Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і після уточнення позовних вимог просить: постановити рішення за яким в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визначити його рівні частки і припинити право відповідача [PERSON] на частку у спільному майні у вигляді автомобіля «MAZDA-626», 1989 року випуску, д.№ ВМ 1561АВ, червоного кольору, передавши йому вартість його частки в сумі 11091,31 грн., внесеної нею на депозит суду, а за нею визнати право власності на даний автомобіль та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову вказала, що 26 лютого 2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON] і перебувала в шлюбі до 7 червня 2014 року. Під час шлюбу вони з відповідачем, за спільні кошти, придбали у приватну власність автомобіль «MAZDA-626», 1989 року випуску, д.№ ВМ 1561АВ, червоного кольору, який зареєстрований на [PERSON] Після розірвання шлюбу і по сьогоднішній день, відповідач [PERSON] користується даним автомобілем самостійно, їй доступу до автомобіля не дає. Розділити автомобіль добровільно відповідач не бажає. Спірний автомобіль був придбаний за 22182,62 грн., відповідно вартість половини автомобіля становить 11091,31 грн. Зважаючи, що автомобіль є неподільною річчю, він не може бути розділений в натурі. Вона як співвласник бажає отримати автомобіль в натурі та використовувати його за призначенням. Відповідач [PERSON] заявив зустрічний позов в уточненій редакції якого просить: постановити рішення за яким в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визначити його рівні частки і припинити право відповідача [PERSON] на частку у спільному майні на автомобіль «MAZDA», модель 626 2.0 1989 року випуску, д.№ ВМ 1561АВ, передавши їй вартість її частки в сумі 11091,31 грн., внесеної ним на депозит суду, а за ним визнати право власності на даний автомобіль та стягнути з відповідача судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову вказав, що з 26 лютого 2013 року по 7 червня 2014 року перебував у шлюбі з відповідачем і в період перебування у шлюбі вони придбаний автомобіль «MAZDA» модель 626 2.0.1989 року випуску, д.№ ВМ 1561АВ за 22182,62 грн. Даний автомобіль був придбаний лише за його власні кошти, які він накопичував ще до шлюбу. За час перебування в шлюбі, він отримав пенсію в сумі 15583 грн., та заробітну плату в сумі 28623,56 грн. [PERSON] теж працювала і отримувала заробіток, але в неї була мінімальна заробітна плата, розмір якої за період шлюбу склав приблизно 22100 грн. В утриманні домашнього господарства [PERSON]Ф, участі не приймала, отриманий заробіток в сімейний бюджет не вкладала, мотивуючи це необхідністю сплачувати кредит, взятий нею до шлюбу. Проте він погоджується, що дане майно є спільною сумісною власністю, розмір якого становить по 1/2 кожному з них. Загальна вартість придбаного майна становить 22182,62 грн. Частка кожного в грошовому виразі склала 11091,31 грн. До липня 2015 року спірний автомобіль використовував син відповідача. Автомобіль 1989 року випуску і потребував капітального ремонту, в звязку з чим він, за згодою [PERSON], провів капітальний ремонт за свій кошт. Половину вартості ремонту [PERSON]Ф, обіцяла відшкодувати, проте не сплатила коштів. З позовом [PERSON] він не погоджується і бажає щоб автомобіль залишився у його власності. Крім цього він має водійське посвідчення,а [PERSON] не має і хоче отримати автомобіль лише для того, щоб передати його в користування сину. В судовому засіданні, 5 жовтня 2016 року позивач [PERSON] підтримала уточнені заявлені вимоги і просила їх задоволити. Повідомила, що зустрічний позов не визнає. Суду пояснила, що доводи відповідача про відсутність у неї водійського посвідчення не слід брати до уваги, для неї важливо мати у власності цей автомобіль. У випадку, якби була визначена справедлива ціна даного автомобіля, вона б погодилася, якби їй сплатили половину вартості у спірному автомобілі. 31 жовтня 2016 року в судовому засіданні позивач визнала, що вартість спірного автомобіля становить 39722,2 грн. В судовому засіданні 17 листопада 2016 року, позивач за первинним позовом [PERSON] повідомила суд, що згодна щоб на її користь з [PERSON] була стягнута різниця у вартості автомобіля, а сам автомобіль залишився у власності [PERSON] В судове засідання 30 січня 2017 року [PERSON] не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі. В заяві також вказала, що свої вимоги підтримує і просить задоволити позов. В судове засідання 30 січня 2017 року [PERSON] не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій, у випадку задоволення позову, просив не стягувати з відповідача на його користь судові витрати. Відповідач [PERSON] первинний позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Підтримав вимоги зустрічного позовові в уточненій редакції. Суду пояснив, що крім хворої матері він і сам має захворювання, в звязку з чим йому потрібно їздити в лікарню. Крім цього, він має у власності 2,7 га землі, до якої необхідно їздити та доглядати її, підвозити необхідні для її обробітку матеріали. Представник [PERSON] [PERSON] підтримала позицію довірителя. Суду пояснила, що її довіритель просить залишити автомобіль саме йому тому, що цей автомобіль купували саме тому, що в нього є водійське посвідчення. Крім цього, у її довірителя є реальна потреба у автомобілі, так як він має хвору матір, до якої треба возити лікарів. Також він веде господарство, яке потребує транспорту. В судове засідання 30 січня 2017 року представник [PERSON] не прибула, надала заяву, про розгляд справи без її участі. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON], 7 червня 2014 року розірвали шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб і не заперечується сторонами. Та обставина, що шлюб між сторонами було укладено 26 лютого 2013 року визнана сторонами. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 15 жовтня 2013 року вбачається, що транспортний засіб марки «MAZDA» модель 626 2.0. 1989 року випуску, д.№ ВМ 1561АВ зареєстрований за [PERSON]. Вказане підтверджено і довідкою ТСЦ МВС України від 7 липня 2016 року № 624. З висновку про оцінку транспортного засобу, який складено 18 жовтня 2016 року вбачається, що ринкова вартість (КТЗ) автомобіля «MAZDA» 626 2.0. державний реєстраційний номер № ВМ 1561АВ, на дату оцінки складає 39772,2 грн. Визначена оцінкою вартість транспортного засобу визнана сторонами в судовому засідання, в звязку з чим не потребує доказування. Відповідно квитанції № 0.0.604762445.1 від 22 серпня 2016 року [PERSON] сплатила на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Сумській області 11091,31 грн. (компенсація за частку у спільному майні подружжя). Згідно квитанції № 0.0.610092344.1 від 1 вересня 2016 року [PERSON] сплатив на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Сумській області 11091,31 грн. (компенсація за частку у спільному майні подружжя). Призначення платежу вказане застава на депозит суду. Згідно квитанції № 0.0.643340928.1 від 31 жовтня 2016 року [PERSON] сплатив на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Сумській області 8769,79 грн. (компенсація за частку у спільному майні подружжя). Призначення платежу вказане застава на депозит суду. Наведені факти свідчать, що між сторонами виник спір про поділ майна. При вирішенні спору суд виходить, з положень Сімейного кодексу України та норм Цивільного кодексу України. Відповідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Частина 2 ст. 71 СК України передбачає, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, частка майна кожного зі сторін становить 1/2 всього майна набутого за час шлюбу. Майном набутим [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу суд вважає автомобіль «MAZDA», модель 626 2.0 1989 року випуску, д.№ ВМ 1561АВ, вартістю 39722,2 грн. За таких обставин, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки в судових засіданнях сама позивач неодноразово повідомляла суду, що згодна на компенсацію вартості в частці майна і не заперечувала щодо такого вирішення спору, за умови сплати [PERSON] коштів. Крім цього, [PERSON], на відміну від [PERSON], не внесла повної суми грошової компенсації вартості частки у спільному майні подружжя. В звязку з відмовою в задоволенні позову, [PERSON] підлягають поверненню сплачені нею кошти в сумі 11091,31 грн. (компенсація за частку у спільному майні подружжя). З огляду на висновок суду про відмову в задоволення позову [PERSON], зустрічний позов [PERSON] обґрунтований в цілому і підлягає частковому задоволенню. При цьому суд вважає, що задоволення позову не порушує права [PERSON], так як вона не заперечувала проти задоволення позову [PERSON], за умови, що останній сплатить їй повну вартість її частки в автомобілі. Крім цього, [PERSON] вніс половину вартості спірного майна на депозитний рахунок суду, що не зробила [PERSON] В той же час, в задоволенні позову [PERSON] в частині визначення судом рівних часток, припинення права відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на частку у спільному майні на автомобіль «MAZDA», та визнання за позивачем права власності слід відмовити. Таке переконання суду склалося з тих міркувань, що частки подружжя, у спільно нажитому майні, визначені чинним законодавством і додаткового визначення рішенням суду не потребують, тобто не потрібно визначати рішенням суду, що частка кожного з подружжя становить 1/2 спільно нажитого майна. Що ж стосується припинення права відповідача за зустрічним позовом на частку у спільному майні на автомобіль, та визнання права власності на автомобіль за позивачем, позов в цій частині теж не потребує окремого судового вирішення, оскільки автомобіль зареєстрований на [PERSON], а відповідно його власником є саме він, а тому вирішення судом питання поділу майна подружжя, вирішує і питання припинення права відповідача та визнання права власності позивача. Крім цього, суду не зрозуміло, а [PERSON] і його представник не обґрунтували, яким чином і з яких правових підстав суд має вирішувати питання про визнання права власності за [PERSON] на майно, яке, у визначеному чинним законодавством порядку, зареєстроване за [PERSON] Судові витрати, які понесли сторони відшкодуванню не підлягають, оскільки в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, а [PERSON] просив не стягувати з відповідача судові витрати.

Outcome: approved