Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить визначити місце проживання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за її місцем проживання: [ADDRESS]. У своїх вимогах посилається на проживання дітей з червня місяця 2014 року разом з нею за вищезазначеною адресою, небажанням відповідача відвідувати дітей, займатися їхнім фізичним, духовним розвитком, а також утриманням. Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви. Позивач пояснила, що проживає разом з дітьми в квартирі [ADDRESS]. Відповідач проживає за іншою адресою: в квартирі [ADDRESS]. Зазначила, що вихованням дітей та їхнім утриманням займається вона та її нинішній чоловік - [PERSON], який не проживає спільно із нею та її дітьми у квартирі [ADDRESS]. Мотивом зазначеного позову зазначила подачу відповідачем аналогічного позову про визначення місця проживання дітей. Відповідач проти позову заперечував. Пояснив, що проживає в [ADDRESS]. Іншого місця проживання не має. Іноді їздить до батьків у село. Також зазначив, що займається вихованням дітей. Позов про визначення місця проживання дітей подавав за причини того, що позивач вийшла заміж, і вважав, що діти будуть проживати з ним. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Святошинської РДА в м. Києві до суду не з'явилася, надіслала заяву в якій зазначено, що Служба у справах дітей підтримує висновок Святошинської РДА в м. Києві від 13.03.2015 року № 107-1740/40 про визначення місця проживання дітей, справу просить слухати у відсутність представника служби. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріли справи дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8,9). 03.12.2014 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб укладений 19.10.2002 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6). Згідно паспорту позивача, остання 20.02.2015 року уклала шлюб з [PERSON] Судом також встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 01.06.2009 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.10). Вказана квартира має площу 80,7 кв. м. та складається із однієї житлової кімнати. На час розгляду справи, суду не відомо про спір між позивачем та відповідачем щодо цього нерухомого майна. Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, які мають істотне значення. Із змісту позовної заяви та пояснень позивача вбачається, що відповідач проживає за іншою ніж вона з дітьми адресою, а саме в квартирі [ADDRESS]. Доказів проживання останнього за іншою адресою вона не надає, а відповідач заперечує щодо цього твердження позивача. Крім того позивач зазначає про існування висновку Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.03.2015 року про визначення місця проживання дітей проте не надає такий висновок для підтвердження обставин справи. Ставлення кожного із батьків до дітей підтвердили свідки. Свідок [PERSON] - мати нинішнього чоловіка позивачки позитивно оцінює останню. Свідок [PERSON] - позитивно оцінює як позивача , так і відповідача як батьків стверджуючи, що це була звичайна нормальна сім'я. Обидва з батьків до дітей відносяться добре. Дітей бачить з мамою, іноді у вихідні з відповідачем. Свідок [PERSON] нинішній чоловік позивача пояснює, що з останньою проживають окремо. Пояснив, що позивач проживає у [ADDRESS] оскільки діти звикли та в зв'язку з поділом майна. Свідок [PERSON] пояснила, що наразі знає сім'ю близько чотирьох років. З дітьми гуляє лише позивач, бачить коли знаходиться на лікарняних. На вихідних бачила з дітьми обох батьків. Літом 2014 року з дітьми була лише позивач. Зазначила також, що зараз відповідач формально відвідує дітей, ходить з ними до розважального центру. Свідок [PERSON] - тренер дітей та позивача в спортивному клубі. Пояснила, що часто гуляє з позивачем та її дітьми. Останній час на тренування дітей приводить нинішній чоловік позивача. Відповідача не бачила близько 6 місяців. Свідок [PERSON] - батько позивача зазначив, що з позивачем не спілкується рік. Характеризує її як погану матір, а відповідача як таким, що був дітям замість матері. З липня 2013 року позивач почала зустрічатися з коханцем, який став їй згодом чоловіком. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить із особливостей встановлення обставин, що передбачені ч.1 ст.161 СК України, зокрема із встановлення обставини окремого проживання батька та матері та ставлення кожного з них до дітей. Надані позивачем докази щодо окремого проживання сторін, якими є покази свідків, не підтвердили факту проживання відповідача за іншою ніж позивач з дітьми адресою, а надана ними характеристика сторонам у справі не підтверджує не виконання відповідачем своїх батьківських обов»язків. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed