Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 14 лютого 2011 року між нею та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина. Оскільки сторони мають різні погляди на життя, разом тривалий час не проживають та не ведуть спільного господарства, тому дані обставини змусили позивача звернутися з позовом до суду про розірвання шлюбу. В зв`язку з зазначеним просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі. Від позивача до судового засідання надійшла заява, згідно якої вона підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд слухання у справі провести за її відсутності, надала згоду на винесення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно ухвали Арбузинського районного суду від 01.08.2019 року прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як видно із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3), [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 лютого 2011 рокуу виконкомі Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області за актовим записом № 1. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На думку суду, позивачем доведено, що сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Сторони тривалий час разом не проживають. Позивач наполягав на розірванні шлюбу, а за такого суд не має права зобов`язати одного з подружжя зберегти сім`ю, якщо він категорично заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ст. 56 СК України, дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Виходячи з наведеного, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає сплата судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved