Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований із [PERSON] , 18 листопада 2016 року Сарненським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області, актовий запис № 293. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати - суму сплаченого судового збору. В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві позивачем зазначено, що підставою для звернення із позовом до суду стали непорозуміння, які виникали між сторонами по справі на побутовому грунті, що викликало неприязнь один до одного, через що сімейне життя припинено. Під час підготовчого провадження позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої [PERSON] просить також, визначити місце проживання неповнолітньої дитини сторін по справі : [PERSON] , [INFO] , із матір`ю - [PERSON] по [ADDRESS] . В обґрунтування вказаної позовної вимоги позивачем зазначено, що після відкриття провадження у цій справі з приводу розірвання шлюбу, зареєстрованого сторонами по справі, відповідач неодноразово без відома позивача забирав дитину та переховував її. На момент звернення із позовом до суду сторони проживають окремо, не ведуть спільного побуту, однак, неповнолітня дитина продовжує проживати із матір`ю. Позивач вважає, що із врахуванням інтересів неповнолітнього сина - слід визначити місцем його проживання із матір`ю. Одночасно відповідачем [PERSON] подано зустрічний позов, в якому він просить усунути перешкоди , що чиняться [PERSON] у спілкуванні з дитиною - [PERSON] , [INFO] , зобов`язавши останню не чинити перешкоди батькові у спілкуванні із дитиною, з правом систематичних побачень та можливості спільного відпочинку та відвідуванням дитиною місця постійного проживання батька за адресою : [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого зустрічного позову [PERSON] вказано, що [PERSON] протягом часу роздільного проживання сторін по справі чинить усілякі перешкоди для його спілкування із дитиною, позбавляючи можливості приймати безпосередню участь у вихованні сина та у спілкуванні із ним, вдаючись до викликів поліції кожного разу, коли позивач по зустрічному позову намагається спілкуватись із дитиною. Вказані обставини, на думку сторони, свідчать про те, що матір`ю дитини чиняться перешкоди у спілкуванні батька із сином, що стало підставою для звернення із цим позовом до суду. Заяву про збільшення позивачем позовних вимог та зустрічну позовну заяву прийнято судом до спільного розгляду із первісним позовом. Сторонами заявлені клопотання про доручення до матеріалів справи додаткових письмових доказів. Крім цього, [PERSON] було заявлено клопотання про надання сторонам строку на примирення. Вказані клопотання судом задоволені. Інших заяв та клопотань від сторін не надходило. В судовому засіданні позивач-відповідач заявлені вимоги підтримала повністю, зустрічний позов не визнала. По суті заявлених вимог [PERSON] пояснила, що протягом тривалого часу між сторонами по справі існують непорозуміння через вживання відповідачем алкогольних напоїв, після чого останній стає агресивним та вдається до насильства стосовно дружини. Враховуючи наведені обставини позивач за первісним позовом визначилась щодо необхідності розірвання шлюбу, оскільки наданий сторонам строк на примирення позитивних результатів не дав. Стосовно вимоги про визначення місця проживання неповнолітньої дитини позивач-відповідач підтримала зміст поданої неї заяви в цій частині та пояснила, що доцільним є проживання неповнолітньої дитини із нею. Щодо зустрічного позову позивач-відповідач пояснила, що вона не чинить перешкоди відповідачу - позивачу у спілкуванні із дитиною, однак, наполягає, що останній під час спілкування із дитиною не повинен перебувати у стані алкогольного сп`яніння. [PERSON] в судовому засіданні зазначав про відсутність підставі для розірвання шлюбу, після закінчення строку на примирення позов [PERSON] в цій частині визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Також, відповідач-позивач визнав в ході судового розгляду вимогу про визначення місця проживання дитини із матір`ю та не заперечує проти цього. Стосовно зустрічних позовних вимог [PERSON] пояснив, що ті обставини, що позивач-відповідач проживає за іншою адресою є суттєвою перешкодою у його спілкуванні із дитиною, через що він вимагає спільного проживання сторін по справі. Крім цього, відповідач-позивач вказував, що суд зобов`язаний встановити графік, яким би було врегульовано порядок його спілкування із дитиною. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Сарненської РДА, Гаврилюк Р.Б. , в судовому засіданні зазначив, що зустрічний позов [PERSON] є безпідставним, оскільки останній до органу опіки із заявою про наявність перешкод у його спілкуванні із дитиною не звертався, із поданої до суду позовної заяви не вбачається наявності таких перешкод. Крім цього, представник третьої особи зауважив, що [PERSON] зазначав про необхідність затвердження графіку його спілкування із дитиною, хоча із відповідною заявою до Сарненської РДА про затвердження відповідного графіку відповідач-позивач не звертався. Таким чином, правовідносини між сторонами по справі виникли з приводу розірвання шлюбу та щодо участі батьків у спілкуванні та вихованні неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами СК України. Згідно із ст.110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб від 18 листопада 2016 року, згідно із яким вказаного числа між сторонами по справі Сарненським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 293. Відповідно до ст.112 СК України - суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви та пояснень сторін встановлено, що між подружжям систематично виникали непорозуміння на побутовому грунті, через що фактично сім`я розпалась, сторони проживають окремо. Згідно із ст.111 СК України - суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що встановлено із позовної заяви та наданої позивачем копії свідоцтва про народження дитини. Однак, частиною 2 статті 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За клопотанням відповідача-позивача сторонам судом було надано строк на примирення, по закінченню перебігу якого сторони визначились із необхідністю розірвання шлюбу. В судовому засіданні сторони категорично заперечили можливість примирення. Крім цього, із наданої суду [PERSON] копії довідки про результати розгляду повідомлення, внесеного до ЄО за №3839 від 27 травня 2019 року, встановлено, що остання дійсно зверталась до Сарненського ВП ГУ НП в Рівненській області з приводу домашнього насильства, яке відносно неї вчиняв чоловік. Таким чином, з огляду на наведені обставини, враховуючи, що подружні стосунки сторін припинені та взаємне небажання до примирення, оскільки наданий строк на примирення позитивних результатів не дав - суд вважає, що позов [PERSON] в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Крім цього, [PERSON] заявлено вимогу про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Із копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , встановлено, що сторони дійсно мають неповнолітню дитну, яка на момент звернення позивача із даним позовом до суду є малолітньою. Судом в ході судового провадження встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому 18 листопада 2016 року шлюбі. Сторони не заперечують, що на момент припинення шлюбних відносин ними було досягнуто згоду про визначення місця проживання малолітньої дитини - сина [PERSON] , який залишився проживати із матір`ю. Однак, із пояснень сторін та позовної заяви судом встановлено, що на даний момент з приводу місця проживання дитини між сторонами існує спір. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України - якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Із наданої суду позивачем-відповідачем копії договору купівлі-продажу від 6 липня 2016 року, встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) придбала за вказаним договором на праві власності квартиру [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї №7051 від 5 серпня 2019 року, виданої КП «Житлосервіс» позивач-відповідач [PERSON] та іі неповнолітні діти : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають у вказаному вище житлі , а саме : квартирі [ADDRESS] . Наданий стороною та досліджений під час судового провадження судом акт обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , складений комісією працівників міськвиконкому, від 13 серпня 2019 року, доводить, що позивач-відповідач та її неповнолітні діти дійсно проживають у [ADDRESS] . Умови проживання сім`ї задовільні, в наявності електропобутова техніка, інші речі щоденного вжитку, одягом, взуттям, продуктами харчування забезпечені. Крім цього, комісією зі слів [PERSON] з`ясовано, що її чоловік [PERSON] навідується до її помешкання, пошкоджує її власні речі, викрадав кошти, вчиняючи насильницькі дії, крім цього кілька разів викрадав дитину без дозволу, не повертаючи матері тривалий час. На доведення вказаних обставин [PERSON] суду подані відповідь за підписом т.в.о. начальника Сарненського ВП Дячука В. №10303/205/02-19 від 6 серпня 2019 року за усним зверненням [PERSON] , довідка та відповідь №6678/205/01-19 від 22 травня 2019 року про результати розгляду звернення [PERSON] , зареєстрованого в журналі ЄО №3091 від 1 травня 2019 року, відповідно до яких працівниками поліції дійсно здійснювався розгляд заяв [PERSON] з приводу спроб [PERSON] примусового вилучення дитини від матері. Аналогічне звернення [PERSON] Сарненським ВП ГУ НП в Рівненській області було зареєстровано в ЄО за №6970 від 21 вересня 2019 року, за №7066 від 25 вересня 2019 року та за №7088 від 26 вересня 2019 року, що підтверджується відповідною довідкою від 27 вересня 2019 рокуа також повідомленням про розгляд звернення №12624/205/01-19 від 30 вересня 2019 року, наданих суду [PERSON] . Таким чином, судом достовірно встановлено, що між сторонами по справі існує спір про місце проживання малолітньої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України - під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Із наданих суду доказів вбачається, що мати дитини забезпечена житлом, нею створені належні умови для проживання дитини - сина [PERSON] , який відвідує ДНЗ №9. Крім цього, мати дитини є працевлаштованою, а тому має самостійний дохід для матеріального забезпечення дитини. Також, судом приймається до уваги вік дитини, який є малолітнім, через що розлучення із матір`ю та зміна звичайного для дитини режиму життя може негативно вплинути на дитину. Враховуючи наведене, відсутність доказів, якими б спростовувались аргументи, вказані позивачем, а також відсутність виняткових обставин для розлучення дитини із матір`ю, відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією ООН №1386 від 20 жовтня 1959 року - доцільним буде залишити дитину для проживання із матір`ю, через що вимоги [PERSON] в цій частині також підлягають до задоволення в повному обсязі. Крім цього, позивач просить вирішити питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог - слід стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат. В свою чергу відповідач-позивач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом - про усунення перешкод у спілкуванні із дитиною. Відповідно до ст. 157 СК України - той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Статтею 159 СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Таким чином, [PERSON] в судовому засіданні належними та допустимими доказами, у відповідності до ст.81 ЦПК України, має бути доведено, що мати дитини - [PERSON] дійсно чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні батьком їх спільної дитини. Жодного доказу на доведення цих обставин відповідачем-позивачем суду надано не було. Судом не приймаються до уваги пояснення [PERSON] стосовно того, що він вважає перешкодами у спілкуванні із дитиною роздільне проживання батьків дитини - сторін по справі, так як це є правом сторін, згідно із ч.1 ст.56 СК України, якою встановлено право дружини та чоловік на вільний вибір місця свого проживання. Крім цього, судом враховано, що вимоги [PERSON] є неконкретизованими, а саме : не містять пропозицій щодо порядку побачень та спілкування із дитиною, на затвердженні якого він наполягав. Враховуючи наведене, суд вважає вимоги [PERSON] за зустрічним позовом необґрунтованими, не доведеними відповідними доказами, а тому такими, що не підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі наведеного, ст.ст. 105, 110-112, 141, 161, 157, 159 СК України,

Outcome: approved