Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29 липня 2020 року. Також зазначила позивачка, що з наступного дня їхнього одруження відповідач почав нехтувати сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про неї та створення сім`ї, доброзичливості, сприятливої морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи між ними постійно виникали сварки, він почав наносити їй тілесні ушкодження. До правоохоронних органів вона не зверталася через сором, що так мало пробула в шлюбі, постійно приховувала біль невдалого шлюбу. Однією з конкретних причин розірвання шлюбу є небажання йти на взаємні уступки, неповага до установлених звичних умов життя. Їм не вдавалося спільно вирішувати сімейні проблеми, відповідати за всі сімейні невдачі та спільного розподілу похвал та успіху, в тому числі і невдач. Відповідач намагається нав`язати їй своє бачення та поради, на що неможливо було погодитись. Тоді відповідач припускається до аморальних вчинків, допускав фізичні образи щодо неї, що виражалося в рукоприкладстві. Вона переконана, що їхній шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити їхнім спільним інтересам. Вважає за необхідне зазначити також про те, що вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються із наступного дня їхнього одруження, а спроби примирення між ними не принесуть жодних результатів. Просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Дослідивши всі обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 липня 2020 року і від даного шлюбу в них неповнолітніх дітей не має. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін не заявлено. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved