Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 04 травня 1999 року виконавчим комітетом Вербівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3. В позовній заяві зазначила, що у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], 25 травня 1999 року, та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з сторонами, перебувають на вихованні та утриманні позивачки. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили взаєморозуміння та повагу, оскільки мають різні уявлення про побудову сімейних відносин та ведення спільного господарства. Крім того, відповідач не поважає позивачку як дружину, не рахується з її думкою, зловживає спиртним, безпричинно вчиняє конфлікти, під час яких поводиться агресивно, ображає позивачку, принижує її гідність. Внаслідок цього сторони відчужилися один від одного, втратили взаємну любов, дружбу та взаємодопомогу. Позивачка тривалий час намагалася змінити ставлення відповідача до сімї, проте це не дало результату. Через зловживання спиртним відповідач самоусунувся від виконання своїх обовязків по забезпечення сімї, ніде не працює, не надає коштів на утримання дітей. Протягом останнього часу сторони фактично припинили сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не живуть шлюбним життям. За таких обставин шлюб існує формально, подальше збереження сімї з відповідачем неможливе та суперечить інтересам позивачки. У звязку із цим позивачка просить строку для примирення не надавати, шлюб розірвати, неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати біля неї, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Жаболуб». Сторони в судове засідання не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивачка позов підтримує в повному обсязі, відповідач позов визнає повністю. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON] (дошлюбне прізвище Стефанюк) [PERSON], [INFO], зареєстрований 04 травня 1999 року у с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківській області, актовий запис № 3, що стверджено свідоцтвом про одруження серії І-НМ № 041332, виданим 04 травня 1999 р. Вербівцівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], актовий запис № 6 від 01 червня 1999 року, що доводиться копією повторного свідоцтва про народження серії І-НМ № 321405, виданого 26 серпня 2016 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, та [PERSON], [INFO], актовий запис № 3 від 01 листопада 2005 року, що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії І-НМ № 321404, виданого 26 серпня 2016 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обовязок подружжя турбуватись про сімю, в т.ч.: дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в сімї, та зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімя розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Сина [PERSON], [INFO], приймаючи до уваги його інтереси, слід залишити на проживанні з позивачкою. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Жаболуб». На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved