overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням мотивуючи тим, що є власником будинковолодіння № 10 по вул. Грушевського в с. Старі Богородчани Богородчанського району Івано-Франківської області. Відповідачка зареєстрована в її будинку, однак більше дванадцяти років не проживає в ньому. Просить усунути перешкоду в користуванні житловим будинком, визнавши [PERSON] такою, що втратила право на користування вищевказаним житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просить усунути перешкоду в здійсненні права власності. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в поданій заяві позов визнала, просить справу слухати в її відсутності. \~ \~ \~ \~Заслухавши позивачку, свідків, дослідивши докази у справі, які надані в розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] без поважних причин більше року не проживає в належному позивачці житловому будинку № 10 по вул. Грушевського в с. Старі Богородчани Богородчанського району Івано-Франківської області. \~ \~ \~ \~Відповідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Із зібраних в судовому засіданні доказів: пояснень позивачки, показань свідків [PERSON], [PERSON], копій актів Старобогородчанської об'єднаної територіальної громади (а.с.5-11) вбачається, що відповідачка зареєстрована, однак більше року фактично не проживає в житловому будинку № 10 по вул. Грушевського в с. Старі Богородчани Богородчанського району Івано-Франківської області, чим чинить власнику перешкоду в користуванні житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~Виходячи з положень статей 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод в здійсненні права власності є підставними та підлягають задоволенню, оскільки відповідачка, будучи зареєстрованою в житловому будинку, який належить на праві приватної власності позивачці, не проживає в ньому більше року, чим чинить перешкоду в здійсненні права власності, а тому [PERSON] слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщення в будинку № 10 по вул. Грушевського в с. Старі Богородчани Богородчанського району Івано-Франківської області, що належить [PERSON] на праві приватної власності. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 386, 391,405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя, який обґрунтовувала тим, що з 1982 р. вона перебувала в шлюбі з [PERSON], під час якого вони спільно побудували житловий будинок літ. А-1 з господарськими будівлями погребу літ. а-2, колодязя літ № 1, гаражу літ. Б, погребу вхідного літ. В, сараю літ. Д, літньої кухні літ. Г, вбиральні літ. Е, що розташовані по [ADDRESS], на яке 22.09.1989 р. на ім'я [PERSON] було видане свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок. Рішенням суду від 24.06.2015 р. шлюб між нею та [PERSON] був розірваний. Позивачка просила визнати за нею право власності на 1/2 частку вищезазначеного спільного майна подружжя. Позивачка в судове засідання надала заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала, судові витрати просила віднести на її рахунок. Відповідач надав заяву, в якій позов визнав, просив справу розглянути в його відсутності. Згідно ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться у порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, з'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання відповідачем позову та приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину спільної сумісної власності подружжя, та свій позов обґрунтовувала тим, що 13.04.2005 р. вона вступила в шлюб з відповідачем, 07.03.2019 р. рішенням Чутівського районного суду Полтавської області шлюб між сторонами розірвано. Перебуваючи в шлюбі з відповідачем 07.08.2009 р. придбали майно: жилий будинок з господарсько-побутовими спорудами, які розташовані в [ADDRESS] . Покупцем при купівлі будинку виступив відповідач та в подальшому право власності на вказаний будинок було зареєстровано на нього. Після розірвання шлюбу в даному будинку проживає відповідач. Просила визнати за нею та відповідачем право власності по 1/2 частини будинку з господарсько-побутовими спорудами за вищевказаною адресою. Судові витрати покласти на неї. \~ \~ \~ \~ Позивач надала суду заяву, у якій позов підтримала і просила його задовольнити, справу розглянути у її відсутність. \~ \~ \~ \~Відповідач надав суду заяву, у якій позов визнав, справу просив розглянути у його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та розглянути справу за відсутності учасників на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, з`ясувавши позицію сторін, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання відповідачем позову та приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд, відповідно до приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у даному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при подачі позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON], (дошлюбне прізвище - [PERSON]), [INFO], є донькою [PERSON] (раніше дошлюбне прізвище - «[PERSON]»), яка померла [INFO]. 01 вересня 1961 року, у Другому відділі реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, між матір'ю заявниці [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, у зв'язку з чим, прізвище матері було присвоєно - «[PERSON]». 22 серпня 1968 року, рішенням народного суду Ленінського району м. Одеси, шлюб між батьками [PERSON] та [PERSON] було розірвано та матері позивачки було присвоєно дошлюбне прізвище - [PERSON], що підтверджується копією вищевказаного рішення Народного суду Ленінського району м. Одеси від 22.08.1968 року. Позивачка також стверджує, що її матір [PERSON], прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», так і не змінила. 22 вересня 1988 року, виконавчим комітетом Суворовської районної ради народних депутатів видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, зареєстрованого Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації про право особистої власності та записано в реєстрову книгу під № 20993 стр. 199 кн.205 від 25.10.1988 року, згідно якого [PERSON] належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Вищевказане свідоцтво було видано матері позивачки на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою від 30.11.1950 року. [INFO], померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, серії [NUMBER] від 30.11.2004 року. В січні 2015 року, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мазаратій Ірини Володимирівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] та подано правовстановлюючий документ - свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок на ім'я [PERSON], яке видане виконавчим комітетом Суворовської районної ради народних депутатів 22.09.1988 року, але позивачці було письмово відмовлено. Оскільки,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності подружжя, вказуючи, що між нею та відповідачем 27.07.2001 року було укладено шлюб, який зареєстровано Білокуракинським відділом РАЦС у Луганській області 27 липня 2001 року. Під час перебування у шлюбі за їхні спільні кошти був придбаний легковий автомобіль марки CHEVROLET AVEO бежевого кольору, д/н [NUMBER], який зареєстровано у ВРЕР м. Старобільськ при УДАІ УМВС України в Луганській області 14.02.2013 року на ім'я [PERSON]. Згідно висновку оцінки вказаного автомобілю, його вартість становить 35449,62 грн. Позивачка вернулась до суду та просить визнати за нею право власності на спільне сумісне майно подружжя, а саме на 1/2 частину вказаного автомобілю. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як встановлено в судовому засіданні, 27 липня 2001 року року між сторонами було укладено шлюб Білокуракинським відділом РАЦС у Луганській області. Під час перебування у шлюбі за їхні спільні кошти був придбаний легковий автомобіль марки CHEVROLET AVEO бежевого кольору, д/н [NUMBER], який зареєстровано у ВРЕР м. Старобільськ при УДАІ УМВС України в Луганській області 14.02.2013 року на ім'я [PERSON]. Згідно Висновку оцінки від 17.03.2014 року ринкова вартість спірного автомобіля становить 35449,62 грн. На даний час відповідач відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Згідно ч.1 ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Домовленості про добровільний поділ автомобілю, що є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами неможливо. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання права власності на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках. На підставі викладеного та ст. 60, 61, 63, 69, 70 СК України, ст. 368 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке було видане 06.05.2013р. офісом статистики актів цивільного стану Північна Тонаванда, Нью-Йорк. За життя [PERSON] заповів належні йому 21/50 часток будинку [ADDRESS] свої дочці - [PERSON]. Вищевказаний заповіт посвідчено 03.05.2013р. адвокатом [PERSON] у Вілліямсвіл, штат Нью-Йорк. Позивачка стверджує, що з 2000р. вона спільно із сім'єю виїхали до США, де фактично постійно проживають. В зв'язку з чим, позивачка не мала можливості своєчасно звернутись до нотаріуса на території України із заявою про прийняття спадщини. На підставі викладеного, позивачка просить надати її додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, а також обставини заявленого позову. Відповідачка не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке було видане 06.05.2013р. офісом статистики актів цивільного стану Північна Тонаванда, Нью-Йорк. За життя [PERSON] заповів належні йому 21/50 часток будинку [ADDRESS] свої дочці - [PERSON]. Вищевказаний заповіт посвідчено 03.05.2013р. адвокатом [PERSON] у Вілліямсвіл, штат Нью-Йорк. Позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 259 від 22.02.1967р., зареєстрований Ленінським ЗАГС м. Одесі. В судовому засіданні встановлено, що з 2000р. позивачка спільно із сім'єю виїхали до США, де фактично постійно проживали. З листа Четвертої Одеської державної нотаріальної контори №1515/01-16 від 16.04.2014р. вбачається, що спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилась. При цьому, інших спадкоємців на час розгляду справи судом не встановлено. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому вважає можливим надати позивачці додатковий строк для прийняття спадщини. При цьому, суд враховує строк згоду іншого спадкоємця на поновлення вищевказаного строку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.12.1993 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням від 05.10.2009 року по справі № 2-5439/09 Суворовського районного суду м. Одеси шлюб було розірвано. Згідно рішення від 16.11.2009 року Суворовського районного суду м. Одеси [PERSON]. зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , щомісяця по 1/3 частині від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 24.09.2009 р. і до досягнення старшою дитиною повноліття, а саме по [INFO] р. Оскільки [INFO] року син [PERSON] досяг повноліття,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів у якому зазначила, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 лютого 2009 року з відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 250 грн. щомісячно. На теперішній час розмір стягнутих аліментів є малим і цих грошових коштів не вистачає на утримання дитини. На даний час дитина часто хворіє, потребує лікування. Просила збільшити розмір аліментів з 250 грн. до 600 гривень щомісячно, починаючи сплату аліментів у новому розмірі з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не зявилась. Подала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився. Про слухання справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав і просив розглянути справу за його відсутності. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Ст. 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.02.2009 року стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 09.12.2008 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). З копії свідоцтва про народження від 09.04.2003 року (а.с.2) видно, що батьками [PERSON], [INFO] є позивач та відповідач по даній справі. Згідно свідоцтва про шлюб від 04.07.2014 року серія І-ЖС №141447, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Суд вважає, що в звязку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму на дитину, розмір аліментів, який сплачує позивач є недостатнім і матеріальний стан позивача та дитини погіршився. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.02.2009 року необхідно змінити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно, так як у судовому засіданні встановлено, що матеріальний стан одержувача аліментів погіршився, а відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог, позивачка посилається на те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.09.2007р. з відповідачка на користь позивачки були стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 250 гривень щомісячно. На теперішній час дитина подорослішала, що потребує значно більше коштів, оскільки збільшуються потреби на її навчання та розвиток, а також значно збільшились ціни на промислові та продовольчі товари. На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 3000 гривень щомісячно. В судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснила, що відповідач, окрім сплати аліментів у розмірі 250 гривень щомісячно не надає будь-якої іншої допомоги на утримання дитини. Відповідач в судове засідання з`явився, позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він згоден сплачувати аліменти, але не більше 1000 гривень щомісячно. Так, він пояснив, що є інвалідом 3-ої групи, а тому йому важно знайти роботу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.09.2007р. з відповідача на користь позивачки були стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 250 гривень щомісячно. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що дійсно з моменту прийняття останнього судового рішення про стягнення аліментів значно збільшились ціни на продовольчі та промислові товари, на комунальні послуги, а також інші послуги. Окрім того, неповнолітній [PERSON] навчається в ліцеї, що потребує додаткових витрат. Отже, суд вважає, що розмір аліментів повинний був збільшений, проте з урахуванням матеріального положення та наявності інвалідності у відповідача. Суд враховує той факт, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату в середньому щомісячно по 8800 гривень, а також пенсію у розмірі 2000 гривень, що він визнав в судовому засідання, а також даний факт підтверджений документально. Отже в середньому щомісячно відповідач отримує суму у розмірі 10800 гривень. На підставі викладеного,\~

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини, який обґрунтовувала тим, що 24.01.2007 р. у них з відповідачем у шлюбі народилася донька Анастасія. Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 10.08.2015 р. із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки Анастасії, [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.07.2015 р. до досягнення дитиною повноліття. 08.07.2017 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 р., згідно з яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому просить змінити розмір аліментів стягуючи з відповідача 1/4 частину заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не зявилась про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та проти його задоволення не заперечувала. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, зясувавши позицію сторін, приходить до висновку, що визнання представником відповідача позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання представником відповідача позову та приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved