Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј видів заробітку , але не менше 50 % від прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку та на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј видів заробітку з моменту звернення до суду до закінчення нею навчання або досягнення 23 років, в залежності від того, яка обставина наступить першою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторін народились діти, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач працює майором у Національній гвардії України, військова частина [NUMBER] . На сьогоднішній день, діти проживають разом з позивачем та перебувають на повному її утриманні, сама [PERSON] не в змозі повноцінно забезпечувати [PERSON] . Донька є повнолітньою, проте з 26.07.2016 року навчається на військово-юридичному університеті ім.Ярослава Мудрого на денній формі, є курсантом, а відтак не має вільного часу, щоб самостійно отримувати заробіток. Оскільки добровільно про сплату аліментів дітей домовитися не вдалося, позивач вимушена звернутись до суду. Позивач у судове засідання не з`явилась, представник позивача надав суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, просив позов задовольнити, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи або відзиву до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін у відсутності відповідачів, а тому постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ст.ст. 12,13 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно копій свідоцтв про народження батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . За відомостями дільниці №2 Шевченківського району м.Харкова діти зареєстровані за адресою проживання позивача. [PERSON] навчається на 3 курсі денної форми на військово-юридичному факультеті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого з 29.07.2016 року (довідка від 21.03.2019 року №55/106). Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають застосуванню положення статей Глави 15 СК України (Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання), а при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання підлягають застосуванню положення статей Глави 16 СК України (Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання). Відповідачем має задовільний стан здоров`я, працездатний, інвалідності відсутні, не має тяжких захворювань (відсутність доказів, які могли б спростувати встановлені дані факти), інших осіб на утриманні не має. Враховуючи викладене, оскільки [PERSON] є неповнолітнім, потребує належного утримання та додаткових витрат, як дитини інвалід, що підтверджується довідкою №43, суд проходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј всіх видів заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку з моменту звернення до суду до досягнення повноліття. Вимоги про стягнення аліментів на утримання на повнолітню дитину, яка продовжує навчання підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу) і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. На підставі викладеного,

Outcome: partial