Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], який в подальшому уточнила, вказавши, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 20.09.2017 року, сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Однак, на час звернення з позовом подружжя не підтримує стосунків, малолітній син мешкає з позивачем, однак, відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини. А також і кошти на утримання дружини до досягнення сином трирічного віку. По суті вимог позивач просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповіджача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Голубкової М.А. від 27.12.2018 року у цивільній справі відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2019 року у звязку зі звільненням судді Голубкової М.А. у відставку, проведено повторний автоматизований розподіл справи та справу 01.03.2019 року передано у провадження судді Дацюк О.І. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І. від 05.03.2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху у звязку з невідповідністю позовної заяви вимогам ст. 175, 177 ЦПК України. 25.03.2019 року позивачем подано до суду уточнену позовну заяву. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І. від 27.03.2019 року цивільну справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвала суду від 27.03.2019 року направлена судом сторонам у справі та отримана відповідачем 06.04.2019 року, що підтверджено поштовим повідомлення про вручення, направлена позивачеві копія ухвали суду повернута за закінченням строку зберігання. Оскільки судом позивачеві копія ухвали суду направлена за адресою, яку позивач зазначила в якості місця свого проживання, тож позивач також належним чином повідомлялась про прийняте судом рішення щодо порядку розгляду справи. Відповідач у наданий судом строк та станом на день розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Сторонами клопотання та заяви до суду не подавались, а судом не вирішувались. При дослідженні письмових доказів, наданих позивачем, встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] 20.09.2017 року уклали шлюб, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], 01.03.2018 року, що підтверджено копією свідоцтва про народження. Також [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO]. Судом не оцінюються в якості доказів копії квитанцій, адже платником житлово-комунальних послуг у відповідності до квитанцій є [PERSON], а позивачем не обґрунтовано яке доказове значення мають вказані квитанції по данній справі. При вирішенні спору суд виходить з наступного. За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до положень ст. 180, 181, 182, 183 СК України \~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачем не зазначено в позовній заяві та не надано доказів на підтвердження стану здоровя та матеріального становища дитини та відповідача, наявність у відповідача інших утриманців, наявність на праві власності, володіння та/або користування у відповідача майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, наявність витрат відповідача, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, тощо. Позивач посилалась в обґрунтування заявлених вимог лише на те, що вона сама перебуває у відпустці по догляду за [PERSON] та має також ще одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Водночас позивачем не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] мешкає разом із нею та перебуває виключно на її утриманні. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на положення ст. 191 ч. 1 СК України, суд вбачає підстави для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову. Статтею 84 ч. 2, 4 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи таке, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] до досягнення [PERSON] трирічного віку в розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. З урахуванням положень ст. 141 СК України з відповідача також належить стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial