Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , вказавши, що сторонам на праві спільної часткової власності по Ѕ частці кожному належить нежиле приміщення № 106 першого поверху літ. А-9 по [ADDRESS] . Однак, з серпня 2013 року зазначеним приміщенням користується лише відповідач, позивача до приміщення не допускає, змінив замки на вхідних дверях. По суті вимог позивач просила усунути перешкоди у здійснені права власності, зобов?язавши [PERSON] забезпечити [PERSON] вільний доступ до нежилого приміщення № 106 першого поверху літ. А-9 по [ADDRESS] та не створювати перешкод у здійсненні [PERSON] права власності на Ѕ частку вказаного приміщення. Ухвалою суду від 29.01.2018 року провадження по справі було відкрите та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.06.2018 року було закрите підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду, позивачеві встановлено додатковий строк для надання відповіді на відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 31.07.2018 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватній нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Буднікова Юлія Сергіївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Біндюгіна Мар`яна Олександрівна, про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу частки нежитлового приміщення. Ухвалою суду від 19.03.2020 року провадження у справі було поновлено. В судове засідання належаним чином повідомлені сторони та їх представники не з`явились. Представник позивача адвокат Аворник Л.В. направила до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала. Відповідач та його представник на час розгляду справи судом про причини неявки суд не сповістили, в телефонному режимі представник відповідача вказав, що не може прийняти участь в судовому засіданні через заходи карантину. Враховуючи, що у відповідності до рекомендації Ради суддів України суди після введення заходів карантину працюють в звичайному режимі, при цьому ані відповідач, ані його представник не просили суд про слухання справи в режимі відеоконференцзвязку, судом причини неявки представника відповідача в судове засідання визнані неповажними, відповідач взагалі не сповістив суд про причини своєї неявки. Оскільки сторони не з?явились, судом позов розглянутий на підставі позовної заяви, відзиву на позовну заяву та наданих сторонами документів. Інші заяви чи клопотання учасниками справи не подавались, а судом не вирішувались. При дослідженні письмових доказів судом встановлено наступне. За договором купівлі-продажу від 18.12.2012 року Виробнича фірма «Хладон» продала, а [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частках нежиле приміщення І поверху літ. А-9 за адресою: [ADDRESS] . Згідно з витягом про державну реєстрацію прав станом на 23.12.2012 року нежиле приміщення, І поверху літ. А-9 за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належало [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2012 року. 06.02.2018 року між [PERSON] , від імені та в інтересах якої діяла на підставі довіреності від 05.02.2018 року [PERSON] , та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу частки нежитлового приміщення, за яким [PERSON] передала у власність [PERSON] 1/2 частки нежилого приміщення, І поверху літ. А-9 за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2019 року, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 15.01.2020 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватній нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Буднікова Ю.С., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Біндюгіна М.О., про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу частки нежитлового приміщення задоволений, визнано недійсною довіреність, видану від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Біндюгіною М.О. 05 лютого 2018 року за № 39; визнано недійсним договір купівлі-продажу частини нежитлового приміщення, а саме 1/2 частки нежитлового приміщення І поверху літ. А-9, укладений 06 лютого 2018 року між [PERSON] , від імені якої на підставі довіреності діяла [PERSON] , та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Будніковою Ю.С. 06.02.2018 року за № 130. Таким чином, станом на день розгляду справи право власності [PERSON] на 1/2 частку нежитлового приміщення І поверху літ. А-9 за адресою: [ADDRESS] , поновлено. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вказує ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки позивач вказувала, що [PERSON] обмежує її у вільному користуванні нежилим приміщенням, яке є спільною власністю сторін, та ці доводи відповідачем не спростовані, адже відповідач заперечував проти позову лише з тієї підстави, що [PERSON] не є власником приміщення, натомість наразі сторонам спірне приміщення належить на праві спільної часткової власності та відсутня домовленість про порядок володіння та користування цим приміщенням, тож суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а права позивача захисту у спосіб, зазначений в позовній заяві. Підсумовуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved