Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги, з урахуванням уточнення позовних вимог, позивач мотивує тим, що 22 травня 2014 року батько позивача [PERSON] надав [PERSON] грошову позику у сумі 10000,0 грн. в термін до 22 жовтня 2014 року з платою за користування позикою у розмірі 10% щомісяця від суми позики. [PERSON] помер 28.08.2014 року, а його єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, стала його дочка, позивач по справі [PERSON] Оскільки відповідач у строк до 22 жовтня 2014 року всієї суми боргу не повернула, позивач звернулася до суду із відповідним позовом згідно якого просила стягнути із відповідача борг у розмірі 10000,00 грн., проценти від позики у розмірі 27000,00 грн., три проценти річних за користування чужими грошовими коштами, що становить 570,41 грн., витрати від інфляції, що складають 5270,00 грн., сплачену суму судового збору у розмірі 1038,40 грн., інші судові витрати у сумі 820 грн. Позивач та її представник у судове засідання не зявились, від її представника за довіреністю надійшла заява, в якій представник позивача просила розгляд справи здійснювати за їх відсутністю, на уточнених позовних вимогах наполягали. Відповідач по справі жодного разу в судове засідання не з`явилась, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце судового розгляду ставилася до відому належним чином. Враховуючи неодноразові неявки відповідача до суду, та з метою забезпечення дотримання принципів розумності та своєчасності розгляду і вирішення справи, суд розглядає справу за відсутності відповідача заочно. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 15 та ст. 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Як вбачається із копії розписки від 22.05.2014 року [PERSON] взяла в борг у [PERSON] терміном на пять місяців 10000,0 грн. під 10% місячних. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-БК №314241 від 03.10.2014 року) [PERSON] помер 28 вересня 2014 року, про що складено актовий запис за № 204. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Суд бере до уваги, що [PERSON] прийняла спадщину та є спадкоємницею майна померлого [PERSON], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.08.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1973, а тому на підставі ст. 1230 ЦК України до неї перейшло право вимоги виконання договірних зобовязань та відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у таких зобовязаннях. Такої ж думки дотримується і Пленум Верховного суду України, який у постанові №7 від 30 травня 2008 року зазначив, що у разі смерті особи, якій були заподіяні збитки в результаті невиконання договору, до складу спадщини входить право на відшкодування як реальних збитків, так і упущеної вигоди. До спадкоємців переходить і право вибору способу відшкодування. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином суд приходить до висновку, що в даному випадку розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видавався боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. А оскільки кредитор помер право вимоги по вказаному зобовязанню перейшло до його спадкоємця на тих же умовах і підставах які діяли між сторонами у момент його укладення. Відповідач свої зобовязання не виконав, а тому має повернути суму боргу із врахуванням відповідних процентів від суми позики. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобовязання за даним договором. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З огляду на зазначене, позивач має право стягнути з Відповідача 10% від суми позики у розмірі 10000,0 (десять тисяч) гривень, які підлягають виплаті щомісяця до дня повернення позики. Оскільки період нарахування процентів складається з 22.05.2014 року по 22.08.2016 року, загальний розмір процентів буде складати 27000,00 грн. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дослідивши розрахунок інфляційних витрат наданих позивачем, суд погоджується, що із відповідача по справі необхідно стягнути три проценти річних від простроченої суми, що становить 570 грн. 41 коп., а також загальний розмір інфляційних витрат, що складає 5270,0 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають до повного задоволення. Згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом судової справи належать в тому числі витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. У матеріалах справи наявні відповідні квитанції із яких вбачається, що позивач здійснював оплату за оголошення про виклик відповідача в газеті «Час Київщини» та «Урядовий курєр», а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати понесені ним при подачі позову до суду, які складаються із судового збору на суму 1038 грн. 40 коп., та витрат на оголошення в газеті на загальну суму 820 грн.. На підставі зазначеного та

Outcome: approved