Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт родинних відносин, а саме того, що померла [PERSON], є матір'ю заявника, [PERSON]; визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю в чотири місяці для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її мами - [PERSON], яка померла [INFO], у Дмитрівській об'єднаній територіальній громаді Знам'янського району Кіровоградської області. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 7,7 гектарів, розташованої на території Макариської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, що на даний час входить до Дмитрівської об'єднаної територіальної громади Знам'янського району Кіровоградської області. Заявник вказує, що 01 серпня 2018 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері, однак нотаріусом було відмовлено у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Заявник вказує, що вона у встановлений законом термін не зверталась до нотаріуса, оскільки вважала, що вже вступила у спадщину, так як з 2010 року постійно проживала з тяжкохворою матір'ю, доглядала її. Окрім того, з моменту смерті матері, [PERSON] користується земельною ділянкою площею 7,7 гектарів, розташованої на території Дмитрівської об'єднаної територіальної громади Знам'янського району Кіровоградської області, отримує від цього орендну плату у вигляді натуральних продуктів. Також заявник вказує, що документи, які підтверджують факт родинних відносин між нею та померлою [PERSON] збереглися не в повному обсязі. У зв'язку із викладеними обставинами, заявник і звернулась до суду із заявою про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги заяви підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи, Дмитрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, в судове засідання не з'явився, при цьому належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак, згідно поданого до суду клопотання Дмитрівського сільського голови [PERSON], останній просив суд розглянути справу без участі представника заінтересованої особи та зазначив, що заяву підтримує в повному обсязі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних в матеріалах справи документів. Вивчивши, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно із положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 23 січня 1962 року Макаринською сільською радою Знам'янського району Кіровоградської області, 01 вересня 1947 року народилась [PERSON], матір'ю якої зазначена [PERSON]. Із довідки, виданої 09 вересня 1982 року Головою виконкому Макариської сільської ради народних депутатів за вих.№97, [PERSON] дійсно уродженка села Макарихи Знам'янського району Кіровоградської області за прізвищем «[PERSON]». З матеріалів справи вбачається, що заявник внаслідок реєстрації шлюбів, змінювала прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», та з «[PERSON]» на «Іванова», що вбачається із: свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 19 грудня 1973 року Відділом ЗАГС Фрунзенського Райвиконкому міста Ташкент; свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 296 січня 1974 року Відділом ЗАГС Фрунзенського Райвиконкому міста Ташкент; відміткою в паспорті заявника серії [NUMBER]. Також в судовому засіданні встановлено, що мати заявника внаслідок реєстрації шлюбу змінювала прізвища, а саме з «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Центральним ВДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області, [INFO] померла [PERSON] Згідно матеріалів справи, за життя [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 7,70 гектарів, що розташована на території Макариської сільської ради, що вбачається із Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Макариським сільським головою Янкула В. Відповідно до заповіту, посвідченого 20 серпня 2002 року секретарем Макариської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області [PERSON], [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON], однак 01 серпня 2018 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у чиненні нотаріальної дії з підстав пропущення шестимісячного строку звернення для прийняття спадщини. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Так, в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що померла [PERSON] являється матір'ю заявника [PERSON] та вказали, що померла тяжко хворіла та проживала разом з родиною доньки за адресою: [ADDRESS], протягом тривалого часу. Згідно змісту акту про підтвердження фактичного місця проживання від 01 серпня 2018 року, складеного громадянами [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], та [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] -[PERSON], [INFO], яка померла [INFO], являється матір'ю [PERSON]; [PERSON] фактично проживала разом з донькою за адресою: [ADDRESS], так як [PERSON] сильно хворіла і була прикута до ліжка. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно пункту 1 частини 1 статті 315 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно із роз'ясненнями, наданими в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Вивчивши та проаналізувавши в судовому засіданні надані заявником письмові докази, а саме: свідоцтво про народження серії [NUMBER]; довідку, видану 09 вересня 1982 року Головою виконкому Макариської сільської ради народних депутатів за вих.№97; свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] видане 19 грудня 1973 року Відділом ЗАГС Фрунзенського Райвиконкому міста Ташкент; свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане 296 січня 1974 року Відділом ЗАГС Фрунзенського Райвиконкому міста Ташкент; відмітку в паспорті заявника серії [NUMBER]; акту про підтвердження фактичного місця проживання від 01 серпня 2018 року; враховуючи пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], надані в судовому засіданні, суд вважає достовірно доведеним факт того, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], яка померла [INFO]. Окрім того, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що на час відкриття спадщини, а саме станом на [INFO] померла [PERSON], будучи зареєстрованою за адресою: [ADDRESS], фактично мешкала разом із заявницею, [PERSON], за адресою реєстрації останньої: [ADDRESS]. Частиною 3 статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В частині вимог [PERSON] щодо визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1269, частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За загальними положеннями про спадкування, а саме частиною 3 статті 1222, частиною 1 статті 1220, частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України; врішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обов'язок доведення поважності причин пропуску, встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини покладено на заявника, оскільки відповідно до положень статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Однак, в порушення зазначених норм чинного законодавства, заявником не надано до суду жодного доказу на підтвердження поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини. Натомість, в судовому засіданні доведено факт обізнаності [PERSON] про дату смерті спадкодавця [PERSON], та відсутність перешкод у поданні заяви про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк. Посилання заявника на те, що вона вважала себе такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем, суд не приймає до уваги, оскільки в розумінні статті 1272 Цивільного кодексу України, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність заявника щодо строку та порядку прийняття спадщини. За викладених вище обставин суд вважає відсутніми підстави для надання заявнику додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у зв'язку із чим в цій частині вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: partial