Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в Галицький районний суд Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], третя особа Відділ державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання дитини, стягнення додаткових витрат на дитину та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та індексації алімениів. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, 28 грудня 2010 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області винесено рішення про стягнення з [PERSON] в її користь аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі по 450 грн. в місяць до досягнення сином повноліття. На даний час суми стягнутих аліментів є недостатніми для утримання дитини, забезпечення достатнього фізичного, духовного розвитку, а тому просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 1500, 00 грн. в місяць на утримання дитини. Визначені рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2010 року аліменти позивач добровільно не сплачує. Рішення скеровано до примусового виконання органами державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції, однак відповідач аліменти сплачує не в повному обсязі, внаслідок чого, станом на 01 березня 2016 року утворилася значна заборгованість, яка становить 8\~615, 00 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів за період з січня 2011 року по лютий 2016 року, яка згідно розрахунку складає 52\~361, 94 грн., а також суму індексації аліментів, що становить 5\~779, 35 грн. Окрім того, син [PERSON], часто хворіє і є інвалідом дитинства, позивач щомісяця витрачає значну суму коштів на лікування дитини, тому вважає, що відповідач повинен нести витрати на рівні з нею, тобто повинен сплатити їй половину коштів додаткових витрат, витрачених нею на лікування сина в сумі 3\~207, 00 грн., а також просить стягувати з відповідача передбачувані витрати на дитину, що викликані хворобою сина, в розмірі по 1500, 00 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Зазначила, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в зазначеному нею розмірі, оскільки працює за кордоном отримує значну заробітну плату, однак умисно ухиляється від сплати таких. Представник позивача адвокат [PERSON]. позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, скерував письмові заперечення та представника. Заперечуючи позов відповідач покликається на те, що його матеріальний стан є важким. Він ніде не працює, змушений здійснювати догляд за своїм батьком інвалідом 1 групи психічного захворювання, відтак не взмозі сплачувати аліменти у більшому розмірі. Інші вимоги вважає недоведеними. Представник відповідача [PERSON] позов в судовому засіданні позов заперечила, надала пояснення аналогічні запереченням відповідача. Дослідивши здобуті докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, враховуючи наступне. 28 грудня 2010 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області винесено рішення про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі по 450 грн. в місяць до досягнення сином повноліття. На даний час суми стягнутих аліментів є недостатніми для утримання дитини, забезпечення достатнього фізичного, духовного розвитку. Визначені рішенням суду аліменти позивач добровільно не сплачує. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 2, 3, ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, зокрема, встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, обовязок обох батьків утримувати дітей до досягнення повноліття, наявність доходів в кожного з батьків, суд вважає, що призначені рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2010 року аліменти в розмірі 450 грн. на дитину, які підлягають сплаті відповідачем, на даний час є недостатніми для забезпечення рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а тому розмір таких слід збільшити до 1500, 00 грн. на місяць на утримання сина. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Судом встановлено, що відповідач знаючи про обовязок сплачувати аліменти, добровільно такі не сплачував в повному обсязі. Рішення скеровано до примусового виконання органами державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції. Заборгованість по сплаті аліментів доводиться довідкою - розрахунком виданою відділом ДВС Косівського районного управління юстиції і така, станом на 01.03.2016 року становить 8\~615, 00 За таких обставин з відповідача слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. Перевіривши правильність розрахунку неустойки (пені) наданої позивачем, враховуючи також помісячне збільшення боргу, сума неустойки (пені), що підлягає до стягнення, складає 52\~361, 94 грн. Відповідно до ч.2 184\~СК України розмір аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у справі за № 6-113-цс-13 визначена правова позиція по даній категорії справ, згідно якої, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що під індексацією грошових коштів у законодавстві розуміється встановлений законами й іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно розрахунку розміру індексації аліментів, здійсненого позивачем, такий становить 5 779 грн.35 коп. Як вбачається із змісту ч.1 ст. 20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовні давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст. 72, ч.2 ст. 129, ч.3 ст. 138, ч.3 ст. 139 цього Кодексу. Судом встановлено, що індексація аліментів за вказаний період ні судом, ні органом державної виконавчої служби не проводилася, таким чином, відповідно до вищезгаданих нормативно-правових актів позивач має право на одержання індексації аліментів, розмір яких визначений судом у твердій грошовій сумі, за весь час стягнення аліментів. Згідно\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. До участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами можна притягати лише батьків дитини. Оскільки у цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення. Виходячи із принципу рівності обов'язків обох батьків щодо дітей, який передбачає, що кожен із них зобов'язаний забезпечувати утримання дітям, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на сина [PERSON], оскільки такий згідно висновку лікарсько-консультативної комісії поліклінічного відділення КО «Бурштинська центральна міська лікарня» № 93 від 01.03.2016 р. хворіє, діагноз сенсоневральна приглуховатість двобічна II-III ст., знаходиться на «Д» обліку, як інвалід дитинства і потребує постійного лікування, та про задоволення позовних вимог про стягнення половини вказаних документально підтверджених понесених додаткових витрат у виді одноразової виплати в сумі 3\~207, 00 грн. грн. Враховуючи те, що позивачем не надано доказів, що стверджують необхідність понесення регулярно передбачуваних витрат на лікування сина, в задоволенні позову в частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину на майбутнє в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно, слід відмовити. Суд критично оцінює доводи відповідача та його представника про, оскільки відповідач в період з 02 червня 2015 року по 27 жовтня 2015 року перебував за кордоном, та 09 липня 2016 знову з перетнув державний кордон України (виїзд). Враховуючи тривалість перебування, таке повязане не інакше, як з метою працевлаштування. По справі слід провести розподіл судових витрат між сторонами в порядку визначеному ст. 88 ЦПК України, зокрема, стягнути з відповідача судовий збір на користь держави та на користь позивача понесені нею судові витрати.

Outcome: partial