Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , вказавши, що 03.10.2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілю Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобілю Nissan X-trail, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить на праві власності [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль, належний позивачеві, був пошкоджений. Вартість відновлювального ремонту була відшкодована страховою компанією, натомість як вартість втрати товарного вигляду, яка складає 18188,37 гривень, а також витрати на залучення експерта для оцінки шкоди в сумі 1200 гривень, має бути відшкодована відповідачем. Крім того, позивач вказувала, що через пошкодження автомобілю вона винаймала інший автомобіль, вартість оренди якого становила 15550 гривень, які також просила стягнути з відповідача. Також позивач просила стягнути судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на отримання правової (правничої) допомоги в сумі 13000 гривень. Ухвалою суду від 26.02.2020 року було відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію ухвали, позову та додатків до позову відповідачеві було направлено на адресу реєстрації місця проживання відповідача за відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Відповідач у визначений судом строк та станом на день розгляду справи заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не направляв, відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2019 року [PERSON] притягнуто до відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З обставин, які встановлені судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 03 жовтня 2019 року о 19.00 годині [PERSON] , керуючи автомобіль Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Nissan X-trail, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався позаду. Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Nissan X-trail, реєстраційний номер [NUMBER] , належить [PERSON] . Звітом про оцінку вартості матеріального збитку від 22.10.2019 року встановлено вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобілю Nissan X-trail, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті пошкодження транспортного засобу у розмірі 44849,39 гривень, з яких величина втрати вартості товарної вартості складає 18188,37 гривень. За проведення автотоварознавчого дослідження [PERSON] сплачено 1200 гривень, що підтверджено копією квитанції від 18.11.2019 року. У відповідності до наряду-замовлення від 10.10.2019 року [PERSON] залишила автомобіль Nissan X-trail, реєстраційний номер [NUMBER] , для проведення ремонтних робіт з 18.11.2019 року до 12.12.2019 року. 25.11.2019 року [PERSON] уклала із [PERSON] договір оренди автомобілю Renault Megan, реєстраційний номер [NUMBER] , строком з 25.11.2019 року до 25.12.2019 року. Вартість оренди склала 500 гривень на добу або 15500 гривень на місяць. При вирішенні спору виходить з наступного. Оскільки у відповідності до положень ст. 82 ч. 4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, тож факт вчинення відповідачем [PERSON] порушення Правил дорожнього руху, яке мало своїм наслідком дорожньо-транспортну пригоду, під час якої було пошкоджено автомобіль позивача, доказуванню не підлягає. Висновком автотоварознавчого дослідження підтверджено розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобілю в результаті пошкодження автомобілю при дорожньо-транспортній пригоді, а рівно і розмір шкоди, пов`язаної із втратою товарної вартості транспортного засобу. Положенням ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до положень ст. 32 п. 32.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує, зокрема, шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача шкоди, пов?язаної із втратою товарного вигляду автомобілем позивача в сумі 18188,37 гривень. Також суд вбачає підстави для стягнення з відповідача вартості проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1200 гривень, адже це витрати, які позивач понесла для відновлення свого порушеного права. Вирішуючи позов в частині стягнення вартості оренди автомобілю, суд виходить з наступного. Позивач, обґрунтовуючи необхідність оренди автомобілю, вказувала, що автомобіль був їй потрібен для виконання своїх службових обов?язків та пересування з від місця проживання до місця роботи. Водночас, жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] працює, що місце її роботи розташоване на відстані від місця проживання, що виконання нею своїх службових обов?язків пов?язане із необхідністю користування автомобілем, позивачем не надано. Крім того, у відповідності до укладеного договору [PERSON] орендувала автомобіль терміном на місяць з 25.11.2019 року до 25.12.2019 року, натомість як ремонті роботи автомобілю Nissan X-trail, реєстраційний номер [NUMBER] , проводились з 18.11.2019 року з 15.53 години до 10.10. години 12.12.2019 року. Таким чином, позивачем взагалі не обґрунтовано необхідності орендувати автомобіль в період часу з 12 по 25 грудня 2019 року, а рівно у вихідні дні. На переконання суду, умовами стягнення з винної особи витрат, пов`язаних з відновленням порушеного права, що передбачено ст. 22 ч. 1, 2 ЦК України, є необхідність та виправданість таких витрат за конкретних умов. Між тим, позивачем не доведено необхідність та виправданість оренди автомобілю за зазначену в договорі ціну, а також не надано переконливих доказів неможливості відновлення свого права у інший спосіб, наприклад, шляхом використання іншого транспорту, або користування послугами таксі чи шляхом користування громадським транспортом, тощо. Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження фактичної сплати витрат, пов?язаних із орендою автомобілю. Виходячи з вищевикладеного, підстав для стягнення з відповідача вартості витрат, пов?язаних із орендою іншого автомобілю, суд не вбачає. При вирішенні питання про відшкодування судових витрат, а саме суми судового збору та витрат на правничу допомогу, суд, виходить з наступного. Як вказує ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. В позовній заяві розміру витрат на професійну правничу допомогу не вказано, однак, до позовної заяви надані копія договору про надання правничої допомоги від 05.02.2020 року та квитанції до прибуткового касового ордеру від 07.02.2020 року, відповідної до якої [PERSON] сплатила адвокату Новікову І.О. 13000 гривень за написання позовної заяви та представництво в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя. Статтею 141 ч. 8 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Стаття 137 передбачає також, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем до позовної заяви не надано детального опису робіт, виконаних адвокатом, при цьому розгляд справи відбувався в спрощеному порядку без виклику сторін, тож підстав для стягнення витрат з представництво інтересів позивача в суді немає. Враховуючи відсутність детального опису робіт із зазначенням вартості кожного етапу надання правничої допомоги, суд позбавлений можливості визначити вартість складання позовної заяви, тобто вартість тої послуги, яка фактично була надана адвокатом по цій справі, у зв?язку з чим і не вбачає підстав для стягнення з відповідача таких витрат. Судовий збір належить стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial