Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивувала тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за вищевказаною адресою, належав колгоспному двору, головою якого була тітка позивачки (рідна сестра її мами) [PERSON] , яка померла [INFO] . За заповітом від 13 лютого 1988 року [PERSON] все належне їй майно заповіла позивачці. Після смерті спадкодавця позивачка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, користується ним. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] позивачка звернулася в нотаріальну контору, однак нотаріусом їй відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з посиланням на те, що кожному члену бувшого колгоспного двору належить відповідна частка житлового будинку, частки між членами не визначені. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 року №885-Х11 був введений в дію Закон України «Про власність». Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 не втратили права на частку в майні. Станом на 15 квітня 1991 року в спадковому господарстві проживали та були зареєстровані: голова колгоспного двору [PERSON] , племінниця - позивачка [PERSON] , чоловік позивачки [PERSON] та їх сини [PERSON] , [PERSON] . Своє право спадкоємця на спадкове майно позивачка не може реалізувати через реєстрацію господарства, як бувшого колгоспного двору. В підготовчому засіданні позивача підтримала позов з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позову. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності відповідачів. Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачі позов визнають, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Суд, вислухавши вступне слово позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. З копії свідоцтва № 3193 на право особистої власності на жилий будинок від 26 грудня 1987 р., виданого виконкомом Городенківської міської Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 160 від 18 грудня 1987 р. взамін свідоцтва про право власності від 29.08.1960, слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Те, що вулиця [ADDRESS] відповідним рішенням Городенківської міської ради перейменована на [ADDRESS] і ця назва зберігається по даний час, підтверджується довідкою № 10226, виданою 14.11.2018 виконавчим комітетом Городенківської міської ради. Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8793 від 15.11.2018, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012 свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 700 за [PERSON] , як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого виконкомом Городенківської міської ради на підставі рішення цього ж виконкому № 160 від 18.12.1987 взамін свідоцтва про право власності від 29.08.1960. Станом на 15.04.1991 в житловому будинку в [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , 1960 р.н., [PERSON] , 1954 р.н., [PERSON] , 1990 р.н., [PERSON] , 1989 р.н., [PERSON] , 1927 р.н., що стверджується довідкою № 10654, виданою 26.12.2018 виконавчим комітетом Городенківської міської ради. За заповітом, посвідченим 13 лютого 1988 р. державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 190, [PERSON] , мешканка [ADDRESS] , все належне їй майно, яке буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] . Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 136910, що доводиться копією Витягу № 27712461 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданого 05.08.2011 Городенківською районною державною нотаріальною конторою. [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із одруженням 16 липня 1988 р. змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 49 в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом загсу Городенківського райвиконкому Івано-Франківської області. [PERSON] померла [INFO] у віці 80 років в м. Городенка, актовий запис за № 68 від 13 червня 2007 р. в Книзі реєстрації смертей, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] ; на момент її смерті разом з нею були зареєстровані: [PERSON] , 1989 р.н., [PERSON] , 1990 р.н., [PERSON] , 1954 р.н., [PERSON] , 1960 р.н., що стверджується довідкою № 10227, виданою 14.11.2018 виконавчим комітетом Городенківської міської ради. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 418/2011, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Їй 05 серпня 2011 р. видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 1402, № 1403, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовані на території Городенківської міської ради, що належали спадкодавцю на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки, відповідно: серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] , - судом не встановлено. До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 281/02-31 від 14 березня 2019 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого була [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 р., належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 03.12.2018, встановлено, що житловий будинок збудований в 1937 р., господарські будівлі та споруди - в 1937, 1955, 1985 роках. Їх ринкова вартість станом на 26.12.2018 становить 85500 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я». Площа присадибної земельної ділянки будинку [ADDRESS] становить 0,3128 га, що підтверджується довідкою № 570, виданою 27.03.2019 виконавчим комітетом Городенківської міської ради. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, колишні члени колгоспного двору - відповідачі не заперечують відносно задоволення позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved