Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що земельна ділянка загальною площею 6,87 га, належна за життя [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Великолепетиською районною державною адміністрацією Херсонської області від 27.11.2009 року, тотожна земельній ділянці загальною площею 6,7771 га, зазначеній у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6501066462014 від 30.12.2014 року, виданому державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у Великолепетиському районі Херсонської області. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є дочкою [PERSON], якій за життя передано у власність земельну ділянку загальною площею 6,78 га, розташовану на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження голови Великолепетиської районної державної адміністрації Херсонської області від 13.07.2009 року №264, внаслідок чого видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 27.11.2009 року. Після смерті матері, яка настала [INFO], Великолепетиською державною нотаріальною контрою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що у правовстановлюючому документі на спадкове майно - Державному акті, та у витягу з Державного земельного кадастру про дану земельну ділянку №НВ-6501066462014 від 30.12.2014 року, виданому державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у Великолепетиському районі Херсонської області, є розбіжності у площі земельної ділянки: у Державному акті - 6,87 га, а у витягу - 6,7771 га. Зазначає, що під час виготовлення Державного акта було допущено технічну помилку, у зв'язку з чим фактичний розмір земельної ділянки не відповідає зазначеному у Державному акті. Виникнення вищевикладених розбіжностей обумовлено тим, що станом на теперішній час з розвитком технологій, зйомка меж земельних ділянок виконується електронними приладами, які мають більшу точність. Сучасні методи вимірювань дають можливість встановити, що площа земельної ділянки, зазначена на кадастровому плані, відповідає площі земельної ділянки в натурі. Згідно п.4.1 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Державного Комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 року №325, виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку на державному акті не допускається. У разі виявлення у виданому Державному акті орфографічних або технічних помилок землевласником (землекористувачем) такий землевласник (землекористувач) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового Державного акта. Але із внесенням змін до норм діючого законодавства з 01.01.2013 року ні в територіальних органах Держкомзему, ні в будь-яких інших установах немає повноважень по видачі державних актів на право власності на землю. На сьогоднішній день такі правовстановлюючі документи, як державні акти на право власності на землю, не виготовляються, ніким не видаються і не реєструються. Таким чином, заявник не може реалізувати своє право на вільне розпорядження майном, у зв'язку з виниклою помилкою у правовстановлюючому документі. Заявник у судове засідання не з'явилась, але надала суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримала повністю, просить суд розглядати справу без її участі. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що проти задоволення вимог, заявлених [PERSON], не заперечує. Представник заінтересованої особи - відділу Держземагенства у Великолепетиському районі Херсонської області, у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи йому повідомлялось у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомлені. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до розпорядження голови Великолепетиської районної державної адміністрації Херсонської області від 13.07.2009 року №264 [PERSON] передано у власність земельну ділянку загальною площею 6,78 га, розташовану на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10-12). На підставі вказаного вище розпорядження [PERSON] 27.11.2009 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 6,87 га. серії [NUMBER] (а.с.13-14). Мати заявника, [PERSON], померла [INFO], про що виконавчим комітетом Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області 31.12.2013 року складено відповідний актовий запис №43 (а.с.9). 03.04.2014 року Великолепетиською державною нотаріальною конторою Херсонської області заведено спадкову справу №54/14 після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом після смерті матері (а.с.18). У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є також сини померлої [PERSON] та [PERSON], який помер 25.09.2014 року, про що виконавчим комітетом Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області 29.09.2014 року складено відповідний актовий запис №10 (а.с.20). 20.01.2015 року до Великолепетиської державної нотаріальної контори Херсонської області звернувся представник [PERSON] за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку, розташовану на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, надавши правовстановлюючий документ - Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий Великолепетиською районною державною адміністрацією Херсонської області 27.11.2009 року на ім'я [PERSON], у якому зазначена площа земельної ділянки - 6,87 га (а.с.13-14, 18). При цьому, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6501066462014 від 30.12.2014 року, виданого державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у Великолепетиському районі Херсонської області, площа зазначеної ділянки складає 6,7771 га (а.с.15-17). Отже, у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданому Великолепетиською районною державною адміністрацією Херсонської області 27.11.2009 року на ім'я [PERSON], та у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6501066462014 від 30.12.2014 року, виданому державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у Великолепетиському районі Херсонської області, є розбіжності у розмірі площі земельної ділянки, що входить до складу спадкового майна, що залишилось після смерті спадкодавця [PERSON], а саме: у Державному акті - 6,87 га, а у витягу - 6,7771 га. У зв'язку з викладеним нотаріусом відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на зазначену вище земельну ділянку (а.с.18-19). Судом встановлено, що кадастровий номер земельної ділянки, що належала на праві власності спадкодавцю, зазначений у Державному акті на право приватної власності на землю, ідентичний зазначеному у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. За таких умов та з огляду на відсутність у заявника інших земельних ділянок із відповідним цільовим призначенням, у суду немає підстав для сумніву щодо тотожності успадкованої земельної ділянки заявником, та земельної ділянки, розташованої на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, на яку заявнику видано витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку. Відповідно до ч.3 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що від факту тотожності земельної ділянки, зазначеної у праві на спадщину за законом, виданого заявнику, та земельної ділянки, зазначеної у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданого заявнику, залежить виникнення майнового права заявника. Судом також встановлено, що законом не визначено іншого порядку встановлення юридичного факту тотожності земельних ділянок. Як роз'яснив пленум Верховного Суду України у абзацах першому та другому пункту 1 своєї постанови від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачає, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст.273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Враховуючи вищевикладене, те, що у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та у правовстановлюючому документі - Державному акті на право власності на земельну ділянку є розбіжності в розмірі земельної ділянки оскільки під час виготовлення Державного акта було допущено технічну помилку і у зв'язку з чим фактичний розмір земельної ділянки не відповідає зазначеному у Державному акті, з урахуванням того, що із внесенням змін до норм діючого законодавства з 01.01.2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не виготовляються, враховуючи те, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину і заявник не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про встановлення факту тотожності земельної ділянки, реалізувати своє право на спадщину після смерті матері, тому суд приходить до висновку, що заява доведена належними та допустимими доказами та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.7 ст.235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved