Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що шлюб між нею та відповідачем укладений 22 серпня 2017 року, про що виконкомом Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області був складений актовий запис №13. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем виявився невдалим, сімейні відносини не склались. Виявилось, що у них із відповідачем різні погляди на сімейне життя та подружні відносини, ставлення до дитини та її виховання. Позивач вживала заходи щодо врегулювання відносин, намагалась зберегти сім`ю, проте, врятувати шлюб не вдалось. Усе це призвело до того, що сторони остаточно віддалились один від одного. З січня 2020 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинились. Спільних інтересів з відповідачем не мають. Таким чином шлюб фактично розпався. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». На обґрунтування щодо присудження з відповідача аліментів зазначила, відповідач здоровий, матеріально забезпечений, працює на будівництві на заробітках та одержує щомісячний дохід, має сплачувати аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] інших утриманців не має, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки в розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень щомісяця до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 31.07.2020 року по даній позовній заяві відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судові засідання не з`явилась, у поданій через канцелярію суду заяві від 11.09.2020 року за (Вх.№2001/20-Вх.), просить зменшити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] до 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Решту позовних вимог підтримує та просить їх задоволити. Просить провести розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданій через канцелярію суду заяві від 11.09.2020 року (Вх.№2000/20-Вх) позовні вимоги про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною три річного віку не заперечує та визнає, в частині позовних вимог про стягнення аліментів на дитину визнає розмір 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просить провести розгляд справи без його участі. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Як встановлено судом, 22 серпня 2017 року сторони зареєстрували шлюб, про що виконкомом Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області був складений актовий запис №13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У сторін є малолітня донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження,виданого виконкомом Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області 03 вересня 2018 року, актовий запис №18, серія [NUMBER] . Згідно довідки № 646 від 25.05.2020, виданої виконкомом Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, вказується, що на утриманні [PERSON] , знаходиться її донька [PERSON] , і проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Із позовної заяви вбачається, що сімейне життя між сторонами не склалось, вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, між ними часто виникали непорозуміння. Подальше збереження шлюбу є неможливим, шлюб існував формально. Встановленим судом фактичним обставинам справи відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України зазначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечило б їх інтересам, що є підставами для розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За заявою позивачки після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище « [PERSON] ». Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд зазначає наступне. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується вищезазначеною довідкою виконкомом Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідач [PERSON] , записаний батьком [PERSON] , [INFO] , однак, добровільно не виконує свого законного обов`язку по утриманню дитини. Доказів того, що відповідач є непрацездатним, або що йому заборонено працювати, а також, що на його утриманні знаходяться інші діти, непрацездатна дружина, батьки, тощо, останнім суду не представлено. Також як йдеться з позовної заяви, відповідач працює та матеріально забезпечений, працює на будівництві на заробітках, отримує щомісячний дохід, дані обставини відповідачем не було спростовано. Згідно п. 1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За приписом частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Отже, виходячи з встановлених обставин справи та рівності обов`язку обох батьків утримувати дітей, суд приходить до висновку, що згідно з матеріальними потребами малолітньої дитини, та беручи до уваги, що суму стягнення аліментів було погоджено між батьками, доцільно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду - 25.06.2020 до досягнення дитиною повноліття. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, то суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 19.01.2018 по справі №541/1208/16-ц. Розмір аліментів на утримання дружини у зв`язку з проживанням з нею дитини сімейним законодавством не визначено, тому суд вважає за можливе застосувати ст.80 СК України, за якою розмір аліментів на утримання подружжя за рішенням суду може бути присуджено у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд враховує відсутність можливості позивачем самостійно отримувати доход в період виховання малолітньої дитини, її потребу у матеріальній допомозі з боку відповідача, відтак, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. При визначенні розміру аліментів суд, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що відповідач [PERSON] є молодою, здоровою, працездатною людиною, має можливість працювати, зі слів дружини працевлаштований, проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дружини не надає, зобов`язаний та спроможний сплатити аліменти на утримання дружини до досягнення доньки [PERSON] трьох років. Доказів протилежного судом не здобуто. Суд , вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки аліменти на її у тримання в розмірі 1000 грн. щомісячно, беручи до уваги, що дана сума була узгоджена сторонами, відтак на думку суду, саме в такому розмірі він спроможний надавати матеріальну допомогу своїй дружині, з якою проживає дитина, що не досягла трирічного віку, починаючи з дня звернення з позовом - 25.06.2020 і до виповнення [PERSON] трьох років. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов в частині розірвання шлюбу, відтак, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду в частині розірвання шлюбу, в розмірі 420 грн. 40 коп. В частині позовних вимог про стягнення аліментів, зважаючи, що позивач при подачі позову в частині стягнення аліментів звільнена від сплати судових витрат, відтак, в порядку ст. 141 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 1681 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113, 141, 142, 180-182, 183 СК України,

Outcome: approved