Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовано тим, що 29.12.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис щодо стягнення з [PERSON] боргу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на суму 18\~525, 84 грн. 18.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. на підставі виконавчого напису, було відкрито виконавче провадження № 64171672. Вищевказаний виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з наступним: надана нотаріусу анкета заява позичальника не посвідчена нотаріально, відсутня безспірність, крім того, нотаріусом не було перевірено факту направлення та отримання вимоги, в межах якого повинен вчинятися виконавчий напис. Просила суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 29.12.2020 року зареєстрований в реєстрі за № 116361, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авнтус Україна» заборгованості у розмірі 18\~525, 84 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Авентус Україна» в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 09.03.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву ТОВ «Авентус Україна», у якому зазначено, що письмову вимогу про усунення порушень позивач отримала 02.11.2020 року, отже слід вважати, що позивачем визнано суму боргу та розмір заборгованості є безспірним, оскільки позивачем не надано жодних заперечень та спростувань щодо суми, яка зазначена у письмовій вимозі. У вимозі зазначено суму заборгованості та одночасно проінформовано, що у випадку невиконання вимог повідомлення це буде підставою для передачі справи до нотаріуса для вчинення виконавчого напису та початку дій щодо примусового стягнення заборгованості. Для вчинення виконавчого напису товариством направлено нотаріусу документи, які передбачені переліком та порядком, а саме: заяву про вчинення виконавчого напису від 24.12.2020 року вих. № б/н з наступними документами: кредитний договір № 2383049 від 12.05.2020 року; копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів; розрахунок суми заборгованості. Позивач має заборгованість за кредитним договором 17\~725, 84 грн., яка складається з : 5808,00 грн. заборгованість за кредитом(тіло кредиту); 11\~917, 84 грн. сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 800,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, загальна сума стягнення разом складає 18\~525, 84 грн. Таким чином, товариством надано нотаріусу виписку з особового рахунку за кредитним договором № 2383049 [PERSON] із зазначенням суми заборгованості з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, яка підлягає стягненню у примусовому порядку та є безспірною. Крім того, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних). Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Треті особи в судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 29.12.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис щодо стягнення з [PERSON] боргу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на суму 18 525, 84 грн. (а.с.40). 18.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. на підставі виконавчого напису, було відкрито виконавче провадження № 64171672 (а.с.11-12). Для вчинення виконавчого напису ТОВ «Авентус Україна» направлено нотаріусу документи, а саме: заяву про вчинення виконавчого напису від 24.12.2020 року вих. № б/н (а.с.108-109) з наступними документами: кредитний договір № 2383049 від 12.05.2020 року (а.с.100-106); виписку з особового рахунку за кредитним договором № 2383049 (а.с.107); статус ТОВ «Авентус Україна» (а.с.116-149). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, Законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Так, виконавчий напис від 29.12.2020 року було вчинено в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису ТОВ «Авентус Україна», не був посвідчений нотаріально (а.с.100-106), а тому у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. були відсутні правові підстави для прийняття у Товариства документів для вчинення оспорюваного виконавчого напису; відповідно у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису. Слід також зазначити, що з матеріалів, які були надані ТОВ «Авентус Україна» приватному виконавцю Горай О.С. не вбачається копій реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, про які у відзиві вказує представник відповідача ТОВ «Авентус Україна» (а.с.98-149). Крім того, представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною, оскільки виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого ТОВ «Авентус Україна», який є відображення односторонніх арифметичних розрахунків про що зазначає позивач. Отже, враховуючи відсутність безспірної заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що є підстави для визнання виконавчого напису від 29.12.2020 р., зареєстрованого в реєстрі за № 116361, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авнтус Україна» заборгованості у розмірі 18 525, 84 грн. таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь [PERSON] необхідно стягнути 908, 00 грн. судового збору. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги адвокатом Чернілевською Р.В. надано: ордер на надання правничої допомоги від 28.01.2021 року (а.с.13а); договір про надання правової допомоги від 28.01.2021 року за підписом позивача [PERSON] та адвоката Чернілевської Р.В.(а.с.13); квитанцією від 12.05.2021 року на суму 6000,00 грн. (а.с.91). Таким чином документально підтвердженими є витрати на правничу допомогу адвоката Чернілевської Р.В. у розмірі 6 000,00 грн.

Outcome: approved