Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що [INFO] , у віці 72 роки в м. Іллінці, Вінницької області померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка на ряду з іншим складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,71 га. розташованої на території Павлівської сільської ради, Іллінецького району Вінницької області. В межах строку, передбаченого статтею 1270 ЦК України позивач звернулася до державного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 29.07.2015 року державним нотаріусом Іллінецької нотаріальної контори Манус В.В., реєстр 408 ( спадкова справа № 77/2015 ) [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] на частину спадкового майна. Що стосується вказаної земельної ділянки, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено з причин відсутності витягу з Державного земельного кадастру, який позивач в свою чергу не могла отримати, оскільки на час прийняття спадщини наявні ще два Державних акти на право власності на земельну ділянку належні відповідачам у справі, а земельні ділянки за своїм розташуванням та конфігурацією в них зазначені частково накладаються на земельну ділянку належну спадкодавцю. Так, відповідачу [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 234900, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010503900626. Також, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Іллінецькою державною нотаріальною конторою 20.02.2007 року за № 404, 03 липня 2007 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 376145. При цьому, спадкодавець [PERSON] разом з іншими членами родини одні із перших отримали Державні акти на право власності на земельні ділянки уже сформовані, які були розташовані поряд одна біля одної по своїй довжині перпендикулярно автодорозі м. Іллінці - м. Вінниця, що підтверджується Державними актами на право власності на земельні ділянки та рішенням 16 сесії 3 скликання Павлівської сільської ради від 22.06.2001 року з додатком. [PERSON] дізналась про порушення своїх прав в частині накладення двох земельних ділянок на її земельну ділянку 26 лютого 2013 року, коли звернулася до відділу Держземагентсва в Іллінецькому районі для отримання кадастрового номера. Рішенням № РВ - 0500009102013 відмовлено у внесені відомостей ( змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав - знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Спадкодавець планувала для захисту своїх прав звернутися до суду. На підтвердження цього нею зібрано ряд документів, в тому числі і сплачено судовий збір, що підтверджується квитанцією № к3/В/33 від 11 червня 2014 року. Натомість через хворобу остання не змогла реалізувати своє право, а [INFO] [PERSON] померла. За повідомленням відділу Держземагенства в Іллінецькому районі від 21.08.2013 року №02.20/1541 земельні ділянки відповідачів накладаються на земельну ділянку [PERSON] . Таке накладення земельних ділянок неможливо виправити без рішення суду, оскільки під час виправлення буде змінено конфігурацію земельної ділянки зазначеної в Державному акті. Надати копію Державних актів належних відповідачам Держземагенсто відмовилося, пославшись на конфіденційність інформації та рішення Конституційного суду України від 20.01.2012 року №2-рп/2012. За вказаних обставин [PERSON] позбавлена можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку належну спадкодавцю, а від так фактично володіти, користуватися та розпоряджатися нею, а тому змушена звернутися до суду з даними позовними вимогами. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд задоволити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явились, не повідомивши суду причин своєї неявки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду причин своєї неявки. За таких обставин, суд визнає за можливе вирішити справу у відсутність належним чином повідомлених відповідачів на підставі наявних у справі письмових доказів та, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, ухвалити у справі заочне рішення, яким задоволити позов частково з наступних мотивів. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Після смерті якої відкрилась спадщина, яка на ряду з іншим складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,71 га. розташованої на території Павлівської сільської ради, Іллінецького району Вінницької області, яка належала спадкодавцю у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії III- ВН № 015698 (а.с. 21), виданого Павлівською сільською радою 08 серпня 2002 року на підставі рішення 16 сесії 3 скликання Павлівської сільської ради від 22 червня 2001 року (а.с. 19-20) та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 29.07.2015 року державним нотаріусом Іллінецької нотаріальної контори Манус В.В., реєстр 408 ( спадкова справа № 77/2015 ) [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] (а.с. 26). Відповідно розпорядження Іллінецької районної державної адміністрації від 11.10.2004 року за № 313 (а.с. 31), 21 березня 2005 року відповідачу [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 234900, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010503900626. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Іллінецькою державною нотаріальною конторою 20.02.2007 року за № 404, 03 липня 2007 року відповідачу [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 376145, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010785500032. Передувало видачі вказаних державних актів розпорядження Іллінецької РДА від 15 січня 2004 року №7 (а.с. 29) та від 21 липня 2006 року за №278 (а.с. 30) «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 15.01.2004 року №7 «Про затвердження технічної документації по передачі земельних часток (паїв) із земель спільної сумісної власності колишніх членів КСП «Зоря» с. Павлівка та складання державних актів на право власності на землю власникам земельних сертифікатів на території Павлівської сільської ради Іллінецького району вінницької області». Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №022/18 від 25.07.2018 на підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів справи встановлено, що на земельну ділянку №5 належну спадкодавцю [PERSON] згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН №015698 виданого 08 серпня 2002 року на підставі рішення 16 сесії 3 скликання Павлівської сільської ради, площею 2,71 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на території Павлівської сільської ради накладаються: земельна ділянка №835 кадастровий номер 0521285500:02:000:0192 належна [PERSON] відповідно до державного акта серії ЯА №234900 та земельна ділянка кадастровий номер 0521285500:02:000:0191 належна [PERSON] відповідно до державного акта серія ЯД №376145. На земельну ділянку №5 належну спадкодавцю [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН №015698 виданого 08 серпня 2002 року на підставі рішення 16 сесії 3 скликання Павлівської сільської ради площею 2,71 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на території Павлівської сільської ради не накладається земельна ділянка №835а кадастровий номер 0521285500:02:000:0193 належна [PERSON] відповідно до державного акта серії ЯА №234900. З огляду на вищевикладене, вбачається, що спору відносно власності і площі земельних ділянок немає, тобто сторони не претендують на земельні ділянки один одного, або їх частини. При цьому спір виник між сторонами при встановленні меж належних їм земельних ділянок на місцевості, через те, що землевпорядні організації невірно встановили координати земельних ділянок позивача і відповідачів. Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 3 даної статті визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей, про що зазначено в ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Частина 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України визначає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Згідно ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, враховуючи, що землевпорядні організації які встановлювали межі належних земельних ділянок на місцевості відповідачам [PERSON] та [PERSON] невірно встановили координати даних земельних ділянок після чого видано відповідні Державні акти, суд вбачає порушення права позивача, за захистом якого спрямоване її звернення до суду, позов є доведеним належними доказами, а тому підлягає до задоволення. Приймаючи таке рішення, суд враховує той факт, що сторони належним чином і у встановленому законом порядку отримали у власність земельні ділянки, їх право власності на ці земельні ділянки ніким не оспорюється. Виходячи з цього, державні реєстрації земельних ділянок відповідачів необхідно скасувати, не позбавляючи їх права на земельні ділянки, це буде в інтересах усіх учасників, і на думку суду, є можливим і не буде порушувати прав і інтересів ні позивача, ні відповідачів, ні інших осіб у майбутньому. Згідно ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову з відповідачів належить стягнути судовий збір в рівних частинах.

Outcome: approved