Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів. В заяві зазначено, що відповідно до рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 3 березня 2015 року [PERSON] повинен сплачувати на користь позивача аліменти у розмірі ? частини зі всіх видів заробітної плати (доходів) щомісячно, починаючи з 15 січня 2015 року. Відповідно до розрахунку державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міського управління юстиції станом на 1 листопада 2017 року заборгованість по стягненню аліментів складає 9244,11 грн. Загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з квітня 2016 року по листопад 2017 року становить 2817,99 грн. Сторони до суду не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідач надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16 листопада 2007 року, батьком [PERSON] є [PERSON]. Рішенням Жашківського районного суду черкаської області від 3 березня 2015 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Судове рішення вступило в законну силу 17 березня 2015 року. Довідкою-розрахунком по аліментам від 1 листопада 2017 року встановлено, що станом на 1 листопада 2017 року заборгованість по сплаті аліментів становить 9244,11 грн. Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Верховним Судом України у постанові від 03 лютого 2016 року № 6-1477цс15 сформульовано таку правову позицію: згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Отже, беручи за основу середню 30-денну тривалість календарного місяця, щомісячний розмір пені із несплачених аліментів не може перевищувати третину розміру нарахованих і не сплачених у відповідному місяці аліментів. Відповідач не оспорив розрахунок, судові не надано доказів на спростування неправильності та/або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку. Позивач не надав до суду письмової заяви про залишення без розгляду, відмови від позову про стягнення заборгованості з аліментів тощо тому суд позбавлений відповідних процесуальних можливостей та вирішує також і цю позовну вимогу. Відповідно до ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Суд зазначає, що визначена державним виконавцем сума заборгованості відповідача зі сплати аліментів у сумі 9244,11 грн. сторонами не спростована, відтак відповідає дійсності. 9244,11 грн. є заборгованістю відповідача, як боржника, у відповідному виконавчому провадженні. Повторне стягнення судом визначеної державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів обумовить подвійну сплату аліментів відповідачем за один і той самий період (прострочений), що не відповідає закону. Відтак суд відмовляє у цій частині позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача в дохід держави 640 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial