Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них, [INFO], народилась донька [PERSON]. На даний час відповідач із сім'єю не проживає, донька проживає з нею і знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач звернулась до суду з позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1500,00 грн. щомісячно до повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила суд за обставин, викладених у позові стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і досягнення донькою повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Додатково суду пояснила, що їй одній важко утримувати дитину. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Навмисно ухиляється від утримання дитини приховуючи свої справжні доходи. Він працевлаштований, крім того, є фізичною особою підприємцем, має стабільний дохід від підприємницької діяльності, а тому здатен буде виплачувати саме такий розмір аліментів. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Не заперечив щодо сплати мінімальної суми аліментів на утримання дитини передбаченої законодавством. В решті позовних вимог просив відмовити, оскільки позивачем не доведено розмір доходів відповідача з яких можливо сплачувати аліменти в розмірі 1 500,00 грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, судом встановлено, що у сторін, які перебували у зареєстрованому шлюбі [INFO] народилась донька [PERSON], батьком якої є відповідач [PERSON] (а.с.2,3, 57). Згідно довідки, виданої виконкомом Тростянецької селищної ради Вінницької області №1722 від 22.09.2014 року донька [PERSON], 2001 року народження проживає разом із матір'ю [PERSON] (а.с.6). Відповідно до довідки №39 від 22.10.2014 року, виданої Приватним підприємством «Рослана», дохід [PERSON], який працює начальником відділу постачання та збуту ПП «Рослана» за період з 01.01.2014 року по 30.09.2014 року складає 11 908,63 грн. (а.с.19). Згідно довідки, виданої ФОП [PERSON], [PERSON], який здійснює підприємницьку діяльність на підставі свідоцтва про державну реєстрацію [NUMBER] від 01.02.2006 року, протягом січня - вересня місяця 2014 року чистого доходу від підприємницької діяльності не отримував (а.с.20, 28). Відповідач не проживає з позивачем однією сім'єю, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язку утримувати дитину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є істотною обставиною. Згідно ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач офіційно працевлаштований, крім того є фізичною особою підприємцем. Має нерегулярний мінливий дохід. Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Згідно листа Берщадської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області №50 від 30.01.2015 року про надання відомостей про доходи за 1-3 квартал 2014 року ФОП [PERSON], останній протягом 2014 року застосовував спрощену систему оподаткування (2 група). У відповідності до ст. 296.2 Податкового кодексу України надати відомості про дохід одержаний [PERSON] за вказаний період фіскальний орган немає можливості (а.с.56). Таким чином, факт здійснення відповідачем підприємницької діяльності не свідчить про нерегулярність і мінливість доходів, так як при успішному її веденні доход підприємця, навпаки, відрізняються стабільністю. Однак, із урахуванням ризикового характеру підприємницької діяльності, доходи від неї з більшим ступенем імовірності можуть бути нерегулярними, ніж при виконанні праці за трудовим договором (контрактом), а їх розмір позивачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено, а тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1500,00 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і досягнення донькою повноліття, оскільки відповідач має стабільний дохід від підприємницької діяльності та здатен виплачувати саме такий розмір аліментів. Зважаючи на норми ст. 184 СК України та з урахуванням положень частини 2 ст. 182 СК України, суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі. Разом з тим розмір твердої грошової суми аліментів не повинен бути менше розміру, встановленого ч.2 ст. 182 СК України. Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей відповідного віку встановлений починаючи з 1 січня в розмірі 1 286,00 грн., починаючи з 1 грудня в розмірі 1 455,00 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 року «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем не було доведено необхідність стягнення суми саме в розмірі 1500,00 грн., за відсутністю доказів про отримання відповідачем великого розміру заробітної плати та можливістю сплачувати аліменти у розмірі 1500,00 грн., суд приходить до висновку про те, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання дитини щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн., до досягнення дитиною повноліття і саме такий розмір аліментів не суперечитиме як інтересам дитини, так і відповідача. Вимога позивача про встановлення мінімального розміру стягуваних аліментів, а саме не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до задоволення не підлягає. Таким чином, покладення судом на відповідача обов'язку надавати на утримання дитини аліменти в розмірі 600,00 грн. щомісячно, відповідає вимогам закону і враховує найвищі інтереси дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позову. Таким чином, з відповідача підлягають до стягнення судові витрати в сумі судового збору на користь держави в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial