Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що подружні відносини фактично припинені з грудня 2016 року, з вини обох сторін сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими, спільне життя не склалося через відсуніть взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні стосунки, ведення спільного господарства. Шлюб був зареєстрований 13 серпня 2014 року, у шлюбі народився син [PERSON] [INFO] року. Позивач у підготовче судове засідання не з'явилась, надала заяву про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав, строк на примирення просив не надавати, розірвати шлюб у підготовчому судовому засіданні без його участі. Позовна заява надійшла до суду 24.04.2018 року, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, позовна заява прийнята до розгляду та відкрито загальне позовне провадження ухвалою суду від 02 травня 2018 року. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, встановивши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому судовому засіданні, за наслідками якого винести рішення про задоволення вимог позивача. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 13 серпня 2014 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Куликівського районного управління юстиції у Чернігівської області (а.с.7) Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 6) Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі. У зв'язку із визнанням позову відповідачем та відповідно до ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved