Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідачів, яким просила суд визнати право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, площею 0,0281 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], цільове призначення «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка)», кадастровий номер 5122783200:02:001:0825; визнати право власності на частину будинку [ADDRESS], що складається з наступних приміщень: літ. 1-1 кухня, площею 13,7 кв.м, літ. 1-2 санвузол, площею 5,2 кв.м, літ. 1-3 житлова, площею 13,1 кв.м., надвірних споруд: літ. «Д» - літня кухня, площею 1,8 кв.м., літ. «Г» - погріб, площею 1,6 кв.м., літ. «Б» - літня кухня, площею 2,3 кв.м., літ. «В» - сарай, площею 2,3 кв.м., у порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Позивач подала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, вимоги позову підтримала повністю. Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання повторно не з'явились, хоча належним чином сповіщались про дату, час та місце його проведення, про поважність причин своєї неявки суду не повідомили, в зв'язку із чим, виходячи з приписів ст. 169 ЦПК України, суд вважав можливим розглядати справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини: За життя [PERSON] успадкувала за заповітом після смерті [PERSON] сорок одну сотих частин житлового будинку [ADDRESS], який сладається з: однієї черепашникової будівлі, зазначеної під літ. «А» на схематичному плані, площею 136,3 кв.м., літ. літ. «а», «а2», «а4», «а5» - прибудов, «а3» - веранди, а також господарчих будівель та споруд: літ. літ. «Б»- літньої кухні, 2пд»- підвалу, «В»- сараю, «Д1» - літньої кухні, «И»- гаражу, «К»- вбиральні, «Л»-душевої, «М»-гаражу, «Н» - котельної, І- цистерни, ІІ- брукування, №1-11 - огорожі, що встановлено судом зі змісту свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого і посвідченого 31.01.2001 року державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Чос О.П., зареєстрованого у реєстрі за № 217. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.11.2003 року № 2-29/2003 вказане свідоцтво про право на спадщину визнано частково недійсним, виключено з цього свідоцтва кімнату, площею 17,8 кв.м., підвал під будинком, коридори, площею 2,4 кв.м., та 3,8 кв.м. За життя своє право власності на спадкове майно в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно [PERSON] не зареєструвала. З життя [PERSON] рішенням 15 сесії V скликання Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 25.04.2008 року № 512-V виділено у власність земельну ділянку, загальною площею 0,0281 га, цільове призначення «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка)», кадастровий номер 5122783200:02:001:0825. 27.10.2010 року на ім'я [PERSON] Крижанівською сільською радою Комінтернівського району Одеської області було видано державний акт. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON], що був посвідчений 25.05.2001 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 3645. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина. У нотаріальному порядку [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки державний акт на ім'я спадкодавця виданий після її смерті, а свідоцтво про право на спадщину від 31.01.2001 року рішенням суду визнан частково недійсним. Встановивши дійсні правовідносини, суд звертається до законодавства, яким ці правовідносини врегульовані: Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності даних державної реєстрації на нерухоме майно, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. В силу ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. В матеріалах справи відсутні докази державної реєстрації права [PERSON] на спірну земельну ділянку. Разом із тим, з урахуванням наявності рішення 15 сесії V скликання Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 25.04.2008 року № 512-V, яким за життя [PERSON] виділено у власність земельну ділянку, в силу положень ст. 116 ЗК України, [PERSON] мала право на набуття права власності на землю, і набула таке право, проте за життя це право в неї не виникло, в зв'язку з тривалою видачею правовстановлюючого документу на її ім'я та державної реєстрації права власності. Такої позиції дотримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Так, відповідно до п. 3.5 Інформаційного листа від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Таким чином, суд вважає, що право на завершення процедури приватизації земельної ділянки та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, не припинилось внаслідок смерті спадкодавця - [PERSON], і, в сенсі положення ст. 1218 ЦК України, може бути успадковано на загальних підставах. Таким чином, суд знаходить позовні вимоги в частині визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки, площею 0,0281 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], цільове призначення «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка)», кадастровий номер 5122783200:02:001:0825, повністю обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. В силу положення п. 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 року, зі змінами та доповненнями № 51/5 (№ 0714-00) від 17.10.2000 року, право власності на житловий будинок може бути підтверджено, серед іншого, свідоцтвом про право на спадщину. Таким чином, право [PERSON] на спірні частини житлового будинку [ADDRESS], що складаються з наступних приміщень: літ. 1-1 кухня, площею 13,7 кв.м, літ. 1-2 санвузол, площею 5,2 кв.м, літ. 1-3 житлова, площею 13,1 кв.м., надвірних споруд: літ. «Д» - літня кухня, площею 1,8 кв.м., літ. «Г» - погріб, площею 1,6 кв.м., літ. «Б» - літня кухня, площею 2,3 кв.м., літ. «В» - сарай, площею 2,3 кв.м., підтверджено відповідним документом, який, на час його видачі, визнавався законодавцем як правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на житловий будинок. Суд враховує, що у своєму позові [PERSON] не враховує житлових та допоміжних приміщень, що були виключені зі складу спадкового майна рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.11.2003 року № 2-29/2003, зокрема, кімнату, площею 17,8 кв.м., підвал під будинком, коридори, площею 2,4 кв.м., та 3,8 кв.м. Таким чином, суд знаходить обгрунтованими доводи позову і в цій частині, осільки право власності спадкодавця на наведені частини житлового будинку за життя було підтверджено відповідним правовстановлюючим документом. На підставі наведеного,

Outcome: approved