Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що між нею та відповідачем 04.10.2008 р. було укладено шлюб, про що видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] та зроблено актовий запис у книзі реєстрації шлюбів Виконавчим комітетом Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 04 від 04.10.2008 р. Вказує, що від даного шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO], який проживає разом з нею. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні стосунки та сімейні обов'язки. Фактично одразу після народження їхнього сина в травні 2011року відповідач забрав свої речі і пішов з сім'ї. Будь-які його спроби щодо збереження сім'ї не дали бажаного результату і як наслідок вже впродовж 5 років не вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, тобто їхній шлюб є лише формальним. Отож збереження сім'ї є таким, що суперечить їхнім інтересам. Також зазначає, що їх з відповідачем спільний син проживає разом з нею, що підтверджується довідкою Баранинської сільської ради № 1201 від 25.07.2016 р. Спору щодо місця визначення проживання дитини між ними не має. Однак, вказує, що не врегульованими залишились питання щодо сплати відповідачем коштів на утримання сина, в добровільному порядку вирішити це питання відповідач відмовляється, щоразу вона вимушена практично випрошувати кошти у відповідача то на одяг для дитини, то на ліки, не кажучи вже про звичайне дозвілля дитини. Отже, з метою стабільності у забезпечені нормального розвитку та матеріальних потреб їхньої дитини вона змушена звернутись до суду з даним позовом, адже її доходів є недостатньо. Вказує, що на скільки їй відомо у відповідача на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб не має, дохід останній з його слів має нерегулярний і мінливий. Він є працездатною здоровою особою, отож в змозі надавати матеріальну допомогу на їхнього сина і в кінці кінців це його прямий обов'язок. Будь-яких інших спорів щодо розподілу майна в них не має. На підставі вищевикладеного просить суд: 1. розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 04 жовтня 2008 актовий запис у книзі реєстрації шлюбів зроблений Виконавчим комітетом Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 04 від 04.10.2008р. 2. неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], залишити проживати з матір'ю; 3. стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти в розмірі 1500,00 грн. на утримання сина [PERSON] [INFO] і індексацією відповідно до закону з моменту подання позову і до досягнення дитиною повноліття; 4. стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. 28.11.2016 року прийнято ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, якою позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в частині вимоги про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду на підставі усної заяви представника позивача у судовому засіданні 28.11.2016 року про залишення позовної заяви без розгляду у частині визначення місця проживання дитини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів в розмірі 1000,00 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Так, як вбачається з матеріалів справи, 04.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що 04 жовтня 2008 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 04 жовтня 2008 року. У позивача з відповідачем є спільна дитина: син - [PERSON], який народився [INFO], про що 27.04.2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 09, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27 квітня 2011 року виконкомом Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з положеннями ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, на даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, про що свідчить зміст позовної заяви. Враховуючи наведене, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін та їхньої дитини, що має істотне значення, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач є батьком малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Як вбачається з довідки Баранинської сільської ради сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 1201 від 25.07.2016 року, [PERSON] проживає зі своєю матір'ю [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. За ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928-VIII у 2016 році установлено прожитковий мінімум щодо дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1355 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається із позовної заяви [PERSON], [PERSON] на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб не має, дохід останній, з його слів, має нерегулярний і мінливий. Він є працездатною здоровою особою, відтак спроможний надавати матеріальну допомогу на спільну дитину. Враховуючи вищевикладене, а також рівність обов'язку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень 00 копійок та індексацію відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 27 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. В решті позовних вимог про стягнення аліментів належить відмовити. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сплачений останньою судовий збір в розмірі 551,20 грн., а також 551,20 грн. на користь держави. На підставі ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 28 листопада 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 05 грудня 2016 року.

Outcome: partial