Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась з вказаним позовом до суду. Вимоги обґрунтовані тим, що сторони під час шлюбу придбали рухоме майно, яке залишилось не поділеним після затвердження судом мирової угоди про поділ спільного нерухомого майна. За цим поділом відповідачу відійшла квартира [ADDRESS], а позивачу домоволодіння за адресою [ADDRESS]. Не поділене рухоме майно залишилось у вказаній квартирі, а саме, після зменшення розміру позовних вимог: газова плита, електродуховка, пральна машинка, витяжка, мийка, кухонна стінка, кухонний комбайн, стіл, стільці (4 шт.), мікрохвильова піч, холодильник, телевізор на кухні, телевізор у залі, диван у залі, м'які стільці (2 шт.), тумбочка у залі, журнальний стіл, стінка у коридорі, стінка у 2-ій кімнаті, диван у 2-ій кімнаті, комп'ютер (системний блок, монітор, клавіатура, принтер), відеокамера, бойлер (нагрівач води), пральна машинка, ліжко у 3-ій кімнаті, шафи у 3-ій кімнаті (2 шт.), трюмо, швейна машинка, пилосос. Крім цього, залишились не поділеними два металевих контейнери, які знаходяться на території Ковельського госпрозрахункового ринку по вул. Брестська, 2 на орендованих торговельних місцях [NUMBER] та [NUMBER] та автомобіль марки OPEL ASTRA, реєстраційний № [NUMBER], 2006 року випуску. Позивач після уточнення позовних вимог (врахувавши, зокрема, що автомобіль був відчужений відповідачем без відома і згоди позивача) просить віднести вартість усього вказаного майна на відповідача, а їй присудити з нього грошову компенсацію. Відповідач за первинним позовом передусім вважає, що усе майно, рухоме і нерухоме, поділене ухвалою суду про затвердження мирової угоди від 18 грудня 2012 року, де була вжита фраза: «будь-яких майнових претензій один до одного сторони не мають», і тому просив провадження у справі закрити. Однак, після відмови суду у цьому клопотанні подав зустрічний позов, у якому просив поділити рухоме майно, набуте подружжям в період шлюбу, не включене позивачем у перелік для поділу. Усе це майно перебуває у домоволодінні за адресою [ADDRESS] і складається, після зменшення розміру позовних вимог, з: сигналізації, металевого паркана, бруківки, поребрика, трансформатора, топки для бані, бойлера, антени, тюнерів, газової плити, електродуховки, пральної машинки, витяжки, мийки, кухонної стінки, кухонного комбайна, стола, стільців (6 шт.), мікрохвильової печі, холодильника, телевізора на кухні, дивана на кухні, ліжка, тумбочок, тумбочки під телевізор, телевізора, стінки, стінки в коридор, пилососа, двох газових котлів «Юнкерс» ZWE 24-5 WFK, котла на тверде паливо BUDERUS LOGAND G211D-42 21-42 KW чавунного. Відповідач за основним позовом після уточнення позовних вимог просить віднести вартість усього вказаного майна на позивача, а йому присудити з неї грошову компенсацію. Позивач за первинним позовом також вважає, що металевий паркан, бруківка, поребрик, два газових котли «Юнкерс» ZWE 24-5 WFK, котел на тверде паливо BUDERUS LOGAND G211D-42 21-42 KW чавунний є приналежністю головної речі - житлового будинку, а тому вже поділені ухвалою суду про затвердження мирової угоди. Сигналізація, газова плита, витяжка, мийка, кухонна стінка, стінка в коридор, порохотяг не належать до спільного сумісного майна подружжя, оскільки або належать батьку позивача [PERSON], який проживає у частині будинку, або придбані позивачем після шлюбу. Відповідач за первинним позовом також вважає, що згадані вище металеві контейнери ніколи не були власністю подружжя, на ринку орендувалось лише торговельне місце - ділянка території, газова плита, мийка, кухонна стінка, холодильник, стінка у коридорі, ноутбук, принтер, бойлер (нагрівач води) придбані ним після шлюбу. Первинний позов та зустрічний позов слід задовольнити частково. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Закон встановлює презумпцію рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності (ч.2 ст.372 ЦК України, ч.1 ст.70 СК України). Згідно ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд не погоджується з доводами відповідача за первинним позовом про те, що усе майно між сторонами поділене відповідно до умов мирової угоди, затвердженої ухвалою суду від 18 грудня 2012 року, де була вжита фраза: «будь-яких майнових претензій один до одного сторони не мають», оскільки цю фразу можливо віднести і до поділеного нерухомого майна (як підсумок: ми поділили нерухоме майно і претензій один до одного не маємо), рухоме майно не було предметом позову у попередній справі, не відображене прямо у мировій угоді і у ухвалі суду. Отже, майно, яке ділиться у цій справі, раніше судом не ділилося, позовні вимоги не повторюються. Відповідач за первинним позовом визнав, що автомобіль марки OPEL ASTRA, реєстраційний № [NUMBER], 2006 року випуску належав йому та позивачу на праві спільної сумісної власності, а також те, що він відчужив його без згоди та відома позивача. Ця обставина підтверджена також довідкою ВРЕР № 5/644 від 17.04.2013 року, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], довідкою-рахунком №299295. Отже, до поділу слід включити вартість автомобіля і віднести її на відповідача за первинним позовом. Згідно висновку №8679 судової автотоварознавчої експертизи від 21 лютого 2014 року ринкова вартість автомобіля на момент огляду складає 40790 грн. Суд віддає перевагу цьому висновку перед висновком №000069 від 11.04.2013 року приватного підприємства «АС ЕКСПЕРТ» щодо вартості автомобіля, доданого позивачем до заяви, оскільки остання експертиза призначалася у судовому засіданні, з обговоренням щодо того якій з експертних установ вона має бути призначена, питань, які мають бути поставлені, сторони мали можливість бути присутніми під час експертної оцінки. Позивач за первинним позовом не довела, що два металеві контейнери, які знаходяться на території Ковельського госпрозрахункового ринку по вул. Брестська, 2 на орендованих торговельних місцях [NUMBER] та [NUMBER], дійсно належать, чи належали їй та позивачу як подружжю. Довідка №1088 від 17.05.2013 року Ковельського госпрозрахункового ринку цієї обставини не підтверджує, у ній йдеться лише за оренду відповідачем за первинним позовом торговельних місць, які надавались для розміщення тимчасових нестаціонарних споруд, які не належали ринку. На згаданих торговельних місцях справді розташовані два металевих контейнери, які оцінив експерт, проте доказів, кому вони належать подано не було. Припускати, що оскільки відповідач за первинним позовом орендував торгівельне місце, то і контейнери належать йому, забороняє ч.4 ст.60 ЦПК України. Тому, згадані два контейнери не можуть бути включені до поділу, так само як і їх вартість. У цій частині вимог позивача за первинним позовом слід відмовити. Електродуховка, витяжка, кухонний комбайн, стіл, стільці (4 шт.), мікрохвильова піч, телевізор на кухні, телевізор у залі, диван у залі, м'які стільці, тумбочка у залі, журнальний стіл, стінка у 2-ій кімнаті, відеокамера, ліжко у 3-ій кімнаті, шафи у 3-ій кімнаті (2 шт.), трюмо, швейна машинка, пилосос, не виявлені експертом у квартирі [ADDRESS]. Трансформатор, топка для бані, антена, тюнери, електродуховка, мікрохвильова піч, телевізор на кухні, телевізор, меблева стінка, не виявлені експертом у домоволодінні за адресою [ADDRESS]. Жодна з сторін, не довела, що вказані речі придбавались у період шлюбу і не підтвердила доказами їх характеристики. Тому у вимогах кожної сторони, які стосуються вказаних речей про включення їх у поділ, слід відмовити. Суд погоджується з доводами позивача за первинним позовом, що металевий паркан, бруківка, поребрик є приналежністю головної речі - житлового будинку, а тому, відповідно до ч.2 ст.186 ЦК України, слідують за головною річчю. Головна річ - домоволодіння за адресою село Бахів Ковельського району Волинської області - відійшла до позивача за первинним позовом відповідно до ухвали суду від 18 грудня 2012 року відповідно до умов мирової угоди. А отже, до позивача відійшли також вказані речі і у вимогах відповідача за первинним позовом про їх поділ слід відмовити. Підставою для такого рішення є те, що паркан, бруківка, поребрик завжди включаються до складу домоволодіння і оцінюються під час технічної інвентаризації домоволодінь, яка проводиться відповідними органами, і за своєю суттю є будівельними матеріалами. В той же час суд не погоджується з доводами позивача за первинним позовом, що два газових котли «Юнкерс» ZWE 24-5 WFK, котел на тверде паливо BUDERUS LOGAND G211D-42 21-42 KW чавунний є такою ж приналежністю головної речі, виходячи з тих же міркувань щодо технічної інвентаризації домоволодінь (вказані речі до складу домоволодіння не включаються і не оцінюються), а також того, що вказані речі можуть бути легко демонтовані, замінені на інші, тобто у цьому вони нічим не відрізняються від того ж таки бойлера, призначеного для нагрівання води. Вартість двох газових котлів та котла на тверде паливо визначена висновком № 8674-8676 судової товарознавчої експертизи (далі - «висновком № 8674-8676») і складає разом 23099, 40 грн. Вказана вартість має бути віднесена на позивача за первинним позовом, оскільки ці котли знаходяться у будинку і вона фактично ними володіє. Суд погоджується з доводами відповідача за первинним позовом, що вартість сигналізації слід віднести до спільного сумісного майна. Відповідач надав суду документ з записами особи, яка облаштовувала сигналізацію під час будівництва будинку. Позивач визнала, що обладнання сигналізації закладалось у будівельні конструкції ще під час будівництва будинку. Наданої нею рахунка-фактури від 04 вересня 2013 року недостатньо для відмови відповідачу у включенні вартості сигналізації у поділ. На цьому рахунку немає ні прізвища одержувача, ні його адреси, відсутні також докази того, що роботи, вказані у рахунку, були проведені, а рахунок оплачений. Вартість сигналізації визначена висновком № 8674-8676 і складає 4750 грн. Вказана вартість має бути віднесена на позивача за первинним позовом. Сторони визнали, що пральна машина вартістю 2420 грн., холодильник «Мінськ» вартістю 3757 грн., диван у 2-й кімнаті вартістю 2380 грн., які знаходяться у квартирі є спільною сумісною власністю подружжя і належать до поділу. Вартість цього майна визначена висновком № 8674-8676. Майно перебуває у володінні відповідача за первинним позовом, а тому його загальну вартість - 8557 грн. слід віднести на нього. Сторони визнали, що пральна машина вартістю 1350 грн., кухонний комбайн вартістю 340 грн., стіл вартістю 305 грн., 4 стільці загальною вартістю 122 грн., холодильник «LG» вартістю 2640 грн., диван на кухні вартістю 200 грн., ліжко вартістю 150 грн., тумбочка вартістю 137,5 грн., тумбочка під телевізор вартістю 198 грн., бойлер вартістю 617,5 грн., які знаходяться у будинку є спільною сумісною власністю подружжя і належать до поділу. Вартість цього майна визначена висновком № 8674-8676. Майно перебуває у володінні позивача за первинним позовом, а тому його загальну вартість - 6060 грн. слід віднести на неї. Кожна сторона у своїй частині заперечує, що газові плити (у квартирі і будинку), витяжка (у будинку), мийки і кухонні стінки (у квартирі і будинку), стінки у коридорі (у квартирі і будинку), пилосос (у будинку), бойлер (нагрівач води у квартирі), ноутбук (у квартирі), принтер (у квартирі) набуті під час шлюбу. Обидві сторони подали документи (товарні чеки (газова плита у будинку, витяжка, мийка у будинку, кухонна стінка у будинку, стінка у коридорі у будинку, пилосос у будинку, принтер у квартирі), накладні (кухонна стінка у квартирі, стінка у коридорі у квартирі), гарантійний талон (газова плита у квартирі,), гарантійний лист (бойлер у квартирі), гарантійна карта (ноутбук у квартирі), які підтверджують, що вказані речі придбані після шлюбу. Однак, із змісту цих документів неможливо зробити висновок, що вони стосуються саме майна, яке є предметом спору, а не іншого майна. Зокрема, товарні чеки не містять прізвище особи, якій вони видані, накладні хоча і містять таке прізвище, однак не дозволяють ідентифікувати майно щодо якого вони видані. Гарантійні документи містять і прізвище і характеристики майна, однак, не дозволяють зробити висновок, що вони стосуються саме майна, яке є предметом спору, а не іншого придбаного сторонами майна. Інших же доказів сторони не подали. В той же час, в справі призначалась товарознавча експертиза, яка проводилась з участю сторін. Експерт, використовуючи спеціальні знання, які він має, визначив рік введення кожної речі в експлуатацію і оцінив кожну річ виходячи, в тому числі, з року введення речі в експлуатацію. Сторони не подали докази, які могли б поставити під сумнів висновок експерта. До того ж, відповідач за первинним позовом пояснював необхідність придбання ним нової варочної поверхні, набору для кухні, мийки, меблевої стінки у коридорі тим, що позивач вивезла ці речі з квартири, однак, не довів цієї обставини нічим. Так само як і не довів необхідність демонтажу дверцят кухонної стінки перед візитом експерта, пояснивши лише, що він випадково пошкодив їхню поверхню засобом для миття. Усе це переконує суд у тому, що до спільного майна подружжя слід віднести варочну поверхню «Арістон» вартістю 1875 грн. в квартирі, мийку кухонну в квартирі вартістю 1820 грн., кухонну стінку в квартирі вартістю 6247,50 грн., меблеву стінку в коридорі у квартирі вартістю 5025 грн., бойлер (нагрівач води) в квартирі вартістю 617,50 грн., принтер в квартирі вартістю 1290 грн. Вартість цього майна визначена висновком № 8674-8676. Майно перебуває у володінні відповідача за первинним позовом, а тому його загальну вартість - 16875 грн. слід віднести на нього. Комп'ютерний стіл та ноутбук, зазначені у висновку № 8674-8676, до поділу жодною з сторін не включались, йшлося лише за стаціонарний комп'ютер (у заяві вказаний системний блок, отже мова йде за стаціонарний комп'ютер) і його складові включно з принтером. Твердження позивача за первинним позовом, що частина майна у будинку належить її батькові [PERSON] суд відхиляє. Показань самого [PERSON] для доведення цієї обставини недостатньо, так само як недостатньо документів з прізвищем [PERSON]: за самими цими документами неможливо ідентифікувати майно про яке в них йдеться: чи це майно, яке є предметом спору, чи інше майно. Отже, на позивача за первинним позовом всього, підсумовуючи наведені вище суми, слід віднести вартість майна на суму 33909,4 грн. (23099, 40 грн. + 4750 грн. + 6060 грн.). На відповідача за первинним позовом всього, підсумовуючи наведені вище суми, слід віднести вартість майна на суму 66222 грн. (40790 грн. + 8557 грн. + 16875 грн.). Усього вартість рухомого майна, яке підлягає поділу між сторонами, складає 100131,40 грн. (33909,4 грн. + 66222 грн.). Тобто, на кожного з сторін спору, виходячи з рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, має припасти майна на суму 50065,70 грн. (100131,40 грн. : 2). Обидві сторони просять присудження їм грошової компенсації, а не виділення майна в натурі. Тобто, кожна з сторін наполягає на залишенні майна подружжя, яке збереглося в натурі, у власності того з них, який зараз ним володіє. Натомість просять присудити грошову компенсацію. Для забезпечення рівності вартісних часток майна з відповідача за первинним позовом в користь позивача за первинним позовом слід стягнути 16156,30 грн. (66222 грн. - 50065,70 грн.). З [PERSON] в користь [PERSON] слід присудити 161 грн. 56 коп. її витрат на судовий збір.

Outcome: partial