Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21.10.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 3177. В шлюбі в них [INFO] народився син [PERSON]. Сімейне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям та різні погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим між ними постійно виникали сварки. З грудня 2013 року сторони прикоротили шлюбні стосунки. Тому, позивач прийшла до висновку, що подальше проживання та збереження шлюбу неможливе, тому звернулась з даним позовом до суду. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому позивач позов підтримує та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку та позицію сторін, викладену у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами укладено 21.10.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 3177, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). В шлюбі в сторін [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.10.2008 року (а.с. 9). Причинами розпаду сім'ї, згідно позовної заяви, є відсутність взаєморозуміння між подружжям та різні погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим між сторонами постійно виникали сварки. З грудня 2013 року сторони прикоротили шлюбні стосунки, в зв'язку з чим позивач дійшла переконання про неможливість подальшого збереження шлюбу. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сім'ю. Згідно ст. 110 СК України подружжя має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу в разі незгоди подальшого збереження шлюбних відносин. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя й дійсні причини позову, суд вважає, що спільне подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи обставини по даній справі - відсутність взаєморозуміння між подружжям та різні погляди на сімейне життя, спільне проживання сторін у шлюбі буде негативно впливати на виховання та розвиток їхнього неповнолітнього сина. Сторони примиритися не бажають. Зазначене дає суду законні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]», що відповідає вимогам закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved