Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у жовтні 2008 року позивач з відповідачем зареєстрували шлюб. За час перебування в шлюбі мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя і життя взагалі. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та призначити до стягнення аліменти з відповідача на утримання спільної дитини. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». 22.10.2020 року через канцелярію суду позивачем було подано заяву (2452/20-Вх), про уточнення позовних вимог, у якій доповнила вимоги прохальної частини, а саме, присудження до стягнення з відповідача аліменти в розмірі 1,500 (тисячу п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дати подачі такої позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 06.11.2020 року по даній позовній заяві відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, у поданій через канцелярію суду заяві (Вх.№2811/20-Вх. від 24.11.2020) просить дану справу розглядати без її участі, зазначені у позові вимоги підтримує і просить їх задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданій через канцелярію суду заяві (Вх.№2810/20-Вх. від 24.11.2020) просить дану справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Як встановлено судом, 05 жовтня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, про що відділ реєстрації актів цивільного стану Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області складено актовий запис №31, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У сторін є малолітня донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області, 17 листопада 2009 року, актовий запис №35, свідоцтво серії [NUMBER] . Згідно довідки № 1088 від 20.10.2020, виданої виконкомом Чернівецької селищної ради Чернівецького району Вінницької області, сім`я [PERSON] складається з чоловіка [PERSON] та доньки [PERSON] . Із позовної заяви вбачається, що сімейне життя між сторонами не склалось, мають різні погляди на сімейне життя. Подальше збереження шлюбу є неможливим. Встановленим судом фактичним обставинам справи відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України зазначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечило б їх інтересам, що є підставами для розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на зміст позовних вимог після розлучення залишити за позивачем прізвище « [PERSON] ». Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, то суд зазначає наступне. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] [INFO] , проживає однією сім`єю з позивачем та відповідачем, що підтверджується вищезазначеною довідкою виконкому Чернівецької селищної ради Чернівецького району Вінницької області № 1088 від 20.10.2020. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідач [PERSON] записаний батьком [PERSON] . Доказів того, що відповідач є непрацездатним, або що йому заборонено працювати, а також, що на його утриманні знаходяться інші діти, непрацездатна дружина, батьки, тощо, останнім суду не представлено. Згідно п. 1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За приписом частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Отже, виходячи з встановлених обставин справи та рівності обов`язку обох батьків утримувати дітей, суд приходить до висновку, що згідно з матеріальними потребами малолітньої дитини, та беручи до уваги, що суму стягнення аліментів було погоджено між батьками, доцільно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду - 20.10.2020 до досягнення дитиною повноліття. За приписом частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов в частині розірвання шлюбу, відтак, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову про розірвання шлюбу. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду в частині розірвання шлюбу, в розмірі 420 грн. 40 коп. В частині позовних вимог про стягнення аліментів, зважаючи, що позивач при подачі позову в частині стягнення аліментів звільнена від сплати судових витрат, відтак, в порядку ст.ст. 141, 142 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 420грн. 40 коп. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113, 141, 180-182, 183 СК України,

Outcome: approved