Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилається на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2013 року. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільним подружнім життям проживали до липня 2016 року. На даний час сім»я розпалася, дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні. Є не працюючою, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за сином до досягнення дитиною трирічного віку. На даний час перебуває в тяжкому матеріальному становищі. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на виховання дитини, хоча працює та має постійний заробіток, на утриманні інших дітей не має, а тому змушена звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила стягнути аліменти на утримання в розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач, позовні вимоги визнав повністю, не заперечив щодо стягнення на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 1000 грн.. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення в силу наступного. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно зі ст. ст. 1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права. Відповідно до ст.200 Сімейного Кодексу України визначено три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу), одночасно в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Так як, ініціатива способу визначення розміру та величини аліментого платежу належить насамперед позивачеві, і лише потім їх оцінює суд, то суд вважає обгрунтованими вимоги позивачки про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі та можливості в такий спосіб забезпечувати та утримувати неповнолітню дитину і себе, враховуючи при цьому, що такий вид і розмір аліментів сторонами узгоджений. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] 1-СР №096629 шлюб між позивачкою та відповідачем не розірваний (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON] 1-СР №206321, батьком дитини являється відповідач по справі і дана обставина ним не заперечується (а.с.4). З довідки Управління соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 14 вересня 2016 року, позивачці призначено допомогу при народженні дитини з 01 серпня 2015 року до 01 вересня 2018 року (а.с.5). Відповідно до довідки виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 10 жовтня 2016 року №6901, малолітній [PERSON] проживає біля позивачки (а.с.6). У судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з необхідністю догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, позивачка не має можливості працювати й отримувати навіть мінімальний дохід. На даний час вона отримує допомогу при народженні дитини. Цих коштів на харчування, одяг і розвиток дитини не вистачає, що стало підставою звернення до суду з позовом. Згідно із ст.ст.77,78 СК України способи надання утримання одному з подружжя визначаються за домовленістю між ними. Домовленість, як встановлено судом, між позивачкою та відповідачем відсутня про способи утримання як дружини, договір про надання утримання, як дружині з якою проживає дитина теж не укладався, а тому суд, вбачає законність та обґрунтованість позовних вимог позивачки про її утримання як дружини. Для задоволення вимоги про стягнення аліментів, подання до суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов»язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього, тобто з чоловіка батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину як з чоловіка і на дитину як з батька. Підстав для звільнення відповідача від обов»язку утримувати матір дитини, судом не встановлено, остільки докази у справі про те, що він працездатний, фізично здоровий, матеріально забезпечений, не має інших неповнолітніх дітей та непрацездатних утриманців є доведеними і вказують на спроможність надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає дитина, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Статтею 84 СК України визначено, що право на утримання, дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Для виникнення права у позивачки на одержання аліментів від чоловіка, до досягнення дитиною трьох років, судом встановлено такі юридичні факти, що дитина проживає з матір»ю, відповідач згідно свідоцтва про народження є батьком дитини, позивачка є не працюючою, єдиним джерелом її доходів є допомога при народженні дитини. Зазначені юридичні факти утворюють юридичний склад, необхідний для одержання дружиною, з якою проживає дитина, аліментів від батька дитини. Позов підтверджується: копією свідоцтва про народження [PERSON], копією свідоцтва про шлюб, довідкою виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 10 жовтня 2016 року №6901, довідкою Управління соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 14 вересня 2016 року. На підставі вищенаведеного, та

Outcome: approved