Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнювався, до відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області про зняття арешту з майна в межах виконавчого провадження. У позовній заяві зазначає, що їй на праві спільної сумісної власності належить частина квартири [ADDRESS] кв. метрів разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та 1/5 частина зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Постановою № 091361 співробітника міліції ІДПС БДПС м. Харкова Яценко О.І. від 16 березня 2009 року на неї накладено штраф у розмірі 300 (триста) гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Державним виконавцем Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 18.11.2010 відкрито виконавче провадження про примусове виконання постанови ІДПС БДПС м. Харкова від 16 березня 2009 року про стягнення штрафу у розмірі 300 гривень. 01 серпня 2012 року постановою державного виконавця Червонозаводського ВДВС ХМУЮ Корінько В.О. при примусовому виконанні постанови № 091361 від 16.03.2009 ІДПС БДПС накладено «арешт на все майно, а також в тому числі частину квартири [ADDRESS] , що належить боржнику [PERSON] ». Постановою від 27.06.2013 державного виконавця Червонозаводського ВДВС ХМУЮ Павловим В.О. виконавчий документ - постанову № 091361, видану 16.03.2009, повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. 24 жовтня 2014 року після того , як 09 жовтня 2014 року при отриманні свідоцтва про право на спадщину від 09 жовтня 2014 року після померлого чоловіка [PERSON] вона дізналася про наявність арешту на квартиру, нею було сплачено призначений штраф у розмірі 370 гривень. Вона неодноразово, 28.02.2017, 14.11.2017, 10.04.2018, зверталася з заявами до відповідача щодо зняття арешту з майна, але арешт з належного їй майна не знятий. До спливу строку позовної давності до 09 жовтня 2017 року не звернулася до суду з позовом про зняття арешту з квартири з поважної причини, тяжкої хвороби, вона перебуває в терапевтичному відділенні № 2 КНП «міська поліклініка № 25» Харківської міської ради на обліку з діагнозом: ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 3 ступеню, високий ризик, хронічного бронхіту. Через хворобу страждає він дуже сильного постійного головного болю, запаморочення, задишки, збільшеного тиску. [INFO] помер її єдиний син, [PERSON] . Через смерть сина вона стан здоров`я погіршився, вона поміщалася в медичні установи. Таким чином, позивач на має змоги повноцінно та на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, так як арешт не знято, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Представником позивача подано заяву, в якій вона просить судове засідання провести у її відсутність, позовну заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник відповідача - відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав. Суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та з`ясував обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ч. 2 статті 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Згідно статей 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалість в три роки. Ч. 5 статті 267 ЦК України передбачено наступне: якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до ч. 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Суд визнає причину пропуску звернення до суду за захистом свого права - зняттям арешту з квартири,- поважною , так як позивач страждає тяжкими захворюваннями та склалися тяжкі сімейні обставини - помер її син. Наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право приватної власності, внаслідок чого власник позбавлений змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд (ст.ст. 317, 321 ЦК України). Постановою № 091361 співробітника міліції ІДПС БДПС м. Харкова Яценко О. І. від 16 березня 2009 року на позивача накладено штраф у розмірі 300 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Державним виконавцем Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 18.11.2010 відкрито виконавче провадження про примусове виконання постанови ІДПС БДПС м. Харкова від 16 березня 2009 року про стягнення з позивача штрафу у розмірі 300 грн. 01 серпня 2012 року постановою державного виконавця Червонозаводського ВДВС ХМУЮ Корінько В.О. при примусовому виконанні постанови № 091361 від 16.03.2009 ІДПС БДПС накладено «арешт на все майно, а також в тому числі частину квартири [ADDRESS] , що належить боржнику [PERSON] ». Постановою від 27.06.2013 державного виконавця Червонозаводського ВДВС ХМУЮ Павловим В.О. виконавчий документ - постанову № 091361, видану 16.03.2009, повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. З наданої позивачем квитанції вбачається, що нею сплачений штраф 24 жовтня 2014 року за зазначеним номером виконавчого провадження 24723259 у розмірі 370 гривень. Відповідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів належного позивачу нерухомого майна зазначено: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 12818271, зареєстровано: 02.08.2012 11:29:19 за № 12818271 реєстратором:Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 24723259, 01.08.2012, Червонозаводським ВДВС ХМУЮ, д/в-18; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник: [PERSON] , Код: [NUMBER] , [ADDRESS] ; обтяжувач: Червонозаводський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Код: 34952435, 61003, Харківська обл., м. Харків, вул. Кооперативна,3/4, тел. (057) 731-30-60, 731-24-92, 731-45-10; додаткові дані: заборона відчудження; заявник: Червонозаводський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Код: 34952435, 61003, Харківська обл., м. Харків, вул. Кооперативна, 3/4. За результатами пошуку інформації з виконавчого провадження - спецрозділ вбачається, що загальна заборгованість за виконавчим провадженням - 600,00 гривень, виконавчий збір - 60,00 гривень, витрати - 45 гривень, всього сума звернення стягнення складає 705 гривень. З наданих позивачем квитанцій вбачається, що нею сплачений штраф 24 жовтня 2014 року за зазначеним номером виконавчого провадження 24723259 у розмірі 370 гривень та 16 січня 2019 року суму за виконавчим провадженням у розмірі 540 гривень. Представник позивача звертався з заявою до відповідача про зняття арешту з майна 14 грудня 2018 року, на яку відповідь не отримана. Водночас, у зв`язку з тим, що на належне [PERSON] майно накладено арешт на підставі вищевказаної постанови державного виконавця, вона не може розпоряджатися цим майном. Виходячи з того, що інших засобів зняття арешту з вказаного нерухомого майна та захисту прав позивача [PERSON] немає, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 р. № 475/Ї97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ч. 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знято за рішенням суду. П. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником майна. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зважаючи на те, що позивачем сплачено суму коштів, стягнуту з боржника, продовження арешту майна перешкоджає [PERSON] в реалізації права власника, суд вважає позов про скасування обтяження у виді арешту усього майна обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved