Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із наведеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначала наступне. 01.10.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Розівського районного управління юстиції Запорізької області, під актовим записом № 19, вона зареєструвала шлюб із [PERSON] Від шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з 18 серпня 2017 року та з цього часу вони почали проживати окремо. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки вони не зійшлися характерами, а тому подальше сімейне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З огляду на вказане, просила розірвати укладений між нею та [PERSON], шлюб, зареєстрований 01.10.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Розівського районного управління юстиції Запорізької області, під актовим записом № 19. В судове засідання позивачка не з'явилась, про дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Крім того, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, заперечувала проти надання судом строку для примирення (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував, але заперечував проти надання судом строку для примирення (а.с. 22). Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 01.10.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Розівського районного управління юстиції Запорізької області, під актовим записом № 19 (а.с. 3). Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що несумісність характерів стали причиною розірвання шлюбу. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені з серпня 2017 року. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, та у поданих до суду письмових заявах заперечували проти надання строку для примирення (а.с. 21, 22). Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, як особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, у поданій суду позовній заяві просила суд відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу [PERSON] відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved