Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. І.Стислий виклад позиції позивача. Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2018 року, є батьками неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] . Однак подружнє життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти на суперечки, різні погляди на сімейне життя. З урахуванням наведеного просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача понесені судові витрати, а також визначити з нею місце проживання дитини. Сторона позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, вказала, що наполягає на розірванні шлюбу, її рішення є усвідомленим та добровільним, зменшила позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини. ІІ. Стислий виклад позиції відповідача Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що, на його думку, шлюб ще можна зберегти, однак, якщо дружина наполягає на розлученні, то він не заперечує. Судом було роз`яснено стороні відповідача, що він має право заявити клопотання про надання строку для примирення, однак відповідач вказав, що такого клопотання не заявлятиме. \~ \~ \~ \~ІІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~20.01.2021 року було відкрито провадження у справі, справ призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~ Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій учасниками справи не заявлялися. \~ \~ \~ \~ІV. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 17.11.2018 року, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 17.11.2018 року (актовий запис №15). Із свідоцтва про народження серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини між ними припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, покликаючись на те, що примирення з відповідачем є неможливим. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки шлюб між сторонами не може бути збережений, а встановлені фактичні обставини свідчать про те, що він фактично розпався; жодною із сторін клопотання про надання строку для примирення заявлено не було. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Outcome: approved