Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], в її користь на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісяця з врахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу. В позові покликається на те, що з відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.11.1994 року по 08.05.2009 року. У шлюбі в них народилася донька - [PERSON], [INFO], яка в даний час є неповнолітньою, проживає з позивачкою та перебуває на її вихованні і утриманні. Рішенням Городенківського районного суду від 12.11.2008 року шлюб з відповідачем розірваний, неповнолітню доньку [PERSON] залишено проживати із позивачкою. З того часу, коли сторони перестали спільно проживати, відповідач кошти на утримання доньки надає вкрай рідко та в мізерних сумах. Іноді він дає по 200-300 грн. в день народження дитини, але не приймає участі у покритті нарівні із позивачкою щоденних потреб дитини. Відповідач фізично здоровий, працездатний, інших утриманців не має. Він систематично їздить на заробітки в Росію, де отримує хороший мінливий заробіток, розмір якого позивачці невідомий. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу доньці [PERSON], однак добровільно цього не робить. Це змусило позивачку звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання їх дитини, яка навчається в 10 класі Городенківської ЗОШ № 1. Вона займається музикою по класу фортепіано, відвідує спортивну секцію по футболу. Бажаючи, щоб дитина всесторонньо розвивалася, позивачка несе значні матеріальні витрати на придбання спортивного інвентаря, концертних костюмів для виступів, участі в змаганнях. Крім того, наступного року [PERSON] буде вступати до вишу, тому позивачка оплачує їй додаткові заняття з англійської та української мов. Придбання одягу та взуття, літератури, предметів гігієни теж вимагає значних коштів. В умовах кризи в державі все це потребує значних матеріальних витрат. Згідно закону участь відповідача у їх забезпеченні є його обовязком, однак відповідач не приймає участі у покритті цих витрат нарівні із позивачкою. Інших утриманців відповідач не має, він працездатний, фізично здоровий, постійно працює та одержує хороший заробіток, хоч і мінливий. За таких обставин позивачка вважає, що має всі підстави просити призначити їй аліменти на утримання неповнолітньої дочки сторін у розмірі по 2000 грн. щомісяця, з врахуванням індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати по справі складаються з витрат на правову допомогу, які підтверджуються договором про надання правової допомоги від 13.03.2018 року та квитанцією про оплату послуг адвоката №23 від 13.03.2018 року. 12.04.2018 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, з якого слідує, позов визнає частково, не заперечує щодо стягнення з нього в користь позивачки аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], щомісячно, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 930 гривень, до досягнення дочкою повноліття з проведенням індексації відповідно до закону. Зазначає, що за час шлюбу з позивачкою з 12.11.1994 року по 12.11.2008 року народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час спільний син сторін є повнолітнім, а згідно рішення суду про розірвання шлюбу неповнолітній син був залишений проживати з батьком. Відповідач [PERSON] не працює, не є підприємцем, проживає разом із батьками в с. Ясенів-Пільний Городенківського району, фактично перебуває на їх утриманні, не є власником ніякого рухомого та нерухомого майна. Його матеріальне становище є складним, місячний дохід складає близько 2000 гривень. Реально виконати вимоги позивачки, викладені в позовній заяві, є неможливим для відповідача. Позивачка в судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач в судовому засіданні підтримав свій відзив на позовну заяву, частково визнає позов. Пояснив, що в даний час він є безробітнім, проживає разом із батьками в с. Ясенів-Пільний Городенківського району, фактично перебуває на їх утриманні. Його дохід від тимчасових заробітків складає 2000 гривень в місяць. Ствердив, що згідний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в даний час відповідає 930 гривень, до досягнення дочкою повноліття з проведенням індексації відповідно до закону. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2008 року по справі № 2-642/2008 р., яке набрало законної сили 24 листопада 2008 року, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Коваленко) [PERSON], [INFO], зареєстрований 12 листопада 1994 року в виконкомі Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 19 - розірвано. Сина [PERSON], [INFO], залишено проживати біля батька [PERSON], дочку [PERSON], [INFO], - залишено проживати біля матері [PERSON]. Про реєстрацію розірвання шлюбу між сторонами свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-НМ № 035849, виданого 08.05.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис в Книзі реєстрації розірвань шлюбів за № 48 від 08.05.2009 року. Те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], місце народження - с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 160505, виданого 16 жовтня 2002 р. Ясеневопільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 24 від 16.10.2002 р. Позивачці після реєстрації шлюбу 16.05.2009 року з [PERSON] присвоєно прізвище «Пендюк», що стверджено копією свідоцтва про шлюб серії 1-НМ № 066331, виданого 16.05.2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що відповідач коштів на утримання неповнолітньої дочки не надає. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 згаданого Кодексу передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 р. не може бути менший, ніж 930 грн. В судовому засіданні не підтверджено, що за своїм матеріальним становищем відповідач здатний сплачувати аліменти щомісячно на утримання дитини у розмірі, визначеному позивачкою в позовній заяві щомісячно по 2000 грн. Враховуючи обставини, визначені ст.ст. 182, 184 СК України, приймаючи до уваги матеріальне становище сторін, відсутність даних про те, що відповідач має інших утриманців, відсутність доказів про розмір отримуваного відповідачем доходу (заробітку), суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. з проведенням індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 14.03.2018 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial