Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обгрунтований наступними обставинами. 23 липня 1998 року між позивачем, [PERSON], та відповідачем [PERSON], був укладений шлюб, актовий запис № 249, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівської райадміністрації виконкому Одеської міської ради. Від шлюбу у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У позовній заяві позивач вказала, що за час подружнього життя з відповідачем з'ясувалося, що вони мають різні погляди на життя та інші цінності, втратили почуття взаєморозуміння, виявилась несумісність їхніх характерів. Вказала, що спору про поділ майна немає, діти залишаться проживати з нею. Позивач у підготовче засідання не з'явилась, разом із позовною заявою подала клопотання, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розгляд справи проводити у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у підготовче засідання не з'явився, до канцелярії суду подав заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, та просив його задовольнити. Зазначив, що на примирення не згоден, просив справу проводити без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши позовну заяву та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Правовідносини між сторонами виникли внаслідок здійснення права на припинення шлюбу та регулюються Главою 11 Розділу ІІ СК України. Судом встановлено, що 23 липня 1998 року між [PERSON] та [PERSON], у Відділі реєстрації актів громадянського стану Іллічівської райадміністрації виконкому Одеської міської ради був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 23 липня 1998 року, Серії [NUMBER], актовий запис № 249. Від шлюбу у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER], актовий запис № 708, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER], актовий запис № 218. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що за час подружнього життя з відповідачем з'ясувалося, що вони мають різні погляди на життя та інші цінності, втратили почуття взаєморозуміння, виявилась несумісність їхніх характерів. За цих обставин погіршились відносини, постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення фактичних шлюбних відносин. Тому суд, враховуючи викладені обставини та визнання відповідачем позову, яке прийняте судом, задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. В підготовчому засіданні встановлено, що діти сторін: [PERSON], та [PERSON], залишаться проживати разом із матір'ю. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 768,40 гривень, які сплачено позивачем при зверненні до суду. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті повністю визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути з державного бюджету на користь позивача 50% судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved