Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди. В подальшому позивач неодноразово уточнювала та частково змінювала позовні вимоги та остаточно просила стягнути з відповідача на її користь суму процентів на суму вкладу за весь період користування коштами та по 3% річних за кожен рік прострочення виплати з врахуванням індексу інфляції, яка становить 29410,67 грн., а також 50000 грн. матеріальної та 50000 моральної шкоди. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначила, що 01 листопада 2008 року між нею та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) строком на 12 місяців. Сума вкладу становила 2760 євро, процентна ставка 13.35% річних. Даний договір нею продовжений не був. На неодноразові звернення до банку про виплату суми вкладу і процентів вона отримувала усні відмови. Не маючи змоги отримати гроші протягом більше як 2 років, вона звернулась до суду з позовом про повернення банківського вкладу та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 28.09.2012р., яке частково залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області, її позов було задоволено в частині повернення банківського вкладу, відсотків по договору та 3% річних за прострочення виконання зобов»язання. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 3 липня 2013 року рішення Шевченківського районного суду м.Львова та рішення Апеляційного суду Львівської області від 23 квітня 2013 року скасовано. Згідно ч. 1 ст. 1058, ч. 5 ст. 1061 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі та на умовах та в порядку, встановлених договором. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Виходячи з цієї норми закону та умов договору банківського вкладу відповідач зобов»язаний повернути позивачу проценти на банківський вклад у сумі 29410,63 гривень. Позивач також зазначає, що вона є інвалідом другої групи, онкохвора людина, хворіє на онкозахворювання, цукровий діабет та має постійний підвищений тиск. Для лікування і профілактики їй постійно потрібні були значні кошти. Враховуючи те, що вищезгадані кошти їй не повертались банком протягом 5-ти років, вона не мала змоги належним чином пролікуватись і зазнала значних моральних і психічних страждань, а тому просить також стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює у 50000 гривень. Крім цього, також просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 50000 гривень. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві та просила позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, підтримавши письмові заперечення долучені до матеріалів справи. Заслухавши пояснення сторін, з»ясувавши дійсні обставини, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 1 листопада 2008 року між позивачем [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», після перейменування Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» був укладений договір банківського вкладу на строк 12 місяців. На виконання умов договору вона внесла на депозитний рахунок кошти у розмірі 2760 євро. У вказаний у договорі строк відповідач кошти не повернув і з дня закінчення строку дії договору відповідачем не нараховувались та не сплачувались проценти за користування депозитними коштами. Згідно п.п.3.4.4. та 3.4.5. даного договору банк зобов»язаний повернути вкладнику суму вкладу і проценти нараховані на неї. Оскільки, строк договору становив 12 місяців, а сума вкладу та проценти станом на 03 жовтня 2013 року відповідачем не повернуті, то повернення даного вкладу і процентів є простроченим на 5 років. А отже сума, яка підлягає сплаті, на думку позивача становить 29410,63 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов»язки відповідно до договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У ч. 3 ст. 1058 ЦК України вказано, що до відносин банку та вкладника за рахунком на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначеного такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. За умовами п. 2.2 укладеного між сторонами договору банківського вкладу строк дії вкладу складав 12 місяців від дати внесення вкладу на відповідний рахунок, тобто до 01 листопада 2009 року. Судом встановлено, що 29 жовтня 2009 року позивачка звернулась до банку із заявою про повернення банківського вкладу, однак банк кошти не повернув. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст. 610 ЦК України). Відповідно до п.2.3 договору банківського вкладу процентна ставка по вкладу встановлена - 13,35% річних . Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав та 01.11.2009 р. не повернув [PERSON] вклад, фактично користувався запозиченими коштами по 03.10.2013р. посилаючись на фінансові труднощі, на думку суду, вимоги позивача щодо стягнення з банку процентів за користування коштами за період з 01.11.2009р. по 03.10.2013 р. є обґрунтованими. З урахуванням строку користування коштами позивача з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню сума процентів в розмірі 1444,55 Євро, що еквівалентно до національної валюти становить 15572,25 грн. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, з відповідача підлягають стягненню за період з 01.11.2009р. по 03.10.2013р. - 3% річних відповідно до індексу інфляції рівня інфляції загальна сума вкладу, яка підлягала поверненню на 03.10.2013р. складає 493,11 Євро, що еквівалентно до національної валюти становить5315,72 гривень. У свою чергу, з врахуванням суми не повернутого вкладу інфляційні нарахування за прострочення виконання грошового зобовязання станом на 03.10.2013р. становитимуть - 3322 грн. Відповідно до принципу диспозитивності, передбаченому ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, оскільки позивачем в уточненому позові визначена сума вкладу яка підлягала поверненню з урахуванням індексу становить 29410,67 грн., тобто яка є більшою. ніж зазначено в розрахунку суду, в силу принципу диспозитивності, підлягає врахуванню саме сума, визначена судом. Що стосується заявлених вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної небезпечними для життя і здоров'я людей товарами (роботами, послугами) неналежної якості. Підстав вважати, що несвоєчасне виконання банківської послуги становило чи становить небезпеку для життя та здоров'я позивача, не має. Тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню моральної (немайнової шкоди) відповідно до зазначеного Закону. Оскільки законодавством про договір банківського вкладу відшкодування моральної шкоди не передбачено, а п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбаченно право споживачів на відшкодування моральної шкоди у випадку у разі заподіяння шкоди небезпечною для життя та здоровя продукцією, то право на відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням договору банківського вкладу буде лише у разі, коли її відшкодування передбачене самим договором. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 50000 гривень моральної шкоди та 50 000 гривень матеріальної шкоди є безпідставними, тому у їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: partial