Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно до [PERSON], мотивуючи свій позов тим, що [INFO] року року помер її батько, [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, в тому числі, квартира [ADDRESS]. Що стосується спадкового майна, то [PERSON] отримав його як член Житлово-будівельного кооперативу № 26 на підставі ордеру № 107 серії А, виданого виконавчим комітетом Ради депутатів трудящих міста Луцька від 01.07.1997 року. Проте, [PERSON] не оформив належним чином право власності на квартиру та не отримав правовстановлюючого документу на неї. Позивач зазначає, що після смерті батька спадщину прийняла її мати, [PERSON], [PERSON] та її брат, [PERSON] у рівних частках по 1/3 кожному. Спадщина була прийнята шляхом постійного проживання після смерті батька у квартирі [ADDRESS]. [INFO] року померла її мати, [PERSON], до складу спадщини якої входила 1/3 частки у квартирі [ADDRESS]. Вважає, що оскільки її брат спадщину після смерті матері не прийняв, то їй належить 2/3 зазначеної квартири. Посилаючись на наведене, позивач просить суд визнати за нею право власності на 2/3 квартири [ADDRESS], як на спадкове майно після смерті [PERSON] та [PERSON], а також визнати за [PERSON] право власності на 1/3 квартири [ADDRESS], як на спадкове майно після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідач у справі, [PERSON], 31 серпня 2016 року подав суду зустрічну позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно, згідно з якою просив: визнати за ним право власності на 1/3 квартири [ADDRESS], як на спадкове майно після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивача визнав, проти них не заперечує, позовні вимоги, викладені у зустрічній позовній заяві також визнав у повному обсязі. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають до задоволення з наступних підстав. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області [NUMBER]. Оскільки на момент смерті батька позивача, [PERSON], діяв ЦК УРСР, то і спадкування слід здійснювати за його нормами. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Ст. 525 ЦК УРСР передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи. Таким чином, відкрилась спадщина на належне [PERSON] майно, до складу якої входила квартира [ADDRESS]. Що стосується спадкового майна, то [PERSON] отримав його як член Житлово-будівельного кооперативу № 26 на підставі ордеру № 107 серії А, виданого виконавчим комітетом Ради депутатів трудящих міста Луцька від 01.07.1977 року. Відповідно до ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Однак, батько позивача не оформив належним чином право власності на квартиру [ADDRESS] та не отримав правовстановлюючого документу на неї. Як вбачається із довідки № 48, виданої відділом комунального господарства Житлово-будівельного кооперативу № 26 від 08.07.2010 року [PERSON] сплатив повну вартість квартири. Окрім того, довідкою № 43 від 21.06.2010 року, виданою відділом комунального господарства Житлово-будівельного кооперативу № 26 стверджується факт того, що квартира [ADDRESS] дійсно належала померлому [PERSON], на якого був виписаний ордер і де він проживав до дня смерті. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно з ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина, [PERSON], дочка, [PERSON] та син, [PERSON] у рівних частках по 1/3 кожному. Спадщина була прийнята спадкоємцями шляхом постійного проживання після смерті [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. Довідкою від 23 березня 2016 року № 30, виданою [PERSON] відділом комунального господарства Житлово-будівельного кооперативу № 26 стверджується та обставина, що на момент смерті [PERSON] у даній квартирі були зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області серії [NUMBER] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов'язки [PERSON], що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а саме: майнові права на майно, яке належало їй на праві власності: 1/3 частка квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а відповідно до ч. 2 вказаної статті часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [INFO] року відкрилась спадщина на майно [PERSON]. Як вбачається із довідки № 30 від 23 березня 2016 року, виданої відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області після її смерті у квартирі [ADDRESS] проживала [PERSON], її дочка (внучка [PERSON]) [PERSON] та її син (внук [PERSON]). Відповідно до норм ЦК України, а саме: ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, як встановлено судом, на спадкове майно після смерті [PERSON], а саме: 1/3 частки квартири [ADDRESS] було два спадкоємці: позивач, [PERSON] та відповідач, [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України (шість місяців) він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] продовжила проживати у квартирі разом із своїми дітьми і таким чином прийняла спадщину після смерті [PERSON]. Відтак, їй належить 2/3 частки квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України (шість місяців), не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як встановлено судом, [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини останній не проживав постійно зі спадкодавцем, не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом встановлених ЦК України строків та не отримав свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчука С.В., позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на квартиру [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно. За таких обставин, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на 2/3 квартири [ADDRESS], як на спадкове майно після смерті [PERSON] та [PERSON], а також визнати за [PERSON] право власності на 1/3 квартири [ADDRESS], як на спадкове майно після смерті [PERSON].

Outcome: approved