Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка зазначила, що її дошлюбне прізвище [PERSON] . Шлюб з відповідачем був зареєстрований 10.10.2015 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тисменицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області; при реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище [PERSON] . За час спільного проживання в сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] . Спільне проживання в сторін не склалося. Відповідач працював, але грошей на утримання дитини не давав, заробітну плату використовував у своїх інтересах, часто приходив додому пізно, був чимось не задоволений, вчиняв сварки. Сторони неодноразово мирилися, але спільне проживання не складалося. Своєю поведінкою відповідач створив умови неможливого спільного проживання і позивачка з дочкою переїхала проживати до своїх батьків. Позивачка вважає, що сім`я фактично розпалася, відновлювати спільне проживання з відповідачем не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому просить шлюб розірвати, дочку залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Сторони в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. В заяві позивачка зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить строку для примирення не надавати, позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний, строку для примирення просить не надавати. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 10 жовтня 2015 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тисменицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 35, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10 жовтня 2015 р. У шлюбі в сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , актовий запис № 8 від 04 вересня 2017 р., що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04 вересня 2017 р. виконкомом Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Враховуючи положення ст.29 ЦК України, ст.160 Сімейного кодексу України, суд вважає за доцільне задовольнити позовну вимогу про визначення місця проживання малолітньої дочки сторін [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - позивачкою [PERSON] . Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 3, 21, 29, 36, 55, 104, 112-114, 160 Сімейного Кодексу України, ст. 24 ЦК України,

Outcome: approved