Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області та просить визнати договір купівлі - продажу Ѕ житлового будинку за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] дійсним та визнати права власності на нього Ѕ частину вище зазначеного будинку. У позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2001 року - Ѕ будинку житловою площею - 78,7 кв., за адресою: [ADDRESS] , з господарськими будівлями, серед яких є льохи, вбиральні, огорожа, літні кухні, сараї, навіс, душ, водопровід, і належало [PERSON] , [INFO] , яка приходилась їй свекрухою, а третя особа - [PERSON] приходиться цивільним чоловіком, з яким вона знаходиться у фактично шлюбних відносинах більш ніж десять років, і разом проживала з ним. За волевиявленням її свекрухи було здійснено продаж будинку, у липні 2015 році між мною і [PERSON] досягнуто домовленість про продаж позивачки Ѕ частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . 08 вересня 2015 року позивачка купила зазначену вище Ѕ частку будинку у [PERSON] , заплативши їй 30000 (тридцять тисяч) гривень. Про отримання грошей остання написала розписку. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала (а.с.32). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав відзив на позов від 19.05 2020 року № 02-03-13/056 зі змісту яких вважає спадкоємцем міг стати її рідний син - [PERSON] (а.с. 37), а також заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.43) . Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а.с.35). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачами ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач, [PERSON] купила у [PERSON] Ѕ частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження укладеного договору між позивачем та [PERSON] було написано розписку згідно якої [PERSON] продала Ѕ частку будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] за 30000 (тридцять тисяч) грн. в присутності свідків (а.с.12). При укладенні розписки сторони домовилися, що в подальшому нотаріально оформлять вказаний договір у встановленому законом порядку. [PERSON] оформити нотаріально вказаний договір не встигла, так як [INFO] вона померла, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області зроблено відповідний актовий запис №458 від 13.11.2015 року. В зв`язку з смертю [PERSON] здійснення нотаріального посвідчення договору купівлі продажу Ѕ частки житлового будинку не представляється можливим. Також приймаючи до увагу ту обставину, що звернень до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини або вступ у спадкування у встановлений законодавством термін не було. Таким чином [PERSON] в свою чергу купила вказаний будинок у [PERSON] на підставі розписки від 08 вересня 2015 року. [PERSON] вказаний будинок належав на підставі до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2001 року - Ѕ будинку житловою площею - 78,7 кв., за адресою: [ADDRESS] з господарськими будівлями, серед яких є льохи, вбиральні, огорожа, літні кухні, сараї, навіс, душ, водопровід (а.с.14) . В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Як вбачається зі ст. 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність майно другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. Згідно п. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи є обставини які вказують на неможливість здійснити таке посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України. Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. У постанові по справі N 665/2266/16-ц Верховний Суд вказав, що відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення не вимагається. Обов`язковими умовами для визнання такого договору дійсним є: - встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину; - втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Враховуючи вищевикладені обставини та беручи до уваги, що є наявність обставин які вказують на те, що у зв`язку зі смертю [PERSON] позивач втратив можливість нотаріально посвідчити правочин у зв`язку з не оформленням попередніми власниками вказаного будинку в нотаріальному порядку договір може бути визнаний дійсним лише в судовому порядку. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого законом від 17.07.97 №475/97-ВР гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність. Згідно зі статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статі 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього. Відповідно до статей 386, 387 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України встановлено, що в разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Таким чином враховуючи, те, що було здійснено відчуження будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , позивачу, суд приходить до висновку, що в порядку ст. 330 ЦК України позивач набула права власності на вказаний житловий будинок, який знаходиться за вищевказаною адресою.

Outcome: approved