Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на поховання, посилаючись на те, 25 липня 2013 року помер її син, [PERSON]. На його поховання вона придбала : труну вартістю - 600 грн., покривало вартістю - 150,00 грн., платки шерстяні - 6 штук - 140,00 грн., платки шовкові - 6 штук - 70,00 грн., махрові рушники - 6 штук - 110 грн., ритуальний вінок 4 штук - 400 грн., костюм чоловічий - 500 грн., автобус - 260 грн., пам'ятник - 6756 грн. та оплатила вартість катафалку в сумі 260 грн. Крім того також затратила кошти на поминальний обід в сумі 3000 грн., 40 днів - 1500 грн., крім вище зазначеного витратила кошти на лікування сина, ще за його життя, в сумі 3099, 26 грн., всього неї було витрачено 16656,26 гривень, що підтверджується доданими до заяви довідками. Відповідач [PERSON], будучи дружиною померлого [PERSON], ніякої участі у похованні чоловіка не приймала. Після смерті [PERSON]В відкрилася спадщина на квартиру. Його спадкоємцями першої черги за законом є в рівних частках вона, [PERSON], відповідачка та дві доньки. [PERSON] запропонувала відповідачці відшкодувати їй 1/4 вартості понесених витрат на поховання сина в сумі 4164,06 гривень, однак вона відмовилася. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь витрати на поховання в сумі 4164,06 гривень. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 10.08.2015 року, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та просила суд в позові відмовити, пояснивши, що вона давала кошти на поховання, крім того у її чоловіка були гроші на поховання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено: Позивач [PERSON] є матірю [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЯК №114474 від 06.11.1966 року.(а.с.68) За життя [PERSON] належала квартира [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Канівською державною нотаріальною конторою, 16.05.2001 року, реєстр № 1-845 та зареєстрованого в Канівському відділку Черкаського ООБТІ , 17.05.2001 року в книзі 48, реєстр № 3729. (а.с.38) 25.07.2013 року син позивача [PERSON] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР № 211591 від 26.07.2013 року та був похований 26.07.2013року на кладовищі у м. Каневі Черкаської області. (а.с.6) Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є: його мати [PERSON] (позивач по справі), дружина померлого [PERSON] ( відповідач по справі). В своїй позовній заяві [PERSON] вказує, що нею витрачено на організацію та проведення поховання кошти в сумі 16656,26 грн., а саме: на труну - 600 грн., покривало - 150,00 грн., платки шерстяні - 6 штук - 140,00 грн., платки шовкові - 6 штук - 70,00 грн., махрові рушники - 6 штук - 110 грн., ритуальний вінок 4 штуки - 400 грн., костюм чоловічий - 500 грн., автобус - 260 грн., пам'ятник - 6756 грн., оплатила вартість катафалку в сумі 260 грн. Крім того також затратила на поминальний обід - 3000 грн., поминальний обід на 40 днів - 1500 грн., крім вище зазначеного витратила на лікування сина 3099, 26 грн. (а.с. 10-24) Відповідно до приписів ст. 1232 ЦК України - спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Таким чином, правовою підставою для отримання відшкодування понесених витрат є факт спадкування. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В даному випадку позивач та відповідач є спадкоємцями померлого в рівних частках. Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» передбачено, зокрема, що намогильні споруди - це пам'ятні споруди, що встановлюються на могилах та увічнюють пам'ять про померлих; поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Виходячи із визначення поняття поховання відповідно до вказаного Закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. При цьому суд зауважує, що закон не передбачає відшкодування витрат на оплату поминальних обідів, а саме 9-го та 40-годня, року від дня поховання, однак в судовому засіданні позивачем надано накладну від 26.07.2013 року № 17 видану ФОП [PERSON] ( а.с.11), відповідно до якої поминальний обід складає 3000 грн., таким чином поминальний обід був влаштований в день поховання, тому суд приходить до висновку, що вказані кошти підлягають поділу між сторонами та є витратами на похованння. На організацію та проведення поховання були витрачені кошти в сумі 1000,00 грн., що підтверджується накладною б/н від 26.07.2013 виданою П/П [PERSON] на ритуальні послуги. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Верховний Суд України роз'яснив (постанова № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»), що витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості. Із матеріалів справи вбачається , що [PERSON] згідно накладної № 93 від 02.05.2013 року [PERSON] за виготовлення памятника 1000 грн. авансу , потім нею було доплачено, ще 5 656 грн., а всього: 6 656 грн. ( а.с.12). Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] одноособово витрачено на організацію та проведення поховання сина [PERSON] кошти в сумі 16656,26 грн., що підтверджуються доданими документами (а.с. 10-24). Таким чином, враховуючи наведене з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1/4 затрачених на поховання сина [PERSON] коштів, а саме 4164,06 грн. Посилання відповідача на те, що вона давала кошти на поховання свого чоловіка суд оцінює критично, оскільки нею даний факт в судовому засіданні не доведений та належних доказів суду не надано, крім цього заперечувалося іншою стороною. Згідно до вимог ч. 1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України на відповідача слід покласти сплату судових витрат по справі у вигляді судового збору в сумі 487,20 грн. та на правову допомогу в сумі 1461,60 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №б/н від 12.08.2015 року (а.с. 25) понесених позивачем.

Outcome: approved