Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що є власником зазначеної кватири. Відповідач є її племінником, зареєстрований в даній квартирі, але не проживає в ній з 2000 року, квартирою не користується, речі не зберігає. Ухвалою суду від 22 травня 2020 року до участі у цій справі залучено як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона є власником 1/2 частини будинку по [ADDRESS] , що [ADDRESS] . Будинок отримала в спадок після смерті матері. В будинку зареєстровані її племінники [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] зніметься з реєстрації самостійно, а [PERSON] перебуває за кордоном, до міста Олександрії не приїздить, тому добровільно знятися з реєстрації не має можливості. В будинок вселяється її донька, яка має намір там зареєструвати своє місце проживання та отримати житлову субсидію, оскільки має двох неповнолітніх дітей. Відповідача у вказаному будинку прописала її мати, тобто його баба. Відповідач в будинку не проживав взагалі, близько семи останніх років проживає за кордоном, та сюди не приїздить. Інші учасники справи, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Від відповідача надійшла заява про те, що заперечень до позову він не має. При цьому прибути в судове засідання він не має можливості, оскільки перебуває за кордоном. Від третьої особи - [PERSON] надійшла заява про те, що він не має можливості прибути в судове засідання. Від третьої особи - [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу без її часті та ухвалити рішення на розсуд суду. Оскільки, від відповідача та третьої особи [PERSON] клопотань про відкладення розгляду справи чи неможливість розгляду справи без їх участі до суду не надходило та підстав для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви в судовому засіданні, визначених ЦПК України, судом не встановлено, то судом постановлена ухвала про розгляд справи у відсутність зазначених осіб. Заслухавши вступне слово позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Позивач є власником 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель під [ADDRESS] . Власником іншої 1/2 частки зазначеного житлового будинку була [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті з заявами про прийняття спадщини звернулися її донька - [PERSON] та її син - [PERSON] . Тобто, в зазначену будинку маються дві відокремлені квартири. При цьому, 1/2 частки житлового будинку позивача припадає на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої 06 лютого 2020 року Квартальним комітетом №38 Олександрійської міської ради, вих. №18, в квартирі [ADDRESS] зазначено, що власником є [PERSON] та в квартирі зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - племінник, [PERSON] , [INFO] - племінниця. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані але не проживають. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України), а саме, від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Наведене свідчить, що задоволення позову про позбавлення особи права користування жилим приміщенням можливе лише у відношенні тієї особи, яка вже набула права користування конкретним житловим приміщенням, вселилась в нього в установленому порядку у якості члена сім`ї наймача, члена ЖБК або члена сім`ї власника квартири чи будинку, однак певний час без поважних на те причин в ньому не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням для проживання понад встановлений законодавством термін. Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16. Згідно з актами, складеними 25 лютого 2020 року, 11 червня 2020 року, 01 липня 2020 року, 02 липня 2020 року та 14 липня 2020 року квартальним комітетом №38 Олександрійської міської ради за участю сусідів встановлено, що відповідач [PERSON] , 1980 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає з 2000 року. На момент обстеження квартири [PERSON] та його речі в квартирі відсутні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачем вже шістнадцять років. [PERSON] в спірному будинку ніколи не проживав. Останній раз відповідача вона бачила близько десяти років тому. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в будинку по сусідству з позивачем з 1962 року. [PERSON] вона не бачила приблизно десять років. В спірному будинку він не проживає. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а відповідач визнанню таким, що втратив право користування житлом - квартирою [ADDRESS] . На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягала. На підставі ст. ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved