Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Сервіс Центр» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримання заробітної плати, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка працювала менеджером по роботі з клієнтами у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ СЕРВІС ЦЕНТР» з 19.05.2016р. по 02.07.2018р.. Позивачку було звільнено із займаної посади Відповідачем за згодою сторін на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України, згідно наказу від 02.07.2018р. № 12-К. Станом на день звільнення Відповідач не провів із позивачкою мною повного розрахунку по заробітній платі, що підтверджується випискою по рахунку [NUMBER], наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 27.07.2018 з 10.05.2017 по 14.05.2018 про те, що остання виплата заробітної плати Відповідачем була проведена 20.04.2018р.. Відповідно довідки про доходи від 18.07.2018 № 18/07-1, яку мені надав Відповідач за період з серпня 2017 року по липень 2018 року позивачці нарахована заробітна плата у сумі 42055,85 грн. Станом на день звернення до суду існує заборгованість Відповідача по заробітній платі за квітень, травень, червень та липень 2018 року у сумі 14725,85 (чотирнадцять тисяч сімсот двадцять п'ять грн. 85 коп.), яку до теперішнього часу мені не виплачено. Вищевказану суму заборгованості позивачка просить стягнути з відповідача. Окрім того, позивачка просить стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати, виходячи із суму 3750 гривень щомісячно з дати звільнення по день фактичного розрахунку. Позивачка також вважає, що діями відповідача їй заподіяну моральну шкоду, оскільки заробітна плата була джерелом її доходу. В зв'язку з чим, вона просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20000 гривень щомісячно. В судове засіданні позивачка подала заяву, згідно якої просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також розглянути справу у її відсутність. Представники відповідача в судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. За вищевказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що позивачка працювала менеджером по роботі з клієнтами у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ СЕРВІС ЦЕНТР» з 19.05.2016р. по 02.07.2018р.. Позивачку було звільнено із займаної посади Відповідачем за згодою сторін на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України, згідно наказу від 02.07.2018р. № 12-К. Відповідно до довідки про доходи від 18.07.2018 № 18/07-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ СЕРВІС ЦЕНТР» за період з серпня 2017 року по липень 2018 року позивачці була нарахована заробітна плата у сумі 42055,85 грн., проте не виплачена за період квітень, травень, червень та липень 2018 року у сумі 14725,85 (чотирнадцять тисяч сімсот двадцять п'ять грн. 85 коп.). Факт наявності заборгованості підтверджується випискою по рахунку [NUMBER], наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 27.07.2018 з 10.05.2017 по 14.05.2018 про те, що остання виплата заробітної плати Відповідачем була проведена 20.04.2018р.. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума у розмірі 14725 гривень 85 копійок. Відповідно до ст. 117 КзПП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до довідки про доходи від 18.07.2018 № 18/07-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЬ СЕРВІС ЦЕНТР» за період з серпня 2017 року по липень 2018 року середній заробіток позивачки склав суму у розмірі 3750 гривень за один місяць, при цьому середньоденний заробіток склав суму у розмірі 187 гривень 50 копійок. Період прострочення склав, з 02.07.2018р. по 15.01.2019р. тобто 6 місяців та 7 робочих днів, 6*3750+187,50*7= 23812 гривень 50 копійок. Згідно ч. 1 ст. 237-1 КзПП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», на підставі ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення законних прав працівника, які привели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, зобов'язання по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноважений їм орган. Суд вважає, що позивачка відчула моральні страждання, оскільки тривалий час не мала можливості забезпечити себе, а також членів своєї сім'ї, були порушенні нормальні життєві зв'язки позивача. Однак розмір моральної шкоди визначений позивачем не відповідає характеру, тривалості і тяжкості моральних страждань, в зв'язку з цим, з відповідача повинно бути стягнуто 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди

Outcome: partial