Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, який підтримала у судовому засіданні, та просила розірвати шлюб між сторонами, який був зареєстрований 10 січня 2015 року виконавчим комітетом Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на її утримання до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку. Відповідач у судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково, а саме погодився на розірвання шлюбу з відповідачем та сплату на її користь аліментів, однак просив суд залишити їх спільну малолітню дитину з ним на проживанні та утриманні. Заслухав пояснення сторін, дослідив надані ними докази, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. 10 січня 2015 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.3, 28) від якого 28 квітня 2015 року народилась дитина [PERSON] (а.с.4, 29), яка згідно довідки виконавчого комітету Тетерівської сільської Житомирського району Житомирської області від 4 вересня 2017 року (а.с.7, 33) проживає разом з позивачем. З 23 січня 2017 року позивач працює на посаді бухгалтера в Тетерівському дитячому будинку-інтернаті та з 4 жовтня 2017 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною (а.с.65). Відповідач являється військовослужбовцем та займає посаду інструктора 2 навчального взводу підготовки снайперів середнього рівня школи снайперів та за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.50). Також, позитивно відповідач характеризується і виконавчим комітетом Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.51). Відповідач являється інвалідом третьої групи (а.с.52-53). Висновком вищевказаного органу місцевого самоврядування від 25 жовтня 2017 року (а.с.55-56) визнано доцільним проживання малолітнього сина сторін разом з відповідачем. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч. 2 ст. 84 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми закону якими вони, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного. Вимоги в частині розірвання шлюбу визнана сторонами, не заперечувались, що стверджує про фактичне припинення шлюбних стосунків, а отже має бути задоволена судом, як така відповідає інтересам позивача та відповідача. Місце проживання дитини суд визначає за позивачем, оскільки вважає, що за такого вирішення справи інтереси дитини не будуть порушені та це сприяє її нормальному розвитку. Суд зауважує, що з батьком, як свідчать матеріали справи та надані сторонами пояснення, дитина не проживала в самостійному режимі. Малолітній стан дитини вимагає особливих умов її побуту. Комплекс таких обставин, суд вважає, унеможливлює визначати місце проживання дворічної дитини разом з батьком дитини, тим самим змінив її теперішній спосіб життя та оточення. Приймаючи рішення стосовно останньої вимоги, суд одночасно, відхиляє позитивний висновок органу опіки і піклування наданий відповідачеві стосовно можливості проживання з ним дитини адже згадувані судом чинники не були ураховані при його наданні та затвердженні органом місцевого самоврядування. Майбутній вихід на пенсію відповідача та можливість надання допомоги у догляді за дитиною родичами батька зазначених висновків суду не спростовують та принципового значення при вирішення даного питання, на переконання суду, не мають. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд вирішує наступне. позивачем заявлено дану вимогу в обсязі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Згадувана норма матеріального закону передбачає сплату аліментів на утримання дружини до досягнення трирічного віку лише за умови, що чоловік/колишній чоловік може надавати таку допомогу. Судом з'ясовано, що питання щодо сплати аліментів на день розгляду даної судової справи не вирішено. В судовому засіданні відповідач свою позицію щодо можливості сплати аліментів декілька разів змінював. Проаналізував комплекс освітлених обставин, суд вважає, що дана вимога підлягає до часткового задоволення із стягненням з відповідача щомісячно по 1/7 усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Вирішивши спір даним чином, суд вирішує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи. позивачем було сплачено при зверненні до суду судового збору в розмірі 640 гривень за вимогу про розірвання шлюбу, що підлягає до стягненню з відповідача на користь позивача. Одночасно, при зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів, позивач була звільнена, що вимагає витрати за вирішення даних вимог стягнути з відповідача на користь держави в такому самому обсязі. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved