Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] в її користь заборгованість за договором позики у розмірі 22276,12 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 255284 грн. 33 коп. та судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що між нею та [PERSON] було укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 14.06.2010 року. Відповідно до розписки від 14.06.2010 року, [PERSON] підтверджує той факт, що він винен борг в сумі 5000 (п»ять тисяч) доларів та 4000 (чотири тисячі) доларів, які брав під 2% в місяць, [PERSON] та [PERSON]. У вищезазначеній розписці [PERSON] визнає, що станом на 01.06.2010 року він також винен 5940 доларів США відсотків, та зазначає, що всю суму зобов'язується повернути протягом 2-ох років та відповідно платити в місяць відсотки в сумі 1,3% місячних. Окрім того, ця розписка також містить інформацію про те, що [PERSON] наразі повернув 1000 доларів США, з яких: 500 доларів - 20.07.2010 року та 500 доларів - 09.08.2010 року. Оскільки, ця розписка була написана 14.06.2010 року, то дворічний термін на повернення боргу закінчився - 14.06.2012 року. Виходячи з зазначеної розписки, склалась така ситуація: Відповідач визнає, що він заборгував Позивачу: 9000 доларів основного боргу, однак він повернув 1000 доларів, тому сума становить 8000 доларів, а також 5940 доларів відсотків станом до 01.06.2010 року (з розрахунку 2% в місяць від загальної суми позики), що сумарно становить 13940 доларів. Крім цього, з 14.06.2010 року до 06.05.2014 року [PERSON] зобов'язаний сплатити позивачу 8336,12 доларів відсотків (з розрахунку 1,3% в місяць від загальної суми позики), що в гривневому еквіваленті становить: 95531,93 гривень. Станом на 06.05.2014 року, вищезазначений борг [PERSON] так і не був повернутий [PERSON]. ([PERSON] є спадкоємицею [PERSON], який помер 21.09.2011 року). Вона неодноразово намагалася владнати конфлікт в досудовому порядку із [PERSON], шляхом численних звернень з проханням повернути борг, однак останній всіма можливими методами затягує час для повернення суми заборгованості. Всі надані ним відмовки є необгрунтованими та безпідставними, [PERSON] було порушено його договірні зобов'язання в частині термінів виконання своїх обов'язків і це є підтвердженням лише того, що він свідомо порушує умови договору позики з метою уникнення повернення суми заборгованості, а також благополучного виїзду на постійне місце проживання до Польщі. Вона є пенсіонеркою, має проблеми зі здоров'ям, одержує невелику пенсію, якої далеко не вистачає на повноцінне задоволення своїх побутових потреб, а також витрат на лікування. Смерть чоловіка значно погіршила її матеріальне становище, а неповернення [PERSON] такої значної суми коштів протягом такого тривалого періоду взагалі поставило її в скрутне матеріальне становище, а тому в неї виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд за захистом порушених прав та інтересів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги довірительки підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зокрема пояснював, що згідний повернути то 9 то 10 тисяч доларів США, такі суми пояснює тим, що позивач хоче від нього занадто високі відсотки, решти позову не визнав. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача перевіривши матеріали справи, суд дійшов переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. [PERSON] є спадкоємицею [PERSON], який помер 21.09.2011 року, що вбачається із свідоцтв про право на спадщину за законом. Матеріалами справи встановлено, що між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 14.06.2010 року було укладено договір позики, що підтверджується розпискою. Згідно цієї розписки [PERSON] визнає, що винен [PERSON], [PERSON]: борг в сумі 5000 (п»ять тисяч) доларів та 4000 (чотири тисячі) доларів, які брав під 2% в місяць, а також 5940 доларів США відсотків, та зобов»язується всю суму повернути протягом 2-ох років та платити відсотки в розмірі 1,3% місячних. З цієї розписки також вбачається, що [PERSON] повернув 1000 доларів США, з яких: 500 доларів - 20.07.2010 року та 500 доларів - 09.08.2010 року, тобто основна сума боргу складає 8000 дол.США, а також 5940 дол.США відсотків до 01.06.2010 року (з розрахунку 2% в місяць від загальної суми позики), що сумарно становить 13940 дол.США (а.с. 5) Крім цього, з 14.06.2010 року по 06.05.2014 року [PERSON] зобов'язаний сплатити позивачу 8336,12 дол.США відсотків (з розрахунку 1,3% в місяць від загальної суми позики). Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.2 ст. 1046 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор-прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи той факт, що предметом договору позики були кошти в іноземній валюті, а саме в доларах США, то виконання основного зобов'язання за вказаним договором, а саме повернення заборгованості [PERSON] у розмірі 13940 доларів США повинно здійснюватись саме в доларах США, як це було передбачено та узгоджено сторонами в розписці, оскільки предметом цього договору позики є річ, що визначена родовими ознаками. В статті 627 ЦК України, передбачено, що відповідно до ст.6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19 лютого 1993 року (стаття 2), резиденти і нерезиденти мають право бути власниками валютних цінностей, що знаходяться на території України, мають право здійснювати валютні операції з урахуванням обмежень, встановлених Декретом та іншими актами валютного законодавства. Такі обмеження не поширюються на валютні операції між фізичними особами. Крім того, в постанові № 5 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» в пункті 12 вказується на можливість пред'явлення позову в іноземній валюті, з наведеного слідує, що основний борг по договору позики слід стягнути в доларах США. Що стосується стягнення відсотків, то суд виходить з того, що борг по відсотках становить 8336.12 дол.США * 11,46 грн. (вартість одного долара), що в гривневому еквіваленті становить 95531 грн. 93 коп.. Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підставний та підлягає задоволенню, оскільки позикодавець вправі вимагати повернення позики, так як позичальник - відповідач, отримавши у власність передані йому позикодавцем позивачем гроші, став зобов'язаним повернути позикодавцю предмет позики в обумовлений договором позики строк. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача - 243,60 грн. витрат по оплаті судового збору при подачі позову та в користь держави 2309,24 грн. судового збору.

Outcome: approved