Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулась суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з [PERSON] з 20 грудня 1998 року, який зареєстрований Оваднівською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 19. Від спільного подружнього життя у них народилась одна дитина, сини - [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим і спільне життя з ним не склалося. Відповідач постійно зраджував їй з іншими жінками. В сім'ї склались складні взаємовідносини, постійно виникають непорозуміння та сварки. Вони різні за характерами, в сім'ї відсутні взаєморозуміння та довір'я. Шлюбні відносини між ними не підтримуються впродовж останніх шести років, а сам шлюб носить формальний характер. Подальше перебування в шлюбі суперечить її інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини, просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка в попередньому судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити, в своїх поясненнях зіслалась на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач на попередньому судовому засіданні заявлений позивачкою позов визнав повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.12.1998 року Оваднівською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 19. Дана обставина стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилась одна дитина, сини - [PERSON], [INFO], батьками якого являються сторони по справі. Дана обставина стверджується свідоцтвом про народження дитини. Згідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що сторони не підтримують подружніх відносин, впродовж останніх шести років, спільного господарства не ведуть, майнового спору у них немає. Їх шлюб існує лише формально, надання їм судом строку для примирення не бажають, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні.

Outcome: approved