Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що у 2009 році вона вступила у фактичні шлюбні відносини з відповідачем. [INFO] року в них народився син - [PERSON], відносно якого відповідач визнав батьківство у добровільному порядку. 03.07.2010 року вони уклали шлюб, який був зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького міського управління юстиції. З 01.01.2015 року їх сім'я фактично розпалась вони перестали сумісно проживати. На теперішній час вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Після розпаду родини, за взаємною згодою сторін син проживає разом з позивачкою, кошти на забезпечення умов життя дитини відповідач не виділяє. Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх дитини у розмірі ? частини від всіх видів його доходів на місяць до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони у судове засідання не з'явились, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наданих доказів. Відповідач вказав про визнання позову. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. Судом встановлено, що факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 03.07.2010 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, [NUMBER] від 03.07.2010 р. (а.с.4). Дитина мешкає з позивачкою, що підтверджено довідкою з місця проживання від 19.02.2015 р. (а.с.5). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. ст. 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 367 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими доказами та підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved