Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить про зміну порядку і способу стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01.09.2010. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01.09.2010 рішенням Токмацького районного суду Запорізької області змінено розмір аліментів та визначено розмір аліментів у твердій грошовій сумі, з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 200,00 грн. щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. [INFO] [PERSON] помер. Донька [PERSON] проживає разом з позивачем. У зв`язку з тим, що на даний час коштів, які позивач отримує від відповідача недостатньо для повноцінного утримання доньки та з метою недопущення погіршення матеріального стану дитини, на утримання якої стягуються аліменти, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою, просить змінити спосіб стягнення аліментів, стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 15 травня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Згідно з ч.1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , виданого Токмацьким міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції 29.10.2002 року, актовий запис №210 та сторонами не оспорюється. Як вбачається з рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01 вересня 2010 року у справі №2-146 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів у твердій грошовій сумі змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] відповідно до рішення Токмацького районного суду від 15.07.2005 року та визначено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до довідки про склад сім`ї комітету мікрорайону «Короленко» від 13.02.2020 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Порядок реалізації даного обов`язку батьків регулюється ст.ст. 180-197 СК України. За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Частинами 1-3 ст.181СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, з ким проживає дитина. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно, з метою матеріального утримання дитини. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною третьою\~ст.\~181\~ЦПК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Виходячи зі змісту наведених норм, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним; а зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки), що відповідає правовому висновку, викладеному у Постанові ВСУ від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Статтею 182\~СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», у 2020 р. прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року, для дітей віком від 6 до 18 років становить 2218 гривень. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII частину 2 статті 182 СК України\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у\~ст.182 СК, яким визначався розмір - 30%). У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. З урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на щомісячне утримання дитину є недостатнім, одержувачем аліментів заявлено позов про зміну способу стягнення аліментів, а тому, з урахуванням визнання позовних вимог відповідачем, необхідно змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми та стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитиною, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначені в порядкуст.192\~СК України\~аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача в такому порядку. Згідно з вимогами ст. 141 ч.2 п.1 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір в сумі 840,80 грн, так як звільнена від сплати судового збору на підставі\~ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір». Статтею 142 ЦПК України\~передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 420,40 грн, тобто 50 % від суми судового збору, яка підлягала до сплати позивачкою при поданні позову до суду, а іншу частину судового збору 420,40 грн. компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved