Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Тривалий час шлюбні відносини між сторонами припинено, відповідач вихованням сина не займається, матеріально не забезпечує, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, життям дитини не цікавиться, всі питання щодо виховання вирішує позивач самостійно, повністю самостійно опікується над дитиною, виховує та утримує її. Крім того відповідач на даний час відбуває покарання у виправній колонії. Вказує, що має родичів за кордоном. Для загального розвитку дитини та з метою її оздоровлення, має можливість вивезти сина на відпочинок за кордон до родичів, забезпечуючи відповідний належний рівень оздоровлення та проживання. Для виготовлення на ім'я дитини проїзного документа на виїзд за кордон потрібна письмова нотаріально-посвідчена згода батька дитини. Однак отримати дану згоду на виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон від батька дитини вона не може, так як відповідач відмовляється в добровільному порядку врегулювати дане питання. А приймаючи до уваги, що згідно чинного законодавства України про порядок виїзду неповнолітніх дітей за кордон необхідна нотаріально засвідчена згода на це батьків, отримати таку згоду від батька дитини вона не може, при цьому, виїзд дитини за межі України відповідає її інтересам, вона змушена була звернутися до суду з проханням про надання дозволу на виїзд її малолітнього сина, [PERSON], [INFO] за межі державного кордону України без згоди на такий виїзд його батька [PERSON] та дозволу на виготовлення проїзного документу для виїзду дитини за кордон. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи, судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, в період з 28 грудня 2006 року по 30 жовтня 2012. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO] про що свідчить свідоцтво про народження, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Генічеського управління юстиції, серії [NUMBER]. Неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні та вихованні. З пояснень позивачки вбачається, що на даний час вона має можливість вивезти дитину на відпочинок за кордон з метою оздоровлення, відпочинку та відвідання родичів. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За таких обставин, зі змісту позову, вбачається, що батько неповнолітнього [PERSON], [PERSON], за місцем реєстрації не проживає та на даний час відбуває покарання у спеціалізованому закладі та отримати від останнього згоду на виїзд дитини за кордон неможливо. За змістом ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказана норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення. Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Також необхідно зазначити, що із Конвенцією про права дитини ( ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З огляду на викладене, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved