Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

\~\~\~\~ [PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до Небелівської сільської ради, третя особа [PERSON] про визнання неправомірних дій, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12.08.2016 року позовні вимоги задоволено частково. Зокрема вирішено поновити [PERSON] строк на звернення до суду з позовом. Визнати незаконними дії голови Небелівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області [PERSON] щодо звільнення [PERSON] із посади завідуючої Небелівського дошкільного навчального закладу. Скасувати розпорядження голови Небелівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області від 25.01.2016 року № 1 «Про звільнення [PERSON]». Зобовязати [PERSON] поновити [PERSON], на посаді завідуючої Небелівського дошкільного навчального закладу. Стягнути з Небелівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області на користь [PERSON] середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 26 січня 2016 року по день поновлення на посаді (день винесення даного рішення суду). Стягнути з Небелівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області на користь [PERSON] заподіяну моральну шкоду в сумі 2000 грн. Стягнути з Небелівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області на користь [PERSON] сплачену суму судового збору у розмірі 492,50 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді завідуючої Небелівського дошкільного навчального закладу та виплати заробітної плати за один місяць. \~\~\~\~ 09.09.2016 року на підставі ухвали апеляційного суду дана цивільна справа повернута Новоархангельському районному суду для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення. Зокрема в ухвалі зазначено, що суд першої інстанції не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню та не стягнув судовий збір, щодо кожної позовної вимоги. Представник позивача просила, розгляд справи проводити у її відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з'явились про причини неявки суд не повідомили. Згідно ч. 3\~ст. 220 ЦПК України\~суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. \~\~\~\~ Дослідивши матеріали цивільної справи суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення виходячи з наступного. \~\~\~\~ Відповідно до пунктів 2 та 4 ч. 1\~ст. 220 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати. \~\~\~\~ Згідно приписів ч. 7\~ст. 297 ЦПК\~при надходженні неналежно оформленої справи, з нерозглянутими зауваженнями на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами або з нерозглянутими письмовими зауваженнями щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, або без вирішення питання про ухвалення додаткового рішення суддя-доповідач повертає справу до суду першої інстанції, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути\~недоліки. На підставі вищезазначеного судового рішення було стягнуто судові витрати з відповідача на користь позивачки, щодо інших позовних вимог не вирішено питання про стягнення судового збору, оскільки позивачка при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору, виходячи із положень п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». В звязку з тим, що судом не повному обсязі вирішено питання про судові витрати є необхідність постановляння додаткового рішення. Ставка судового збору на час постановляння судом рішення для юридичної особи становила 1378 грн. (один розмір мінімальної заробітної плати). Судом задоволено три позовні вимоги немайнового характеру та одна майнового характеру, а тому судовий збір обчислюється наступним чином за задоволенні позовні вимоги немайнового характеру відповідно пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 1378 х 3= 4134 грн., за задоволену позовну вимогу майнового характеру виходячи із положень пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 1378 грн., а всього підлягає сплаті на користь держави судовий збір в сумі 5512 грн. Оскільки судом не зазначено точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а саме середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, що є також підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Щодо зазначення суми грошових коштів, які підлягають стягненню суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 238 КЗпП України, при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Ч. 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до абз. 3 п. 32 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Відповідно до довідки виданої виконком Небелівської сільської ради /а.с.96/ заробітна плата [PERSON] за останні два місяці роботи, а саме жовтень та листопад 2015 року складала відповідно 2392,30 грн. та 2391,85 грн. Суд визначає середньомісячну заробітну плату на час звільнення позивачки наступним чином 2392,30 + 2391,85 = 4784,15 грн. : 2 (місяці) = 2392,075 грн. Середньоденна заробітна плата, як розрахунок величини для нарахування виплат позивачці визначається наступним чином 4784,15 грн. (загальна заробітна плата за жовтень та листопад 2015 року) : ( 42 кількість відпрацьованих робочих днів) = 113,90 грн. (середньоденна заробітна плата). Заробітна плата за час вимушеного прогулу складає 113,90 грн. (середньоденна заробітна плата) х 140 (кількість робочих днів вимушеного прогулу з відрахуванням святкових та вихідних днів) = 15946 грн. Дана сума і підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. При обчисленні середньомісячної та середньоденної заробітної плати суд керувався Порядком про обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року. Крім того виходячи із положень п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд вважає, за доцільне зазначити вірно (виходячи із позовних вимог) субєкта виконання рішення суду в абзаці пятому резолютивної частини рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12.08.2016 року. \~\~\~\~ Аналізуючи зазначені норми закону та наведене суд вважає, що є достатні підстави для ухвалення додаткового рішення на виконання ухвали апеляційного суду Кіровоградської області. На підставі викладеного

Outcome: approved