Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом про зняття заборони з майна, який мотивує тим, що за договором дарування від 02 березня 1999 року 18/50 частин домоволодіння з будівлями за адресою: [ADDRESS] було подаровано їй від чоловіка. Разом з тим, наразі при підготовці документів для розпорядження своїм майном, їй стало відомо про наявність заборони на будинок, що виникла 12 червня 1978 року та накладена на підставі договору застави. Вказує, що її чоловік у 1978 році працював на підприємстві, де було взято позику у сумі 700 рублів, які в подальшому були повернуті. Зняти вказану заборону в позасудовому порядку неможливо, оскільки підприємство, на якому працював чоловік припинило свою діяльність, а нотаріус не може зняти заборону за відсутністю доказів погашення позики. Наявність заборони на відчуження житлового будинку позбавляє позивача, як власника будинку реалізовувати свої права. У зв`язку із викладеним, просить суд скасувати заборону на відчуження житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , яка накладена на підставі договору застави б/н від 12 червня 1978 року, а також виключити житловий будинок з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. Пояснила, що заборона була накладена більше сорока років тому. Підприємство, якому була повернута позика вже не працює, а чоловік, який брав цю заставу помер. Представник відповідача - Генічеської державної нотаріальної контори Херсонської області, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки та оголошення на веб-сайті «Судова влада України», до судового засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власницею 18/50 частини домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих по [ADDRESS] на підставі договору дарування, серії ААР № 320483 від 02 березня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори. Вказане підтверджується копією відповідного договору дарування, технічним паспортом на житловий будинок та рішенням Генічеського районного суду від 19 грудня 2012 року. Як вбачається з пояснень позивача, при зверненні до нотаріуса їй стало відомо про наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборони (архівний запис) за реєстраційним номером обтяження 2465609, що зареєстрована 06 жовтня 2005 року Генічеською державною нотаріальною конторою на підставі договору застави, б/н Генічеська районна державна нотаріальна контора. Об`єктом обтяження є будинок [ADDRESS] , власником якого зазначений [PERSON] . Згідно додаткових даних, датою виникнення обтяження є 12 червня 1978 року.Вказане підтверджується наданим позивачем витягом із відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. З копії Реєстру для реєстрації заборон відчуження жилих будинків Генічеської державної нотаріальної контори вбачається, що на житловий будинок, власником якого зазначений [PERSON] накладалась заборона 12 червня 1978 року. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, аналіз зібраних у справі доказів дає підстави вважати, що наявність заборони на будинок, датою виникнення якої є 12 червня 1978 року позбавляє позивача, яка на підставі договору дарування від [PERSON] є власником 18/50 частки домоволодіння з 02 березня 1999 року належним чином розпоряджатися майном. Також суд враховує, що зняти заборону в позасудовому порядку позивач не має можливості. З огляду на викладене, суд вважає, що право позивача повинно бути захищено шляхом скасування заборони відчуження майна. Разом з тим, вимога позивача про виключення житлового будинку з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про скасування обтяження, що набрало законної сили є підставою для виключення заборони з реєстру. На підставі викладеного,

Outcome: partial