Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила суд стягнути з нього на її користь та на її у тримання аліменти у зв'язку з її непрацездатністю у розмірі 500 гривень щомісячно. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем в період з 07.11.2003 року по 15.11.2013 року, та в період шлюб вона стала непрацездатною та отримала 3 групу інвалідності. Крім того, в наслідок протиправних дій відповідача, які полягали у нанесенні їй тілесних ушкоджень вона отримала 2 групу інвалідності. Також на її утриманні перебуває їх спільна дитина - дочка [PERSON], [INFO], на утримання якої з відповідача по справі стягнуті аліменти, проте свій обов'язок він не виконує. В наслідок того, що позивачка стала непрацездатною вона потребує матеріальної підтримки, у зв'язку з чим вона звернулась до суду з зазначеним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позовної заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з тих підстав, що позивачка отримала 2 групу інвалідності в наслідок інсульту, який стався після невдалої спроби суїциду, крім того, відповідач фактично не має матеріальної можливості, оскільки отримує мінімальну заробітну платню, з якої також здійснюється відрахування ? частик на аліменти. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.11.2003 року. Шлюб було розірвано рішенням Сімферопольського районного суду АР Крим від 15.11.2013 року. Крім того, зазначеним рішенням суду з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання спільної дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 5, 15). Довідкою до акту огляду МСЕК серія КР-11 № 029373 від 26.11.2012 року [PERSON] була встановлена 3 група інвалідності строком до 07.11.2014 року. Протипоказана робота, пов'язана з фізичною працею, тривалим перебуванням на ногах (а.с. 12). Довідкою до акту огляду МСЕК серії КР-12 № 025345 від 05.11.2013 року [PERSON] була встановлена 2 група інвалідності строком до 05.11.2014 року. Непрацездатна (а.с. 11). Як вбачається з виписки міської криничної лікарні [PERSON] поступила 23.07.2013 року з діагнозом: суїцидальна спроба, множенні поранення верхніх та нижніх кінцівок. Садна шиї. Гостре порушення мозкового кровообігу (а.с. 7). Згідно з виписки від 13.08.2013 року [PERSON] встановлено діагноз ішемічний інсульт. Стан післясуіцидальної спроби (а.с. 9). Відповідно до довідки від 25.11.2013 року позивачка [PERSON] отримує пенсію у розмірі 994 гривні. Як вбачається з довідки про доходи від 15.11.2013 року відповідач [PERSON] працює теслярем та отримує заробітну плату у розмірі 1 160 гривень. Як передбачено ч.ч. 2-4 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно з ч. 1 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Як передбачено п. 4 ч. 1 ст. 83 СК України рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо одержувач аліментів свідомо поставив себе у становище такого, що потребує матеріальної допомоги. За принципами змагальності та диспозитивності цивільного процесу, встановленими статтями 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, з наданням суду належних і допустимих доказів, обсяг яких сторона визначає самостійно. Під час удового розгляду з боку позивачки не лише не надано жодного належного доказу негідної поведінки відповідача, що спричинила її непрацездатність, а навпаки встановлено, що позивачка вчинила спробу самогубства, в наслідок якої в неї стався інсульт, за результатами якого вона отримала другу групу інвалідності, тобто мала місце свідоме ставлення себе у становище, що потребує матеріальної допомоги. Крім того, під час судового розгляду встановлено, що відповідач отримує мінімальну заробітну платню, з якої сплачує стягнуті з нього аліменти, у зв'язку з чим суд приходить до висновку що матеріальне становище відповідача не дозволяє йому надавати матеріальну допомогу позивачці. З урахуванням наведеного суд не вбачає підстав для задоволення позову, та вважає за необхідне відмовити в його задоволенні у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed