Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цим позовом посилаючись на те, що 13 листопада 2008 року в селі Городище помер [PERSON]. На випадок своєї смерті склав заповіт, який 24 жовтня 2008 року був посвідчений секретарем виконавчого комітету Городищенської сільської ради за реєстровим №104. Згідно вищевказаного заповіту він на випадок своєї смерті заповів [PERSON] все своє майно з чого б воно не складалося і взагалі все те на що за законом він матиме право. Проте, у встановлений законодавством термін [PERSON] до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини по заповіту та до суду з заявою про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом не звертався, так як не мав наміру спадкувати майно після смерті [PERSON]. Враховуючи викладене, позивачка як дружина померлого та єдиний спадкоємець першої черги має право на спадкування майна по закону після смерті [PERSON]. Проте, у свідоцтві про їхнє одруження не вказано другого імені її чоловіка - [PERSON]. Така ж сама помилка допущена і у свідоцтві про право власності на жилий будинок. Дані про актовий запис про народження [PERSON] [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану відсутні. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на частку житлового будинку №143 по вулиці Зелена в селі Городище Самбірського району Львівської області. При зверненні до органів нотаріату позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок №143 по вулиці Зелена в селі Городище, так як будинок належить до суспільної групи колгоспний двір та належав і іншим членам колгоспного двору на праві спільної власності. Згідно даних погосподарського обліку станом на 01 липня 1990 року та 15 квітня 1991 членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON]. Отже, на момент припинення колгоспного двору його членам [PERSON] та [PERSON] вказане майно належало на праві спільної власності у рівних частках, а саме по 1/2 частині вказаного будинку, і після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину цього будинку. Враховуючи те, що право позивачки на спадкове майно після смерті [PERSON] не може бути оформлено у нотаріальній конторі, і тим самим не визнається державними органами, просить суд з врахуванням представлених документів задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з»явилась будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи. Представник позивачки [PERSON] підтримала позов заявлений позивачкою та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав і згідний на його задоволення. Додатково пояснив, що померлий являється його далеким родичем. Своїх дітей у подружжя нема. Він допомагав йому по господарству. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно копії свідоцтва про смерть серія І-СГ № 152968 від 13.11.2008 року відомо, що [PERSON] помер 13.11.2008 року у віці 69 років в с. Городище, Самбірського району, Львівської області. ( а.с. 8 ). Із копії заповіту від 24 жовтня 2008 року посвідченого секретарем виконавчого комітету Городищенської сільської ради за реєстровим №104 відомо, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповів [PERSON] все своє майно з чого б воно не складалося і взагалі все те на що за законом він матиме право. ( а.с. 9). Згідно викладеного сторонами відомо, що [PERSON] до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини по заповіту та до суду з заявою про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом не звертався, так як не мав наміру спадкувати майно після смерті діда. Отже, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Єдиним спадкоємцем першої черги яка має право на спадкування майна по закону після смерті [PERSON] є його дружина померлого, позивачка по даній справі. При зверненні позивачки до органів нотаріату їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок №143 по вулиці Зелена в селі Городище, так як будинок належить до суспільної групи колгоспний двір та належав і іншим членам колгоспного двору на праві спільної власності. ( а.с. 25). Згідно даних погосподарського обліку станом на 01 липня 1990 року та 15 квітня 1991 членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON]. ( а.с. 24). Крім того, у свідоцтві про одруження серія VІ-УР №343309 від 14 липня1965 року виданого Городищенською сільською радою Самбірського району Львівської області зазначається, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON]. У вказаному свідоцтві не вказано другого імені померлого - [PERSON]. Така ж сама помилка допущена і у свідоцтві про право власності на жилий будинок, яке видане 06 червня 1990 року виконкомом Городищенської сільської ради на підставі рішення Самбірського міськвиконкому від 29 травня 1990 року за №18. ( а.с. 11, 13). Актовий запис про народження [PERSON] [PERSON], [INFO], на зберіганні у Самбірському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області відсутній. ( а.с. 12). Із довідки виданої Городищенською сільською радою Самбірського району Львівської області від 17.10.2017 року № 347 відомо, що [PERSON] [PERSON] та [PERSON] це одна і таж сама особа, який був чоловіком [PERSON]. Інших осіб з таким прізвищем іменем та по батькові на території Городищенської сільської ради не було. ( а.с. 22). Із довідок виданих Городищенською сільською радою Самбірського району Львівської області від 08.08.2017 року № 331 та 18.10.2017 року № 351 відомо, що [PERSON] [PERSON] до дня смерті 12.11.2008 року проживав в [INFO]. На день смерті разом з померлим проживала дружина [PERSON] Померлий був головою колгоспного двору за адресою: вул. Зелена, 135 в селі Городище Самбірського району, до членів якого належала його дружина [PERSON]. Після зміни нумерації будинку присвоєно номер 143. ( а.с. 21, 23). Згідно поданих документів відомо, що [PERSON] була дружиною [PERSON] та саме їй належить свідоцтво про одруження, видане 14 липня 1965 року Городищенською сільською радою Самбірського району Львівської області про реєстрацію шлюбу 14 липня 1965 року (актовий запис № 8) між [PERSON] і [PERSON], у якому імя нареченого неправильно записано [PERSON] замість Евген-Микола. Також Свідоцтво про право власності на жилий будинок №143 по вулиці Зелена в селі Городище Самбірського району Львівської області, яке видано 06 червня 1990 року виконкомом Городищенської сільської ради на підставі рішення Самбірського міськвиконкому від 29 травня 1990 року за №18 належить [PERSON]. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення родинних відносин між фізичними особами, факту реєстрації шлюбу, фактів про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя та по батькові, місце\~\~і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним\~\~у свідоцтві про народження або паспорті, а також встановлення факту родинних відносин. Згідно копії технічного паспорту, житловий будинок за адресою вул. Зелена, 143, с. Городище, Самбірського району, Львівської області, 1980 року забудови, деревяний, відсоток фактичного зносу становить 37 відсотків. Житловий будинок має загальну площу 74,2 кв., житлова 44,4 кв.м., до господарських будівель відноситься сарай, позначений на плані Б, хлів, позначений на плані Б, вбиральня, позначена на плані Г, криниця, позначена на плані К, огорожа 1-2. Інвентаризаційна вартість будинку становить 149 466,00 гривень. ( а.с. 19-20). У відповідності до ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на момент припинення колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У відповідності до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України,\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України,\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи усе вищенаведене в сукупності суд дійшов до висновку, що предявлений [PERSON] позов підлягає до задоволення в повному обсязі заявлених нею позовних вимог.

Outcome: approved