Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], у якому просила стягнути на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частина від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання до суду позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, а також допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що після розірвання шлюбу між нею та відповідачем, їхній спільний син [PERSON] залишився проживати разом із нею, та майже повністю знаходиться на її утриманні. [PERSON], працюючи офіційно начальником караулу 27-го Державного пожежно-рятувального поста, та регулярно отримуючи заробітну плату, постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач змушена звертатись до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON], підтримавши повністю позовні вимоги, пояснила, що вона підробляє неофіційно продавцем у супермаркеті «Центральний», де отримує мінімальну заробітну плату. Син [PERSON] навчається у першому класі, та потребує регулярних коштів на харчування, одяг, навчальне приладдя, а батько лише забезпечив одягом, коли син ішов до школи, та іноді допомагав коштами. Відповідач [PERSON], погодившись із позовними вимогами [PERSON], вказував, що він не відмовляється від утримання дитини, та бажає брати у його вихованні найактивнішу участь, хоча позивач не завжди надає йому можливість спілкуватись із сином. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов такого. Судом встановлено, що сторони з 21.11.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Віньковецького районного суду від 13.11.2017 року розірваний. В період шлюбу, а саме [INFO] року у них народився син [PERSON], який на теперішній час проживає разом із матір'ю, тобто позивачем. Відповідач [PERSON] постійної та достатньої допомоги позивачу на утримання сина не надає, що сторонами не оспорено. Наведені обставини підтверджуються поясненнями сторін та письмовими доказами. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років у 2018 році встановлений з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як визнав відповідач у судовому засіданні, він працює начальником відділення 27-го Державного пожежно-рятувального поста та щомісячно отримує близько 6-7 тисячі гривень заробітної плати. А тому враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, їхній стан здоров'я, вік дитини та її матеріальні потреби, розмір аліментів суд визначає згідно з положеннями ст. 183 СК України в частці від постійного доходу відповідача у розмірі 1/4 частини щомісячно, як просила позивач та визнав відповідач. В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову, а відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved