Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до Крижопільської селищної ради про визнання контракту з керівником комунального підприємства, що перебуває у комунальній власності територіальної громади селища Крижопіль недійсним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що розпорядженням голови Крижопільської селищної ради від 16.08.2005 року, №5 її переведено на посаду директора Крижопільського державного парку культури і відпочинку із 01 вересня 2005 року, з посадовим окладом згідно штатного розпису. В лютому місяці 2016 року в Крижопільській селищній раді її повідомили, що необхідно підписати контракт на один рік. Вона відмовлялась від цього оскільки їй відомо, що контракт укладається шляхом прийняття на роботу, або ж з дотриманням трудового законодавства про зміни умов праці, за період її роботи на посаді директора парку культури до неї претензій не було, але її запевнили, що це формальна необхідність і що звільняти мене з роботи селищна рада не має наміру. На посаді директора парку культури, без укладення контракту працювала із 16.08.2005 року, без жодних до неї претензій, і потреб змінювати умови праці не було, це було викликано тільки намаганням звільнити її з роботи, щоб влаштувати на роботу іншу особу. Оскільки розпорядження про звільнення її із роботи за безстроковим трудовим договором та прийняття на роботу за контрактом не видавалось, попереджень про зміни умов праці не було, в березні місяці 2016 року вона повірила заявам селищного голови і підписала контракт від 01 січня 2016 року із терміном його дії по 31 грудня 2016 року. 27 грудня 2016 року їй вручено лист голови Крижопільської селищної ради № 24-682,яким повідомлено,що контракт від 01 січня 2016 року із не буде продовжено, та запропоновано 30 грудня 2016 року провести інвентаризацію матеріальних цінностей та їх передачу створеній комісії. Також їй було вручено розпорядження селищного голови № 188 від 27.12.2016 року,яким вона звільнялась з роботи із 31 грудня 2016 року. Після звільнення їй видано трудову книжку де було внесено запис про звільнення у звязку із закінченням строку контракту відповідно до наказу директора Крижопільського парку культури та відпочинку [PERSON] № 28 від 30.12.2016 року, та проведено виплату належних сум. Вважає своє звільнення з посади директора Крижопільського державного парку культури та відпочинку протиправним. Окрім того позивачка вважає, що на її посаду поширюються вимоги Закону України «Про культуру», щодо прийняття на роботу за конкурсом і не обявлення конкурсу на заміщення посади директора парку культури і відпочинку порушує її право брати участь у конкурсі чим звужено її трудові права. Відповідачем подано заперечення на позов у якому він вважає, що порушень трудового законодавства відносно [PERSON] селищною радою не допущено, тому просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечення відповідач посилається на п. 10 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», де зазначено повноваження селищного голови щодо призначення на посади та звільнення із посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, а також на п. 4.2, розділу 4 Статуту комунального підприємства «Крижопільський державний парк культури та відпочинку», яким передбачено призначення на посаду керівника підприємства (директора) селищним головою шляхом укладення контракту. Ухвалою суду від 17 березня 2017 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Крижопільський державний парк культури та відпочинку. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали на підставах зазначених у позовній заяві. Представник Крижопільської селищної ради спеціаліст-юрист [PERSON] позов не визнала та повідомила, що контракт [PERSON] підписувала у її присутності і жодних заперечень не висловлювала, про зміну умов праці [PERSON] не попереджувалась, наказів (розпоряджень) про перевід її на роботу за контрактом селищною радою не видавалось і відповідні записи в трудову книжку не вносились. Вважає, що це не являється порушенням трудового законодавства і не являється підставою для поновлення [PERSON]В. на роботі. Представник Крижопільського державного парку культури та відпочинку директор [PERSON] підтримав позицію представника Крижопільської селищної ради. Заслухавши сторони та їх представників, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав: Відповідно до ст. 21 КЗпП України, контракт є особливою формою, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про культуру» в редакції,яка діяла на момент укладення контракту, керівники закладів культури призначаються на посаду шляхом укладення з ними трудового договору (контракту). Укладення контракту регулюється виключно законами України. Питання щодо порядку укладення контрактів при прийняття (найманні) на роботу працівників регулюються постановою Кабміну України від 19 березня 1994 року, № 170 «Про порядок застосування контрактної форми трудового договору». Відповідно до п. 4, п.п. 4.1 Статуту Крижопільського державного парку культури та відпочинку, затвердженого рішенням 35 сесії 6 скликання Крижопільської селищної ради від 06.08.2015 року, зареєстрованому 24.09.2015 року керівник підприємства (директор) призначається на посаду селищним головою шляхом укладення контракту з подальшим виданням розпорядження та звільняється з посади розпорядженням селищного голови. З огляду на положення ч. 1, ст. 21 КЗпП України укладення контракту може відбуватися як під час прийому на роботу, так і в подальшому, якщо працівник вже перебуває у трудових відносинах і працює на умовах безстрокового трудового договору. В останньому випадку має місце переведення на роботу з іншими умовами праці, що не тотожно із прийняттям на роботу. Запровадження контрактної форми трудового договору з раніше прийнятим працівником має відбуватись за процедурою зміни істотних умов праці визначеною у ст. 32 КЗпП України, тобто працівник має бути попереджений про запровадження контрактної форми трудового договору щодо нього за два місяці до укладення контракту про що має бути виданий відповідний наказ (розпорядження) доведений до відома працівника, про що також наголошено в п. 31 Постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів». Відповідно до п. 9 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого Постанови Кабміну України від 19.03.1994 року, № 170 укладений між сторонами контракт є підставою для подальшого видання наказу про прийняття на роботу або зарахування працівника на посаду із погодженої дати. Наведене узгоджується із вимогами ст. 24 КЗпП України щодо оформлення трудового договору із працівником шляхом видання відповідного наказу (розпорядження) із занесенням відповідних записів про трудову діяльність до трудової книжки працівника (ст. 48 КЗпП України). Як наводилось вище представником відповідача в судовому засіданні повідомлено, що [PERSON] про запровадження контрактної форми роботи на посаді директора парку культури та відпочинку не попереджалась, розпорядження про перевід її на роботу за контрактом не видавався, відповідні записи в трудову книжку не вносились. З огляду на наведене суд вважає,що укладенням контракту із порушенням чинного законодавства погіршено становище [PERSON] Відповідно до ст. 9 КЗпП України умови договорів,які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними. Суд вважає, що [PERSON] незаконно звільнено із посади директора Крижопільського державного парку культури та відпочинку, тому згідно ст. 236 КЗпП України підлягає стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, узгодженого сторонами відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабміну України від 8 лютого 1995 року № 100. Стягує з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved