Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.11.2008 року позивач уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований Запорізьким міським відділом РАЦС Головного управління юстиції в Запорізькій області, актовий запис № 338. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2012 р. шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2016 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.06.2016 року. 27.09.2016 року було відкрито виконавче провадження в Олександрівському ВДВС м. Запоріжжя. З 16.06.2016 року по 14.02.2017 року позивач не отримувала аліментів з відповідача. [PERSON] не цікавиться життям сина, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування [PERSON] та її дитини, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи інтереси дитини [PERSON], просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Його неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних матеріалів в справі достатньо для розгляду її суті. Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги вважає обґрунтованими, надала суду висновок про можливість позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина. Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позов підлягає повному задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3, 30.03.2007, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. За тими ж роз'ясненнями, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В абз. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.06.2016 року. Відповідно до довідки Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя про неотримання аліментів від 14.02.2017 р. № 52/4 [PERSON] не отримувала аліменти з [PERSON] у період з 16.06.2016 р. по 14.02.2017 р. згідно з виконавчим листом № 2/331/1114/2016, який видано Жовтневим районним судом м. Запоріжжя. Згідно з довідками про реєстрацію місця проживання особи № 04-27/1-1904 від 13.02.2017 р. та № 04-27/1-1905 від 13.02.2017 року, [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до інформації № 01-10/22 від 16.02.2017 р. наданої Дошкільним навчальним закладом (дитячий садок) № 108 «Теремок», [PERSON], [INFO] відвідував дошкільний навчальний заклад № 108 «Теремок» ЗМР Запорізької області з 01.06.2012 р. і був відрахований 18.08.2015 р. у зв'язку зі вступом до школи. В період відвідування дошкільного закладу дитину до установи приводили і забирали мати, [PERSON], її батьки і сестра. [PERSON] вносила плату за харчування дитини, відвідувала загальні і групові збори, брала участь в заходах дошкільного закладу - святах, розвагах, конкурсах, виставках, днях відкритих дверей тощо. Питання виховання і розвитку [PERSON] обговорювались з його матір'ю [PERSON], оскільки за весь період відвідування хлопчиком дошкільного навчального закладу батько його не приводив і не забирав. Згідно з довідкою Запорізької гімназії «Контакт» від 14.02.2017 р. № 51, [PERSON] займається вихованням неповнолітньої дитини одна. [PERSON], батько учня 2Б класу [PERSON], протягом усього періоду навчання не брав участі у вихованні дитини, навчанням сина не цікавиться, не відвідує батьківські збори, у шкільних та класних заходах участі не приймає. Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району як органу опіки та піклування від 20.04.2017 року № 0646/05-05/04, районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району як орган опіки та піклування вважає можливим позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, позбавлення батьківських прав, це спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Як роз'яснено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Пленум Верховного Суду України в п. 15 зазначеної вище постанови роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із змісту ч. 3 ст. 181 СК України слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька і (або) у твердій грошовий сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України в постанові N 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК . Виходячи з матеріального становища сторін та враховуючи стан їх здоров'я, а також те, що відповідач по справі, мати дитини в добровільному порядку не піклується про утримання малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. Відповідно до 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, щодо стягнення аліментів з відповідача вже було вирішено питання та винесено відповідне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2016 р. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналогічним чином питання обов'язків доказування та питання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому слід зазначити, що доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях. Відповідач не надав суду жодних заперечень з приводу позовних вимог позивача, а докази, наявні в матеріалах справи вказують на те, що [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків та не виявляє до малолітнього сина ніякої уваги та турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання, утримання сина, його долі, стану його здоров'я, умовами виховання не цікавиться, матеріально дитину не підтримує, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. Враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею судових витрат пропорційно сумі задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved