Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з 2008 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу, у зв'язку з чим позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 28 лютого 2014 року до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила позов задовольнити та дала пояснення в його обґрунтування аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце був повідомлений своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив, тому с|уд визнав можливим розгляд справи|речі| без участі відповідача на підставі наявних матеріалів згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, тобто заочно. Вислухавши пояснення позивача, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Суд встановлено, що сторони з 2008 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач інших аліментних зобов'язань не має. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України на засадах змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Тому позов може бути задоволений у заявленому обсязі. Дитина має таке ж право на проживання в належних умовах, на належний рівень проживання і забезпечення, як і відповідач. Тому доводи відповідача щодо його незадовільного фінансового стану після сплати аліментів на дітей, судом не приймаються. Суд виходить з принципів судочинства про змагальність судового процесу та ухвалення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідач є працездатним, тому може надавати таку допомогу. У відповідача немає інших дітей, немає непрацездатних утриманців, аліменти на утримання яких - небудь осіб з нього не утримуються. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved