Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належить двокімнатна квартира загальною площею 51, 0 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS]. 18.10.2002 року її син - [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] в Червонозаводському відділі РАЦС м. Харкова. В них народилася донька - [PERSON]. З 2011 року сімейні стосунки між ними погіршились, а з лютого 2011 року шлюбно-сімейні відносини припинились, 11.03.2014 року подружжя розлучилось. З лютого 2011 року [PERSON] фактично не проживає в її квартирі, особистих речей в квартирі немає, комунальні послуги не сплачує, не несе витрати на утримання житла. У вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] - з 1984 року, її син [PERSON] - з 1996 року, колишня невістка [PERSON] - з 2002 року, онука [PERSON] - з 2009 року. На вимогу позивача добровільно знятися з реєстраційного обліку [PERSON] відмовилась. Позивачка надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу без ії участі, ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі наданих доказів, в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло, зареєстрованого у Харківському міському БТІ від 05.06.1995 року за № П-9-4517 [PERSON] на праві власності на праві приватної вланості належить двокімнатна квартира загальною площею 51, 0 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS]. (а. с. 12). Відповідно до довідки Комунального підприємства «Жилкомсервіс», у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] - з 1984 року, її син [PERSON] - з 1996 року, колишня невістка [PERSON] - з 2002 року, онука [PERSON] - з 2009 року. (а.с.11). [PERSON] та [PERSON] розлучені та не проживаюсь у спірній квартирі. В підтвердження цього позивачем надане рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.03.2014 року, справа № 646/1239/14-ц, згідно якого з лютого 2011 року [PERSON] не проживає у спірній квартирі. (а.с.8). [PERSON] самостійно оплачує комунальні послуги, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій про сплату за комунальні послуги за 2013 -2014 роки. (а.с.5-7). Факт відсутності відповідача у зазначеній квартирі підтверджується Актом комісії «Жилкомсервіс» від 24.03.2014 року. (а.с.10). Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Посилаючись на ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника ,судового рішення,яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Згідно з нормами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що реєстрація [PERSON] у спірній квартирі погіршує матеріальне становище позивача, яка додатково несе витрати по оплаті комунальних послуг, порушує надане їй діючим законодавством право власника, створює певні перешкоди у здійсненні права власності на належну [PERSON] квартиру, а також впливає на право розпорядження спірною квартирою, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання відповідача такою , що втратила право користування житловим приміщенням (квартирою). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved