Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з проведенням індексації відповідно до закону на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], починаючи стягнення з дати подачі позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття; допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В позові покликається на те, що з відповідачем одружилися 20.07.2009 року. За час шлюбу у сторін народилося четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які на даний час є малолітніми і проживають разом із позивачкою і перебувають на її утриманні та вихованні. Відповідач коштів на проживання та утримання дітей не дає, нічим не забезпечує, не турбується про їх життя та здоров'я, зароблені ним кошти витрачає на свої потреби. Позивачка самостійно намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітніх дітей, а також виконувати всі інші, покладені на неї законом обов'язки. Відповідач фізично здоровий, працює, має можливість надавати матеріальну допомогу дітям, але добровільно цього не робить. Позивачка в судове засідання не з'явилася. До суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що він з дружиною і дітьми живуть по [ADDRESS]. Дружина ніде не працює. Він їздить на заробітки в Чехію на 6 місяців, потім приїжджає додому на 3 місяці. Коли він знаходиться вдома, то працює помічником майстра від печей, також він є археологом. З Чехії він передає дружині та дітям у місяць приблизно 500-600 доларів. Дружину і дітей забезпечує всім необхідним. Зазначив, що без сім'ї і дітей він не може жити, і вважає, що стягнення аліментів може призвести до розпаду сім'ї. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, згідно гл.10 ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності позивачки. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 20 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області стверджується, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб 20.07.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 76. У шлюбі в сторін народилося четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що стверджується копіями їх свідоцтв про народження, виданих виконкомом Чортовецької сільської ради, відповідно: 04.11.2011 р. серії [NUMBER], актовий запис за № 16; 28.11.2013 р. серії [NUMBER], актовий запис за № 20; 04.07.2016 р. серії [NUMBER] актовий запис за № 5; 04.07.2017 р. серії [NUMBER], актовий запис за № 4. З довідки № 12, виданої 02.01.2019 року виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради вбачається, що діти сторін: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають разом із [PERSON], [INFO]. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно зч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що відповідач коштів в достатньому обсязі на утримання неповнолітніх дітей не дає. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 згаданого Кодексу передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року № 2629-VIII визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2019 року становить 1626 гривень; прожитковий мінімум для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину: віком до 6 років з 1 січня 2019 року не може бути менший, ніж 813 грн; вікoм від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року не може бути менший, ніж 1013,5 грн. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачкою підстави позовних вимог, обставини, визначені ст.ст.182, 184 СК України, позицію відповідача, виходячи із розміру встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 (одній тисячі двісті) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з проведенням індексації відповідно до закону на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 04.01.2019 р., тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial