Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом, у якому просить стягнути на її користь з [PERSON] борг за договором позики у розмірі 13 000,00 доларів США, що станом на 13.01.2020 р. еквівалентно 311 580,10 грн. за курсом НБУ, посилаючись на те, що 27.05.2014 р. вона позичила [PERSON] грошові кошти у розмірі 13 000,00 доларів США, про що було укладено нотаріально посвідчений договір позики, які [PERSON] зобов`язався повернути до серпня 2018 р., проте цього обов`язку не виконав. [PERSON] своєї позиції щодо позову у порядку, визначеному Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив. Судом з`ясовано, що між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) 27.05.2014 р. підписано договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого, зокрема, Позикодавець передає у власність Позичальникові грошові кошти у сумі 152 765,60 грн., що еквівалентно 13 000,00 доларам США за курсом НБУ на день укладення договору, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, договір є укладеним з моменту передачі грошей, підписанням цього договору сторони підтверджують факт передачі грошей (а. с. 5). Також згідно з умовами договору Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві зазначену суму за наступним графіком: щомісячно до десятого числа включно кожного місяця, починаючи з липня 2016 р., та по серпень 2018 р. включно Позичальник зобов`язаний повертати Позикодавцеві кошти в грошовій одиниці гривня в сумі, яка буде еквівалентна 500,00 доларам США за курсом НБУ на день повернення коштів Позикодавцеві. Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) 27.05.2014 р. було укладено договір позики грошових коштів. Як вбачається зі змісту позовної заяви та повідомлення від 11.12.2019 р. [PERSON] на ім`я [PERSON] , зобов`язань з повернення [PERSON] грошових коштів за укладеним 27.05.2014 р. договором позики грошових коштів [PERSON] не виконав. Доказів, які б це спростовували, [PERSON] не подав. Абзацом першим частини першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, Суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 3 115,80 грн. сплаченого за подання позову судового збору.

Outcome: approved