Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну прізвища дитини та дозвіл на вивезення дитини за кордон без згоди батька. Свій позов обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з громадянином Грузії [PERSON] з 6 квітня 2010 року по 8 січня 2014 року. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 8 січня 2014 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], громадянина України, [INFO] року. В даний час дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач не цікавиться вихованням дитини, здоров'ям та моральним настроєм дитини. 18 червня 2014 року дитині було зроблено повторну операцію на лівому оці, та був встановлений діагноз вторинна катаракта. Відповідач не надавав матеріальної допомоги на проведення операції. В рішенні суду про розірвання шлюбу від 8 січня 2014 року зазначено, що відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно із вхідним штампом Придніпровського районного суду м. Черкаси позовну заяву було зареєстровано 15 травня 2013 року. таким чином, з огляду на вищевказану норму матеріального закону, аліменти на утримання неповнолітньої дитини потрібгл стягувати з відповідача, починаючи з 15 травня 2013 року. Просить суд змінити прізвище неповнолітнього [PERSON], [INFO] з [PERSON] на [PERSON], надати дозвіл на вивіз дитини за кордон без згоди батька з безстроковим терміном дії, змінити одну букву в перекладі на українську мову в свідоцтві про народження в по-батькові дитини з [PERSON] на [PERSON] згідно з вірним українським перекладом від 25 квітня 2013 року, зареєстрованим в реєстрі №2336 приватного нотаріуса Сопільняк А.О. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення компетентним органам Грузії доручення про надання правової допомоги Допитаний вході виконання доручення відповідач позов не визнав, та пояснив, що сплачує на утримання дитини 100 доларів США, але позивач чинить перешкоди йому в спілкуванні з дитиною. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 грудня 2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 6 квітня 2010 року Мтацмінда - Крцаниською службою агентства громадянського реєстру Республіки Грузія, актовий запис №06201030098. Стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця республіка Грузія м. Тбілісі, громадянина республіки Грузія, проживаючого [ADDRESS], не працюючого на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 900 грн. щомісячно, починаючи з 15 травня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 квітня 2011 року, [PERSON] народився [INFO] року. Місце народження: Грузія, Тбілісі. Громадянство: Грузії. Його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки від 29 квітня 2011 року посольства України в Грузії, [PERSON], зареєстрований громадянином України. Відповідно довідки ЖБК «Будівельник» від 16 квітня 2013 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 15 вересня 2014 року. З 12 квітня 2013 року з нею зареєстрований син [PERSON] Як вбачається з виписки №771 спеціалізованої лікарні «Охматдит», [PERSON] знаходився на лікуванні в офтальмологічному відділенні з 17 червня по 18 червня 2014 року з діагнозом: наслідок проникаючого поранення лівого ока: васкуляризований рубець зі швами, артифакія, вторинна катаракта. 18 червня 2014 року проведено оперативне лікування. З пояснень позивачки, вона має можливість вивезти сина [PERSON] на лікування за кордон, з метою оздоровлення. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За таких обставин, зі змісту позову, вбачається, що відповідач відмовляється надати згоду на виїзд сина за кордон для оздоровлення, при цьому жодних вагомих та обґрунтованих причин не наводить. За змістом ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказано норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення . Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Також необхідно зазначити, що із Конвенцією про права дитини ( ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З огляду на викладене, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд вважає за можливе надати дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO], уродженця м. Тбілісі та мешканця [ADDRESS], за межі державного кордону України без згоди на такий виїзд його батька [PERSON], [INFO], мешканця м. Тбілісі Республіка Грузія. Не може бути задоволена вимога позивачкми змінити прізвище неповнолітнього [PERSON], [INFO] з [PERSON] на [PERSON] виходячи з наступного. Держава забезпечує всі права кожній дитині без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі , мови, релігії, політичних переконань, національного, етнічного або соціального, майнового стану, стану здоров'я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або будь - яких інших обставин. Всі дії по відношенню до дитини повинні у повному обсязі враховувати її інтереси. Конституція України закріплює рівність дітей у правах незалежно від походження, а також від того, народженні вони в шлюбі або поза ним. Переслідуються за законом будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація (стаття 52 Конституції). Право на ім'я належить до особистих невідчужуваних прав громадян. Стаття 28 Цивільного кодексу України передбачає, що фізична особа набуває прав і обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям, яке надається їй відповідно до закону. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по-батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Саме ці ознаки індивідуалізують фізичну особу як учасника цивільних відносин. Згідно зі статтями 145-148 Сімейного кодексу України ім'я дитини обирається за згодою батьків, по-батькові дається за іменем батька, якщо інше не передбачено законом України чи не ґрунтується на національних звичаях. Прізвище дитини визначається за прізвищем батьків, а якщо вони мають різні прізвища - за взаємною згодою між ними. Спори між батьками з приводу імені чи прізвища дитини вирішуються органами опіки та піклування або судом. Спір між батьками щодо зміни прізвища дитини може бути вирішений органом опіки та піклування або судом. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення зацікавлена особа не з'явилася за захистом своїх прав та інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 Сімейного кодексу України. Звернення за захистом до органів опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Таким чином, якщо один з батьків звернувся до органів опіки та піклування для отримання дозволу на зміну прізвища дитини, в разі не згоди його з рішенням цього органу, в разі не виконання іншим з батьків цього рішення тощо, він може звернутися до суду. Крім того, той з батьків, хто бажає змінити прізвище дитини, може безпосередньо звернутися до суду, не звертаючись до органів опіки та піклування. Відповідно до статті 148 Сімейного кодексу України прізвище дитині може бути змінено її батьками у разі зміни прізвища обома батьками, за умови, що дитина не досягла 7 років; зміни прізвища обома батьками, за умови згоди дитини, якщо вона досягла 7-річного віку; зміни прізвища одного з батьків, за умови спільної згоди батьків та дитини, якщо вона досягла 7-річного віку; заперечення одного з батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В судовому засіданні позивачем не доведено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, а також не доведена та обставина, що зміна прізвища буде відповідати інтересам дитини, а тому в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Не може бути задоволена й вимога позивачки змінити одну букву в перекладі на українську мову в свідоцтві про народження в по-батькові дитини з [PERSON] на [PERSON] згідно з вірним українським перекладом від 25 квітня 2013 року, зареєстрованим в реєстрі №2336 приватного нотаріуса Сопільняк А.О., оскільки до повноваження суду не входить внесення змін до офіційних документів. На підставі наведеного, Конституції України, ст.. 148 СК України,

Outcome: partial