Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до ФОП [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], про відшкодування завданої матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у її власності перебуває автомобіль марки ВАЗ 2121 «Нива», н/з [NUMBER], яким вона користується особисто та надає його в користування своєму сину [PERSON] 12.06.2018 року даним транспортним засобом керував її син, та приблизно о 14.00 год. вказаного дня він залишив на стоянці зазначений транспортний засіб марки ВАЗ 2121 «Нива» на узбіччі дороги по вул. Закарпатській в м. Ужгороді (напроти ТЦ «Дастор»). Приблизно о 14 год. 10 хв., 12.06.2018 року, на дах належного їй автомобіля впала рекламна конструкція типу «білборд», яка належить ФОП [PERSON], та яка перед падінням знаходилася у безпосередній близькості з пошкодженим транспортним засобом. Внаслідок вказаних події її транспортний засіб зазнав значних технічних ушкоджень. Зазначає, що згідно з рахунком на оплату № 18 від 20.06.2018 року, актом надання послуг № 25 від 21.06.2018 року та квитанцією від 21.06.2018 року вартість запасних частин і матеріалів, використаних для ремонту транспортного засобу та ремонтних робіт склала 9645 грн. Позивач вказує, що як вбачається з листа виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 495/03-23 від 25.06.2018 року рекламна конструкція типу «білборд», що розміщена по вул. Закарпатській в м. Ужгороді (напроти ТЦ «Дастор»), належить ФОП [PERSON] Внаслідок неналежного використання майна відповідачем їй спричинено матеріальну шкоду в розмірі 9645 грн. На підставі наведеного просить суд стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 9645 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди та понесені судові витрати. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.07.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів відповідачеві вручено 15.11.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (номер ідентифікатора поштового відправлення: 8800000900686), яке повернулося на адресу суду. Позивачеві копію ухвали про відкриття провадження у справі вручено 17.11.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (номер ідентифікатора поштового відправлення: 8800000900643), яке повернулося на адресу суду. Відповідачем не подано відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого суддею відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України до суду не надійшло. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 12.06.2018 року до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшла заява від [PERSON], [INFO], який повідомив і просив встановити та прийняти міри до осіб, які відповідальні за встановлення металевого щита по вул. Закарпатська в м. Ужгород, напроти ТЦ «Дастор», оскільки 12.06.2018 року, приблизно о 14.10 год., щит впав на його автомобіль марки ВАЗ 2121, н/з [NUMBER], та пошкодив останній. Дане звернення було зареєстроване в ЄО Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області за № 13057 від 12.06.2018 року. Вказані обставини підтверджуються довідкою СДОП СП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області [PERSON] «Про результати розгляду звернення [PERSON], яке зареєстровано в ЄО № 13057 від 12.06.2018 року», а також листом начальника Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 15.06.2018 року за вих. № 13343/106/25/1-2018, відповідно до якого 13.06.2018 року прийнято рішення про припинення розгляду звернення [PERSON] та матеріали перевірки скеровано до секретаріату Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області. Крім того, факт пошкодження автомобіля марки ВАЗ 2121, н/з [NUMBER], внаслідок падіння на нього рекламної конструкції типу «білборд» підтверджується долученими позивачем до позовної заяви фотоматеріалами. Власником автомобіля марки ВАЗ 2121, н/з [NUMBER], є позивач [PERSON], що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 15.05.2003 року. Згідно із записом у даному свідоцтві право на керування зазначеним транспортним засобом має [PERSON]. Рахунком на оплату № 18 від 20.06.2018 року, актом надання послуг № 25 від 21.06.2018 року, виписаним та складеним ТОВ «Дріфт» відповідно, а також квитанцією № 2832130001 АТ «Комінвестбанк» від 21.06.2018 року, підтверджується, що позивачем [PERSON] за ремонт автомобіля марки «Нива», н/з [NUMBER], було сплачено 9645 грн., з яких виконавцем ТОВ «Дріфт» виконані наступні роботи (надані послуги): дах рихтування - 1960 грн., дах фарбування - 1750 грн., заміна скла - 1400 грн.; для виконання вказаних робіт використано наступні матеріали: абразивна паста № 1 кг - 1645 грн., фарба Dayna - 2800 грн., ущільнювач - 90 грн. У відповідь на запит [PERSON] про доступ до публічної інформації від 19.06.2018 року про надання інформації щодо власника рекламної площини, розміщеної по вул. Закарпатській (напроти ТЦ «Дастор»), виконавчим комітетом Ужгородської міської ради у листі від 25.06.2018 року за № 495/03-23 повідомлено, що рекламна конструкція типу «білборд» розміщувалась за вказаною адресою відповідно до дозволу на розміщення засобів зовнішньої реклами № 239/133, виданого ФОП [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету № 239 від 17.08.2005 року з терміном дії до 09.09.2020 року. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 1, ч. 2 п. 1, ч. 3 ст. 22 ЦК України). У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Зі змісту викладених норм випливає, що обов'язок доказування розподіляється таким чином, що позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди. Відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами регулюються Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року № 2067, пунктом 42 яких визначено, що відповідальність за технічний стан рекламних засобів, порушення вимог техніки безпеки під час розташування та експлуатації рекламних засобів несе розповсюджувач зовнішньої реклами згідно із законодавством. Однією з основних засад судочинства, встановлених ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За приписами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Оцінюючи вищевказані докази в їх сукупності суд вважає доведеним факт заподіяння матеріальної шкоди в результаті пошкодження автомобіля марки ВАЗ 2121, н/з [NUMBER], власником якого є позивач [PERSON], з вини відповідача ФОП [PERSON] - розповсюджувача зовнішньої реклами, а саме, внаслідок падіння 12.06.2018 року на зазначений транспортний засіб рекламної конструкції типу «білборд» по вул. Закарпатська в м. Ужгород, напроти ТЦ «Дастор». При цьому, доказів у спростування того, що шкода завдана позивачеві не з вини ФОП [PERSON] матеріали справи не містять та відповідачем не надано. З урахуванням наведених обставин та враховуючи положення викладених норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача на її користь 9645 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у сумі 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved