Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до Ладижинської міської ради, третя особа [PERSON], про скасування свідоцтв про право власності, рішення Ладижинської міської ради № 1047 від 03.09.2013 року. На обґрунтування своїх позовних вимог повідомила, що вона є власником житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.1989 року. На підставі рішення 23 сесії 23 скликання Ладижинської міської ради від 07.02.2001 року «Про безкоштовну передачу земельних ділянок у приватну власність громадян і видачу державного акту на право приватної власності на землю» їй безкоштовно було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,32 га. Це рішення ніким не скасовано. Рішенням 19 сесії 24 скликання Ладижинської міської ради від 22.04.2004 року їй у власність було передано земельну ділянку площею 0,22 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Під час виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі був здійснений обмір земельної ділянки постійно діючою депутатською земельною комісією. Належна їй площа ділянки відповідала 0,22 га. Це рішення ніким не скасовано. З письмової відповіді на адвокатський запит від 05.01.2017 року їй стало відомо про порушення її права на земельну ділянку: 03.11.2015 року був здійснений повторний обмір належної їй ділянки, відповідно до якого фактична площа становить 0,1944 га, що не відповідає вказаним рішенням Ладижинської міської ради та обмежує її права на належну їй ділянку. Сусідка [PERSON] незаконно захопила належну їй земельну ділянку та постійно чинить перешкоди у її користуванні. З її вини та в її інтересах Ладижинська міська рада без погодження з нею внесла зміни в п.6 рішення Ладижинської міської ради №1047 від 03.09.2013 року «Про внесення змін до рішень Ладижинської міської ради відносно [PERSON] та незаконно вирішила: в зв'язку з уточненням площі внести зміни в рішення 5 сесії 5 скликання Ладижинської міської ради №117 від 15.08.2006 року та викласти в наступній редакції: «Затвердити [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, що розташовані в [ADDRESS]. Зареєструвати [PERSON] право власності на земельні ділянки, загальною площею 0,1944 га, згідно цільового призначення:0,10 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка (02.01) та 0,0944 га для ведення особистого селянського господарства (01.03) ([NUMBER]). Тобто її земельна ділянка була незаконно зменшена з вини відповідача. Згідно кадастрового плану земельної ділянки, одним із сусідніх землекористувачів є відповідач [PERSON] - її рідна сестра, яка постійно чинить її перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить: скасувати свідоцтво на право власності на нерухоме майно за [NUMBER], виданого 10.10.2013 року, та його державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав за №177438405106, номер запису про право власності 2816541 від 23.09.2013 року, на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0944 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS], як незаконне; скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав за №177373305106, номер запису про права власності 2815479 від 23.09.2013 року, на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в [ADDRESS], як незаконне; скасувати пункт 6 рішення Ладижинської міської ради №1047 від 03.09.2013 року «Про внесення змін до рішень Ладижинської міської ради» відносно [PERSON], як незаконний. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Позивач пояснила, що купила в 1989 році будинок із 22 сотками землі, згідно наявних в неї документів зараз у її користуванні перебуває менша площа землі, біля 19 соток. Суміжним землевласником є її сестра [PERSON], яка захопила частину її ділянки, зруйнувала паркан. Межа між їх ділянками проходить по тильній стороні її будинку, що не може бути, тому вважає, що межа має проходити на 2 м далі, ніж фактично проходить зараз, бо [PERSON] змінила межу, пересунувши її на 2 м. Тому просить суд встановити правильну межу між їх ділянками. Представник позивача доповнила, що згідно рішення міської ради спочатку було погоджено виділення [PERSON] земельної ділянки площею 0,22 га, однак в подальшому внесено зміни в це рішення і фактично виділено їй ділянку площею 0,19 га. Сторона позивача вважає, що ділянка [PERSON] має бути збільшена за рахунок ділянки [PERSON], державні акти якої на землю слід скасувати та передати частину землі [PERSON], збільшивши площу її земельної ділянки до 0,22 га, як було спочатку визначено рішенням міської ради. Представники Ладижинської міської ради в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову. Зазначали, що до затвердження технічної документації правовстановлюючих документів на земельні ділянки у сторін не було. В 1989 році було укладено договір купівлі-продажу будинку, за яким [PERSON] придбала будинок по [ADDRESS], при цьому земельна ділянка на той час була в користуванні радгоспу, яким і виділялась в користування людям, площа ділянки зазначалась в погосподарських книгах, а згідно витягу з по господарської книги за цим будинком рахувалось 15 соток землі. Інформація щодо площ ділянки, яка вказувалась в документах раніше, могла не відповідати фактичним площам, що були закріплені за будинками і землями сільськогосподарського призначення, оскільки була орієнтовною. Вказали, що обраний позивачем спосіб захисту жодним чином не захистить її права та не збільшить її площу ділянки, оскільки в суміжного землевласника земля перебуває у власності згідно державних актів. Рішення міською радою про передачу [PERSON] ділянки площею 32 сотки немає, в 2004 році рішенням міської ради було передано їй ділянку площею 22 сотки. При виготовленні технічної документації спеціалістами було встановлено, що фактична площа ділянки, що перебуває в користуванні [PERSON] становить 0,1978 га, в зв'язку з чим і було видано документи на вказану площу. При цьому при виготовленні державних актів на землю [PERSON] теж зменшено площу належної їй ділянки, порівняно із тією, що за нею рахувалась. Щодо вимог про скасування рішення міської ради, то крім іншого, просили застосувати строк позовної давності, оскільки позивач повинна була знати і знала про таке рішення та про фактичний розмір її ділянки при виготовленні технічної документації на землю. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що будинок [PERSON] побудований на межі земельних ділянок. Вона дозволяє [PERSON] проходити на її ділянку для того, щоб обслуговувати задню стіну будинку. Межу вона не змінювала і та постійно проходила по задній стіні будинку [PERSON] Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що позивач вважає, що при виготовленні правовстановлюючих документів на земельні ділянки по [ADDRESS] та [ADDRESS] та виготовлення технічної документації було неправильно визначено межу між вказаними земельними ділянками. Вказує, що основний спір стосується саме межі між суміжними земельними ділянками, про що неодноразово зазначала позивач. При цьому просить скасувати свідоцтво про право власності на належні їй земельні ділянки. Встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS]. Так, з копії технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS], в якому наявний договір купівлі-продажу житлового будинку, вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.1989 року [PERSON] продала [PERSON] цілий житловий будинок зі всіма господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], на присадибній земельній ділянці присадибних земель радгоспу-технікуму (а.с. 76-78). Згідно погосподарської книги вбачається, що з 1969 року за домоволодінням [PERSON], яке було колгоспним двором, рахувалась земля, яка знаходилась в особистому користуванні господарства, площею 0,15 га (а.с. 125-126). З копії рішення Ладижинської міської ради народних депутатів 6 сесії 20 скликання від 06.06.1996 року вбачається, що [PERSON] передано безкоштовно в приватну власність та постійне користування земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 137-139). З копії рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради народних депутатів №93 від 26.03.1997 року вбачається, що [PERSON] було надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,07 га для ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] (а.с. 43-44). З копії рішення Ладижинської міської ради Вінницької області 19 сесії 24 скликання від 22.04.2004 року вбачається, що [PERSON] було передано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,22 га, яка розташована по [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,10 га; для ведення особистого селянського господарства - 0,12 га. Зобов'язано [PERSON] замовити виготовлення технічної документації по складанню державних актів у землевпорядній організації (а.с. 26). [PERSON] замовлялось виготовлення технічної документації із землеустрою на передані їй у власність земельних ділянок (а.с. 31-42). З копії протоколу погодження (встановлення) меж земельної ділянки на місцевості від 21.03.2005 року вбачається, що на виконання Ладижинської міської ради 19 сесії 24 скликання від 22.04.2004 року, було погоджено межі земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні [PERSON], загальною площею 0,22 га в тому числі 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,12 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 36). З копії рішення Ладижинської міської ради Вінницької області №117 5 сесії 5 скликання від 15.08.2006 року вбачається, що було вирішено затвердити технічну документацію та видати державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,1978 га в тому числі: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,1000 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,0978 га (а.с. 149). З копії рішення Ладижинської міської ради №1047 від 03.09.2013 року вбачається, що в зв'язку з уточненням площі було внесено зміни в рішення 5 сесії 5 скликання Ладижинської міської ради №117 від 15.08.2006 року, було затверджено [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, що розташовані в [ADDRESS] загальною площею 0,1944 га, згідно цільового призначення: 0,10 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,0944 га - для ведення особистого селянського господарства (а.с. 64). Згідно копії свідоцтва про право власності від 10.10.2013 року та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №10652461 від 10.10.2013 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], розміром 0,0944 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS]. Згідно копії свідоцтва про право власності від 10.10.2013 року та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №10648499 від 10.10.2013 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], розміром 0,1 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] Вінницької області. Відтак, судом встановлено, що за домоволодінням по [ADDRESS] згідно погосподарської книги рахувалась в користуванні земельна ділянка, площею 0,15 га. В подальшому [PERSON] було надано в користування ділянку площею 0,07 га для ведення особистого підсобного господарства. Таким чином, загальна орієнтовна площа ділянки становила 0,22 га. При виготовленні технічної документації на земельну ділянку по [ADDRESS], було погоджено межі земельної ділянки, про що складено протокол погодження меж на місцевості від 21.03.2005 року. При виготовленні техдокументації встановлено фактичну наявну на місцевості площу ділянки [PERSON], в зв'язку з чим рішенням міської ради від 15.08.2006 року затверджено технічну документацію на ділянку загальною площею 0,1978 га. Згодом рішенням міської ради від 03.09.2013 року внесено зміни у рішення від 15.08.2006 року та вирішено затвердити технічну документацію [PERSON] щодо видачі правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 0,1944 га. На частину земельної ділянки належної [PERSON] встановлено сервітут для обслуговування будинку [PERSON] Свідок [PERSON] суду показав, що займає посаду директора ПП «Ладленд», яке займалось виготовленням технічної документації при видачі правовстановлюючих документів [PERSON] Довідка з державної статистичної звітності від 18.11.2013 року (а.с. 69) про те, що [PERSON] рахується 0,22 га землі, видавалась на підставі даних поземельних книг, площа зазначена в умовних кадастрових гектарах та є фактично орієнтовною площею земельної ділянки та може не співпадати із фактичною площею, яка вказана в державних актах та в технічній документації, оскільки остання вимірюється за допомогою точних приладів. Площа в умовних кадастрових гектарах, яка є наближеною до фактичної, зазначалась в усіх документах та довідках до часу виготовлення технічної документації та видачі державного акту. В рішеннях сесії міської ради теж вказана площа в умовних кадастрових гектарах. Комісія з узгодження меж визначила граничні вихідні точки, які в подальшому використовувались землевпорядною організацією при виготовленні техдокументації. Комісія проводила заміри без необхідних геодезичних інструментів. Враховуючи викладене, судом встановлено, що скасування рішення Ладижинської міської ради від 03.09.2013 року жодним чином не захистить інтереси позивача, оскільки вказаним рішенням лише уточнено та внесено зміни у рішення міської ради від 15.08.2006 року. Крім того, скасування правовстановлюючих документів на земельну ділянку - свідоцтва про право власності та державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав, жодним чином не захистить право власності позивача, та навпаки - буде порушувати право позивача на власність. Оскільки позивач вважає, що між нею та суміжним землекористувачем існує спір про межу земельної ділянки. А тому скасування правовстановлюючих документів позивача саме по собі не вирішить спору про межу. [PERSON] є власником земельних ділянок по [ADDRESS], які є суміжними із землею позивача. Між сторонами існує тривалий спір щодо межі між належними їм земельними ділянками. З копії рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради народних депутатів №39 від 11.01.1998 року вбачається, що [PERSON] було надано земельну ділянку площею 0,15 га, по [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку та надати земельну ділянку площею 0,05 га, для ведення особистого підсобного господарства [PERSON]. З копії рішення Ладижинської міської ради №362 12 сесії 6 скликання від 17.01.2012 року вбачається, що [PERSON] затверджено технічну документацію та видано державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,2535 га, згідно цільового призначення: 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,1535 га для ведення особистого селянського господарства. З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] вбачається, що на підставі рішення Ладижинської міської ради №362 12 сесії 6 скликання від 17.01.2012 року [PERSON] видано державний акт на земельну ділянку площею 0,1535 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №14856962 від 18.12.2013 року вбачається, що на підставі рішення Ладижинської міської ради №362 12 сесії 6 скликання від 17.01.2012 року [PERSON] видано державний акт на земельну ділянку площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. З копії рішення Ладижинської міської ради Вінницької області №517 15 сесії 6 скликання від 04.09.2012 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №16477711 від 21.01.2014 року вбачається, що було укладено постійний безоплатний земельний сервітут з [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,0020 га по [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку, згідно фактичного обміру від 01.09.2011 року. Покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які вказували де раніше проходила межа між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] не мають істотного значення для вирішення даного спору, оскільки стосуються спору про встановлення і визначення межі між земельними ділянками. А межа між земельними ділянками встановлена та закріплена на підставі правовстановлюючих документів та виготовлених технічних документацій обох суміжних землевласників. Відтак, покази даних свідків не спростовують висновки суду про те, що позивачем вибрано невірний спосіб захисту, оскільки від скасування правовстановлюючих документів на землю позивача та їх державної реєстрації межа між ділянками жодним чином не зміниться, оскільки вона вказана і в правовстановлюючих документах третьої особи [PERSON] Крім того, за даних конкретних встановлених обставин справи, вирішення спору про межу можливе й без скасування правовстановлюючих документів на земельні ділянки позивача, а шляхом наділення додатковою ділянкою, в разі її наявності, та в разі вирішення спору про межу, який по даній справі не є предметом судового розгляду. Позивачем не доведено, що оспорюваний п. 6 рішення Ладижинської міської ради № 1047 від 03.09.2013 року суперечить вимогам закону, чи прийнятий з порушенням компетенції органу місцевого самоврядування. Зменшення площі земельної ділянки із 0,22 га, що вказувалась в рішенні міської ради при наданні дозволу на виготовлення технічної документації, до площі 0,1978 га, що вказана в рішенні міської ради від 15.08.2006 року про затвердження технічної документації та вирішено видати державний акт на вказану ділянку, зумовлено тим, що в ході виготовлення технічної документації було встановлено фактичну наявність на місцевості меншої площі ділянки. В подальшому, згідно оскаржуваного рішення міської ради від 03.09.2013 року було внесено уточнення в площу ділянки та вказано про передачу у власність саме 0,1944 га. В цей час межі між суміжними землекористувачами не змінювались. Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно положень ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Враховуючи викладене, враховуючи, що суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, позовні вимоги [PERSON] про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та його державну реєстрацію - не підлягають задоволенню, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Задоволення даних позовних вимог по справі, хоча й не порушить права інших осіб, оскільки стосується виключно земельних ділянок, які належать позивачу, однак жодним чином не захистить і права позивача, які вона вважає порушеними. Більш того - суперечить її інтересам, оскільки в такому разі позивач перестане бути власником ділянок. При цьому позивачем не доведено, що фактичне проходження межі між суміжними земельними ділянками не відповідає межі, що зазначена в технічній документації, не доведено те, що земельні ділянки накладаються. Тому суд вважає, що обраний позивачем конкретний спосіб захисту не є ефективним способом захисту її прав, оскільки не буде вирішенням наявного спору про межу між суміжними землекористувачами та спору про право власності позивача на земельну ділянку більшої площі. На підставівикладеного та

Outcome: dismissed