Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] 73889,96 грн. матеріальної шкоди завданої злочином. В обґрунтування позову зазначається, що вироком Рівненського міського суду від 25 грудня 2013 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік з випробовуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік. Вказує, що їй було нанесено незаконними діями колишнього кассира [PERSON] матеріальну шкоду на суму 73889,96 грн. і вина останньої повністю доведена судом. Просить стягнути з останньої завданий матеріальний збиток. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задоволити та не заперечував против винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлялась про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала. За таких обставин, суд, з урахуванням думки позивача, вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів у відсутності відповідача з постановленням заочного рішення, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що вироком Рівненського міського суду від 25 грудня 2013 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік. Згідно зазначеного вироку суду, [PERSON] своїми злочинними діями, працюючи в ПП [PERSON] на посаді касира, до обов'язків якої входило здійснювати операції, пов'язані з прийманням та видаванням готівкових грошових коштів, через касу підприємства, будучи матеріально-відповідальною особою, згідно договору про повну матеріальну відповідальність, здійснила привласнення грошових коштів ПП [PERSON] Так, 11 жовтня 2012 року в офісному приміщенні ПП [PERSON], що розташоване по [ADDRESS], [PERSON], згідно звіту № ШР-РО0000377 отримала від водія-експедитора [PERSON] грошові кошти в сумі 48136,46 грн., а 12 жовтня 2012 року від водія-експедитора [PERSON], згідно звіту № ШР-РО0000379 - 25753,50 грн., які в подальшому не оприбуткувала в касовій книзі, а привласнила для задоволення власних потреб. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, заподіяна позивачу шкода, яка сталася внаслідок протиправних дій відповідача, що було встановлено вироком суду, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову, а саме про відшкодування відповідачем матеріальної шкоди у розмірі 73889,96 грн. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved