Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач по справі [PERSON] позов підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити та розірвати шлюб між сторонами, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог та з»ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню всіх обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 11.09.2010 року уклали між собою шлюб у виконкомі Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис №29 (ас.6). Від шлюбу у сторін по справі народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем по справі [PERSON] Даний факт ствердили у судовому засіданні сторони по справі. У сторін по справі різні характери та погляди на сімейне життя, через що між ними постійно виникали сварки та скандали. Їхній шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами неможливе, подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]слід залишити проживати з матір»ю. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище «[PERSON]». А тому суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі, прийшов до висновку про задоволення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь позивача по справі в сумі 1140 грн. На підставі ст.ст.105 ч.3, 110, 112 СК України,

Outcome: approved