Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в обґрунтування якого посилається на те, що з 22.03.2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого народилась малолітня дитина [PERSON], [INFO], який знаходяться на її утриманні. [PERSON], який є батьком дитини, грошових коштів на її утримання добровільно не надає, а тому просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином повноліття. Також, як дружина, з якою проживає дитина, яка не досягла трьохрічного віку, відповідно до положень ст.84 Сімейного кодексу України, має право на утримання від відповідача до досягнення сином [PERSON] трьох років, і просить стягувати його в розмірі 1/4 його заробітку (доходу), щомісячно. Позивач [PERSON] зменшила заявлені позовні вимоги в частині стягнення утримання для дружини, з якою проживає дитина до досягнення трирічного віку та просить стягували лише аліменти на утримання сина, визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 550 грн., приймаючи до уваги ту обставину, що відповідач має мінливий дохід. Пояснила суду, що вона не працює, отримує соціальну допомогу в зв’язку з народженням дитини, інших доходів немає. Батько дитини жодної матеріальної допомоги на її утримання не надає, з сином не бачиться і участі у його вихованні не приймає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином згідно поштової розписки про вручення судової повістки. Згідно письмових заперечень вказав, що на даний час він одружився вдруге і дружина вагітна, що вимагає від нього постійних додаткових витрат як зараз, так і в майбутньому, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 450 грн. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серія І-ГЮ №076315 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що був розірваний згідно рішення Горохівського районного суду Волинської області від 01.03.2013 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серія І-ГЮ №184542). Із довідки виконавчого комітету Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області №1406 від 21.05.2013 року вбачається, що малолітня дитини [PERSON] проживає з матір’ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до положень ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями до ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов’язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання обов’язку утримувати сина, а тому з метою захисту інтересів малолітньої дитини, яка має право на утримання від своїх батьків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів з [PERSON] Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд відповідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України приймає до уваги стан здоров’я та матеріальне становище дитини, її потреби для забезпечення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у відповідача вагітної дружини, та визначає розмір аліментів – 550 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стяненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved