Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом і, після уточнення вимог, просить визнати автомобіль DODGE CARAVAN, 1995 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], тип ТЗ - легковий пасажирський, реєстраційний номер [NUMBER] таким, що належав [PERSON] (ІПН [NUMBER]) та [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на праві спільної сумісної власності; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі вартості 1/2 частини автомобіля DODGE CARAVAN, 1995 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], тип ТЗ - легковий пасажирський, реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 35100,00 гривень; визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на транспортний засіб САМОРОБНИЙ, (2001), Зелений, № двиг. [NUMBER], № шасі [NUMBER], № куз. [NUMBER], ДНЗ [NUMBER], Свідоцтво [NUMBER] від 07.02.2002 року та поділити даний транспортний засіб, визнавши за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частину на транспортний засіб САМОРОБНИЙ, (2001), Зелений, № двиг. [NUMBER], № шасі [NUMBER], № куз. [NUMBER], ДНЗ [NUMBER], Свідоцтво [NUMBER] від 07.02.2002 року кожному. При цьому позивач посилається на те, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.11.1988 року по 16.06.2011 року. За період сумісного життя сторонами придбано у спільну власність подружжя автомобіль DODGE CARAVAN, 1995 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], тип ТЗ - легковий пасажирський, реєстраційний номер [NUMBER], який відповідач продав без згоди позивача у червні 2014 року, про що позивачеві стало відомо під час слухання справи. Крім того, у 2002 році за відповідачем зареєстровано транспортний засіб САМОРОБНИЙ, (2001), Зелений, № двиг. [NUMBER], № шасі [NUMBER], № куз. [NUMBER], ДНЗ [NUMBER], Свідоцтво [NUMBER] від 07.02.2002 року. Вказане майно позивач вважає спільною сумісною власністю їх подружжя з відповідачем та поділити його, стягнувши з відповідача половину суми вартості проданого автомобіля та визнавши за сторонами право власності на транспортний засіб саморобний по 1/2 частині даного майна на кожного з сторін. В судовому засіданні представник позивача по ордеру Пояркова Д.С. позов довірителя підтримала повністю просила задовольнити. Представник відповідача по ордеру Рева Д.С. в судовому засіданні заперечував проти позову [PERSON], просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на наступні обставини. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2011 року про розірвання шлюбу між сторонами, було встановлено, що подружні стосунки та ведення спільного господарства сторонами припинено у листопаді 2009 року. В цей же час між сторонами відбулося добровільне розділення їх майна, в результаті якого позивачці залишено майно, що знаходилося в квартирі [ADDRESS] (телевізор, холодильник, пральна машина, комп'ютер, домашній кінотеатр, пилосос, газова плита, духовка, меблі та ін.), а відповідачеві залишено спірний автомобіль DODGE CARAVAN, 1995 року випуску. Нового майна з 2009 року подружжям придбано не було, а тому відповідач вважає, що справедливий поділ майна подружжя вже відбувся. Крім того, представник відповідача просить застосувати до вимог [PERSON] позовну давність, так як вважає, що позивач дізналась чи могла дізнатися про порушення свого права у 2009 році, коли подружжя розподілило своє майно. Відлік строку позовної давності представник відповідача вважає з дня набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу між сторонами, тобто з 30.06.2011 року, та вважає останній день правомірного звернення до суду з даними вимогами - 30.06.2014 року, а [PERSON] звернулась до суду 08.08.2014 року, тобото після сплину строку позовної давності. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, знаходить позов [PERSON] не обґрунтованим, не доведеним і таким, що не підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.11.1988 року по 16.06.2011 року, коли рішенням Приморського районного суду м. Одеси їх шлюб було розірвано. В судовому засіданні встановлено, що за період сумісного життя сторонами придбано у спільну власність подружжя автомобіль DODGE CARAVAN, 1995 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], тип ТЗ - легковий пасажирський, реєстраційний номер [NUMBER], який відповідач продав у червні 2014 року. 08.08.2014 року до суду звернулась [PERSON] і просить поділити майно, яке позивач вважає спільною власністю подружжя. Представник відповідача просить застосувати до вимог [PERSON] позовну давність, строк якої він вважає закінченим 30.06.2014 року, тобто після сплину трьох років з дня набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу. Розпорядження майном після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками за взаємною згодою. Відповідно до положень ст. 72 СК України, позовна давність до вимог про поділ майна подружжя, заявлених після розірвання шлюбу, обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Суд знаходить, що продаж у червні 2014 року спірного автомобіля відбувся без участі позивача. Тобто, [PERSON] фактично дізналась про порушення свого права, як співвласника майна, лише під час слухання справи, що унеможливлює застосування позовної давності до її вимог. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу є їх спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 63 СК України, розпорядження спільним майном є рівним правом подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України, подружжя має право на поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу спільного майна подружжя, частки дружини і чоловіка є рівними. Судовому засіданні встановлено, що між сторонами у листопаді 2009 року відбувся добровільний поділ їх спільного майна, як подружжя. В результаті чого, дружина отримала майно, що знаходилося в квартирі [ADDRESS] (телевізор, холодильник, пральна машина, комп'ютер, домашній кінотеатр, пилосос, газова плита, духовка, меблі та ін.), а чоловік отримав спірний автомобіль DODGE CARAVAN, 1995 року випуску. Будь яких доказів щодо заперечення добровільності поділу майна подружжям, представником позивача в судовому засіданні не надано. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, при переоформленні автомобіля в органах ДАІ, письмової згоди дружини, у разі відчуження автомобіля чоловіком, не вимагається. Таким чином, суд робить висновок, що позовні вимоги [PERSON] щодо зміну режиму власності автомобіля DODGE CARAVAN, 1995 року випуску та стягнення суми половини його вартості не обґрунтовані та не підлягають задоволенню Крім того, судом встановлено, що у 2002 році за відповідачем зареєстровано транспортний засіб САМОРОБНИЙ, (2001), Зелений, № двиг. [NUMBER], № шасі [NUMBER], № куз. [NUMBER], ДНЗ [NUMBER], Свідоцтво [NUMBER] від 07.02.2002 року. Цей транспортний засіб позивач вважає спільною власністю подружжя і просить його поділити, визнавши за сторонами по 1/2 частині права сласності на даний транспортний засіб. Відповідно до ст. 66 СК України, подружжя може домовитися між собою про порядок користування спільним майном. Судом встановлено, що даний транспортний засіб при поділі майна у 2009 році, позивачем визначений як такий, що не потрібний їй у користуванні, а тому це майно залишено у користуванні відповідача. Таким чином, суд робить висновок про необґрунтованість вимог [PERSON] щодо зміни режиму власності майна - транспортного засобу САМОРОБНИЙ, (2001), Зелений, № двиг. [NUMBER], № шасі [NUMBER], № куз. [NUMBER], ДНЗ [NUMBER], Свідоцтво [NUMBER] від 07.02.2002 року.

Outcome: dismissed