Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що вона народилась [INFO] і її дошлюбне прізвище було - [PERSON]. 16.11.1985 року вона вийшла заміж і після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (на російській мові- [PERSON]). [INFO] в неї народилась дитина - дочка [PERSON], прізвище якої в свідоцтві про її народження на російській мові було записане - [PERSON], а в графі «мати» були записані відомості стосовно неї на російській мові - [PERSON]. В даний час вона звернулась до управління ПФУ в Тульчинському районі з заявою про оформлення пенсії. Але в зв»язку з тим, що під час проведення паспортизації та видачі паспортів українського зразку прізвище [PERSON] на російській мові було переведено на [PERSON] на українській мові, то вона не може підтвердити, що [PERSON] на російській мові являється її дочкою та що їй належить свідоцтво про укладення шлюбу, в якому її та чоловіка прізвища на російській мові записані [PERSON]. Встановлення юридичного факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу їй необхідно для оформлення своїх пенсійних прав. В зв'язку з тим, що факт родинних відносин та факт належності правовстановлюючих документів може бути встановлений лише в судовому порядку, то за захистом своїх прав вона звернулася до суду з даною заявою. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав і надав суду пояснення аналогічні викладеним в заяві. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним в свідоцтві про народження або в паспорті. Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 256 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Суд, заслухавши заявника, свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] являється матір»ю [PERSON] ( на російській мові ), дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задовольнити частково, так як вона, крім показів заявника, свідків підтверджується матеріалами справи: копією свідоцтва про народження [PERSON], згідно якого її батьками значаться [PERSON] та [PERSON], виданого на російській мові ; копією свідоцтва про одруження згідно якого [PERSON] і [PERSON] уклали 16 листопада 1985 року шлюб, виданого на російській мові ( а.с.4 ), записами в домовій книзі, де заявник значиться як [PERSON], її дочка [PERSON] та чоловік [PERSON], копією паспорту [PERSON] в якому є відмітка, що остання зареєструвала шлюб 16.11.1985 року Железнодорожним ЗАГСом з [PERSON] ( а.с.3 ), копією паспорту на ім»я [PERSON], якому є відмітка про реєстрацію шлюбу з [PERSON] 16.11.1985 року Железнодорожним ЗАГСом ( а.с.8 ). Факт того, що [PERSON] являється матір»ю [PERSON] підтверджується співзвучністю прізвищ на російській та українській мовах. Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні підтверджений факт , що [PERSON] є матір»ю [PERSON] ( на російській мові ), яка народилась [INFO]. В встановленні факту належності заявнику свідоцтва про укладення шлюбу слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial