Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у домоволодінні № 87 по вулиці Центральній (Леніна) в селі Великі Бубни Роменського району. В обґрунтування позову вказано, що на підставі свідоцтва про право власності на спадину за законом, виданого 7 березня 2001 року їй належить 1/2 частина домоволодіння № 87 по вул. Центральна (Леніна) в с. Великі Бубни Роменського р. У зазначеному будинку з 10.10.2008 року зареєстрований відповідач [PERSON]В,, який був її зятем. З 15 вересня 2016 року відповідач в її будинку фактично не проживає, забрав свої особисті речі і перейшов на постійне місце проживання до своєї матері за адресою: [ADDRESS] Роменський р. Рішенням Роменського міськрайсуду від 1 жовтня 2015 року шлюб між її донькою та [PERSON] розірвано. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням знятися з реєстрації, але він ухиляється. Своїми діями відповідач перешкоджає її праву повноцінно розпоряджатися належною їй власністю на житло, а також створює перепони у реалізації права користуватись субсидіями у звязку з чим вона змушена звернутись в суд. Оскільки відповідач не проживає в належній їй частині будинку без поважних причини більше одного року внаслідок вибуття на інше постійне місце проживання, то він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила задоволити. Суду пояснила, що відповідач був зареєстрований в цьому будинку коли одружився з її дочкою. Після розірвання шлюбу відповідач став проживати у своєї матері. Через його реєстрацію вона не може оформити субсидію. Крім цього він приходить по ночам, стукає у вікна, заважає їм нормально відпочивати. Вона є власником 1/2 частини будинку, після смерті чоловіка вона оформила половину на себе, а по 1/4 на дітей. Син і дочка є співвласниками будинку. Поділ будинку в натурі не проведений. Вона просить визнати відповідача таким що втратив право користування всім будинком тому, що на неї оформлені всі книжки і вона за все платить. З яких підстав слід визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням вона пояснити не може. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про відкладення розгляду справи не клопотав. Судом встановлено, що власниками будинку № 87 по вул. Леніна в с. Великі Бубни Роменського р. є [PERSON] 1/2 частка, [PERSON] 1/4 частка і [PERSON] 1/4 частка, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, технічним паспортом та довідкою Великобубнівської сільської ради від 25 вересня 2017 року. Рішенням Великобубнівської сільської ради від 9 липня 2008 року вул. Леніна в с. Великі Бубни було перейменовано на вул. Центральна. Рішенням Роменського міськрайсуду від 1 жовтня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON]В, розірвано. З довідок Великобубнівської сільради від 20 вересня та 2 жовтня 2017 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований 10.10.2008 року за адресою с. Великі Бубни вул. Центральна 87, але фактично за даною адресою не проживає з 15.09.2016 року. Проживає в будинку батьків за адресою: с. Великі Бубни, вул. Новоселівка 15/2. Наведені факти свідчать, що між сторонами виник спір про право користування житлом і усунення перешкод в його реалізації. При вирішенні спору, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу, суд виходить з положень ст. ст. 391, 405 ЦК України на які посилається позивач обгрунтовуючи позовні вимоги. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на характер спору, суд при його вирішенні, також застосовує ч. 3 ст. 9, ст.ст. 64,156 ЖК України, якою передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.4 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. В ч.2, ч.3 ст. 64 ЖК України визначено, що до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому будинку, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що власником 1/2 частини будинку № 87 по вул. Центральній в с. Великі Бубни Роменського р. Сумської обл. є [PERSON], а інші 1/2 вказаного будинку належать [PERSON] 1/4 та [PERSON] 1/4. Поділ будинку в натурі між співвласниками не проводився, що визнала в судовому засіданні позивач і не спростував відповідач. Відповідач [PERSON] був членом сімї [PERSON] оскільки був одружений з її донькою. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає. Такий висновок суду склався з тих підстав, що позивач не довів суду правомірності своїх вимог, а саме не вказав з яких правових підстав він має право вимагати визнання відповідача таким, що втратив право користування всім житловим приміщенням, а не частиною, яка належить позивачу. Крім цього позивач не надав доказів на підтвердження поділу будинку між співвласниками, у випадку проведення якого, суд мав би можливість визнати відповідача таким, що втратив право користування частиною житлового будинку, яка належить позивачу.

Outcome: dismissed