Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , треті особи: Одеська міська рада, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради та просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] , а також зняти його з реєстраційного обліку в примусовому порядку із вищевказаної житлової площі. В обгрунтування вимог позивач вказувала на те, що 21 вересня 2016 року, їй було видано ордер на жиле приміщення № 009570 Серії ПР, на підставі розпорядження Одеської міської ради № 655 від 14 вересня 2016 року, на право зайняття жилого приміщення, квартири [ADDRESS] , разом з членами сім`ї, яка складалася з: [PERSON] - чоловіка, доньок : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та синів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 24 жовтня 2016 року нею було укладено договір найму житла в будинках комунальної власності з Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради на безстрокове користування жилим приміщенням в зазначеній квартирі, після чого її та всіх членів сім`ї було зареєстровано у встановленому законом порядку в квартирі. 20 грудня 2017 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси в цивільній справі № 523/11304/17 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Після чого відповідач забрав всі свої речі та переїхав на інше місце проживання. Добровільно відповідач зніматися з реєстраційного обліку відмовляється, у зв`язку з чим позивач вимушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних платежів. 16.07.2018 р. провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження. У зв`язку з закінченням повноважень у судді Мурманової І.М. справу перерозподілено та 16.11.2018 р. прийнято ухвалу про прийняття до провадження та призначено судовий розгляд.31.01.2019 року ухвалою суду залишено без руху зустрічний позов відповідача, надано строк для усунення недоліків. 25.02.2019 р. ухвалою без виходу до нарадчої кімнати зустрічний позов про вселення прийнято до провадження. 08.04.2019 р. закінчено підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. 30.10.2020 року зустрічний позов залишено без розгляду. У судовому засіданні позивач та представник позивача позивні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі. При цьому, позивач вказувала на те, що відповідач за власним бажанням залишив квартиру, перестав піклуватися про дітей. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомляв. Раніше подавав до суду відзив на позов, згідно якого позовну вимогу не визнав, просив відмовити у її задоволенні зазначаючи, що за вищевказаною адресою не проживає, оскільки позивач чинить йому перешкоди у доступі до житла, змінила замки вхідних дверей, що стало підставою його проживання у квартирі матері. Представники третіх осіб підтримали у судовому засіданні позов та просили його задовольнити. Заслухавши позивача її представника, та представникі третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд прийщов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 21 вересня 2016 року на підставі розпорядження Одеської міської ради № 655 від 14 вересня 2016 року [PERSON] було видано ордер на жиле приміщення № 009570 Серії ПР, на право зайняття жилого приміщення - квартири [ADDRESS] , разом з членами сім`ї, яка складалася з: [PERSON] - чоловіка, доньок : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та синів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 24 жовтня 2016 року позивачем було укладено договір найму житла в будинках комунальної власності з Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради на підставі ордеру № 009570 Серії ПР від 21 вересня 2016 року, на безстрокове користування жилим приміщенням, п`ятикімнатної квартири [ADDRESS] . Згідно з виписки із домової книги про склад сім`ї від 30.01.2019 року позивач разом із членами сім`ї з 26.10.2016 року зареєстровані та проживають в житловій квартирі [ADDRESS] . 20 грудня 2017 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після чого відповідач забрав свої речі та виїхав на інше місце проживання, що також підтверджено актом про непроживання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Відповідно до абзацу 10 ст.3 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності, на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що 23.09.2020 року Суворовською районною адміністрацією виконавчого комітету ОМР [PERSON] видано ордер серії СР №009717 на жиле приміщення на сім`ю складом 7 осіб, а саме:доньки : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та сини: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на право зайняття жилого приміщення площею 65,40 кв.м., що складається з 4 кімнат у квартирі [ADDRESS] , виданий на підставі розпорядження райадміністрації №537р від 28.08.2020р. 28.08.2020 року між Суворовською РА ОМР з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони було укладено договір найму житла у будинках комунальної власності, а саме квартири [ADDRESS] . Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи позивач та члени її сім`ї з 08.10.2020 року зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . 23.09.2020 року позивач разом із Суворовською РА ОМР в особі голови - Кондратюка С.А. уклали додаткову угоду до договору найму житла б/н від 24.10.2016 року на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №269 від 30.07.2020 року, згідно з якою договір найму житла в будинках комунальної власності б/н, укладений між наймодавцем та наймачем 24.10.2016 року, вважається розірваним за згодою сторін. Згідно ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладання та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. Згідно ст.814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Частина 1 ст.63 ЖК України визначає, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно ч.2 ст.65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно з нормами ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, як судом встановлено в ході розгляду справи в правовідносинах відбулися зміни, позивач не є наймачем квартири [ADDRESS] , вибула з неї разом з дітьми, тому в подальшому вона втратила право на підтримання раніше заявлених вимог. Враховуючи вказаний висновок позов не підлягає задоволенню, оскільки права позивача не порушуються.

Outcome: dismissed