Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є власником будинку № 15 по вул. Українська в м. Одесі. В будинку зареєстрована позивачка [PERSON], а також [PERSON], [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Позивачка стверджує, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в 2012р. зібрали свої особисті речі та виїхали з будинку у невідому напрямку. На теперішній час, позивачці місце знаходження відповідачів невідомо, в будинку їх особистих речей не має. В той же час, позивачка вимушена сплачувати комунальні послуги за відповідачів, що ускладнює її матеріальне становище. На підставі викладеного, позивачка просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, а також пояснила, що відповідачі добровільно виїхали з будинку в 2012р., та після того до будинку не поверталась. Відповідачі в судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлялись\~ за місцем реєстрації, проте за цією адресою не проживають, що підтверджується відповідними відмітками органу самоорганізації населення «Нова Слободка»,\~\~ у звязку з чим, на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи.\~\~ Позивачка погодилась\~\~\~\~ на розгляд справи у порядку\~ заочного провадження, у звязку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так судом встановлено, що будинок № 15 по вул. Українська в м. Одесі належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.12.1986р. (а.с. 6). В будинку зареєстрована позивачка [PERSON], а також [PERSON], [PERSON] та відповідачки [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 5) В судовому засіданні позивачка пояснила, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в 2012р. зібрали свої особисті речі та виїхали з будинку у невідому напрямку, місце знаходження відповідачів їй невідомо, в будинку їх особистих речей не має. Вищевказані факти в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], а також від підтверджується актом від 07.12.2015р.. (а.с. 7) Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Відповідно п. 39 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. В звязку з чим, суд вважає, що даних правовідносин необхідно застосувати положення ч. 2 ст. 405 ЦК України. Суд вважає, що оскільки відповідачі не проживають у будинку без поважних причин понад один рік, то позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved