Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа Управління у справах захисту прав споживачів в Запорізькій області, про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди. В позові зазначила, що 03.06.2015 р. вона уклала з відповідачем по справі [PERSON] договір на виконання комплексних ремонтно-будівельних робіт по оздобленню балконів за адресою: [ADDRESS]. Строк виконання робіт за договором 21 календарний день після отримання авансу в розмірі 9100 грн.. Вартість робіт за договором склала 10600 грн. Договір був укладений в письмовій формі під № 01 і був підписаний позивачкою і [PERSON] Зазначає, що фактично між ними було укладено договір побутового підряду. Відповідно до умов договору, п. 3.2, відповідач зобовязався виготовити каркас і обшити його з зовнішньої і внутрішньої сторони протягом 21го календарного дня після отримання авансу в розмірі 9100 грн.. Наступного дня, після підписання договору, в якості передплати позивачка одразу сплатила відповідачу зазначену в договорі суму, після чого відповідачем було закуплено матеріал для обшивки балкону на суму 1996 грн. 62 коп.. У подальшому відповідачем було встановлено металеву конструкцію, яка з зовні була обшита пластиком. Після того, як відповідач приступив до виконання робіт, вона також домовилась з ним про встановлення на балконі шафи. Відповідач погодився і повідомив їй, що вартість матеріалу і робіт буде коштувати 1400 грн. Вона погодилась і сплатила йому зазначену суму. Також, на прохання відповідача, заплатити йому повну вартість за роботу по оздобленню балкону, вона погодилась. В неї не було сумнівів щодо непорядності відповідача, оскільки вона бачила, що було закуплено матеріал і ведуться роботи. Позивачка погодилась і заплатила відповідачу ще 1500 грн., тобто повністю всю суму за договором. Але відповідач свої зобовязання за договором виконав не належним чином, фактично було виконано лише частина робіт: виконані зварювальні роботи по виготовленню каркасу на балконі, частково обшито балкон пластиком з зовні. В подальшому всі роботи припинились і подальші роботи у встановлені договором строки виконані не були. Після спливу строку виконання робіт за договором, позивачка неодноразово телефонувала відповідачу з метою зясування коли будуть завершені роботи по виготовленню балкону. На телефонні дзвінки відповідач кожного разу обіцяв закінчити роботи найближчим часом. З телефонних розмов з відповідачем вона зрозуміла, що він не турбується про виконання своїх обовязків відповідно до договору. 14.07.2015 року після нескінченних спроб вирішити питання мирним шляхом вона звернулась до органів міліції для вирішення питання про притягнення відповідача [PERSON] до відповідальності, але їй було рекомендовано звернутися за захистом порушених прав до органів прокуратури або суду. Крім того, позивачка зазначає, що бездіяльністю зі сторони відповідача їй спричинено також моральну шкоду. Внаслідок його бездіяльності вона вже чотири місяці не може користуватись балконом за його призначенням. Балкон знаходиться в аварійному стані. Під час дощу через щілини на балкон потрапляє вода, яка протікає також на балкон сусідів, які живуть поверхом нижче. У звязку з цим, в неї з сусідами виникають суперечки і сварки, що негативно впливає на її звичний уклад життя і доброзичливі, звичні для неї, стосунки з сусідами. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд розірвати вищезазначений договір № 01 укладений з відповідачем, та стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки у розмірі 7103, 38 грн., та моральну шкоду в сумі 1500 грн. Позивачкав судовому засіданні свої позовні підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Представник третьої особи також до суду не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідач [PERSON], своєчасно повідомлений про день, час та місце слухання справи, до суду повторно не зявився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень не надав. В матеріалах справи містяться поштові повідомлення про отримання ним судової повістки (а.с.18, 26). Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивачки, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони по справі 03.06.2015 року уклали договір № 01 на виконання комплексних ремонтно-будівельних робіт по оздобленню балкону за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобовязався виготовити та встановити замовнику продукцію протягом 21 календарного дня після отримання суми авансу у розмірі 9100 грн. (п.3.2. Договору). Відповідач зазначені кошти отримав, що підтверджується його підписом у вказаному договорі. З фотокарток долучених до матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав належним чином всіх своїх договірних зобовязань, зокрема не виконав всіх ремонтних робіт, балкон не придатний для експлуатації. Як вбачається з матеріалів справи позивачка дійсно зверталась до органів міліції для вирішення питання про притягнення відповідача [PERSON] до відповідальності, але листом від 22.07.2015 року за № 30/3-9698 Шевченківський РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області їй було повідомлено, що за наслідками проведеної перевірки факти порушень чинного законодавства не знайшли свого обєктивного підтвердження, в діях [PERSON] ознак адміністративного чи кримінального правопорушення не виявлено та рекомендовано звернутися до органів прокуратури або суду за захистом порушених прав. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або ви-конання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом. У відповідності до ст. 865 ЦК України, укладено договір побутового підряду, згідно якого підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу; до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно ч. 1 ст. 872 ЦК України передбачено, якщо підрядником були допущені істотні ві-дступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. На підставі ст.. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх потреб мають право на: - захист своїх прав державою; - належну якість продукції та обслуговування; - безпеку продукції; - відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законодавством; - звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; та інше. Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів, якщо під час виконання робіт стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст.. 1167 ЦК України. Згідно з частинами 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволені вимог спожи-вача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Також суд керується пунктами 3, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року, згідно яким моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з порушенням права власності. На думку суду, заявлені вимоги щодо стягнення матеріальних збитків у розмірі 7103,38 грн. підлягають задоволенню, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобовязання і повинен повернути позивачці грошові кошти за невиконану роботу. Що стосується стягнення моральної шкоди у сумі 1500 грн., то на думку суду заявлена сума є завищеною, оскільки позивачка не обґрунтувала розмір заявленої суми належними доказами. На думку суду, в цій частині її вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд при-суджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При звер-ненні до суду позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 487, 20 грн.

Outcome: partial