Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В позовній заяві вказує, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2008 року, від яких в них народилась донька [PERSON], [INFO] Зараз між нею та відповідачем шлюбні відносини припинені, вони не ведуть спільний побут, мають окремий бюджет. Донька проживає з позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні та утриманні її батьків. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, не займається її вихованням, не піклується про стан її здоров'я та розвиток. Позивачка працює на ПАТ «Запоріжабразив» на посаді кранівника, але заробіток який вона отримує їй не вистачає на утримання їх спільної дитини. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з моменту подання позову до суду. Позивачка у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що в нього не достатньо коштів та позивачка достатньо заробляє на життя. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, [NUMBER] (а.с.5). Дитина мешкає з позивачкою, що підтверджено довідкою з місця проживання від 26.03.2015 р. (а.с.6) та знаходиться на її утриманні. Як вбачається з довідки про доходи позивачки загальна сума її доходу за період з 01.09.2014 р. по 28.02.2015 р. за винятком аліментів склала 12207, 10 грн. (а.с.4). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. ст. 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Посилання відповідача на брак коштів, на думку суду не є підставою для звільнення від обов'язку по утриманню дитини. Доказів на підтвердження своїх заперечень відповідач не надав. Будучи працездатною особою відповідач повинен утримувати свою неповнолітню дитину та приймати участь у її вихованні. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 367 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими доказами та підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved