overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Обґрунтовує свої вимоги тим, що в період з травня 2011 року до листопада 2015 року проживала з відповідачем однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою. Під час спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що відповідач матеріальної допомоги не надає і не приймає участі у вихованні дитини. Для вирішення даної справи, на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено суддю [PERSON]. У зв'язку із тимчасовим відстороненням судді від здійснення правосуддя, на підставі розпорядження керівника апарату суду, справа надійшла 16.02.2018 у провадження судді Козюренко Р.С. В судове засідання позивач не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, разом з тим подала заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач відзив не подав, в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та дату судового засідання, причини неявки суду не повідомив, що в силу частини першої статті 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення учасників про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і захистити свої права. За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства. Враховуючи завдання судочинства та принцип правової визначеності, поширення закріпленого в п.1 ч.2 ст. 223 ЦПК України загального правила про відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання учасника справи, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вказаним позовом, в якому просить стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~000,00 грн. Обґрунтовує свої вимоги тим, що від шлюбу з [PERSON], розірваним на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 15.05.2014, має сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Оскільки, з відповідачем не досягнуто згоди щодо матеріального утримання сина, останній має мінливий дохід, вважає можливим стягувати аліменти у розмірі 1\~000,00 гривень. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01.10.2015 (суддя Мигаль Г.П.) провадження у справі зупинено у звязку із безпосередньою участю відповідача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції Луганської області на підставі наказу керівника сектору «А» №160 від 07.06.2015 року. У подальшому, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18.06.2018 провадження у справі поновлено, оскільки перестали існувати обставини, що викликали його зупинення. Позивач у судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, разом з тим подала заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, між тим подав заяву про здійснення розгляду справи без його участі, позовні вимоги визнав та просив такі задоволити. За таких обставин суд вважає, що слід проводити розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснюється. Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення учасників про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і захистити свої права. За приписами ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу належить житловий будинок №16, що розташований в смт.Білозерка Херсонської області по вул.Жовтнева. Відповідач по справі [PERSON] у вказаному житловому будинку зареєстрований з 2008 року, але з моменту реєстрації в ньому не проживає, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 18.05.2015 року. Реєстрація відповідача в належному їй на житловому будинку чинить перешкоди вільно володіти та розпоряджатися своєю власністю, що створює незручності та змушує її нести додаткові витрати, в тому числі і комунальні. В судовому засіданні позивач не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обємі, просила позов задовольнити; не заперечувала щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Про причини неявки до суду не повідомляв, заяв чи клопотань не надавав. Представник третьої особи Білозерського РС УДМС України в Херсонській області в судовому засіданні не з»явився. Відповідно ст. 224 ЦПК України суд, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, за згоди позивача ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.05.2002 року належить житловий будинок №16, що розташований в смт.Білозерка Херсонської області по вул.Жовтнева. [PERSON] у вказаному житловому будинку зареєстрований з 2008 року, але з часу реєстрації в ньому не проживає, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 18.05.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На підставі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінив та дослідив докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Позивачем надано достатньо доказів для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу на праві приватної власності належить житловий будинок №36, який розташований по вул.Вінницька в смт.Білозерка Херсонської області. Відповідач, [PERSON] у вказаному житловому будинку зареєстрована, але майже сім років в ньому не проживає, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов. Реєстрація відповідача в належному їй на праві приватної власності житловому будинку чинить перешкоди вільно володіти та розпоряджатися своєю власністю, що створює незручності та змушує її нести додаткові витрати, в тому числі і комунальні. В судовому засіданні позивач не з»явилася, подала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обємі, просила позов задовольнити; не заперечувала щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з»явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про причини неявки до суду не повідомляла, заяв чи клопотань не надавала. Відповідно ст. 224 ЦПК України суд, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, за згоди позивача ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 19.06.2004 року належить житловий будинок №36, який розташований по вул.Вінницька в смт.Білозерка Херсонської області. [PERSON] у вказаному житловому будинку зареєстрована, але майже сім років в ньому не проживає, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 08.05.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На підставі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінив та дослідив докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Позивачем надано достатньо доказів для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності на Свідоцтва про право власності від 05.01.2010 року належить житловий будинок №86, який розташований по вул.Пушкіна в смт.Білозерка Херсонської області. Відповідач, [PERSON] у вказаному житловому будинку зареєстрований з 2011 року, але на протязі трьох років в ньому не проживає, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов. Реєстрація відповідача в належному їй на праві приватної власності житловому будинку чинить перешкоди вільно володіти та розпоряджатися своєю власністю, що створює незручності та змушує її нести додаткові витрати, в тому числі і комунальні. В судовому засіданні позивач не з»явилася, подала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обємі, просила позов задовольнити; не заперечувала щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового повідомлення. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про причини неявки до суду не повідомляв, заяв чи клопотань не надавав. Відповідно ст. 224 ЦПК України суд, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, за згоди позивача ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності серії САС №271988 від 05.01.2010 року виданого на підставі рішення виконкому Білозерської селищної ради від 22.12.2009 року №138 належить житловий будинок №86, який розташований по вул.Пушкіна в смт.Білозерка Херсонської області. [PERSON] у вказаному житловому будинку зареєстрований з 2011 року, але протягом трьох років в ньому не проживає, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 12.05.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На підставі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінив та дослідив докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Позивачем надано достатньо доказів для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом, вказавши, що 02.05.1994 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого неповнолітніх дітей немає. Протягом тривалого часу сімейне життя між ними погіршилося, що призвело до припинення стосунків. Кожен із них має протилежні погляди на життя; відповідач зловживає спиртним, постійно влаштовує скандали, застосовує до неї фізичну силу. Протягом дванадцяти років чоловік не забезпечує сім'ю матеріально, не допомагає в утриманні житла. Понад чотири роки вони не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків, сім'я існує формально, а тому позивач просить суд шлюб розірвати, присвоїти дошлюбне прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним у позові та доповнила: чоловік постійно її принижує, у них часто виникають сварки, понад чотири роки вони не підтримують подружніх стосунків, проживають у різних кімнатах. Вона довго терпіла, однак на даний час цілком виважено звернулася із позовом про розірвання шлюбу, маючи тверде переконання у тому, що відповідач не змінить своєї поведінки. За наданий термін для примирення вона із чоловіком не примирилася; у них триває роздільний бюджет та проживання у окремих кімнатах. Відповідач позов не визнав та пояснив, що між ним та дружиною дійсно відбувалися сварки, однак він хоче жити з нею як з дружиною. За час проживання у шлюбі він купував деякі речі та деколи оплачував комунальні послуги. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив наступні обставини: сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.05.1994 р. Від даного шлюбу є донька [PERSON], [INFO], тобто на даний час вона повнолітня. Як випливає із пояснень позивачки, її стосунки з відповідачем тривалий час є неприязними, оскільки під дією алкоголю чоловік її ображає та принижує. Вказана обставина підтверджена постановами Підволочиського райсуду від 15.11.2012 р. та 15.06.2015 р. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за насильство у сім'ї, тобто відносно позивачки. Із поданих відповідачем квитанцій про оплату послуг по квартирі випливає, що відповідач приймав участь у оплаті за комунальні послуги, оскільки проживав у квартирі. Проаналізувавши наведене у сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами фактично розпався та існує формально. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки він існує формально, його збереження неможливе, зважаючи на категоричну позицію позивачки та відсутність неповнолітніх дітей, за наданий судом термін сторони не примирилися. Таким чином, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, а тому її вимоги слід задовольнити. На підставі наведеного, ст. ст. 110-112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом, вказавши, що 02.09.1989р. вона з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого є двоє повнолітніх дітей. Шлюб виявився невдалим, оскільки чоловік зловживає спиртними напоями, після чого застосовує до дружини фізичну силу. Він часто погрожує вбивством, вибив їй зуби. По причині негативної поведінки чоловіка позивач неодноразово викликала працівників міліції. Агресивну поведінку чоловіка позивач більше терпіти не може, а тому просить суд шлюб розірвати прізвище на дошлюбне не міняти. У судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення, аналогічне викладеному у позові і доповнила: вони із чоловіком спокійно жили перші п'ять років, а потім він почав поводитися агресивно. Коли чоловік приходить додому п'яним, то вона ховає усі ножі, бо він їй погрожує. Подружні стосунки припинені уже рік часу. Відповідач в суд не з'явився, про дату розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив, а тому суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивачку, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив наступні обставини: сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.09.1989 р. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Як випливає із пояснень сторони, уже довший час відповідач по відношенню до позивачки поводить себе вкрай агресивно, застосовує до неї фізичне насильство. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки між сторонами часто виникають сварки на грунті зловживання чоловіком алкоголем, і ця обставина суперечить інтересам позивачки, позивач категорично настояла на розірванні шлюбу, підстави для його збереження судом не виявлені. Позовні вимоги відповідачем не заперечені. На підставі наведеного, ст. ст. 110-112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом, вказавши, що 05.02.2005 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого є двоє неповнолітніх дітей. Через постійні конфлікти, суперечки, їх сімейне життя стало неможливим та нестерпним. У кожного з них різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Позивач переконана, що подальше спільне життя неможливе і збереження шлюбу суперечуватиме її інтересам. Позивач просить суд шлюб розірвати, залишити шлюбне прізвище. В судовому засіданні позивач позов підтримала і вказала, що протягом останнього року у неї з чоловіком склалися вкрай неприязні стосунки: між ними часто виникали сварки, скандали; він приходив додому нетверезим. 28.05.2016 р. вона взяла свій паспорт і пішла проживати у [INFO], оскільки жити з відповідачем не бажає. Відповідач позов визнав та пояснив, що між ним та дружиною дійсно відбувалися сварки по тій причині, що позивач не виконувала своїх обов'язків як дружина та мати: вона не прибирала у будинку, не доглядала за дітьми. 28.05.2016 р. вона дійсно пішла з дому і він звертався до міліції з проханням повернути маму дітям. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив наступні обставини: Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.02.2005 р. Від даного шлюбу є діти: Тарас, [INFO] та Павло, [INFO] Як випливає із пояснень сторін, між ними склалися неприязні стосунки, внаслідок чого виникають сварки, конфлікти, що негативно впливає на дітей. Подружжя не може знайти спільної мови у вирішенні побутових питань, позивач фактично покинула чоловіка. Обидвоє категорично відмовились від примирення. Проаналізувавши наведене у сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами фактично розпався та існує формально. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки він існує формально, його збереження неможливе, зважаючи на категоричну позицію сторін. Таким чином, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки та відповідача, а тому вимоги слід задовольнити. На підставі наведеного, ст. ст. 110-112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом, вказавши, що 05.06.1997 р. вона з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого є двоє неповнолітніх дітей: Анастасія, [INFO] та Мар'яна, [INFO] За час подружнього життя їх сімейні стосунки не склалися по тій причині, що вони обоє не зійшлися характерами. Крім того, чоловік часто зловживає спиртними напоями, внаслідок чого виникають часті сварки і скандали на очах у дітей і це негативно впливає на них. Позивач переконливо вважає, що подальше їх проживання є неможливим, просить суд розірвати їх шлюб. Прізвище після розірвання шлюбу повернути на дошлюбне Магерка. У судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву з проханням справу розглянути без її участі, позов підтримала. Відповідач в суд не з'явився, про дату розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив, а тому суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі ст. 224 ЦПК України. Ознайомившись із заявами, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив наступні обставини: сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.06.1997 р. Від шлюбу народилося двоє дітей: Анастасія, [INFO] та Мар'яна, [INFO] Як випливає із пояснень сторони, зазначених у позовній заяві, сімейні стосунки припинилися, спільного господарства та шлюбні стосунки сторони не підтримують. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, між сторонами часто виникають сварки на грунті зловживання чоловіком алкоголем. Позовні вимоги відповідачем не заперечені. За вказаних обставин суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки він існує формально, буде суперечити інтересам сторони, зважаючи на небажання позивача підтримувати шлюбні стосунки, підстави для його збереження судом не виявлені. На підставі наведеного, ст. ст. 110-112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved