Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення їх спільною дитиною трьох років. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона із відповідачем по справі перебували у незареєстрованому шлюбі з 2016 року по 2019 рік. Від спільного проживання у сторін [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом із позивачем по справі та перебуває на її утриманні. Позивач наполягає, що сімейні відносини між сторонами не склалися, відповідач проживає окремо та добровільно не надає допомоги на утримання свого сина, окрім того позивач наполягає, що вона знаходиться у вимушеній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, постійного доходу не має, а тому перебуває в скрутному матеріальному становищі, оскільки за вказаних вище обставин працювати немає змоги. Відповідач відмовляється надавати допомогу на її утримання, а тому вона змушена була звернутись до суду із вказаною позовною заявою про стягнення із відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 27.03.2020 року дана справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд вважає за можливе\~ розглянути справу за\~ матеріалами справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі не перебували в зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час проживали однією сім`єю та мають спільну дитину. Вказана обставина стверджується довідкою виданою виконкомом Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 04.05.2020 року за №411, відповідно до якої [PERSON] та [PERSON] проживали у цивільному шлюбі та мають спільну дитину [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження (серії [NUMBER] від 10.09.2018 року) у сторін по справі [INFO] народився син [PERSON] . Позивач наполягає, що [PERSON] матеріальну допомогу на утримання позивача, яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по [INFO] , не надає. Частиною 2 ст. 91 СК України визначено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86 \~і\~ 88 \~цього Кодексу. Нормами ст. 84 СК України визначено, що дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~-\~батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох\~років. Право\~на утримання\~вагітна дружина,\~а також\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має незалежно\~від того,\~чи вона\~працює,\~та незалежно\~від її\~матеріального становища,\~за умови,\~що чоловік\~може надавати\~матеріальну допомогу.\~ Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Вказана вимоги чинного законодавства поширюється і на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, що продиктовано нормами ст.. 91 СК України. Так судом встановлено, що матеріальну допомогу на утримання позивача, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює, відповідач не надає. Доходів позивача не достатньо для самостійного утримання дитини, оскільки позивач на даний час не працює. На підставі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у часті від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідну до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При визначенні розміру аліментів на утримання позивача, суд враховує те, що відповідач жодних заперечень стосовно позовних вимог до суду не надав та не навів суду жодних підстав які б давали суду вважати, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивача до досягнення їх дитини трирічного віку. За таких обставин вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку підлягають до повного задоволення. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд також вважає, що з відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, необхідно стягти судові витрати на користь держави. На підставі зазначеного та

Outcome: approved