Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Заява мотивована тим, що 18 вересня 2000 року в віці 77 років померла мати заявниці [PERSON], про що було видане свідоцтво про смерть від 19.09.2000 року. За часів життя [PERSON] не отримувала паспорту України, а у паспорті часів СРСР її ПІБ було вказане як «Ільіна Лідія Осипівна». Також, за часів життя [PERSON] зробила заповіт від 01.06.1999 року, у якому вона зазначила спадкоємцем всього свого майна заявниці - доньку [PERSON]. Зазначений заповіт був посвідчений приватним нотаріусом ОМНО [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 1658. На момент смерті [PERSON] їй належало нерухоме майно: Будинок по вул. Коровицького, 98 у м. Одесі та земельна ділянка за тією ж адресою. Але, як на [PERSON] на право приватної власності на землю № 025743 І-ОД, так і на Заповіті від 01.06.1999 року № 1658 було зазначене ім'я із транслітерацією з російської мови на українську, як то вказане у паспорті СРСР, а саме [PERSON]. Заявниця звернулась до приватного нотаріуса ОМНО [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус [PERSON] завела спадкову справу № 59577436, однак, надала відповідь № 472/02-14 від 29.09.2016, у якої зазначила, що у зв'язку із тим, що в свідоцтві про смерть зазначається ім'я спадкодавця «Ільїна Лідія Осипівна», а у заповіті та [PERSON] на право приватної власності на землю № 025743 І-ОД зазначається ім'я власника «Ільіна Лідія Осипівна», зазначені обставини не дають можливості нотаріусу встановити належність майна та заповіту померлій, у зв'язку із чим, нотаріус зазначила, що заявниці [PERSON] необхідно звернутися до суду із заявою щодо встановлення факту, що має юридичне значення. На підставі викладеного, заявниця просить встановити належності [PERSON], яка померла 18.09.2000 року державного [PERSON] на право приватної власності на землю № 025743 І-ОД, виданого Одеською міською радою 04.09.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4203/1 та заповіту, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом ОМНО 01.06.1999 року за реєстровим № 1658. В судове засідання представник заявника подав заяву, згідно якої просив розглянути без його участі. Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, про розгляд справи була повідомлена належна чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Так судом встановлено, що 18 вересня 2000 року померла [PERSON], актовий запис №8613 від 19.03.2000р., зареєстрований відділом РАГС Жовтневої районної адміністрації. За часів життя [PERSON] не отримувала паспорту України, а у паспорті часів СРСР її ПІБ було вказане як «Ільіна Лідія Осипівна». Також, за часів життя [PERSON] зробила заповіт від 01.06.1999 року, у якому вона зазначила спадкоємцем всього свого майна заявниці - доньку [PERSON]. Зазначений заповіт був посвідчений приватним нотаріусом ОМНО [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 1658. На момент смерті [PERSON] їй належало нерухоме майно: Будинок по вул. Коровицького, 98 у м. Одесі та земельна ділянка за тією ж адресою. Але, як на [PERSON] на право приватної власності на землю № 025743 І-ОД, так і на Заповіті від 01.06.1999 року № 1658 було зазначене ім'я із транслітерацією з російської мови на українську, як то вказане у паспорті СРСР, а саме [PERSON]. Заявниця звернулась до приватного нотаріуса ОМНО [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус [PERSON] завела спадкову справу № 59577436, однак, надала відповідь № 472/02-14 від 29.09.2016, у якої зазначила, що у зв'язку із тим, що в свідоцтві про смерть зазначається ім'я спадкодавця «Ільїна Лідія Осипівна», а у заповіті та [PERSON] на право приватної власності на землю № 025743 І-ОД зазначається ім'я власника «Ільіна Лідія Осипівна», зазначені обставини не дають можливості нотаріусу встановити належність майна та заповіту померлій, у зв'язку із чим, нотаріус зазначила, що заявниці [PERSON] необхідно звернутися до суду із заявою щодо встановлення факту, що має юридичне значення. Таким чином, фактично розбіжності виникли у написанні прізвища померлої тобто «Ільїна», як зазначено у свідоцтві про смерть, та у правовстановлюючих документах де вказаної прізвище «Ільіна», тобто написанні літ. «ї» та «і». Вищевказані факти у сукупності підтверджують належність правовстановлюючих документів померлій.

Outcome: approved