Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із згаданим позовом, в якому прохає встановити факт проведення повного розрахунку за ухвалою суду від 21.07.2010 про укладення мирової угоди між нею та [PERSON] . Позовна заява обґрунтована тим, що ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 21.07.2010 затверджено мирову угоду між нею та [PERSON] , згідно якої за [PERSON] визнано право власності на належну [PERSON] 1/3 частини квартири [ADDRESS] , також на все майно придбане подружжям, а [PERSON] згоден отримати грошову компенсацію за належне йому майно у сумі 240000 грн. Крім того, [PERSON] було зобов`язано написати розписку про отримання коштів в день розрахунку. [PERSON] отримав грошову компенсацію на належну йому 1/3 чистину зазначеної квартири і за належну йому частину спільного майна подружжя у сумі 3000 доларів США, що в еквіваленті станом на 21.07.2010 становить 240000 грн, про що склав власноруч розписку. Відповідно до витягу №27397210 від 22.09.2010, власниками квартири [ADDRESS] , є [PERSON] на її 1/3 частину та [PERSON] на її 2/3 частини. Позивач вирішила подарувати своєму сину [PERSON] належну їй 2/3 частини вказаної квартири, проте нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме посвідчення договору дарування, у зв`язку з відсутністю можливості встановити факт повного розрахунку між [PERSON] та [PERSON] та роз`яснено щодо звернення до суду із відповідною позовною заявою. Ухвалою суду від 06.11.2020 позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. Ухвалою суду від 02.12.2020 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23.03.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Належно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивач до суду не прибула, доручивши представляти її інтереси адвокату Дігтярь Л.А. Представник позивача в судове засідання не прибула, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позов підтримала та прохала його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Отримавши копію позовної заяви із доданими до неї документами, а також копію ухвали про відкриття провадження у справі, відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачем до суду подано не було. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 14.07.2021 призначено проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 21.07.2010 (а.с.9-10) затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] , згідно якої за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] також на все майно придбане подружжям. [PERSON] згоден отримати грошову компенсацію за належну йому 1/3 частину квартири [ADDRESS] у сумі 240000 грн. [PERSON] було зобов`язано написати розписку про отримання коштів в день їх отримання. Ухвала набрала законної сили 26.07.2010. Згідно розписки від 21.07.2010 (а.с.11) [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 3000 доларів США, що в еквіваленті становить 240000 грн. Зазначені кошти є компенсацією вартості 1/3 частину квартири [ADDRESS] та 1/2 частини спільного майна подружжя. Гроші отримані відповідно до підписаної мирової угоди, матеріальних претензій до [PERSON] відсутні. Розписка підписана [PERSON] особисто. У відповідності до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.14) власниками квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності є [PERSON] (1/2 частина) та [PERSON] (2/3 частини). 16.06.2010 шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , було розірвано, про що Ленінським відділом РАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області складено актовим запис за №99 (а.с.8). 30.11.2019 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , після чого обрала прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.18). Згідно постанови від 25.09.2020 №213/02-31 (а.с.19), приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гетало О.М. було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме у посвідченні договору дарування 2/3 частини квартири [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що в поданій розписці немає можливості встановити безспірність виконання грошового зобов`язання, тому що не можливо встановити особу, яка видала цю розписку. У відповідності до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ст.208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документу, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу суду дійти висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача, а тому вони підлягають до задоволення. При цьому суд звертає увагу, що позивач не має іншої можливості захистити своє право, тому у відповідності до ст.16 ЦК України цивільне право останнього підлягає захисту шляхом визнання виконаними умов мирової угоди, а факт отримання боржником коштів підтверджує відповідна розписка, зі змісту якої можна встановити, що відбулася дійсна передача певної суми коштів в рахунок компенсації вартості частини спільного майна у відповідності до умов укладеної сторонами мирової угоди.

Outcome: approved