Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Бурштинської міської ради і просить визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно - на земельну ділянку, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею - 0.3770 га,у землі яка перебуває у колективній власності спілки селян «Власників України», розміром - 37.7 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості)- сертифікат [NUMBER]від 12 грудня 2000 року, яка на день смерті належала її матері - [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з`явилася, попередньо подала заяву про підтримання позовних вимог повністю та просила справу слухати за її відсутності. Представник Бурштинської міської ради подав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, позов просить задовольнити, справу слухати за відсутності представника міської ради. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПУ України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного, судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Спадкодавець [PERSON] на час своєї смерті проживала у [ADDRESS] - одна, про що свідчить довідка за № 1160 від 28 липня 2015 року, видана виконавчим комітетом Бурштинської міської ради Галицького району Івано-Франківської області. Після смерті матері відкрилася спадщина за заповітом. Ще за життя мати позивача [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все, що належатиме їй на день її смерті заповіла позивачу - [PERSON], [INFO]. Заповіт був складений 22 березня 1994 року і нотаріально посвідчений секретарем виконавчого комітету Бурштинської міської Ради народних депутатів Івано-Франківської області - [PERSON]. Даний заповіт від 22 березня 1994 року від імені [PERSON] не змінювався і не відмінювався, про що свідчить відмітка на ньому від 01 серпня 2000 року. Позивач поданій справі являється єдиним спадкоємцем за заповітом. До складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] входить нерухоме майно, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею - 0.3770 га., ринкова вартість якої згідно Висновку «Про ринкову вартість земельної ділянки» становить - 13 570.00 (тринадцять тисяч п»ятсот сімдесят) гривень (земельна частка (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Власників України», розміром - 37.7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) - сертифікат [NUMBER] від 12 грудня 2000 року), яка належала [PERSON] за життя. У липні 2015 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Галицького районного нотаріального округу в Івано-Франківській області - [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, нотаріус повідомила про те, що у зв'язку із тим, що на майно спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] і на день смерті була зареєстрована та проживала у селі Вигівка Галицького району Івано-Франківської області, а саме: -земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею - 0.3770 га., ринкова вартість якої згідно Висновку «Про ринкову вартість земельної ділянки» становить - 13 570.00 (тринадцять тисяч п»ятсот сімдесят) гривень (земельна ділянка (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Власників України», розміром - 37.7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) - сертифікат [NUMBER] від 12 грудня 2000 року) - позивачем не подано оригінал правовстановлюючого документу, який засвідчує право власності, а тому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку не може бути видано. Копію письмової відмови додано до матеріалів справи Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від спадкодавця до спадкоємців. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи зазначені у заповіті. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.. 392 Цивільного кодексу України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності із ст. 1233 Цивільного кодексу України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності із ст. 1268 ч. 1 Цивільного кодексу України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За таких обставин, суд вважає, за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, а саме: земельну ділянку, яка на день смерті належала матері позивача - [PERSON] На підставі викладеного та,

Outcome: approved