Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментівна її користь на період навчання, але не більше як до досягнення нею 23-річного віку. В позові позивачка вказує на те, що 26.07.2017 року вона досягла повнолітнього віку та на даний час є студенткою першого курсу (СН-226, «соціальна робота») денної форми навчання (контрактна) факультету Соціальних наук Запорізького національного технічного університету ІV рівня акредитації. Позивач [PERSON] не працює, заробітку матері на її утримання не вистачає, а відповідач [PERSON] отримує пенсію, у зв'язку з чим має можливість надаваними матеріальну допомогу. В зв'язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання позивачки, яка продовжує навчання добровільно, остання змушена звернутись до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання щомісячно у розмірі 30 % від всіх видів його доходів. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує, на позовних вимогах наполягає.. Відповідач про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень не надав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до довідки Виконавчого комітету Вільнянської міської ради № 1249 позивач [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] (а.с. 2) Згідно копії паспорта відповідача [PERSON], який міститься в матеріалах справи, позивач [PERSON] є його донькою, яка досягла повноліття; факт родинних відносин відповідачем не оспорюється. Згідно довідки Запорізького національного технічного університету[PERSON] є студенткою першого курсу (СН-226, «соціальна робота») денної форми навчання (контрактна) факультету Соціальних наук Запорізького національного технічного університету ІV рівня акредитації(а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що батько дитини [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно зі ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчатися і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років з умовою, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов'язку як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст. 180, 183 СК України, враховуючи те, що дитина проживає з матір'ю, враховуючи майновий стан відповідача, а також враховуючи наявність обов'язку відповідача утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку на утриманняповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], починаючи з дати подання позову до суду: з 28.07.2017 року до закінчення донькою навчання, але більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. На підставі викладеного,

Outcome: partial