . На підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2016 року справа №186/204/16-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Даним рішенням позивачу було залишено шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спірні правовідносини у цій справі регулюються ЦК України із застосуванням норм Закону України «Про нотаріат». Відповідно ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року №23, резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду №11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року відмовлено. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29 листопада 2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: - оригінал нотаріально посвідченої угоди; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Як встановлено судом, договір кредиту №003-03160-020613 від 02 червня 2013 року було укладено в простій письмовій формі, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа №910/13233/17. Отже, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржником допущено прострочення платежів, вже не чинні. Крім того, згідно з позицією ВС, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17 та від 29 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18). Відповідно до ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Оспорюваним виконавчим написом з позивача стягнута заборгованість за період з 20 вересня 2018 року по 20 вересня 2021 року, яка серед іншого складається з відсотків за договором за цей період. Кредитний договір №003-03160-020613, як вбачається з оспорюваного виконавчого напису, укладено між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» 02 червня 2013 року. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусом надавав до кредитного договору «Графік платежів», що унеможливило нотаріусу встановити строк кредитування за договором №003-03160-020613 від 02 червня 2013 року та взагалі настання строку платежу за договором кредиту. Як свідчить усталена практика Великої Палати Верховного Суду, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. З наведеного випливає, що припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12 і підтриманий у постановах Верховного Суду від 09.01.2019 у справі №183/179/16, від 06.03.2019р. у справі №216/750/16-ц, від 12.11.2018р. у справі №404/162/17, від 03.10.2018р. у справі №635/7285/14-ц, від 25.09.2018р. у справі №915/765/17, від 07.08.2018р. у справі №924/16/17. Таким чином, кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, а тому позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню. Відповідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні з даним позовом до суду, сплачено судовий збір по справі в розмірі 908,00 грн. та 454,00 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову, вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved