Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/3 частки від доходу відповідача щомісячно. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між сторонами склались погані відносини, відсутнє взаєморозуміння, позивач не має бажання в подальшому підтримувати сімейні стосунки, діти фактично залишились на утриманні та вихованні матері. В судовому засіданні [PERSON] підтримала вимоги позовної заяви та пояснила, що з 1993 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від шлюбу подружжя має двох дітей - дочку [PERSON], 1994 року народження, яка на даний час досягла повноліття, проте навчається за денною формою навчання у навчальному закладі республіки Польща, та дочку [PERSON], 1999 року народження. З червня 2014 року, як пояснила позивачка, сторони припинили вести спільне господарство, і кошти на утримання дітей відповідач надає у розмірі, який є недостатнім для забезпечення їх потреб, хоча працює та має таку можливість. Позивачка пояснила також, що вона на даний час працює, її дохід складає в середньому 2500 грн. на місяць, а молодша дитина сторін має захворювання очей, з приводу якого систематично отримує лікування. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу, вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей не визнав та пояснив, що у добровільному порядку у достатньому обсязі приймає участь у їх утриманні, та має сумніви щодо використання позивачкою коштів в рахунок аліментів за цільовим призначенням. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Підставами для такого висновку суду є наступне. Судом встановлено, що сторони з 15 травня 1993 року перебувають у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 24.05.96 р. Цмінівською сільською радою Маневицького району Волинської області. Сторони мають дітей - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 02.05.94 р. Цмінівською сільською радою Маневицького району Волинської області, та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 25.05.99 р. Кузнецовським відділом РАГС. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивачка просить позов задовольнити, розірвавши шлюб, вказує на неможливість його збереження, суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати, а неповнолітню дитину подружжя залишити на вихованні матері до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що домовленості між батьками про участь в утриманні неповнолітньої дитини не досягнуто. За таких обставин суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує задовільний стан здоров»я платника та одержувача аліментів, бере до уваги, що інших утриманців, крім двох спільних дітей сторін, відповідач не має, приймає до уваги наявність у неповнолітньої [PERSON] хронічного захворювання зору, що підтверджується довідкою ДЗ «СМСЧ № 3» № 520 від 03.07.14 р. Суд враховує також те, що [PERSON] працює та має стабільний заробіток, розмір якого, як встановлено з пояснень відповідача і позивачкою не оспорюється, складає в середньому 5000 грн. З урахуванням досліджених обставин суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його щомісячного заробітку. Відповідно до ст.ст.183, 191 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом починаючи з дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до довідки Вищої школи підприємництва і адміністрації у Любліні від 26.02.14 р., [PERSON], [INFO], є студенткою вищезазначеного навчального закладу республіки Польща у 2013/2014 академічному році за стаціонарною формою навчання, плановий термін завершення якого - 30 вересня 2014 року. За таких обставин суд прийшов до висновку, що повнолітня [PERSON], [INFO], є такою, що потребує матеріальної допомоги, оскільки, незважаючи на працездатний вік, не може отримувати постійного заробітку у зв'язку з навчанням за денною формою. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] працевлаштований та має стабільний заробіток, з урахуванням цієї обставини суд прийшов до висновку, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, а також що аліменти слід стягнути у частці від його доходу. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує, що [PERSON] має іншу дитину, на утримання якої з нього стягуватимуться аліменти без урахування частки, яка припадає на дочку, що досягла повноліття, позивачка також утримує цю неповнолітню дитину, утримання від інших осіб повнолітня [PERSON] не отримує. Суд бере до уваги, що позивачка також зобов'язана утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та має таку можливість, оскільки, як встановлено з її пояснень в судовому засіданні, вона працевлаштована та має стабільний заробіток. З урахуванням цих обставин суд прийшов до висновку, що з [PERSON] слід стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітньої [PERSON] на час її навчання у розмірі 1/6 частини його щомісячного заробітку. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Так як [PERSON] закінчує навчання 30.09.14 р., суд прийшов до висновку про необхідність стягнення аліментів на її утримання до закінчення нею навчання. Судові витрати слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial