Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить позбавити його батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач посилається на те, що починаючи з 16.08.2005 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого [INFO] у них народилась донька [PERSON]. З 2008 року ведення між нею та відповідачем спільного господарства припинено, шлюбні відносини носять суто формальний характер. Від народження і на даний час малолітня донька [PERSON], [INFO], перебуває на її утриманні. Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків щодо доньки, не піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду. З моменту відїзду з м. Новограда-Волинського від нього не надходила будь-яка матеріальна допомога. Донька не бачила батька більше семи років та він навіть не спілкується з нею по телефону. В судове за сідання представник позивача не з'явилась. Надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. У випадку неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки не повідомив. Виклик здійснено відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. З огляду на вказане, суд з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Відповідач не займається вихованням дитини, не спілкується з нею ні за місцем проживання, ні у навчальному закладі, що підтверджується характеристикою виданою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 7 м. Новограда-Волинського Житомирської області, де навчається неповнолітня [PERSON], [INFO] (а.с.11). Дитина [PERSON], [INFO], зареєстрована та фактично проживає разом з матір'ю [PERSON], де для неї створено належні умови для розвитку та навчання (а.с.7,8). Згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10.04.2009 року з відповідача [PERSON] стягуються на користь позивача [PERSON] аліменти на її утримання та на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 2007 р.н. (а.с.9,10). Однак відповідач від сплати аліментів ухиляється та жодним чином не забезпечує дитину. Згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду № 6-57 від 25.10.2010 року за ухилення від сплати аліментів [PERSON] було оголошено у розшук. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлен\-ня і про позбавлення та поновлення батьківських прав» це має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, ме\-дичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розви\-ток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав неможливо лише, якщо мати чи батько, незважаючи на усі їхні старання, не змогли забезпечити дитині належного виховання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що батько неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] - [PERSON] вихованням дитини не займається, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, тобто фактично [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому він може бути позбавленим батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] На підставі ст. 141 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved