Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 травня 1999 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться у с.Білосток Луцького району по вул..Кондзелевича, 11. Спадщину після смерті останньої прийняв її син [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном, оскільки на час смерті проживав у спірному будинковолодінні. 06 липня 2015 року [PERSON] помер. На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, яким все належне йому майно заповів дочці [PERSON] Іншими спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його сини [PERSON] та [PERSON], які спадщину належним чином не прийняли та на неї не претендують. Позивач спадщину прийняла, оскільки в установленому законом порядку подала відповідну заяву до нотаріальної контори, а також шляхом реєстрації та фактичного проживання за однією адресою зі спадкодавцем. Однак, при зверненні в нотаріальну контору отримала відмову в оформлені спадщини у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи вищенаведене, просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька [PERSON], який помер 06 липня 2015 року, та бабусі [PERSON], яка померла 28 травня 1999 року, в порядку спадкування за заповітом, а саме: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться у с.Білосток Луцького району по вул..Кондзелевича, 11, згідно витягу з погосподарської книги № 1 за 2006-2010 роки та рішення № 13 від 28.02.2008 року Білостоцької сільської ради про оформлення права власності за [PERSON]; земельну ділянку, що належала [PERSON], для ведення особистого селянського господарства площею 2, 07 га на території Білостоцької сільської ради згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 1000111 від 27.03.2003 року; земельну частку (пай) у колишньому КСП «Білостік» (місцезнаходження: с.Білостік Луцького району) розміром 2, 56 в умовних кадастрових гектарах, згідно дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0255948, виданого Луцькою районною державною адміністрацією 16 лютого 2018 року, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 392. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнали, щодо його задоволення не заперечували. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. 28 травня 1999 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть І-ЕГ № 210319 (а.с. 5). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться у с.Білосток Луцького району по вул.Кондзелевича, 11, та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2, 07 га на території Білостоцької сільської ради згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 1000111 від 27.03.2003 року. За життя нею було складено заповіт відповідно до якого належний їй житловий будинок вона заповіла своєму синові [PERSON] (а.с.10). Білостоцькою сільською радою прийнято рішення № 13 від 28.02.2008 року про оформлення права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться у с.Білосток Луцького району по вул.Кондзелевича, 11, за [PERSON]. Згідно витягу з по господарської книги № 1 за 2006-2010 роки по особовому рахунку даний будинок належить [PERSON] (а.с. 12). В силу ст.ст.548, 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не оформив спадщину після смерті матері [PERSON], однак прийняв її шляхом вступу в управління спадковим майном, оскільки на час смерті проживав з спадкодавцем у спірному будинковолодінні, що підтверджується довідкою Білостоцької сільської ради № 656 від 14.11.2017 року (а.с. 14). 06 липня 2015 року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть І-ЕГ № 166722 (а.с. 6). На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, яким все належне йому майно заповів дочці [PERSON] (а.с. 11). Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Крім дочки [PERSON], спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його сини [PERSON] та [PERSON], які спадщину належним чином не прийняли та на неї не претендують, що підтверджується їх письмовими заявами. Позивач спадщину прийняла, оскільки в установленому законом порядку подала відповідну заяву до нотаріальної контори (а.с. 15-16). Матеріалами справи підтверджено, що до спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] належить: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться у с.Білосток Луцького району по вул..Кондзелевича, 11; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 2, 07 га на території Білостоцької сільської ради згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 1000111 від 27.03.2003 року; земельна частка (пай) у колишньому КСП «Білостік» (місцезнаходження: с.Білостік Луцького району) розміром 2, 56 в умовних кадастрових гектарах, згідно дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0255948, виданого Луцькою районною державною адміністрацією 16 лютого 2018 року, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 392. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Даний факт стверджуються витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.11.2017 року. Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved