Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Черкаської міської ради про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2006 року по 2009 рік. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Відповідач життям сина не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, про стан її здоров'я не піклується, матеріально не забезпечує. На даний час вона звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача алміентів на її користь на утримання неповнолітнього сина. З урахуванням вказаних обставин позивачка просить позбавити відповідача [PERSON], [INFO], уродженця Народної Республіки Бангладеш, зареєстрованого [ADDRESS], батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просила позбавити відповідача [PERSON], [INFO], уродженця Народної Республіки Бангладеш, зареєстрованого [ADDRESS], батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про що свідчать матеріали справи. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Черкаської міської ради в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без й ого участі, вказує що позовні вимоги [PERSON] підтримує та вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свідки [PERSON] та [PERSON] попереджені про кримінальну відповідальність та приведені до присяги, в судовому засіданні дали аналогічгі покази, що відповідач [PERSON] на протязі шести років не цікавиться життям неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], матеріальної допомоги на його утримання позивачці не надавав. Зі згоди позивачки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі на підставі ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, свідків розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2006 року по 25.03.2009 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, з ним не проживає, не спілкується, матеріальної допомоги не надає та не цікавиться його станом здоров'я та вихованням. Відповідно до висновку доцільності позбавлення батьківських прав наданого Виконавчим кимітетом Черкаської міської ради № 52/30-03-03 від 22.02.2016 року, доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачкою у справі створені належні умови для проживання, виховання і всестороннього розвитку сина [PERSON], [PERSON] у вихованні сина участі не приймає, тому позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина відповідає інтересам дитини. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, з нею не проживає, не спілкується, матеріальної допомоги не надає.

Outcome: approved