Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04.03.2006 року. Мають неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З початку квітня 2018 року з відповідачем фактично не проживають однією сім`єю в розумінні цього поняття і спільного господарства не ведуть. Підставою розпаду сім`ї стало те, що відповідач під час сумісного проживання мало приділяв їй уваги як дружині, усі сімейні питання він вирішує не згідно сумісною думкою, а виключно на свій розсуд, при цьому не цікавлячись її думкою. Внаслідок такої поведінки відповідача в той час спільного проживання виникали систематично сварки, під час яких відповідач ображав її різними словами, що негативно впливало на психічний стан дітей та на її психічний стан. Крім цього, наскільки їй відомо, в цей час відповідач проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з іншою жінкою. Тобто відповідач не поважає її як свою дружину. На підставі стосунків які склалися, втратила до відповідача почуття любові та поваги, яке було на час укладення шлюбу. Вважає, що шлюб з відповідачем фактично розпався та формальне збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей, оскільки не має наміру бути в зареєстрованому шлюбі з особою, з якою не має наміру проживати спільно у подальшому. Таким чином збереження шлюбу не можливе. Малолітні діти проживають з нею та будуть проживати з нею і після розірвання шлюбу, при цьому вона не буде перешкоджати відповідачу виховувати дітей після розірвання шлюбу та спілкуватися з ними. Попередньо з відповідачем домовилися про те, що він буде добровільно надавати матеріальну допомогу їй після розірвання шлюбу на утримання малолітніх дітей, до досягнення останніми віку повноліття. Тобто, питання утримання дітей після розірвання шлюбу попередньо вже вирішено. Спору про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю з відповідачем, на цей час не існує. Вона фізично здорова та не потребує майнову допомогу від відповідача на її утримання після розірвання шлюбу. Фізично відповідач здоровий та майнової допомоги з її боку після розірвання шлюбу не потребує. При подачі позову нею сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн., інших витрат по справі вона на цей час не очікує. Просить шлюб розірвати, понесені нею судові витрати стягнути з відповідача. В судове засідання сторони не з`явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, згідно з якими позивачка позов підтримала та просить задовольнити, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище [PERSON] , відповідач позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 04.03.2006 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4), згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04.03.2006 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] . Факт наявності у сторін неповнолітніх дітей підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.5,6). Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Відповідно до п.126 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року, що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні ». Згідно зі ст.24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.03.2006 року, мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , однак шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з початку квітня 2018 року, спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна на даний час немає, питання місця проживання та утримання малолітніх дітей вирішено, відповідач позов визнав, що не суперечить обставинам справи та закону, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище [PERSON] , згідно її заяви. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі ст. ст.104, 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved