Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промхіммонтаж», [PERSON] про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову позивач зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON] , вона отримала тілесні ушкодження як легкого, так і середнього ступеню тяжкості. Такі протиправні дії [PERSON] та їх наслідки були встановлені вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 березня 2020 року. Зазначена дорожньо-транспортна пригода відбулась під час виконання [PERSON] його трудової, службової функції на автомобілі, що належить ТОВ «Промхіммонтаж». Цивільно-правова відповідальність власника зазначеного автомобіля під керуванням [PERSON] в момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ, яке виплатило їй страхове відшкодування в розмірі 3501 грн. З огляду на тривалість і глибину фізичних і душевних страждань від болю, обмеження вести активний спосіб життя, незручності в побуті, потребу в сторонній допомозі, відчуття безпорадності, хвилювання з приводу відновлення здоров`я просила стягнути з відповідачів на відшкодування моральної шкоди по 50000 грн. з кожного. 10 серпня 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 01 вересня 2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду. Залучено до участі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ». 05 листопада 2020 року судом постановлено ухвалу про залишення без розгляду позову в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. [PERSON] залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Представник відповідача ТОВ «Промхіммонтаж» подав суду письмовий відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди визнає частково в розмірі 3000 грн. Вважає, що позивачем не надано жодного доказу, що підтверджує моральні страждання позивачки, а саме, зміну її способу життя, погіршення здібностей, позбавлення можливостей самореалізації. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ПрАТ «Страхова компанія АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» подав суду письмові пояснення, згідно з якими 10.07.2020 [PERSON] звернулась до страхової компанії з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, та підписала заяву про виплату на її користь страхового відшкодування у зв`язку з лікуванням. Страховим актом №59/19 від 12.08.2020 заявлену позивачем подію визнано страховим випадком та сплачено на її користь 3501,17 грн. витрат на лікування, страхове відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] не здійснювалось. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON] , вона не могла вільно пересуватись, спокійно лежати, сидіти, бо постійно відчувала біль. Вона не перебувала на стаціонарному лікуванні у медичному закладі, лікувалась вдома, куди до неї приходив лікар та медсестри. До ДТП вона користувалась паличкою при ходьбі, але після ДТП завжди ходить з паличкою, оскільки в неї часто стаються запаморочення, внаслідок чого вона боїться впасти і почуває себе невпевнено. По теперішній час вона продовжує лікуватись внаслідок отриманих травм ребер та голови, носить бандаж, має постійний біль в спині. Лікується у лікарів мамолога та невропатолога. Вона є пенсіонером, живе одна і два з половиною місяці після ДТП жила як у пеклі. Увесь цей час вона потребувала сторонньої допомоги у господарстві, обслуговуванні себе та інших справах. В цьому їй допомагала її сусідка [PERSON] . Хоча група інвалідності їй не встановлена, однак, стан здоров`я після ДТП значно погіршився. У неї після отриманої внаслідок ДТП черепно-мозкової травми постійний головний біль, підвищений тиск. [PERSON] трохи їй допоміг з лікуванням, а потім сказав, що все виплатить страхова компанія. Просить стягнути з відповідача на її користь 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також витрати на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 4000 грн., які вона вже сплатила. Представник позивача - адвокат Степанцов В.Є. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що позивачу було сплачено 3501,17 грн. страхового відшкодування понесених витрат на лікування. Страхове відшкодування моральної шкоди на користь позивача не виплачувалось, вона з цього питання не зверталась. Просить стягнути на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 4000 грн., які вже були сплачені. Ці витрати складаються з наступного: 2000 грн. - з`ясування обставин справи, вивчення документів, консультації; 2000 грн. - підготовка позову. Представник відповідача ТОВ «Промхіммонтаж» - адвокат Гамов В.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в сумі 3000 грн., з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив, що позивачем не доведено належними доказами саме такий розмір моральної шкоди, який заявлений до стягнення. Позивачем не доведено її тривале лікування після ДТП, зміну на гірше способу життя. Також позивачем не доведено належними доказами розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Гамов В.В. в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, наданому суду під час перебування [PERSON] в статусі відповідача. Представник третьої особи ПрАТ «Страхова компанія АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача [PERSON] . Після дорожньо-транспортної пригоди протягом приблизно двох з половиною місяців вона на прохання [PERSON] допомагала їй по господарству з прибиранням, придбанням та приготуванням їжі, миттям посуду. Оскільки після травми внаслідок ДТП позивачу було важко рухатись та дихати через зламані ребра і травму голови, то вона також постійно допомагала позивачу піднятись з ліжка, залізти до ванни, сісти та війти з таксі, щоб поїхати і лікарню. Вона також супроводжувала позивача в лікарню, там допомагала їй рухатись по сходах. Позивач лікувалась вдома, куди до неї приходив лікар-терапевт, медсестри, робили уколи та крапельниці. До ДТП у [PERSON] були проблеми з ногою, вона ходила з паличкою, але не завжди. До ДТП у позивача стан здоров`я був не дуже задовільний, але після аварії ще більше погіршився. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідка, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 23.01.2019 о 08 год. 40 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем Peugeot 406 2.2 HDI д/н [NUMBER] , рухався по проїзній частині автошляху Р-66 у напрямку зі сторони м. Сєвєродонецьк в сторону м. Рубіжне Луганської області. Під`їжджаючи до кругового перехрестя автошляху Р-66 та вул. Хіміків м. Рубіжне Луганської області, [PERSON] порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, виявивши злочинну самовпевненість, в результаті чого, не впоравшись з керуванням, допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини і задньою правою бічною частиною свого автомобіля наїзд на пішохода [PERSON] , яка знаходилась на необладнаній дорожній зупинці вказаного перехрестя. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи № 29 від 11.02.2019 отримала тілесні ушкодження у вигляді забиття і саден м`яких тканин обличчя, рваної рани слизової оболонки нижньої губи, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; переломів 3,4,5,6,7 ребер праворуч, 3-го ребра ліворуч, які в своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я. Вказані обставини встановлені вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 березня 2020 року, яким [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. З матеріалів справи судом також встановлено, що станом на 23.01.2019 [PERSON] перебував на посаді головного інженера Товариства з обмеженою відповідальністю «Промхіммонтаж». Автомобіль Peugeot 406 2.2 HDI днз [NUMBER] є власністю застрахованої особи - ТОВ «Промхіммонтаж». Наказом ТОВ «Промхіммонтаж» №42 від 20 серпня 2018 року у зв`язку зі службовою необхідністю за головним інженером [PERSON] закріплено автомобіль Peugeot 406 2.2 HDI днз [NUMBER] . На підставі подорожнього листа 23 січня 2019 року службовий автомобіль Peugeot 406 2.2 HDI днз [NUMBER] був наданий у розпорядження головного інженера ТОВ «Промхіммонтаж» [PERSON] . З довідки ТОВ «Промхіммонтаж» №01-132 від 05.11.2020 також вбачається, що 23.01.2019 на момент скоєння ДТП [PERSON] у робочий час пересувався на закріпленому за ним автомобілі Peugeot 406 2.2 HDI днз [NUMBER] у службових питаннях, пов`язаних із виконанням ним своїх функціональних обов`язків. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ТОВ «Промхіммонтаж» (транспортний засіб Peugeot 406 2.2 HDI днз [NUMBER] ) була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ». На момент пригоди діяв Поліс № АМ/3937494 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як встановлено в судовому засіданні і не заперечувалось сторонами, страховиком [PERSON] було сплачено 3501,17 грн. страхового відшкодування понесених витрат на лікування. З питання виплати страхового відшкодування моральної шкоди позивач не зверталась. Відповідно до частин першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. В силу вимог частини першої статті 23 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Пунктом першим частини другої статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Юридична або фізична особа, згідно статті 1172 ЦК України, відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Покладання відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду внаслідок користування джерелом підвищеної небезпеки підприємства, з яким перебувала у трудових відносинах на підставі трудового договору (договору підряду), можливе лише в тому разі, якщо буде доведено, що ця особа заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя та четверта статті 1187 Цивільного кодексу України). Враховуючи наведені вище норми права шкода, у тому числі і моральна, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується саме власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн. позивач зазначила, що ця шкода, зокрема, полягає у тривалому відчутті болю, хвилюванні з приводу відновлення здоров`я. Окрім того, позивач послалась на суттєву зміну умов життя після дорожньо-транспортної пригоди, а саме, неможливість вільно пересуватись після отриманих внаслідок ДТП травм, обходитись без сторонньої допомоги. Такі доводи в обґрунтування позовних вимог в судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON] . У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком, її показання не суперечать іншим зібраним у справі доказам. З урахуванням наявності вини [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, встановленої вироком суду, та визнання позивача [PERSON] потерпілою у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що позивачу спричинена моральна шкода, яка виразилася в моральних та фізичних стражданнях, сильних переживаннях, перенесеному стресі у зв`язку з заподіянням їй тілесних ушкоджень, в порушенні звичайного укладу її життя. Суд зазначає, що моральна шкода підлягає стягненню саме з відповідача ТОВ «Промхіммонтаж» як власника джерела підвищеної небезпеки, з яким [PERSON] , що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, на момент ДТП перебував у трудових відносинах. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, характер та ступінь заподіяних внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, тривалість часу, протягом якого позивач, яка є особою похилого віку, внаслідок отриманих травм була позбавлена можливості вести звичний спосіб життя, глибину душевних страждань позивача, а також витрати часу на відновлення порушеного права. При цьому суд враховує, що шкода була завдана [PERSON] з необережності, він добровільно частково відшкодував позивачу матеріальну шкоду, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Враховуючи вищевикладене, виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає, що на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди з відповідача підлягає стягненню 25000 грн., а позов підлягає частковому задоволенню. Також суд вважає за необхідне зазначити, що факт відсутності звернення позивача до страхової компанії з приводу відшкодування моральної шкоди не тягне за собою необхідності відмови у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди. Такого висновку суд дійшов, оскільки на підставі статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком може бути відшкодована моральна шкода лише у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. З урахуванням сплати страховиком позивачу суми шкоди, заподіяної здоров`ю, в розмірі 3501,17 грн., 5 % від цієї суми складають лише 175,06 грн. За таких обставин, відмова у задоволенні вимог позивача про відшкодування моральної шкоди лише у зв`язку із відсутністю звернення до страхової компанії буде являти собою прояв надмірного формалізму з боку суду та фактично позбавить позивача права на судовий захист з незначних підстав. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктом 4.1 розділу 4 договору про надання правової допомоги № 21-08/20 від 25 серпня 2020 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Степанцовим В.Є., передбачено, що гонорар на надання правової допомоги в суді першої інстанції є фіксованою ціною і складається із: з`ясування обставин, вивчення документів, надання консультацій - 2000 грн., підготовки позову - 2000 грн., представництва клієнта в судовому засіданні - 4000 грн. В судовому засіданні позивач та її представник просили стягнути з відповідача саме ті витрати, які вже оплачені позивачем адвокату, а саме витрати по оплаті з`ясування обставин, що мають значення для справи, вивчення документів, надання консультацій - 2000 грн., підготовки позову - 2000 грн. На підтвердження надання адвокатом та оплати позивачем таких виконаних робіт (наданих послуг) в розмірі 4000 грн. надано акт про надання правової допомоги №1 від 27 серпня 2020 року, а саме послуг із з`ясування обставин, що мають значення для справи, вивчення документів, надання консультацій, та квитанцію № 21-08/20. Враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи та обсяг виконаних робіт адвокатом, приймаючи до уваги надані документи, підтверджуючі понесені витрати, а також відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає що підлягають стягненню з ТОВ «Промхіммонтаж» на користь [PERSON] витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (50%) в сумі 2000 грн. Також суд враховує, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову. Згідно із ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст.141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», а також часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 420,40 грн.

Outcome: partial