Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Свої вимоги мотивує тим, що з 21 липня 2007 року знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу позивачем та відповідачем, як подружжям, було набуто у власність транспортний засіб: Мitsubishi Lancer X, сірого кольору, VIN-код автомобіля [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Рішенням Буського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2014 р. у справі № 440/1361/14-ц, шлюб між сторонами розірвано, ухвалою Буського районного суду Львівської області від 03.12.2014 р. виправлено описку в даному рішенні. Після розлучення, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, тому просить визнати за позивачем право власності на 1/2 частину транспортного засобу, стягнути з відповідача грошову компенсацію за належну їй частину автомобіля, вирішити питання судових витрат. [PERSON] в судове засідання не з»явилася, забезпечила явку представника, згідно договору доручення на представництво інтересів від 04.03.2016 року [PERSON], який подав заяву про залишення без розгляду позову в частині вимоги щодо визнання за позивачем права власності на одну другу частину транспортного засобу марки Мitsubishi Lancer X, сірого кольору, VIN-код автомобіля [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Решту позовних вимог підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча судом належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Подав клопотання про відкладення розгляду справи, проте суд вважає таке клопотання невмотивованим. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, у відповідності до ст. ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Ухвалою судді Буського районного суду від 22.04.2015 року відкрито провадження у справі за даним позовом. Відповідач неодноразово (тричі) подавав апеляційну скаргу на ухвалу Буського районного суду Львівської області від 22 квітня 2015 р. про відкриття провадження у справі проте ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 15.03.2016 р. у справі № 440/565/15-ц [PERSON] відмовлено у задоволення апеляційної скарги на ухвалу Буського районного суду Львівської області від 22 квітня 2015 р. про відкриття провадження у справі, Ухвалу Буського районного суду Львівської області від 22 квітня 2015 року залишити без змін. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що з 21 липня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, що підтверджується Свідоцтвом Серії [NUMBER], актовий запис № 1710. Рішенням Буського районного суду Львівської області ухваленого 27.10.2014 року за наслідками розгляду цивільної справи № 2/440/524/2014 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - розірвано зареєстрований шлюб сторін. За час шлюбу позивачем та відповідачем, як подружжям, було набуто у власність транспортний засіб: Мitsubishi Lancer X, сірого кольору, VIN-код автомобіля [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 8 Сімейного кодексу України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Положеннями ч. 1, 4 ст. 368 Цивільного кодексу України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Як вбачається з ст. 68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 Сімейного кодексу України, котра кореспондується з нормами ст. 369 Цивільного кодексу України). Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження, проведеного експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України - О.О. Білим № 1683 від 12 травня 2015 року, середня ринкова ціна автомобілів ідентичних - «Мitsubishi Lancer 2.0і», ідентифікаційний номер [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], станом на 12.05.2015 року, становить 216 953 грн. (двісті шістнадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят три) гривні. Відповідно, одна друга вартості автомобіля становить 108 476, 50 грн. Вартість проведеного експертного автотоварознавчого дослідження № 1683 від 12 травня 2015 року становить 615 грн. Відповідно до відповіді Львівського центру надання послуг пов'язаних з використання автотранспортних засобів, на запит Буського районного суду Львівської області № 3771 від 26.05.2015 р.: реєстрація транспортного засобу: Мitsubishi, модель: Lancer Х, № кузова: [NUMBER] на ім'я [PERSON] здійснювалась 13.12.2013 р. у Центрі надання послуг пов'язаних із використанням автотранспортних засобів з обслуговування Кам'янка-Бузького та Буського районів. Транспортний засіб марки: Мitsubishi, модель: Lancer Х, № кузова: [NUMBER], перереєстрований на ім'я громадянина [PERSON]. Станом на 26.05.2015 р. за громадянином [PERSON] транспортний засіб не зареєстрований. Тобто, з аналізу вищенаведених документів, суд приходить до висновку, що транспортний засіб: Мitsubishi, модель: Lancer Х, № кузова: [NUMBER] був придбаний [PERSON] та [PERSON] під час їхнього шлюбу, а від так є спільним майном подружжя. У відповідності з ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Приписами ч. 1, 2 ст. 370 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Ч. 1, 4, 5 ст. 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що позивач вправі ставити питання про поділ майна подружжя та визнання за собою права власності на одну другу частину транспортного засобу марки Мitsubishi Lancer X, сірого кольору, VIN-код автомобіля [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] та відповідно про стягнення з Відповідача в свою користь грошової компенсації за належну їй одну другу частину вказаних транспортних засобів. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача 615,00 гривень за проведення експертного автотоварознавчого дослідження та 1827,00 гривень сплаченого судового збору, та в користь держави - 342,53 гривні недоплаченого судового збору.

Outcome: approved