Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Одеської міської ради, [PERSON] про скасування рішення органу місцевого самоврядування, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини. Так, [PERSON] є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 51101037600:33:014:0004 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 12.02.2014 року та є власницею житлового будинку розташованого на даній земельній ділянці. У 2009 році між позивачем та [PERSON] , який є власником суміжної земельної ділянки, виник спір у зв`язку з тим, що останній самовільно зруйнував огорожу, якою встановлено межі земельних ділянок позивачки та [PERSON] . У 2017 році позивач, отримала листа від [PERSON] про те, що стіна її прибудови її будинку розміщена на земельній ділянці, що знаходиться у власності [PERSON] . У зв`язку з отриманням такої інформації від [PERSON] , позивачкою було зроблено ряд запитів, копії котрих надавались разом із позовною заявою, з метою з`ясування, які саме документи стали підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку, частина якої з 2014 року вже належала [PERSON] .. З метою з`ясування наявності підстав у [PERSON] для збільшення власної земельної ділянки в рахунок площі [PERSON] та з метою надання правової допомоги Позивачем укладено 18.04.2018 року угоду з адвокатом Рибак Х.М.. 25.04.2018 року адвокатом Позивача направлено адвокатський запит № 208/2018 на адресу Відповідача щодо з`ясування питання чи має [PERSON] затверджену проектну документацію щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером 5110137600:33:014:0001 у його власність та яка її дійсна площа. В травні 2018 року на адресу адвоката Позивача надійшла відповідь № 0119/1415-09- 02 від Одеської міської ради з належним чином завіреною копією Проекту землеустрою щодо відведення [PERSON] вказаної вище земельної ділянки. Для з`ясування питання щодо наявності у [PERSON] висновку щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером 5110137600:33:014:0001 у його власність направлено адвокатський запит № 209/2018 до Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради. В травні 2018 року Рибак Х.М. у відповідь на вказаний запит отримано лист № 01-15/199к в якому Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради надано належним чином завірений Висновок по проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] .. В результаті ознайомлення з отриманими документами виявилось, що [PERSON] на етапі оформлення належних землевпорядних документів в порушення вимог та умов необхідних для оформлення права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 5110137600:33:014:0001 надано Акт погодження меж земельної ділянки суміжними землевласниками та/або землекористувачами від 22.12.2015 року, який жодним чином та в жодному разі не міг бути та не підписувався Позивачем взагалі. Позивачка також стверджує, що [PERSON] при поданні документів для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у його власність надана топографічна зйомка М 1:500 в якій відображені дійсні та реальні , існуючі межі суміжних земельних ділянок. Проте, в результаті витребування від Відповідача належним чином завіреної копії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] (який був затверджений) в наявній останній топографічній зйомці М 1:500 відображені інші межі земельної ділянки та значно збільшенні за рахунок площі земельної ділянки [PERSON] , що свідчить про допущення порушень приватних майнових прав Позивача. За твердженням позивача, відповідачем [PERSON] був поданий один пакет документів із визначенням місця розташування та площі земельної ділянки третьої особи, натомість Одеська міська рада затверджує вже зовсім інший проект та відводить земельну ділянку із іншими межами, в чому Позивач вбачає порушення норм чинного законодавства та прав Позивача. Таким чином, винесеним рішенням Одеської міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу гр.. [PERSON] у| приватну власність земельної ділянки площею 0.0419 га за адресою: [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель» фактично порушено порядок відведення та отримання у власність земельної ділянки та порушено межі земельної ділянки Позивача. Окрім того, вагомою підставою для скасування оскаржуваного рішення є той факт, що наданий [PERSON] . Акт погодження меж земельної ділянки суміжним землевласниками та/або землекористувачами Відповідачу є таким, що здійсненний: порушенням вимог чинного законодавства шляхом підроблення підпису [PERSON] з метою заволодіти частиною належної позивачці земельної ділянки на праві приватної власності. На підставі викладеного, позивач просить скасувати рішення Одеської міської ради № 2638-VII від 08.11.2017 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу гр. [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,0419 га за адресою: [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель». (Т.1, а.с. 1-3) В процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив додатково: 1) Скасувати рішення про реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 51101037600:33:014:0001, розташовану за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] (ІПН [NUMBER] ). 2) Зобов`язати [PERSON] відновити суміжну межу земельних ділянок з кадастровими № № 51101037600:33:014:0004 та 51101037600:33:014:0001 шляхом зсунення межі (огорожі, розташованої на території земельної ділянки, що належить [PERSON] ) з точками 1 та 7 в бік земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , в точці 1 на 0,70 м, в точці 7 на 0,75 м. відповідно до Додатку № 3 до Висновку експертів комісійної судової земельно-технічної експертизи № 20-5761/5777 від 30.12.2020 року «Суміщена схема з вказанням надлишків, недоїмок та накладання меж по земельним ділянкам за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] ». В судове засідання представник позивача подав заяву, згідно якої просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також просив справу розглянути у його відсутність. Представники Одеської міської Ради в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подавали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи неодноразово повідомлявся за місцем проживання, проте судові повістки повертаються з відміткою «що вручити адресату неможливо». На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що Так, [PERSON] є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 51101037600:33:014:0004 за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0495 га., що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 12.02.2014 року та є власницею житлового будинку розташованого на даній земельній ділянці. (Т.1, а.с. 15-16, 33) У 2009 році між позивачем та [PERSON] , який є власником суміжної земельної ділянки, виник спір у зв`язку з тим, що останній самовільно зруйнував огорожу, якою встановлено межі земельних ділянок позивачки та [PERSON] . У 2017 році позивач, отримала листа від [PERSON] про те, що стіна її прибудови її будинку розміщена на земельній ділянці, що знаходиться у власності [PERSON] . У зв`язку з отриманням такої інформації від [PERSON] , позивачкою було зроблено ряд запитів, копії котрих надавались разом із позовною заявою, з метою з`ясування, які саме документи стали підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку, частина якої з 2014 року вже належала [PERSON] .. З метою з`ясування наявності підстав у [PERSON] для збільшення власної земельної ділянки в рахунок площі [PERSON] та з метою надання правової допомоги Позивачем укладено 18.04.2018 року угоду з адвокатом Рибак Х.М.. 25.04.2018 року адвокатом Позивача направлено адвокатський запит № 208/2018 на адресу Відповідача щодо з`ясування питання чи має [PERSON] затверджену проектну документацію щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером 5110137600:33:014:0001 у його власність та яка її дійсна площа. В травні 2018 року на адресу адвоката Позивача надійшла відповідь № 0119/1415-09- 02 від Одеської міської ради з належним чином завіреною копією Проекту землеустрою щодо відведення [PERSON] вказаної вище земельної ділянки. (Т.1, а.с. 52- Для з`ясування питання щодо наявності у [PERSON] висновку щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером 5110137600:33:014:0001 у його власність направлено адвокатський запит № 209/2018 до Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради. В травні 2018 року Рибак Х.М. у відповідь на вказаний запит отримано лист № 01-15/199к в якому Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради надано належним чином завірений Висновок по проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] .. Судом встановлено, що в проектній документації [PERSON] існує Акт погодження меж земельної ділянки суміжними землевласниками та/або землекористувачами від 22.12.2015 року. (а.с. 105) Позивачка стверджує, що вона вищевказаний акт взагалі не підписувала. Необхідно відзначити, що акт погодження меж земельної ділянки суміжними землевласниками та/або землекористувачами від 22.12.2015 року завірений не нотаріально, підписи суміжних власників завірені начальником дільниці. Зі сторони відповідачів не надано жодного доказу, що вищевказаний акт був підписаний безпосередньо [PERSON] . За твердженням позивачки, [PERSON] при поданні документів для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у його власність надана топографічна зйомка М 1:500 в якій відображені дійсні та реальні , існуючі межі суміжних земельних ділянок. Проте, в результаті витребування від Відповідача належним чином завіреної копії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] (який був затверджений) в наявній останній топографічній зйомці М 1:500 відображені інші межі земельної ділянки та значно збільшенні за рахунок площі земельної ділянки [PERSON] , що свідчить про допущення порушень приватних майнових прав Позивача. За твердженням позивача, відповідачем [PERSON] був поданий один пакет документів із визначенням місця розташування та площі земельної ділянки третьої особи, натомість Одеська міська рада затверджує вже зовсім інший проект та відводить земельну ділянку із іншими межами, в чому Позивач вбачає порушення норм чинного законодавства та прав Позивача. Таким чином, винесеним рішенням Одеської міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу гр.. [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0.0419 га за адресою: [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель» фактично порушено порядок відведення та отримання у власність земельної ділянки та порушено межі земельної ділянки Позивача. Ухвалою суду від 10 вересня 2020р. було призначено судову земельну-технічну експертизу, та експертам надані наступні питання: 1) Визначити фактичні межи та площу земельних ділянок, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та за адресою: [ADDRESS] ? 2) Визначити чи відповідають фактичні межи та площі земельних ділянок, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та за адресою: [ADDRESS] , межам та площі, вказаних в документах першовідводу, правовстановлюючих документах? 3) Якщо межи та площі земельних ділянок, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та за адресою: [ADDRESS] , змінились, вказати за рахунок чого відбулись такі зміни? 4) У разі встановлення недоїмки площі земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , за рахунок зайняття площі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , вказати спосіб відновлення межі між користувачами суміжних земельних ділянок. Відповідно до висновку експертів комісійної судової земельно-технічної експертизи від 30.12.2020р. № 20-5761/5777, яка була проведена Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз було встановлено, що фактичні межі та площі земельних ділянок, які розташовані за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] , не відповідають межам та площі, вказаних в документах першовідводу та правовстановлюючих документах. Невідповідність, щодо площі та меж земельних ділянок виникла за рахунок накладання межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] на межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , а також за рахунок надлишок та недоїмок по земельним ділянкам землекористувачів. Експертами встановлено, що площа земельної ділянки за адресою: адресою: [ADDRESS] , згідно правовстановлюючих документів складає: 0,0419га, а фактично площа складає 0,0425га, при цьому ділянки за адресою: [ADDRESS] , згідно правовстановлюючих документів складає 0,0495 га, а фактично площа складає 0,0484 га. Вказана невідповідність виникла за рахунок накладання межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] на межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , а також за рахунок надлишок та недоїмок по земельним ділянкам землекористувачів. Загальна площа перетину земельних ділянок складає 18,4 м2. Загальна довжина заступу складає 18,06 м. Загальна площа надлишку по земельній ділянці №34 - 5,2 м2. Загальна площа недоїмки по земельній ділянці №34 - 2,8 м2. Загальна площа надлишку по земельній ділянці [ADDRESS] - 16,9 м2. Загальна площа недоїмки по земельній ділянці [ADDRESS] - 26,7 м2. Спірна суміжна межа, яка відділяє досліджувані земельні ділянки не відповідає правовстановлюючим документам та документації із землеустрою на них, а саме має місце її зміщення у бік земельної ділянки № [NUMBER] . Для відновлення суміжної межі земельних ділянок необхідно межу з точками 1 та 7 зсунути в бік земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , в точці 1 на 0,70 м, в точці 7 на 0,75 м. На підставі викладеного, суд вважає, що земельна ділянка, якою користується відповідач [PERSON] не відповідає правовстановлюючим документам та документації із землеустрою на них, у тому числі рішення Одеської міської ради № 2638-VII від 08.11.2017 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу гр. [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,0419 га за адресою: [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель», яким відповідачу передавалось у приватну власність земельну ділянку площею 0,0419 га, а фактично відповідач займає земельну ділянку площею 0,0425га. Дослідивши докази, які надані позивачкою, а також висновки судової земельно-технічної експертизи, суд вважає, що відсутні підстави для скасування рішення Одеської міської ради № 2638-VII від 08.11.2017 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,0419 га за адресою: [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель», а також щодо скасування рішення про реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 51101037600:33:014:0001, розташовану за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] (ІПН [NUMBER] ). Правові підставі ухваленого рішенні щодо вищевказаних позовних вимог. Органи місцевого самоврядування, згідно зі ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Одеська міська рада відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування. Органи місцевого самоврядування, які одночасно здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, у земельних правовідносинах виступають як представницькі органи суб`єкта власності - народу України, територіальної громади, як власника землі щодо права розпорядження, притаманного власнику. Статтями 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України та ст. ст. 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України врегульовано порядок розпорядження землею. Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (пункт 34 частини першої статті 26) органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їх компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкт владних повноважень орган місцевого самоврядування Дніпровська міська рада вирішує в межах закону питання в галузі земельних відносин. Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. Отже, право комунальної власності на землю (земельні ділянки), виникає і без реєстрації в силу спеціальних вимог закону. Виходячи з вимог ст. 83 Земельного кодексу України презюмується належність земельних ділянок на території міста Дніпро територіальній громаді міста з визначенням її власником Дніпровської міської ради. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування, із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно вимог ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель комунальної власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Право власності чи користування землею фізичними особами набувається та реалізується в порядку і на підставах, визначених Конституцією України ст. 13, 14, Земельного кодексу України ст. 78, 92, 93, 102-1, 116, 118, 119, і 23, 125, 126 Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них (Закону «Про оренду землі») та Цивільного кодексу України. Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, передача земельних1 ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства. Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях міської ради. Отже, правовою основою виникнення права користування земельною ділянкою є рішення органу місцевого самоврядування. Суд вважає, що позивачкою не доведений факт порушення її прав спірним рішенням Одеської міської Ради, оскільки орган місцевого самоврядування діяв у межах своєї компетенції, а також відповідно до проектній документації. В той же час є доведеним факт порушення відповідачем меж земельної ділянки, шляхом безпідставного зайняття частини земельної ділянки, якою користується позивачка. В зв`язку з чим, суд вважає, що відповідач зобов`язаний повернути самовільно зайняту земельну ділянку позивачці та відновити межу. Правові підстави ухваленого рішення щодо вищевказаних позовних вимог. Відповідно до частини 1, 2 статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків. Відповідно до п. б ч. 3 ст. 152 ЗК України, до способів захисту прав на земельні ділянки належить, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав . На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно зобов`язати [PERSON] відновити суміжну межу земельних ділянок з кадастровими № № 51101037600:33:014:0004 та 51101037600:33:014:0001 шляхом зсунення межі (огорожі, розташованої на території земельної ділянки, що належить [PERSON] ) з точками 1 та 7 в бік земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , в точці 1 на 0,70 м, в точці 7 на 0,75 м. відповідно до Додатку № 3 до Висновку експертів комісійної судової земельно-технічної експертизи № 20-5761/5777 від 30.12.2020 року «Суміщена схема з вказанням надлишків, недоїмок та накладання меж по земельним ділянкам за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] ».

Outcome: partial