Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів про скасування рішення виконавчого комітету селищної ради, реєстрації та визнання недійсним свідоцтва про право власності, обгрунтовуючи зазначила, що з 11.08.1988 року по 03.08.2006 року позивачка з відповідачем [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина - [PERSON]. Позивачка та її син, третя особа у справі, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та проживають за даною адресою довгий час, але не були повідомлені про такі неправомірні дії відповідачів. Відмітки про зміну адреси реєстрації в паспорті позивачки та паспорті [PERSON] відсутні. Спільно з позивачкою за вказаною адресою зареєстрована онука позивачки - [PERSON], [INFO]. 14.05.2009р. Обухівським районним судом Київської області по справі № ц.с.2-460/09 за позовом [PERSON] до [PERSON], третьої особи відділу паспортної, реєстраційної та міграційної служби при Обухівському РВГУ МВС України в Київській області про усунення перешкод в користуванні власністю та зустрічному позову [PERSON] до [PERSON], третя особа, [PERSON] про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, зобов'язання не чинити перешкоди, визнано мирову угоду, якою встановлено факт права спільної сумісної власності подружжя в рівних частках - на 1/2 частину спірного майна за кожним (в тому числі самовільні добудови), яке набуте (створене) в шлюбі за спільні кошти подружжя, але умови даної мирової угоди відповідачем-2 по справі до цього часу не виконано. В липні 2014 року позивачці стало відомо, що рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради від 25.07.2011р. №10/7 «Про узаконення самовільно добудованих до житлового будинку споруд та оформлення права власності на будинок» було змінено поштову адресу житлового будинку з [ADDRESS], а також оформлено і в подальшому зареєстровано на імя відповідача-2 [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] з узаконенням самовільно побудованих споруд Г- сарай, Д - сарай, над А - мансарда. Такі дії відповідачів фактично зробили неможливими виконання Ухвали Обухівського районного суду Київської області суду від 14.05.2009 року, порушили її право на 1/2 частина майна, яке було придбано та створено в період спільного сумісного проживання та за спільні кошти подружжя, а тому просить визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Козинської селищної ради, скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та реєстрацію права власності на даний будинок за [PERSON], визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині побудованих за час спільного сумісного проживання в шлюбі споруди та будівлі, а саме літ «Г»- сарай, літ «Д» - сарай, літ «А» - мансарда. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник уточнили свої позовні вимоги, та окрім первинно заявлених позовних вимог, просили суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку, господарських споруд і будівель за адресою: [ADDRESS], укладений 24.06.2014 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON], нотаріально посвідчений 24.06.2014 року за р.№ 2832, скасувати реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], за [PERSON], визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по ? частині житлового будинку, господарських споруд і будівель, побудованих за час спільного сумісного проживання в шлюбі споруди та будівлі: літ «Г»- сарай, літ «Д» - сарай, літ «А» - мансарда. Первісні та уточнені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач Виконавчий комітет Козинської селищної ради в судове засідання не з'явилися, направивши суду клопотання в якому заперечують щодо задоволення позову та просять слухати справу в відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали та просив у задоволенні позову відмовити подавши до суду письмове заперечення. Відповідач Реєстраційна служби Обухівського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з`явилась та на адресу суду подала клопотання про розгляд справи у відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, його інтереси в суді представляє [PERSON]. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з`явилась Третя особа Обухівська районна державної адміністрація, в особі органу опіки та піклування, в судове засідання не з`явилась та на адресу суду подала клопотання про розгляд справи у відсутність, зазначивши, що при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Суд вислухавши сторони та їх представників, перевіривши матеріали справи, встановив наступне. 11.08.1988 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який 03.08.2006 року розірвали, що підтверджується свідоцтвом про одруження та про розірвання шлюбу (т. 1 а.с. 12-13). Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON]. Рішенням Виконавчого комітету Козинської селищної ради народних депутатів Обухівського району Київської області від 08.05.1979 року надано [PERSON] в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку в [ADDRESS] за рахунок вільних лишків держфонду. 02.01.1985 року Виконавчим комітетом Козинської селищної ради народних депутатів Обухівського району Київської області видано [PERSON] свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. За час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] за спільні сімейні кошти та спільною працею добудували будинок за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області по справі № ц.с.2-460/09 за позовом [PERSON] до [PERSON], третьої особи відділу паспортної, реєстраційної та міграційної служби при Обухівському РВГУ МВС України в Київській області про усунення перешкод в користуванні власністю та зустрічному позову [PERSON] до [PERSON], третя особа, [PERSON] про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, зобов'язання не чинити перешкоди, яке набрало законної сили 19.05.2009 року, визнано мирову угоду укладену між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п. 1.2 ухвали Обухівського районного суду Київської області по справі № ц.с.2-460/09 [PERSON] зобов'язується протягом 2009-2010 років придбати у власність [PERSON] однокімнатну квартиру, орієнтовно житловою площею 17-20 кв.м., в смт.Козин Обухівського району Київської області та подарувати 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] третій особі, [PERSON]. Відповідно до п. 1.3 ухвали Обухівського районного суду Київської області по справі № ц.с.2-460/09 позивач за зустрічним позовом, [PERSON], при виконанні затвердженої судом 14 травня 2009 року мирової угоди, зобов'язується відмовитись від будь-яких претензій стосовно житлового будинку [ADDRESS]. Умови ухвали Обухівського районного суду Київської області по справі № ц.с.2-460/09 [PERSON] не виконав до цього часу, що не заперечувалось представником відповідача-2 у судовому засіданні. Рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради від 25.07.2011 року №10/7 «Про узаконення самовільно добудованих до житлового будинку споруд та оформлення права власності на будинок» було змінено існуючому житловому будинку поштову адресу, а саме: з [ADDRESS], узаконено самовільно побудовані Г- сарай, Д - сарай, над А - мансарда. Загальна площа будинку становить 195,7 кв.м., житлова площа будинку становить 243,5 кв.м. Вказаний житловий будинок та споруди знаходяться на власній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS]. В рішенні виконавчого комітету Козинської селищної ради від 25.07.2011 року №10/7 наявні виправлення особою [PERSON], без зазначення її посади, загальної площі будинку на 243,5 кв.м., житлової площі будинку на 49,9 кв.м. (т. 1 а.с. 9). 11.08.2011 року Козинською селищною радою видано [PERSON] свідоцтво на право власності на житловий будинок [ADDRESS] взамін дублікату свідоцтва про право власності від 18.02.2008 року. 24.06.2014 року між відповідачем-2 по справі, [PERSON], та відповідачем-4, [PERSON] було укладено договір дарування житлового будинку з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області [PERSON] 24.06.2014 року за реєстровим № 2832 (т. 1 а.с. 170-171). В договорі дарування житлового будинку від 24.06.2014 року, зокрема зазначалось, що житло, яке є предметом цього договору, на момент його укладення в спорі не перебуває, будь-які інші обтяження стосовно цієї нерухомості відсутні, неповнолітні та/або малолітні особи не зареєстровані та не проживають. В матеріалах справи наявна заява [PERSON] (т. 1 а.с. 172) в якій він стверджує, що відчужуваний житловий будинок не є спільною сумісною власністю, осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на відчужуваний будинок, у тому числі й відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, немає. Судом встановлено, що позивачка проживає в житловому будинку [ADDRESS], з моменту укладення шлюбу з відповідачем-2 та зареєстрована в спірному будинку з 21.11.1997 року, спільно з позивачкою за вказаною адресою проживають син, [PERSON], та внука, [PERSON], [INFO] (т. 1 а.с. 14). Судом встановлено, що за адресою спірного будинку, а саме [ADDRESS], з 12.05.2009 року зареєстровано право власності на будинок [ADDRESS] за [PERSON], що підтверджується витягом з Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів (т. 1 а.с. 221, 227). Дослідивши всі обставини по справі суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] про скасування рішення виконавчого комітету селищної ради, реєстрації та визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним договору дарування та скасування реєстрації права власності, визнання права власності на житловий будинок підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Відповідно до ч. 1 ст61 СК України, об»єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є обєктом права спільною сумісної власності подружжя (ч.1 ст.64 СК України) Відповідно до ст.68 ч.1, 2 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Статею 69 СК України, передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70 ч.1 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 369 ч. 1,2,4 ЦК України, свівласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчиненя правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Відповідно до ст. 4 глави 1 розділу 2 наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» правочини щодо розпорядження майном, що є спільною сумісною власністю, підписуються всіма співвласниками цього майна або уповноваженими ними особами. При посвідченні правочинів щодо розпорядження спільним майном подружжя, якщо правовстановлюючий документ оформлений на ім'я одного з подружжя, нотаріус вимагає письмову згоду іншого з подружжя. Справжність підпису другого з подружжя на заяві про таку згоду має бути нотаріально засвідчена. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до п. 5 ст. 30 (делеговані повноваження) ЗУ «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням. Згідно п. 10 ст. 30 (делеговані повноваження) ЗУ «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать облік відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. Відповідно до ст.16 ч.1 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. З врахуванням викладено суд вважає що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору дарування житлового будинку з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], підлягають задоволенню, оскільки відчуження спірного будинку відбулось поза волею та бажанням [PERSON], про яке вона навіть і нездогадувалась і яка є його співвласником і письмової згоди на вчинення данного правочину не надавала, також задоволенню підлягає і позовна вимога про визнання за [PERSON] права власності на ? частину житлового будинку, господарських споруд і будівель, побудованих за час спільного сумісного проживання в шлюбі з [PERSON] за спільні кошти подружжя, в тому числі на споруди та будівлі: літ. «Г» - сарай, літ. «Д» - сарай, літ. «А»-мансарда, що знаходяться на території присадибної земельної ділянки в [ADDRESS], так як даний будинок був добудований [PERSON], та [PERSON] в період шлюбу, а тому є їх спільною сумісною власністю, а тому [PERSON] має право власності на ? частину житлового будинку з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Так само задоволенню підлягає і позовна вимога про визнання за [PERSON] права власності на ? частину житлового будинку, господарських споруд і будівель, що знаходяться на території присадибної земельної ділянки в [ADDRESS]. Також підлягає і задоволенню похідна позовна вимога про скасування реєстрації права власності [PERSON] на нерухоме майно житловий будинок з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки, відповідно до ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Суд вважає, що рішення Виконавчого комітету Козинської селищної ради № 10/7 «Про узаконення самовільно добудованих до житлового будинку споруд та оформлення права власності на будинок» від 25 липня 2011 року та свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САВ № 633498 на житловий будинок [ADDRESS], оформлене та видане Козинською селищною радою на ім`я [PERSON] взамін дублікату свідоцтва про право власності від 18.02.2008 року порушують право власності позивачки на ? частину житлового будинку, господарських споруд і будівель, побудованих за час спільного сумісного проживання в шлюбі з [PERSON] за спільні кошти подружжя, в тому числі на споруди та будівлі: літ. «Г» - сарай, літ. «Д» - сарай, літ. «А»-мансарда, що знаходяться на території присадибної земельної ділянки в [ADDRESS], а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання їх незаконними та скасування підлягають задоволенню. Зважаючи на закінчення розгляду справи та винесення рішення вжитті заходи забезпечення позову відполи тому їх необхідно скасувати.

Outcome: approved