Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що 16.06.2012 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. У шлюбі у них народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Позивачка вказує, що на даний час вона з дітьми проживають спільно з відповідачем, проте останній не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей, адже кошти потрібні на придбання ліків, продуктів харчування, одягу та інше, що потрібно дітям для їх повноцінного розвитку. [PERSON] офіційно працевлаштований, має непогану заробітку плату. За таких обставин, позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. З свідоцтва про шлюб серії І-ФМ №090217 від 16.06.2012 року вбачається, що 16 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №175. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON]. За час шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ФМ №240521 від 27.11.2012 року та серії І-ФМ №312771 від 29.01.2015 року, відповідно. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч.3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. (ч.1 та ч.2 ст.183 СК України). При визначенні розміру аліментів згідно ст.182 ЦПК України та розяснень, що містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що на даний час відповідач [PERSON] працевлаштований та має офіційне джерело доходу, а позивачка [PERSON] знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною і єдиним її заробітком є матеріальна допомога по догляду за дитиною, вказаних коштів недостатньо для повноцінного забезпечення матеріального становища малолітніх дітей, їх духовного та фізичного розвитку. Аналізуючи в сукупності всі зібрані та досліджені судом обставини, а також приймаючи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення та слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду 16.02.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved