Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила визнати житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] об'єктом спільної сумісної власності подружжя (позивача та відповідача) та здійснити поділ даного нерухомого майна, шляхом визнання за позивачем права власності на ? його частину. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, а також остання не заперечував проти заочного порядку розгляду справи. В свою чергу підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча він був завчасно та належним чином повідомлений про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне сповіщення останнього про її розгляд, беручи до уваги той факт, що позивач не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідно ним правовідносини. 10 лютого 1974 року між сторонами укладено шлюб (а.с.9), який 19 травня 2003 року було розірвано (а.с.10). Згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 87 від 17 листопада 1988 року (а.с.5) власником жилого будинку [ADDRESS], є [PERSON], тобто відповідач. Також на ім'я останнього був виданий технічний паспорт на зазначений об'єкт нерухомості (а.с.6-9). Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються наступними нормами матеріального закону, які діяли на час їх виникнення (Кодекс про шлюб та сім'ю України). Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (ст. 22 Кодексу). В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними (речення перше ч. 1 ст. 28 Кодексу). Якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу (ст. 29 Кодексу). Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги досліджені у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, адже як встановлено в ході розгляду справи позивач має право на належну їй і спірну у даній справі частину нерухомого майна, як на об'єкт спільної сумісної власності подружжя, набутого з відповідачем за час перебування у шлюбі. Окрім цього, оскільки позов підлягає до задоволення, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи, понесенні і документально підтверджені останньою. Судові витрати складаються із судового збору в сумі 1 462,10 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved