Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON], за участю третіх осіб комунального підприємства «Генічеське БТІ» Херсонської обласної ради, Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області, в якому просила скасувати постанову відповідача від 26 грудня 2014р. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Козинця,8; зобовязати відповідача видати свідоцтво про право на спадщину на частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Кзинця,8. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на частину житлового будинку №8 по вул. Козинця в м. Генічеську Херсонської області, у звязку з чим позивач звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. За наслідком розгляду заяви та доданих документів, приватним нотаріусом [PERSON] 26 грудня 2014р. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що не можливо встановити відповідність розміру часток згідно правовстановлюючих документів та державної реєстрації прав власності відповідно до поданих документів. Вважає дії відповідача такими, що суперечать вимогам діючого законодавства, у звязку з чим звернулась до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Свою правову позицію стосовно заявлених позовних вимог не висловив. Представник КП «Генічеське БТІ» ХОР у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області у судове засідання також не зявився, надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу у відсутність представника, свою правову позицію стосовно заявлених позовних вимог не висловив. Враховуючи такі обставини, суд вважає за можливе згідно ст. ст.224, 226 ЦПК України\~провести заочний розгляд даної справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 21 червня 2014р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-КГ №179485 від 24 червня 2014р., виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на частину житлового будинку №8 по вул. Козинця в м. Генічеську Херсонської області. У грудня 2014р. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Генічеського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON], та подала наступні документи: ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 29 вересня 1995 року, договір дарування від 19 жовтня 1995 р., договір міни від 19 жовтня 1995р., та договір довічного утримання від 01 вересня 2006р. 26 грудня 2014р. приватний нотаріус Генічеського районного нотаріального округу [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зазначивши, що згідно правовстановлюючих документів спадкодавцю належало 88/100 частки від усього майна, проте, згідно довідки КП «Генічеське БТІ» за №453 від 08 серпня 2014р., право власності відповідно до вищевказаних правовстановлюючих документів зареєстровано на 87/125 часток. Оскільки не можливо встановити відповідність розміру часток згідно правовстановлюючих документів та державної реєстрації прав власності, тому у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. Не погодившись з такими діями, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат»\~вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Згідно зі\~ст. 50 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Обов'язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений частиною 3 статті 49 Закону, і одночасно встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні. Згідно зі\~статтею 49 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:\~вчинення такої дії суперечить законодавству України;\~не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;\~є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;\~з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;\~особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у\~статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою\~статті 47 цього Закону. Так, відповідно до пункту 3 глави 13 Порядку чинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012р. за №296/5\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595 (далі - Порядку) нотаріус зобов'язаний викласти причини відмови у вчиненні нотаріальної дії в письмовій формі. У постанові про відмову, серед іншого, зазначаються причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що приватний нотаріус [PERSON] відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку з тих підстав, що згідно зареєстрованих правовстановлюючих документів спадкодавцеві належить 88/100 частки майна, проте згідно відомостей, що містяться у електронному реєстрі спадкодавець є власником 87/125 частин, що суперечить заявленим правам. Проте, з такими доводами викладеними у постанові погодитись не може, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів інвентарної справи, на підставі ухвали Генічеського районного суду Херсонської області від 29 вересня 1995 р. [PERSON] належало 54/100 частин, [PERSON], [PERSON] належить по 23/100 частин житлового будинку №8 по вул. Козинця в м. Генічеську, Херсонської області. Вказана ухвала суду зареєстрована в Генічеськом БТІ 17 жовтня 1995 р. 19 жовтня 1995 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір міни, згідно якого [PERSON] поміняла свої 23/125 частин домоволодіння на 11/100 частин [PERSON] Зазначений договір було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 31 серпня 2006р. Таким чином, на підставі вказаних документів [PERSON] була власником 78/500 частин (23/500+11/100 = 78/500) вищевказаного житлового будинку. У подальшому [PERSON] уклав з [PERSON] нотаріально посвідчений договір дарування від 19 жовтня 1995р., згідно якого [PERSON] подарував останній 1/5 частину житлового будинку №8 по вул. Козинця в м. Генічеську. Зазначений договір також було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 31 серпня 2006р. 01 вересня 2006р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, за умовами якого відчужував передає у власність набувачу 34/100 частин домоволодіння №8 по вул. Козинця в м. Генічеську. Зазначений договір було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 20 березня 2007р. За таких обставин, загальна частка [PERSON] складає 87/125 частин (23/500 + 11/100 + 1/5 + 34/100 = 87/125). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність суперечностей в частках зазначених у правовстановлюючих документах та державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Згідно зі\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тому, на думку суду, вказана державним нотаріусом в оскаржуваній постанові причина відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні і не могла бути законною підставою для відмови, інших же підстав відмови державним нотаріусом в оскаржуваній постанові не зазначено, у звязку з чим позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved