Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому вказала, що рішенням Іллінецького районного суду, Вінницької області від 13 квітня 2016 року, було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Перебуваючи в шлюбі та на час розлучення сторони проживали в будинку позивача, що розташований в [ADDRESS] . Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області у справі №131/118/15-ц від 12 березня 2015 року за [PERSON] визнано право власності на вказаний будинок в порядку спадкування за законом після смерті батька. Після розірвання шлюбу відповідач відмовився залишити будинок і продовжує в ньому проживати. Відповідач створює нестерпні умови проживання [PERSON] та фактично виживає її з будинку. Більше двох років відповідач не допускає позивачку до будинку, можливості користуватися своєю власністю у неї немає, будучи власником будинку та земельної ділянки, тому [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом та просить усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом виселення [PERSON] та визнання таким, що втратив право користування даним жилим будинком. Сторони в судове засідання не викликались, так, як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідач у визначений судом строк не подала заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити у справі заочне рішення, яким позов задоволити з наступних мотивів. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, № 92072500 від 17.07.2017 та №92115341 від 17.07.2017 (а.с.13-14) [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,1 га, кадастровий номер 0521210100:05:004:1167. Відповідно до статті 41 Конституції України,- кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно копії домової книги (а.с. 15-17) відповідач [PERSON] приписаний в будинку за адресою: [ADDRESS] з 23 березня 1993 року. Згідно Акту обстеження на предмет проживання громадянина [PERSON] від 19 березня 2020 року, відповідач за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований але не проживає (а.с. 46). Відповідно ст. 391 ЦК України,- власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що реєстрація відповідача у житловому будинку, який належить позивачеві, порушує права останньої, оскільки перешкоджає здійсненню права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності. Оскільки [PERSON] не проживає без поважних причин за адресою реєстрації, то суд вважає можливим визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Питання про судові витрати слід вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було. На підставі викладеного,

Outcome: approved