Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування вимог вказує, що з відповідачем уклала шлюб 20 листопада 2005 року. Рішенням Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 06.08.2012 року шлюб розірваний. Під час шлюбу з відповідачем побудували літню кухню, яка складається з двох кімната (спальня і кухня), сарай, погріб, гараж вартістю 160 000 грн; житловий будинок вартістю 200 000 грн. Крім будинку та господарських споруд придбали автомашину [NUMBER] вартістю 60 000 грн, яка зареєстрована на ім.»я відповідача та рухоме майно. Розділити зазначене майно добровільно відповідач не бажає. Просить розділити в натурі житловий будинок по [ADDRESS] виділити у власність [PERSON] приміщення 1-1 кухня площею 14,8 кв м, 1-2 житлова кімната площею 28,2 кв м , приміщення 1-6 санвузол площею 3,4 кв м; виділити у власність [PERSON] приміщення 1-3 житлова кімната площею 16,8 кв м, приміщення 1-4 - коридор площею 11,1 кв м, приміщення 1-5 житлова кімната - 15,6 кв м та земельну ділянку біля нього згідно 2 варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи; поділити будівельні матеріали, які були витрачені на будівництво господарського блоку (літня кухня-гараж-сарай), автомобіль «ДЕУ Ланос» залишити в порядку розподілу майна відповідачу. В суді позивач позов підтримала, просять задовольнити в повному об'ємі. Відповідач та його представник в суді позов не визнали, заперечили проти його задоволення, вважають що будинок, земельна ділянка, спірний автомобіль є особистою власністю відповідача, оскільки отримано ним у спадок, автомобіль придбаний в кредит до одруження з позивачем, меблі та побутову техніку фактично розділили. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в повному обсязі встановив наступне. . Судом встановлено, що 20.11.2005 року сторони зареєстрували шлюб. Рішенням Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 06.08.2012 року шлюб розірваний. Під час спільного проживання сторони побудували на місці старого будинку, який згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-427 від 30.01.2006 року успадкував [PERSON], житловий будинок загальною площею 89,9 кв м, житловою 60,6 кв м, який складається з житлових кімнат площею 28,2 кв м, 16,8 кв м, 15,6 к м, кухні площею 14,8 кв м, коридор площею 11,1 кв м, санвузла площею 3,4 кв м. по [ADDRESS]. Згідно рішення Оринінської сільської ради № 7.3 від 24 травня 2007 року [PERSON] було надано дозвіл на будівництво одноквартирного житлового будинку та господарських будівель. Будівництво будинку проводилось за спільні кошти подружжя, що підтверджується випискою по особовому рахунку № 26200600035761 за період з 01.03.2008 року по 02.04.2012 року на ім.»я [PERSON], долученої до матеріалів справи, виписками з рахунків № ПТ01209 від 04.06.2008 року, № ПТ01519 від 20.10.2008 року, № ПТ01450 від 01.10.2008 року, № ПТ01459 від 01.10.2008 р, № ПТ01446 від 23.09.2008 р, витратної накладної № КПФК02183 від 15.05.2008 р, заказ.№ 00082 від 25.09.2008 р, квитанції до прибуткового ордеру № 00343, 00347 від 06.06.2008 р та 20.06.2008 р на придбання товарів та послуг, пов»язаних з будівництвом, та оформлених на ім.»я [PERSON] Оцінюючи зазначені докази суд критично оцінює заперечення відповідача, що будинок побудований тільки за кошти відповідача. . Рішенням виконавчого комітету Орининської сільської ради № 50.8 від 21.10.2011 року надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] на оформлення права власності в рівних частках на новозбудований житловий будинок. Рішенням виконавчого комітету Орининської сільської ради від 21.10.2011 року було визнано за сторонами право власності на зазначене домоволодіння і право власності зареєстровано за сторонами 08.11.2011 р, що підтверджується витягом з реєстру прав власності № 31968560. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 11 лютого 2013 року визнано незаконним рішення виконавчого комітету Орининської сільської ради Кам»янець-Подільського району № 50.8 від 21 жовтня 2011 року про надання дозволу [PERSON], [PERSON] на оформлення права власності на будинковолодіння [ADDRESS] та скасовано видане на підставі нього 08 листопада 2011 року свідоцтво про право власності [PERSON], [PERSON] на нерухоме майно - домоволодіння [ADDRESS]. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна № 19985138 від 03.04.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номер 16 в книзі 1 є запис про реєстрацію спірного домоволодіння на праві спільної часткової власності по ? за кожним. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ № 977892 від 03.07.2007 року за [PERSON] на підставі рішення Орининської сільської ради № 4 від 04 червня 1993 року визнано право власності на земельну ділянку площею 0,1909 га в с.Теклівка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ № 046601 від 28.11.2007 року за [PERSON] визнано право власності на 0,0185 га для ведення особистого селянського господарства в с.Теклівка. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ № 977893 від 03.07.2007 року за [PERSON] визнано право власності на 0,0268 га для ведення особистого селянського господарства в с.Теклівка. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Разом із тим, відмовляючи в задоволенні позову про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі, оскільки сторонами не надано передбаченого ст.152 ЖК України дозволу на переобладнання та перепланування спірного будинку, суд припустився помилки. Статтею 183 ЦК України встановлено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Частиною 3 статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Оскільки сторони не досягли згоди щодо поділу майна, спільне майно підлягає поділу між сторонами. Згідно висновку № 48Е-08/14 судової будівельно-технічної експертизи наведені варіанти розподілу житлового будинку та земельної ділянки. Позивач згідна на розподіл будинку за 1 варіантом і бажає отримати у власність житлові приміщення як 2 співвласнику, оскільки між сторонами склався саме такий порядок користування спірним будинком і відповідачем не заперечується. Таким чином у користуванні позивача знаходяться приміщення -1 кухня площею 14,8 кв м, 1-2 житлова кімната площею 28,2 кв м , приміщення 1-6 санвузол площею 3,4 кв м, у користуванні відповідача знаходяться приміщення 1-3 житлова кімната площею 16,8 кв м, приміщення 1-4 - коридор площею 11,1 кв м, приміщення 1-5 житлова кімната - 15,6 кв м. За таких обставин суд вважає, що саме такий порядок розподілу будинку буде відповідати правам та інтересам сторін, менш обтяжливий у подальшому витрачанні коштів для їх ізолювання, а тому його слід затвердити і зазначені приміщення передати сторонам у власність. Інших варіантів розподілу житлового будинку та земельної ділянки, які б відповідали вимогам ДБН, які б забезпечували раціональність та економічну доцільність не існує, що підтверджується висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 49Е-01/15 від 26.01.2015 року. Враховуючи, що згідно такого розподілу будинку у власність [PERSON] переходить 51,6% жилого будинку, а відповідачу 48,4%, тому з позивача на користь відповідача слід стягнути грошову компенсацію в розмірі 7 793 грн. Згідно висновку експерта для ізольованого користування виділеними дольовими частинами жилого будинку, за даним варіантом розподілу необхідно провести ремонтно-будівельні роботи, які слід зобов»язати сторони виконати, а саме зобов»язати [PERSON] демонтувати дверні блоки Д1, Д3, Д4 з коридору поз.4 в приміщення поз. 2, 1, 6, закласти цеглою даний отвір та поштукатурити і оздобити; влаштувати дверний отвір Д2 та встановити дверний блок (який був демонтований з Д1) з приміщення поз.2 в приміщення поз.1; в приміщенні поз.1 влаштувати вхідний тамбур (2,42х1,2) з якого влаштувати дверні отвори та встановити дверні блоки в санвузол і кухню (Д6, Д7); вхід в приміщення поз.1 обладнати подвійними (тамбурними) дверима; зобов»язати [PERSON] переобладнати приміщення поз.5 під приміщення кухні, в приміщенні коридору поз.4 на відстані 4,0 м від зовнішньої стіни влаштувати санвузол (2,2х1,76м), встановивши перегородку з дверним блоком Д5. Орининська сільська рада у відповідності до ст.. 152 ЖУ України надає дозвіл на проведення певних будівельних робіт по переплануванню будинку, що підтверджується листом № 76 від 03.03.2015 року.. Цим же висновком експерта визначений варіант розподілу земельної ділянки. Земельна ділянка на якій розташоване домоволодіння [ADDRESS] загальною площею 0,1909 га призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку. Враховуючи розподіл жилого будинку за 1 варіантом, суд вважає, що земельну ділянку слід розділити між сторонами згідно 1 варіанту. Згідно даного варіанту розподілу 1-му співвласнику пропонується в користування ділянка площею - 0,0955 га (зафарбована червоним кольором -Б), що відповідає ідеальній частці ?. П співвласнику пропонується в користування ділянка площею - 0,0954 га (зафарбована зеленим кольором А_, що відповідає ідеальній частці -1/2. Лінія поділу (червоного кольору) проходить по точках 1,2,3,4,5,6,7,8,9.10,11,12,13,14. На земельну ділянку 1-го співвласника встановити сервітут (право проходу для обслуговування жилого будинку площею 0,0003 га (позначена жовтим кольором на користь П співвласника. Суд вважає, що у відповідності до ст.. 120 Земельного кодексу України у власність [PERSON] переходить частина земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,0954 га за адресою [ADDRESS]. Суд вважає, шо вказаний поділ житлового будинку та земельної ділянки не суперечить вимогам закону і не порушує права та інтереси сторін. Під час спільного проживання сторони також побудували господарський блок, який згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи поділ у натурі господарського блоку неможливий за наступних причини: значна частина господарського блоку побудована на самозахвачених землях загального користування, а відповідно Земельного кодексу України землі загального користування в приватну власність не передаються; при будівництві господарського блоку сторонами було допущене грубе порушення ДБН 360-92, архітектурно-планувального завдання № 91 від 13.07.2007 року на забудову даного домоволодіння, згідно якого лінія забудови проходить на відстані 4,0 м до червоної лінії вулиці. Згідно висновку № 32Е-09/13 судової будівельно-технічної експертизи від 15.11.2013 року на будівництво господарського блоку будівельні матеріали на загальну суму 141955,0 грн. Оскільки господарський блок будувався під час шлюбу суд вважає, що за сторонами слід визнати право власності на будівельні матеріали та обладнання загальною вартістю по 70 977 грн 50 коп., які були використані в процесі будівництва літньої кухні-гараж з підвалом та прибудованим сараєм (літ.Б) , розташованого на земельній ділянці по [ADDRESS]. Суд вважає, що позивачем не надано доказів що спірний автомобіль був придбаний під час шлюбу, тому в його поділі слід відмовити. У відповідності до ст.. 88 ЦПК України суд присуджує на користь позивача понесені нею витрати по сплаті сдуоовго збору в розмірі 243,60 грн, 5000 грн відшкодування витрат по оплаті судової будівельно-технічної експертизи та стягує з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 2 960,22 грн. З врахуванням наведеного,

Outcome: partial