Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що сторони 24 квітня 2015 уклали шлюб, про що Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 178. Позивач та відповідач познайомилися в 2014 році, між ними склалися щирі відносини і вони вирішили одружитися. [INFO] у них народився син - [PERSON] . Однак, впродовж останнього року сторони часто сваряться, не можуть дійти згоди у вирішенні побутових питань, що призвело до фактичного розпаду їх сім`ї. З березня 2020 року сторони живуть окремо, не мають спільного побуту та не ведуть спільного господарства. За вказаний період вони віддалися одне від одного, втратили взаємоповагу, взаєморозуміння, у кожного з них створився власний круг спілкування та інтересів. Позивач вважає, що шлюб існує формально, тільки згідно актового запису в документі. Спір щодо спільно нажитого майна подружжя відсутній. Порядок спілкування та виховання неповнолітнього сина [PERSON] сторони узгодили добровільно, в досудовому порядку. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв`язку із чим, позивач просить строк для примирення не надавати, шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . Сторони в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено та прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 24 квітня 2015 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 178 від 24.04.2015, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24 квітня 2015 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. У шлюбі в сторін [INFO] народився син [PERSON] , актовий запис № 101 від 15 серпня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 серпня 2018 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивача, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved