Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в Млинівський районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на неможливість сумісного проживання з відповідачем. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю та вказала, що основною причиною розірвання шлюбу є психологічна несумісність між сторонами, як подружжям, а тому просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги позивачки визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, позов підставним і підлягаючим до задоволення повністю, так як він підтверджується зібраними та перевіреними в ході судового засідання доказами, а саме: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 12 січня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Млинівського районного управління юстиції Рівненської області, підтверджується, що гр. [PERSON] та гр. [PERSON] зареєстрували шлюб 12 січня 2010 року. (актовий запис № 02). (а.с. 4) Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2015 року надано подружжю строк на примирення терміном на три місяці, однак, застосовані судом заходи для примирення сторін ніяких позитивних результатів не дали, протягом трьохмісячного строку, наданого судом сторонам для примирення, примирення між ними не відбулось. (а.с. 16) Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов'язки в шлюбі та сім'ї. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд, оцінюючи у сукупності зібрані у справі докази, враховуючи викладені сторонами обставини, прийшов до висновку, що позов є обргунтованим та підлягає задоволенню. Подальше збереження шлюбу протирічить правам та інтересам сторін, порушує їх права на вільний вибір та добровільність шлюбу, а тому є всі підстави суду визнати, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Що ж стосується судових витрат пов'язаних з оплатою судового збору та витрат пов'язаних з оплатою витрат на правову допомогу, то суд вважає, що позовні вимоги позивачки у цій частині підлягають до задоволення повністю, так як у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивачкою [PERSON] оплачено судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп., що об'єктивно підтверджується квитанцією №16092015120542 виданою 16 вересня 2015 року «ПриватБанком». (а.с.3) Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а також необхідно стягнути з [PERSON] судові витрати пов'язані з оплатою судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved