Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з означеною заявою. Мотивує тим, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 11.10.2000 року у Заставнянській сільській раді Золочівського району Львівської області. Від спільного подружнього життя мають трьох дітей, синів [PERSON] , 2001 року народження, [PERSON] , 2004 року народження та доньку [PERSON] , 2010 року народження. Життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на спільне сімейне життя та на шлюб, кожен живе своїм життям та за своїми інтересами. Відповідач зловживає алкоголем, внаслідок чого влаштовує сварки, навіть бійки, і це на очах дітей. Відповідач самоусунувся від обов`язку матеріального забезпечення сім`ї, ніде не працює. Тому вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки подружжя кожен живе своїми інтересами. Просить розірвати шлюб, оскільки, такий носить формальний характер, після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище та стягнути з відповідача в її користь понесені нею судові витрати. Позивач, до початку судового засідання, подала письмову заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити. Відповідач також подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, на розлучення згідний. Відзив на позовну заяву, чи заперечень щодо даного позову, згідно вимог ст. 178 ЦПК України, не подав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони зареєстрували шлюб 11.10.2000 року у Заставнянській сільській раді Золочівського району Львівської області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.10.2000 р. Від шлюбу мають синів [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Задвір`янською сільською радою Буського району Львівської області 19.11.2001, актовий запис № 18), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Задвір`янською сільською радою Буського району Львівської області 07.06.2004 р, актовий запис № 10) та доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Задвір`янською сільською радою Буського району Львівської області 20.08.2010 р, актовий запис № 13) Згідно ч. 1ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Беручи до уваги п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Сторонам надавався термін для можливого примирення строком на три місяці (ухвала Буського районного суду від 18.11.2019 р.), однак позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки такий не дав позитивних результатів. Судом встановлено, що сторони кожен живе своїм життям, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Сторони стали чужими один одному. Позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги, а тому збереження такого шлюбу є недоцільним. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, позивачу слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, враховуючи що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, формально існуючий шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача в користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved