Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

[PERSON], звернулась з вказаним позовом до суду посилаючись на те, що в порушення умов договору оренди землі укладеного з відповідачем по справі, виплата орендної плати проводиться без урахування індексу інфляції та в натуральній формі по цінах вище закупівельних та собівартості продукції. Так, в 2013 та в 2014 році вона отримала 1 тонну зерна( пшениця) по вартості 2100 грн. за тонну. Між тим , закупівельні ціни в 2013 році склали 1431 грн. за тонну пшениці, а в 2014 році 1978 грн. за тонну пшениці. Різниця вартості оплати за орендну плату в натуральному еквіваленті (пшениці) склала за 2013 рік (2100 грн. - 1431 грн.) = 669 грн. За 2014 рік ( 2100грн- 1978грн.)=122 грн. З урахуванням індексу інфляції загальна сума недоплати за 2013 та 2014 роки складає 1265,71грн. До початку розгляду справи по суті представник відповідача надав зустрічну позовну заяву про визнання договору оренди землі між сторонами по справі недійсним в зв»язку з відсутністю в договорі істотних умов договору оренди визначеному в ст.15 Закону України « Про оренду землі», а саме умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача, збільшив розмір позовних вимог надавши розрахунок від 21.01.2015 року, згідно якого недоплата орендної плати за землю в період за 2012, 2013, 2014 роки, з урахуванням індексу інфляції складає 2353грн. Просив суд стягнути вказану суму з відповідача та відмовити в задоволенні зустрічних вимог про визнання договору оренди землі недійсним за безпідставністю. Представники відповідача, позов не визнали, суду пояснили, що розраховувались з позивачем згідно умов договору оренди землі від 15 березня 2012 року, згідно якого орендна плата становить 2408,20 грн. на рік плюс індекс інфляції. В 2012 році згідно платіжних відомостей, позивач отримала в якості орендної плати за землю 2408,20грн.без нарахування індексу інфляції, так як згідно статистичних даних індекс інфляції становив 99,8. В 2013 році, позивач отримала в якості плати за оренду землі: одна тона пшениці із розрахунку її вартості 2100грн. та 308,20 грн. згідно платіжної відомості. Нарахування згідно індексу інфляції які за 2013 рік становили 14,16грн. не виплачувались так як на цю суму проведено взаємозалік за надання транспортних послуг ( 41грн.) по доставці пшениці позивачу. В 2014 році позивачу сплачена орендна плата в натуральній формі пшеницею - 200кг. Вартістю 420 грн. та грошові кошти в сумі 1988,20грн. а всього 2408,20грн. Доплата за оренду землі з урахуванням індексу інфляції за 2014 рік на час розгляду справи не проведена, так як відповідач має право сплатити цю суму до кінця орендного року, а саме до 15.03.2015 року. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог за первісним позовом та задовольнити вимоги за зустрічною позовною заявою. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, що є у справі прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 15 березня 2012 року, орендодавець [PERSON], яка є власником земельної ділянки відповідно до державного акту на право власності на землю Серія ЯА №252260, зареєстрований за №010571400935 від 26 квітня 2005 року та орендар Фермерського господарства «ВЕСНА», в особі Майдебури І.П., уклали договір оренди землі (далі Договір). Договір зареєстрований у Білозерському районному відділі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2012 року № 652030004001022. Згідно п.9 Договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3 (три) % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2833 грн. на момент укладання договору оренди. Орендна плата вноситься орендарем у натуральній або грошовій формі. Номенклатура, кількість та вартість продукції, яка поставляється орендарем орендодавцю в рахунок орендної плати - по собівартості, але не вище державних закупівельних цін рослинницькою продукцією, яка вирощується орендарем - зазначається в окремій угоді, що щорічно на початку чергового року оренди укладається між орендодавцем і орендарем і є додатком до цього договору. Орендар утримує і перераховує до бюджету податок з доходу орендодоавця в розмірі 15 %, що становить 425 гри. Орендар додатково сплачує до бюджету земельний податок. Сума земельного податку не вираховується із суми орендної плати. З наведеного вбачається, що орендна плата в грошовій формі становить 2 408грн. ( 2833грн. - 425 грн.), що не оспорюється сторонами по справі. Пунктами 10,11,12 Договору визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індекса інфляції. Орендна плата вноситься у такі строки: до 15 жовтня щорічно. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами. Відповідно до наданих платіжних відомостей за листопад 2012 року, [PERSON] отримала від фермерського господарства «Весна», в якості плати за оренду землі 2208,20грн. + 200грн. = 2408,20грн. Згідно відомості на виплату грошей № 46 за листопад 2013 року, [PERSON] отримала від фермерського господарства «Весна», в якості плати за оренду землі 308,20грн. Крім того, згідно платіжної відомості від 12.08.2013 року, [PERSON] отримала від фермерського господарства «Весна», в якості плати за оренду землі одну тону зерна пшениці вартістю 2100грн. Згідно довідки № 12/12-6 від 12.12.2014 року, собівартість тони пшениці ФГ «Весна» в 2013 році складала 2086,77грн., що підтверджується статистичною формою звітності 50-сг, поданої до Головного управління статистики у Херсонській області., а в 2014 році собівартість однієї тони пшениці ФГ «Весна» складала 2112,23грн. Відповідно до довідки ФГ «Весна» №12/12-2 від 12грудня 2014 року, транспортні затрати по доставці пшениці в якості орендної плати складає 41грн. за одну тону. Надання вказаної послуги в рахунок орендної плати відповідним актом не оформлювалось. Представник позивача не заперечував стосовно надання такої послуги але не погоджувався з її розрахунком. Відповідач, в рахунок орендної плати за 2014 рік отримав від ФГ «Весна» 200кг пшениці вартістю 420грн.(накладна №8 від13липня 2014року) та 1888,20грн. платіжна відомість від 24.09.2014року. Згідно таблиці даних Державного комітету статистики України, індекс інфляції становив: за 2012 рік - 99,98, за 2013 рік - 100,5, за 2014 рік - 124,9. Абзацем 12 ст. 15 Закону України « Про оренду землі» визначено, що однією із істотних умов договору оренди землі є умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди землі. Даний абзац доповнено Законом України від 16.09.2008року № 509- V1. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов передбачених цією статтею є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Дослідив та оцінив зібрані докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за первісним позовом в частині стягнення недоплаченої суми орендної плати з урахуванням індексу інфляції, що за 2013 рік становить 14,16грн., за 2014 рік 705,42грн., а всього 719,58грн. Суд погоджується з представниками відповідача про середню собівартість пшениці за 2013 - 2014 роки в сумі 2100грн. за тону, наданої позивачу в якості орендної плати, так як цей розрахунок доведено належними доказами і не спростований позивачем. Посилання позивача на обґрунтування собівартості пшениці вказаної в листі Головного управління статистики від 16/07/2014 року №01-10/244, в якому зазначена середня реалізаційна ціна пшениці по Білозерському району за 2013 рік - 1431грн./тонну та за 2014 рік - 1444грн./тонну, суд вважає такими, що не можуть бути прийняті як доказ собівартості пшениці за вказаний період в ФГ «Весна». Також суд не зараховує в розрахунок орендної плати послугу з перевезення відповідачем зерна позивачу в сумі 41 грн., так як вона не оформлена відповідним актом, але враховує цю обставину при оцінці дій відповідача як орендатора земельної ділянки. Розрахунок позивача, згідно якого недоплата орендної плати за землю в період за 2012, 2013, 2014 роки, з урахуванням індексу інфляції складає 2353грн.не доведений належними доказами і спростований дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами. Вимоги за зустрічним позовом про визнання договору оренди землі між сторонами укладеного 15 березня 2012 року не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 203,215 ЦК України, зазначений договір оренди є оспорюваний правочин, так як його недійсність прямо не встановлена законом але відповідач заперечує його дійсність на підставах визначених в абзаці 12ст. 15 Закону України «Про оренду землі» і такий правочин може бути визнаний судом недійсним. З вимогою про визнання договору оренди землі недійсним відповідач звернувся після подання позивачем позову до суду про стягнення заборгованості орендної плати. Норма істотної умови договору яка не зазначена в договорі оренди землі діяла на момент укладання договору і з 2012 року ні одна із сторін не ставила вимогу про доповнення договору оренди землі цією істотною умовою. За таких обставин, суд вважає що відсутність в договорі оренди землі умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки не потягло для відповідача негативних наслідків і не порушило його прав охоронюваних законом. На підставі викладеного,

Outcome: partial