Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби міста Києва [PERSON] територіального управління юстиції у місті Києві про звільнення спадкового майна з-під арешту. В обґрунтування позову посилається на те, що 27 лютого 2018 року помер її чоловік [PERSON]. Померлому, за життя, на праві власності належали 41/300 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: м. Шепетівка, вул. Молодики Андрія (до перейменування Крупської), 20, Хмельницької області; 1/5 частка земельної ділянки від загальної площі 3,0068 га, кадастровий номер 6825588000:05:002:0138, яка знаходиться за адресою: Старобейзимська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області; 1/5 частка земельної ділянки від загальної площі 3,0069 га, кадастровий номер 6825588000:05:002:0137, яка знаходиться за адресою: Старобейзимська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області; автомобіль марки «CHEVROLET», модель «LACETTI», 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) KL1NF353E6K436138, тип ТЗ легковий універсал, обєм двигуна 1799, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 31 серпня 2006 року. Після смерті чоловіка позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] заведена спадкова справа № 520/2018. При проведенні нотаріальних дій, пов'язаних з оформленням спадщини, державним нотаріусом була отримана Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої видно, що до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Відділом державної виконавчої служби РУЮ у м. Києві внесено арешт на вищевказане майно, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 25748979 від 18.03.2011 року. А тому, позивач звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив на позов не надав. Суд дійшов висновку у відповідності до п. 4 ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Зясувавши письмову думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 лютого 2018 року в місті [PERSON] помер [PERSON], [INFO], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим [PERSON] районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] територіального управління юстиції у місті Києві 28.02.2018 року. За життя [PERSON] на праві власності належали 41/300 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: м. Шепетівка, вул. Молодики Андрія (до перейменування Крупської), 20, Хмельницької області; 1/5 частка земельної ділянки від загальної площі 3,0068 га, кадастровий номер 6825588000:05:002:0138, яка знаходиться за адресою: Старобейзимська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області; 1/5 частка земельної ділянки від загальної площі 3,0069 га, кадастровий номер 6825588000:05:002:0137, яка знаходиться за адресою: Старобейзимська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області; автомобіль марки «CHEVROLET», модель «LACETTI», 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) KL1NF353E6K436138, тип ТЗ легковий універсал, обєм двигуна 1799, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 31 серпня 2006 року. Після смерті чоловіка позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] заведена спадкова справа № 520/2018. При проведенні нотаріальних дій, пов'язаних з оформленням спадщини, державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] була отримана Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої видно, що до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Відділом державної виконавчої служби РУЮ у м. Києві внесено арешт на вищевказане майно, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 25748979 від 18.03.2011 року. З відповіді головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва [PERSON] територіального управління юстиції у місті Києві [PERSON] № 72190 від 27.11.2018 року слідує, що у [PERSON] районному відділу державної виконавчої служби міста Києва [PERSON] територіального управління юстиції у місті Києві у 2011 році перебувало виконавче провадження № 25748979. Згідно перевірки автоматизованої системи виконавчого провадження, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру, встановлено, що дане виконавче провадження закінчено та знищено у звязку із закінченням трирічного терміну зберігання. Відповідно до п.п. 9.9 Наказу Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 року «Про затвердження порядку роботи з документами в органах Державної виконавчої служби», строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки. Оскільки вищезазначене виконавче провадження було знищено у звязку із закінченням строку зберігання та автоматизована система не містить відомостей про нього, в наданні копії постанови про зняття арешту було відмовлено. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Вказане майно фактично належить позивачу, однак оформити належним чином свої спадкові права у відповідності до чинного законодавства, вона позбавлена можливості, в зв'язку із знищенням виконавчого провадження через закінчення терміну зберігання. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України та ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391\~ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до частин 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно ч. 1 та 2 ст.\~57\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст.\~50\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає випадки зняття арешту з майна, в тому числі арешт майна може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи викладені обставини, суд вважає доведеним, що на цей час відсутні всі правові підстави для примусових дій, які полягають в арешті майна в межах виконавчого провадження № 25748979, в зв'язку із закінченням виконавчого провадження, в якому боржником був [PERSON], таким чином, суд вважає позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved