Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON] , [INFO] . В своїй заяві [PERSON] вказує, що з 23.07.2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Гадяцького районного суду від 19.07.2013 року шлюб між нею та [PERSON] був розірваний. Під час перебування у шлюбі, заявниця разом з дочкою та чоловіком проживали за адресою: [ADDRESS] . З грудня 2012 року [PERSON] не проживає за вказаною адресою, про місце свого проживання він нікого не повідомив. На даний час заявниці нічого не відомо про його місце перебування, проведені пошуки жодних результатів не дали, місце перебування рідних та близьких її колишнього чоловіка [PERSON] їй невідомі. Гадяцьким ВП ГУНП у Полтавській області була проведена перевірка з метою встановлення місця знаходження [PERSON] , але до цього часу встановити місце його знаходження не вдалося можливим. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідне заявниці для зняття з реєстрації її малолітньої дочки [PERSON] у м. Гадяч та реєстрації її у м. Полтаві , а також виїзду за кордон. В судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник заявниці [PERSON] - адвокат Левченко В.В. підтримав вимоги заяви [PERSON] та просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім з підстав зазначених у заяві. Представник заінтересованої особи Державної прикордонної служби України в судове засідання не з`явився, надали заяву, в якій просили справу розглянути без участі представника Державної прикордонної служби України. Представник Сектору реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб за місцем проживання виконавчого комітету Гадяцької міської ради в судове засідання не з`явився, надали заяву, в якій не заперечували щодо задоволення заяви [PERSON] , просили справу розглянути без участі їх представника . Суд , заслухавши пояснення представника [PERSON] - адвоката Левченка В.В., свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 19.07.2013 року, яке набрало законної сили 30.07.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано . [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 07.02.2012 року відділом ДРАЦС Гадяцького РУЮ Полтавської області. Заявниця [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою зареєстровані та проживають - дочка [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Гадяцької міської ради №5470 від 21.09.2018 року. Згідно актів від 26.01.2017 року та 08.06.2018 року в квартирі [ADDRESS] з грудня 2012 року [PERSON] не проживає. Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Гадяцької міської ради № 10-16/308 від 13.12.2018 року, [PERSON] в м. Гадяч Полтавської області не зареєстрований. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома із заявницею [PERSON] з 2002 року, та підтвердила, що заявниця з чоловіком [PERSON] та їх спільною дочкою [PERSON] проживали разом у [ADDRESS] . Подружнім життям [PERSON] та [PERSON] проживали недовгий час. У грудні 2012 року [PERSON] виїхав з м. Гадяч і з цього часу за місцем проживання більше не з`являвся, його місце знаходження їй невідоме. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству з [PERSON] .. Близько семи років [PERSON] не проживає із сім`єю по [ADDRESS] і за вказаною адресою вона його жодного разу не бачила. Зі слів [PERSON] , їй відомо, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини. Місце перебування [PERSON] їй невідоме. Згідно повідомлення Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області № 272/ 115/119/01-19 від 14.01.2019 року , [PERSON] , [INFO] , перебуває у розшуку як безвісно відсутня особа , заведена оперативно-розшукова справа «Розшук» № 12/18, також по даному факту внесено відомості до ЄРДР за №12018170130000984 від 27.12.2018 року за ч.1 ст.115 КК України. По даній справі проведено ряд розшукових заходів, але на даний час місцезнаходження безвісно відсутнього [PERSON] встановити не виявилось можливим. Відповідно до п. 3 ч. 2ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Частиною 1 ст.43 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до імперативних положень ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ №72641734). Відповідно до ч. 2ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Також, судом встановлено, що заявниці необхідно визнання [PERSON] безвісно відсутнім для зняття з реєстрації її малолітньої дочки [PERSON] у м. Гадяч та її реєстрації у м. Полтаві, а також з метою виїзду з дочкою за кордон. Таким чином, враховуючи відсутність відомостей протягом семи років за місцем останнього відомого місця проживання [PERSON] , пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , а також повідомлення Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області про перебування у розшуку [PERSON] , суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст.309 ЦПК України.

Outcome: approved