Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на квартиру від 08.01.1992 року. Відповідач по справі - колишній зять [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі, але не проживає з червня 2017 року , не сплачує комунальні послуги , оскільки добровільно залишив місце проживання. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Просить усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення [PERSON] , з квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 27 листопада 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, і від нього не надійшло повідомлень про причини неявки. Відзив на позов не надав. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на квартиру від 08.01.1992 року. [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі, але не проживає з червня 2017 року , оскільки після розірвання шлюбу з [PERSON] добровільно залишив місце проживання, забрав свої особисті речі, не сплачує витрати по оплаті комунальних послуг. Відповідно до вимог ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Право звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням - є однією із форм захисту власником своїх прав. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року , першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про виселення є достатньою правовою підставою для зняття її з реєстрації при зверненні зацікавленої особи до відповідних органів в передбаченому законом порядку. Факт непроживання [PERSON] без поважних причин в означеній квартирі підтвердили як свідки [PERSON] , [PERSON] . Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення з квартири [ADDRESS] ,задовольнити. Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved