Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Запорізької міської ради, третя особа - [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову (з урахуванням уточнення) зазначила, що [INFO] померла [PERSON], які належала на праві власності 1/5 частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.11.1994. Після її смерті її дочка [PERSON], яка доводиться позивачеві матір'ю, прийняла спадщину у вигляді зазначеної 1/5 частини квартири за заповітом шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді зазначеної частини квартири. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач та третя особа [PERSON] Позивач прийняла спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця проживала у даній квартирі та вступила в управління та володіння спадковим майном. Позивач оформила право власності на 1/10 частину квартири за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2011 про встановлення факту прийняття спадщини. [PERSON] спадщину не прийняла, з 2000 року у вказаній квартирі не проживала, хоча і була зареєстрована у квартирі на час смерті матері, та жодних дій з метою прийняття спадщини не вчинила, а тому є такою, що відмовилася від її прийняття. З наведених підстав просила визнати за нею право власності на 1/10 частину вищезазначеної квартири в порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та ухвалення рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача. Третя особа у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином шляхом надсилання судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями, причини неявки суду не повідомила. Однак, судові повістки були повернуті на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про відмову третьої особи від їх отримання на відділенні поштового зв'язку. Відповідно до частини восьмої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Заяв про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи не подавала. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи. Заслухавши пояснення учасників процесу, які прибули у судове засідання, допитавши свідка, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 26 вересня 2011 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ухвалене заочне рішення у цивільній справі № 2-1490/2011, за яким задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, внаслідок чого за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/10 частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON], яка померла [INFO] (арк. справи 5-6). Рішення суду набрало законної сили 07.10.2011. Вищезазначеним заочним рішенням встановлено такі обставини. 1/5 частина квартири [ADDRESS] (комунальна квартира) належала [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва [NUMBER] про право власності на житло від 02.11.1994, виданого виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради (копія вказаного свідоцтва наявна в матеріалах даної цивільної справи - арк. справи 23). [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем за заповітом від 08.02.1995, посвідченим державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори є [PERSON] - її дочка та мати позивача (копія вказаного заповіту наявна в матеріалах даної цивільної справи - арк. справи 24). [PERSON] як єдиний спадкоємець за заповітом прийняла спадок, т.я. фактично вступила в управління та володіння спадковим майном згідно зі ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), що діяв на момент відкриття спадщини. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] - її діти. Інших спадкоємців немає. Також заочним рішенням встановлено те, що позивач фактично прийняла спадщину - вступила в управління та володіння майном, постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і не заявила про відмову від неї. Оскільки частки спадкоємців є рівними, тому суд визнав за [PERSON] право власності на 1/10 частину вищезазначеної квартири. Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вищезазначені обставини, встановлені заочним рішенням від 26.09.2011, не потребують доказуванню при розгляді даної цивільної справи. На виконання ухвал суду від 28.09.2016 та від 12.12.2016 про витребування доказів з Третьої Запорізької державної нотаріальної контори надійшли відомості про те, що спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводились (арк. справи 40). Також, зазначені обставини підтверджені інформаційними довідками зі Спадкового реєстру №№ 46541309, 46541302, 46541254, 46541247 від 26.01.2017. В подальшому [PERSON] зареєструвала своє право власності на 1/10 частину квартири [ADDRESS], підтвердженням чого є Витяг про державну реєстрацію прав № 32770538 від 04.01.2012 (арк. справи 9). Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], квартира розташована на 3-му поверсі 5-поверхового будинку та складається з 6 кімнат, загальна площа квартири 104,17 кв.м (арк. справи 7-8). З вказаного технічного паспорту також випливає, що власником 1/10 частини квартири є [PERSON] та іншої 1/10 частини квартири є позивач [PERSON] Отже, суд доходить висновку, що [PERSON], успадкувавши 1/5 частину квартири, не оформила належним чином своїх спадкових прав. Згідно з Витягом зі звіту про незалежну оцінку ринкової вартості об'єкта нерухомості від 28.08.2015, найбільш ймовірна середньозважена вартість об'єкта оцінки ? частини приватизованої 1/5 частки у складі кімнати 5-3 площею 21,01 кв.м, коридору 5-1 площею 3,77 кв.м, туалету 5-5 площею 1,01 кв.м, кладової 5-2 площею 0,35 кв.м, кладової 5-4 площею 0,57 кв.м, розташованої на третьому поверсі житлового п'ятиповерхового будинку за адресою: [ADDRESS], становить 86 502,00 гривень (арк. справи 13). Судом встановлено, що на даний час позивач має намір оформити свої спадкові права на іншу 1/10 частину квартири, що залишилася після смерті [PERSON] та [PERSON] з тих підстав, що інший спадкоємець - [PERSON], хоча і була зареєстрована у вказаній квартирі на момент смерті спадкодавців, але спадщину не прийняла. Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, при ухваленні рішення щодо спадщини, яка відкрилась [INFO], підлягають застосуванню положення ЦК України в редакції 1963 р. Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За вимогами ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з положеннями статті 529 ЦК України (в редакції 1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 553 ЦК України (в редакції 1963 р.) вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). [PERSON] прийняла спадщину у вигляді 1/5 частини вищезазначеної квартири після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, що встановлено заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2011. Проте, як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] не оформила за життя своїх спадкових прав. Як зазначено судом вище, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, що також підтверджено вищезазначеним заочним рішенням суду та вказаними вище доказами. Як випливає з довідки Центру обслуговування абонентів № 1 МКП «Основаніє» від 10.06.2015 № 8093, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] (арк. справи 11). Проте, за змістом акту Центру обслуговування абонентів № 1 МКП «Основаніє» від 06.04.2015 [PERSON] з грудня 2000 р. по теперішній час не проживає за вказаною адресою (арк. справи 10). Також зазначені обставини підтвердила у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є дружиною брата [PERSON], яка пояснила суду, що постійно буває у квартирі, де мешкає [PERSON] з 2004 р. [PERSON] зі своєю родиною проживає у квартирі. [PERSON] вона у квартирі ніколи не бачила. Також їй відомо, що [PERSON] проживала у цій квартирі і раніше разом зі своєю матір'ю [PERSON] Оскільки [PERSON], будучі зареєстрованою, не проживала у вказаній квартирі з часу відкриття спадщини, не вступила в управління або володіння спадковим майном, тому в порядку статті 553 ЦК України (в редакції 1963 р.) вона є такою, що відмовилася від спадщини, у вигляді 1/10 частини квартири. Разом із тим, судом встановлено, що позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом з тих підстав, що за життя спадкодавцем не було зареєстровано належним чином право власності на спірну квартиру. Крім того, суд також звертає увагу на ту обставину, що в силу вимог ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), позивач прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, що не зобов'язувало її звертатися до нотаріуса з метою прийняття спадщини. З цього приводу суд зазначає, що у разі, якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Враховуючи дані обставини, суд доходить висновку, що у позивача відсутній інший, крім судового, шлях для відновлення свого порушеного права, на захист якого, зокрема, і спрямовано цивільне судочинство. Оскільки відповідно до технічного паспорту та правовстановлюючих документів квартира має номер 3, а не 3/5 як вказує позивач у позові та як зазначено у вказаних вище довідці та акті житлово-експлуатаційної організації, суд дійшов висновку, що вірним номером квартири слід вважати № 3. Підсумовуючи викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/10 частини квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved