Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду\~\~з позовом до [PERSON] та просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 26 квітня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №653. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 26 квітня 2014 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалось у звязку з несумісністю характерів, різними поглядами на шлюб, сімю та плани на майбутнє. Сімейні стосунки постійно погіршувались, між ними постійно виникали конфлікти. В результаті вищевказаного вони втратили почуття любові, дружби та взаємоповаги. Також позивачка зазначає, що сторони з березня місяця 2016 року не проживають разом, не ведуть спільного господарства, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинені. Примирення, подальше спільне життя та збереження шлюбу, на думку позивачки, суперечить їх інтересам. [PERSON] та її представником в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивачка також зазначила, що останніх шість місяців донька мешкає в батька, з чим вона не погоджується, та має намір звернутись до суду з позовом про відібрання дитини в відповідача. [PERSON] спочатку не визнавав позовні вимоги позивачки, та вказав, що в нього є інші відносини, проте він бажає помиритись з [PERSON] В останньому судовому засіданні відповідач позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, а також зазначив, що намагався помиритись з позивачкою, але всі його спроби на примирення були марними. Судом було розяснено сторонам право на примирення згідно ч. 5 ст. 191 ЦПК України, яким вони не бажали скористатись. Тому, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання відповідачем позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають\~\~задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~\~ Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 26 квітня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського обласного управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис №653, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №206632. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка останні шість місяців проживає разом з батьком. Позивачка не погоджується з цією обставиною, та має намір в подальшому звернутись до суду з позовом про відібрання дитини в відповідача. Проте, дані вимоги у дійсній справі [PERSON] не заявлялись, та судом не розглядались. Подружнє життя в [PERSON] з відповідачем не склалось у звязку з несумісністю характерів. Сімейні стосунки постійно погіршувались, між ними постійно виникали конфлікти. В результаті вищевказаного вони втратили почуття любові, дружби та взаємоповаги. Також судом встановлено, що сторони з березня місяця 2016 року не проживають разом, не ведуть спільного господарства, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинені, в кожного з них є інші відносини. Кожен з них живе своїм життям, не турбуючись проблемами один одного. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати. Крім того, судом встановлено, що внаслідок звернення до суду з дійсним позовом позивачка понесла додаткові витрати по оплаті судового збору у розмірі 551, 20 грн., які суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь [PERSON]

Outcome: approved