Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що 01 березня 2003 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі РАГС Ужгородського МУЮ Закарпатської області, про що зроблено відповідний запис за № 102. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що не дивлячись на народження дитини, їхнє спільне життя не склалось, у них різні погляди на сімю, на ведення домашнього господарства, виховання дитини. Непорозуміння призводять до сварок між ними. На протязі останніх пятьох років, чоловік проживає окремо, фактично шлюбні відносини між ними припинились, а тому примирення та подальше проживання як подружжя є неможливим. За таких обставин, позивач просить шлюб, який був укладений 01.03.2003 року між [PERSON] та [PERSON] розірвати, а доньку [PERSON], [INFO] залишити проживати з матірю. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак надала суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задоволити та розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак надав суду заяву відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог. У відповідності до ч.3 ст.200\~ЦПК України за результатами підготовчого судового засіданні суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва серії І-ФМ №067378 від 01.03.2003 року про шлюб, 01 березня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області про що зроблено відповідний запис за № 102. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ №180454 виданого 14 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області. Приписами ст.110\~СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК Українишлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, спільне життя не склалось, у них різні погляди на сімю, на ведення домашнього господарства, виховання дитини. Непорозуміння призводять до сварок між ними. На протязі останніх пятьох років, чоловік проживає окремо, фактично шлюбні відносини між ними припинились. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати, а дитину [PERSON], [INFO] залишити проживати з матірю. У відповідності до вимог ч.1ст.141\~ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved