Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; стягнення аліментів розпочати з моменту звернення до суду. В позовній заяві позивачка зазначила, що згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області по справі № 342/1681/13-ц в її користь з відповідача стягуються аліменти в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак, аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у такому розмірі є надто незначними та при стрімкому рості цін, який зараз відбувається, їх не вистачає на утримання дочки, яка потребує збалансованого харчування, вітамінів, добротного одягу та взуття, розвиваючої літератури. Дочка відвідує школу та танцювальний гурток. Відповідач працездатний, фізично здоровий, постійно працює та одержує хороший заробіток, має можливість надавати матеріальну допомогу їхній дочці. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, заявлені вимоги підтримує, позов просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. В заяві також зазначив, що позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти в розмірі по 1300 грн. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, вбачається, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 119 від 01 грудня 2009 р. в Книзі реєстрації народжень. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 184 згаданого Кодексу визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2013 року по справі № 342/1681/13-ц, яке набрало законної сили 09 грудня 2013 р., вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] аліменти в розмірі по 400 грн. щомісяця на кожну дитину на утримання: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 14.10.2013 до досягнення дітьми повноліття. З метою виконання вищезгаданого рішення суду позивачці Городенківським районним судом Івано-Франківської області 26.11.2013 видано виконавчий лист. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII внесено зміни до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з змінами, внесеними до частини 2 ст.182 Сімейного кодексу України Законом України № 2475-VIII від 03.07.2018 розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визначений вищезгаданим судовим рішенням від 26.11.2013 розмір аліментів не відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, тому є підстави для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що з 1 липня 2020 року прожитковий мінімум для дітей віком вiд 6 дo 18 рокiв становить 2318 гривень. З цього слідує, що з 1 липня 2020 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років не може бути менший, ніж 1159 грн. Враховуючи обставини, визначені ст.ст. 182, 184, 192 СК України, позицію відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти в збільшеному розмірі на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно. Позивачка просить стягувати аліменти в зміненому розмірі з дня звернення до суду. Однак,

Outcome: partial