Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] є донькою [PERSON], [INFO]. З липня 2014 року (після початку АТО) [PERSON] перебувала в м. Запоріжжя та проживала за адресою: м. Запоріжжя, Світовий, 10. 27.04.2016 р. [PERSON] поїхала до м. Горлівка перевірити стан майна, яке залишилося без догляду. При перетинанні майорського блокпосту в неї стався інсульт, у звязку з чим вона була доставлена в лікарню № 1 м. Горлівки, Донецької області, де 04.05.2016 р. померла. У звязку зі смертю матері заявниця отримала лікарське свідоцтво про смерть № 356 від 05.05.2016 р., форми № 106/у, однак орган РАЦС відмовив в реєстрації смерті [PERSON], посилаючи на те, що надане лікарське свідоцтво не відповідає формі, встановленої законодавством України. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], місце смерті м. Горлівка, Донецької області, яка настала 04.05.2016 року. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою просить розглядати справу за її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи без його участі не надав. Їх неяка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних матеріалів в справі достатньо для розгляду її по суті. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна\~сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п.8 ч.1ст.256\~ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VI-HO № 470157, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-НО № 101602 та свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 252674. 05.05.2016 р. Міським паталогоанатомічним бюро м. Горлівки видано лікарське свідоцтво № 356 про смерть [PERSON], [INFO], що мала місце 04.05.2016 року у м. Горлівка. Відповідно до лікарського свідоцтва № 356 від 05.05.2016 р. причиною смерті [PERSON] став субкортикальний внутрішньомозковий крововилив у праву гемисферу при цереброскелозі з гіпертензією. Заявник звернулася до органу РАГС для отримання свідоцтва про смерть встановленого законодавством України зразку. 24.05.2016 року [PERSON] отримала відповідь Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького МУЮ, згідно до якої в видачі свідоцтва про смерть відмовлено, так як пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Відповідно до п. 18\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт смерті [PERSON], [INFO], що мало місце 04.05.2016 р. в м. Горлівка, Донецької області, та підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №356 від 05.05.2016 року, а заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до п. 8 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, суд допускає негайне виконання рішень.

Outcome: approved