Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], 04.06.2017 року та дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею шестирічного віку. В обгрунтування позовних вимог вказує, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Спільно сторони не проживають з 2017 року, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, будь-якої участі у додаткових витратах не бере. Зазначає, що дитина має фізичні вади з народження, а тому вона має право на утримання від чоловіка, батька дитини, до досягнення дитиною шестирічного віку. У зв»язку з тим, що між ними не досягнуто домовленості про спосіб участі батька в утриманні її та дитини просить стягувати на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно та на її утримання в розмірі 1500 гривень щомісячно. В судове засідання позивач не з»явилась, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві, зазначив, що між сторонами не досягнуто згоди стосовно надання утримання дитині та дружині, дитина сторін на даний час самостійно не ходить, не розмовляє, народилась недоношеною з фізичними вадами, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього на утримання дитини на користь позивача аліментів в розмірі 900 гривень щомісячно. В задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з нього коштів на її утримання до досягнення дитиною шестирічного віку просив відмовити, оскільки вад фізичного чи психічного розвитку дитина не має. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із копії свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ № 109339 вбачається, що між сторонами укладено шлюб 21 листопада 2015 року. (а.с. 9) Як стверджується копією свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 278720 від 07 червня 2017 року [PERSON], [INFO] його батьком є [PERSON], матір»ю [PERSON] (а.с.10). Як вбачається із копії довідки про склад сім»ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22 червня 2018 року, що видана Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг Регіональним центром надання адміністративних послуг дитина [PERSON] зареєстрована за місцем проживання матері [PERSON], в м. Рівне, по вул.. Д.Галицького, буд. 9 кімн. 52А. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В силу\~ст.184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач проживає окремо, домовленість між батьками про спосіб участі в утриманні дитини відсутня, інших утриманців, як вказує позивач, відповідач не має, дитина має незадовільний стан здоров»я, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини в розмірі 1200 грн. щомісячно. Згідно ч. 3\~ст. 84 Сімейного кодексу України\~\~якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. На підтвердження наявності у дитини вад фізичного і психічного розвитку позивачем надано суду копії магнітно-резонансної томографії від 06.06.2018 року, етапного (перевідного) епікризу, копія нейросонографії від 18.10.2017 року, 24.01.2018 року, 07.02.2018 року, 07.03.2018 року, 17.04.2018 року, виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 12672, виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 5215, виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 3494, виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 5121 проте у даних медичних документах не зазначено, що [PERSON] має вади фізичного або психічного розвитку, та які саме. Наданими позивачем доказами стверджується, що дитина сторін має незадовільний стан здоров»я, що враховано судом при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України. Оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, зокрема медичним висновком лікаря наявності у дитини вад фізичного або психічного розвитку, доводи позивача, що дитина потребує догляду матері, зважаючи на її стан здоров»я, судом не спростовуються, однак і не надають їй права на утримання від чоловіка на підставі ч.3\~ст. 84 СК України, а тому підстави для стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шестирічного віку в порядку ч. 3 ст. 84 СК відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зважаючи на викладене, позовна заява [PERSON], виходячи із засад диспозитивності цивільного судочинства підлягає до задоволення частково. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved