Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , 2016 року народження, у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно з 07.02.2019 до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, вони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , яка проживає разом із нею, вихованням та утриманням дитини займається позивачка, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Ухвалою суду від 10.06.2019 (а.с.19) позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про дату час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились, звернувшись із відповідними клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Позивач заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач правом подання відзиву на позов не скористався, натомість надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у вказаному позивачем розмірі. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.02.2016 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, за актовим записом № 78, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб (а.с.9). Подружжя мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Встановивши фактичні обставини справи та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд наголошує, що спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд зауважує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182). Розглянувши справу у межах заявлених вимог, враховуючі всі обставини справи, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, платника аліментів, факт визнання ним позову, суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше встановленого законодавством мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку на дитину. Разом із тим, вирішуючи позов в частині стягнення з відповідача аліментів за минулий час, суд наголошує про наступне. Відповідно до ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача аліментів починаючи з 07.02.2019, тобто за минулий час, позивач в якості доказу вживання заходів щодо отримання з відповідача аліментів надає суду копію позовної заяви про стягнення з [PERSON] аліментів від 07.02.2019, копію ухвали суду від 08.02.2019 про залишення позовної заяви без руху та копію ухвали суду про повернення позовної заяви в зв`язку з невиконанням вимог, викладених в ухвалі суду. Вказані документи не можуть бути доказами вживання позивачем заходів щодо отримання з відповідача аліментів, оскільки [PERSON] не виконала вимоги суду щодо усунення недоліків, тобто не вжила заходів щодо стягнення аліментів з відповідача з 07.02.2019, також не надано доказів того, що позивач не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати. Питання про судові витрати вирішено відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial