Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та просить позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини доходу, але не менш 30% прожиткового мінімуму, до досягнення сином повноліття. При цьому позивачка посилається на те, що з 09 листопада 2001 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. У 2008 році сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства і, рішенням Київського районного суду м. Одеси в 2010 році, шлюб між ними було розірвано. Позивачка зазначила, що з 2008 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, жодного разу дитиною не цікавився, ухиляється від здійснення батьківських обов'язків, не цікавиться його справами і станом здоров'я та взагалі не спілкується з дитиною, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Представник позивачки - [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, справу просить розглядати у її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи у судове засідання не з'явилась, повідомлялась, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Київської районної адміністрації ОМР, зазначивши, що висновок від 16 квітня 2015 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні [PERSON], [INFO]підтримують, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в зв'язку з чим, зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі, який у 2010 році було розірвано, про що свідчить актовий запис про розірвання шлюбу №452 Київського відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 20 липня 2010 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO](актовий запис про народження №13 Відділу реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси від 09 січня 2003 року). Позивачка [PERSON] разом з малолітньою дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ЖКС «Чорноморський» про склад сім'ї та реєстрації від 30 жовтня 2014 року, однак фактично проживають за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що позивач самостійно, без допомоги відповідача, виконує батьківські обов'язки, матеріально утримує та виховує малолітнього сина, забезпечує йому належні умови для життя та розвитку, що підтверджується довідкою адміністрації Гімназії імені В.О. Нижниченка м. Комсомольськ Полтавської області від 10 жовтня 2014 року, довідкою Адміністрації Одеської загальноосвітньої школи №27 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області від 17 жовтня 2014 року, довідкою Поліклініки «Медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» м. Комсомольськ Полтавської області від 10 жовтня 2014 року, довідкою Комунальної установи «Дитяча міська поліклініка №6» департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради від 17 жовтня 2014 року. Також, інформація щодо невиконання відповідачем батьківських обов'язків по відношенню до малолітньої дитини підтверджується письмовими поясненнями [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які посвідчені належним чином. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання і розвитку дитини, в тому числі: обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов'язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інші обов'язки. Батько дитини відповідач [PERSON] долею дитини та станом здоров'я не цікавиться, матеріально не утримує, самоусунувся від виховання сина, що підтверджується матеріалами справи. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 16 квітня 2015 року за №77/01-11 вбачається, що орган опіки та піклування районної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати свій юридичний обов'язок по вихованню дитини та позбавляли його реальної можливості вчиняти відповідні дії. Суд вважає доведеним факт ухилення батька від виконання батьківських обов'язків, яка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Також, відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. 2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved