Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них, [INFO] року народився син [PERSON]. На даний час відповідач із сім'єю не проживає, син проживає з нею і знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач звернулась до суду з позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і досягнення сином повноліття та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила суд за обставин, викладених у позові стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і досягнення сином повноліття. Додатково суду пояснила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Їй одній важко утримувати дитину, враховуючи ситуацію в державі з різким підвищенням цін на товари та послуги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, подав до суду письмові заперечення проти позову (а.с.14). Додатково суду пояснив, що немає постійного місця роботи, доходи отримує з власного сільського господарства. Від обов'язку утримувати сина не ухиляється. Допомагає продуктами харчування, при наявності грошей, дає синові гроші в різних сумах, коли 100,00 грн., коли 50,00 грн., коли 25,00 грн. Купує гостинці та інші необхідні для сина речі. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає даний позов безпідставним та необґрунтованим. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, судом встановлено, що у сторін, які перебувають у зареєстрованому шлюбі [INFO] року народився син [PERSON], батьком якого є відповідач [PERSON] (а.с.3). Згідно довідки, виданої виконкомом Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області №77 від 22.01.2015 року син [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.5). Відповідач не проживає з позивачем однією сім'єю, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язку утримувати дитину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є істотною обставиною. Згідно ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1 000,00 грн. щомісяця і до досягнення сином повноліття. Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей відповідного віку встановлений починаючи з 1 січня в розмірі 1 286,00 грн., починаючи з 1 грудня в розмірі 1 455,00 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 року «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). В судовому засідання встановлено, та не заперечується сторонами, що позивач працевлаштована. Відповідач офіційно не працевлаштований, на обліку в Тростянецькому районному центрі зайнятості не перебуває, та не намагався це зробити, свою діяльність, як фізичної особи - підприємця припинив вісім років тому. Утримується за рахунок власного натурального господарства. Від реалізації молочної продукції, як зазначив сам відповідач, отримує різні суми доходу, в середньому на місяць 1 200,00 грн. Крім того, відповідач інших утриманців немає, стягнень по виконавчих листах також, має задовільний стан здоров'я. Таким чином, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі є обґрунтованим. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання дитини щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн., що не перевищує 50% із можливих відрахувань від встановленої законодавством мінімальної заробітної плати, до досягнення дитиною повноліття і саме такий розмір аліментів не суперечитиме як інтересам дитини, так і відповідача. Покладення судом на відповідача обов'язку надавати на утримання дитини аліменти в розмірі 400,00 грн. щомісячно, відповідає вимогам закону і враховує найвищі інтереси дитини. Посилання відповідача про відсутність роботи, надання допомоги дитині у виді продуктів харчування, подекуди невеликими сумами грошей, та небажання надавати грошову допомогу безпосередньо позивачу через недовіру, суд до уваги не приймає, оскільки дані обставини не є підставою для відмови в позові, так як дитина, її благополуччя, в тому числі матеріальне, не повинно бути заручником неприязних взаємин її батьків. Крім того, відповідач не позбавлений можливості працевлаштуватись, або віднайти джерела заробітку для власного існування та утримання дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позову. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвокатом в сумі 200,00 грн., що підтверджується відповідним фінансовим документом (а.с.4) та судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial