Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення, посилаючись на те, що вона є власницею квартири у м. Хмельницькому по вул. Зарічанській б. 32, кв. 308, яку її батько, [PERSON], подарував їй на підставі договору дарування від 24 вересня 2010 року. 29 вересня 2010 року відповідно до витягу про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 27483466 від 29.09.2010р., зареєструвала своє право власності на подаровану квартиру у Хмельницькому бюро технічної інвентаризації. З 1989 відповідач перебував у шлюбі з її матір'ю - [PERSON]. Згодом їхні подружні стосунки не склалися, були постійні сварки і батько часто піднімав руку на матір. Між ними шлюб було розірвано на підставі заочного судового рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 лютого 2014 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] проживає разом із ними, хоча має власний будинок у с. Стуфчинці, Хмельницького району по вул. Радгоспній 2, відповідно до витягу про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 7303525 від 20.05.2005 р. Крім того, проживаючи разом з ними його неадекватна поведінка впливає на побутове життя і її здоров'я та матері. Він вже не одноразово застосовував фізичну силу. 26 вересня 2014 року близько 12 год. між батьком та матірю виникла сварка. Відповідач умисно завдав тілесні ушкодження [PERSON] За даними обставинами [PERSON] притягнули до кримінальної відповідальності, що підтверджується вироком Хмельницького міськрайонного суду від 13 січня 2015 року. Подальше життя в одній квартирі з батьком створює нестерпні умови для проживання, так як він продовжує принижувати позивача та її матір. Він часто зловживає спиртними напоями, що сприяє його неадекватній поведінці. Позивач посилається на те, що відповідач своєю поведінкою створює нестерпні умови для проживання, неодноразово щодо нього застосовувались заходи громадського впливу. [PERSON] також посилається на те, що у неї є молодий чоловік, з яким вона планує зареєструвати шлюб та створити власну сім'ю і проживати з ним у цій квартирі. На даний час через неадекватні дії батька позивачу соромно привести до своєї квартири майбутнього нареченого. Позивач просить усунути їй перешкоди у користуванні [ADDRESS], що у м. Хмельницькому шляхом виселення [PERSON] із квартири [ADDRESS], що у м. Хмельницькому без надання іншого житла. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги уточнили, просять виселити [PERSON] із квартири [ADDRESS], що у м. Хмельницькому без надання іншого житла. Пояснили, що відповідач своєю поведінкою та діями систематично порушує правила співжиття та створює неможливі умови для проживання з ним в одній квартирі. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 23 серпня 2011 року [PERSON], визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення насильства у сім'ї) та закрито провадження у зв'язку із закінченням строків притягнення до відповідальності. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 03 лютого 2012 р. [PERSON], визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення насильства у сім'ї) та закрито провадження у зв'язку із закінченням строків притягнення до відповідальності. Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 13 січня 2015 року [PERSON] засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 600 грн. штрафу. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 29 вересня 2015 року [PERSON], визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП (вчинення насильства у сім'ї) та накладено адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт. 20 жовтня 2015 року [PERSON], за місцем свого проживання [INFO] вчинив насильство в сім'ї відносно своєї доньки і відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Позивач стверджує про те, що незважаючи на те, що батько має на праві власності житловий будинок, вона має намір означену трикімнатну квартиру поміняти на дві однокімнатні і забезпечити батька додатковим житлом. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, і від нього не надійшло повідомлень про причини неявки. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа без самостійних вимог - [PERSON] просила позов задовольнити, посилаючись на те, що вона забезпечена житлом, однак не може залишити доньку одну з відповідачем в означеній квартирі, оскільки [PERSON] створює своєю поведінкою нестерпні умови для проживання. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, третю особу без самостійних вимог, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів №2,4,7, та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного пава, у разі його порушення, невизнання або оспорювання та відповідно до статті 16 ЦК України вимагати припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду тощо. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України гарантується право звернутися до суду з вимогою про усунення перешкод у користуванні належним на праві власності житловим будинком. Відповідно до ст. 157 Житлового Кодексу України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 116 Житлового Кодексу України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири у [ADDRESS], яку її батько, [PERSON], подарував їй на підставі договору дарування від 24 вересня 2010 року. 29 вересня 2010 року відповідно до витягу про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 27483466 від 29.09.2010 р., [PERSON] зареєструвала право власності на подаровану квартиру у Хмельницькому бюро технічної інвентаризації. З 1989 відповідач перебував у шлюбі з [PERSON]. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 лютого 2014 року шлюб між ними було розірвано. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу [PERSON] проживає разом із позивачем, хоча має власний будинок у с. Стуфчинці, Хмельницького району по вул. Радгоспній 2, відповідно до витягу про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 7303525 від 20.05.2005 р. [PERSON] своєю поведінкою та діями систематично порушує правила співжиття та створює неможливі умови для проживання з ним в одній квартирі. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 23 серпня 2011 року [PERSON] визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та закрито провадження у зв'язку із закінченням строків притягнення до відповідальності. Даною постановою встановлено, що [PERSON] 22 липня 2011 року за місцем свого проживання [INFO] вчинив насильство в сім'ї відносно своєї дружини. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 03 лютого 2012 р. [PERSON] визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.173-2 КУпАП та закрито провадження у зв'язку із закінченням строків притягнення до відповідальності. Даною постановою встановлено, що [PERSON] 25 грудня 2011 року за місцем свого проживання [INFO] вчинив насильство в сім'ї відносно своєї доньки [PERSON] Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 13 січня 2015 року [PERSON], засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 600 грн. штрафу. Вказаним вироком встановлено, що [PERSON] 26 вересня 2014 року за місцем проживання [INFO] умисно наніс тілесні ушкодження матері позивача [PERSON] Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 29 вересня 2015 року [PERSON], визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт. Даною постановою встановлено, що [PERSON], 09 липня 2015 року, будучи раніше притягнутим до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України за місцем свого проживання [INFO], вчинив насильство в сім'ї відносно своєї дружини. Крім того, працівниками міліції 11 липня 2015 року [PERSON], було оголошено офіційне застереження про недопустимість протиправних дій. 20 жовтня 2015 року [PERSON] за місцем свого проживання [INFO] вчинив насильство в сім'ї відносно своєї доньки і відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Крім того працівниками міліції 20 жовтня 2015 року [PERSON] було оголошено офіційне застереження про недопустимість протиправних дій. Судом встановлено, що за фактом неправомірних дій [PERSON] позивач неодноразово зверталась в ВМ ХМВ УМВС України в Хмельницькій області. Допитані у судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що відповідача протягом багатьох років зловживає спиртними напоями в своєю поведінкою створює нестерпні умови для проживання [PERSON]; не реагує на застереження правоохоронних органів. Суд приходить до висновку, що позивач у відповідності до вимог ст.ст. 57, 58 ЦПК України надала докази в обґрунтування позовних вимог, тому суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту.

Outcome: approved