Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

[PERSON]звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 29.07.2000 року вона уклала шлюб з [PERSON], що зареєстровано 29.07.2000 року виконавчим комітетом Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області за актовим записом № 9, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 186324, виданим 06.11.2018 року Ужгородським міським відділом РАЦС ГТУЮ в Закарпатській області. Від шлюбу 25.06.2003 року в них народився син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 154507, яке видано 07.07.2003 року Ужгородським міським відділом РАЦС ГТУЮ в Закарпатській області, а 26.08.2005 року в них народилася донька [PERSON], що стверджується повторним свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 417305, яке видано 14.06.2018 року Ужгородським міським відділом РАЦС ГТУЮ в Закарпатській області. Зазначає, що не зважаючи на те, що вони продовжують мешкати в одній квартирі з відповідачем на час звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей їх сімя розпалася, вони фактично припили шлюбні сосунки, діти перебувають на її повному утриманні. Батько дітей коштів на утримання дітей не надає, продукти харчування додому не приносить, від будь-якої участі в утриманні та вихованні дітей ухиляється. Позивач вказує, що діти проживають з нею та перебувають на її повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, офіційного місця роботи не має, його дохід має нерегулярний мінливий характер. Тому є обґрунтованою вимога про стягнення аліментів саме в твердій грошовій сумі на утримання дітей. Вони не змогли досягти домовленості про спосіб виконання відповідачем обовязку по утриманню їх дітей, й враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, з огляду на вартість життя (продуктів, одягу, комунальних послуг), вважає, що стягненню з відповідача підлягає по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позову до досягнення ними повноліття. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати визначену нею суму аліментів, оскільки він є фізично здоровою людиною, не має інших утриманців, а розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На підставі викладеного просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину з 06.02.2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.03.2019 року відкрито спрощене провадження у даній цивільній справі з викликом сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. У судове засідання учасники справи не зявилися. Відповідачем відзив на позовну заяву не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29.07.2000 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Боклах) [PERSON], [INFO], укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області за актовим записом № 9, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 186324, виданим повторно Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 06.11.2018 року. Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ № 154507, виданим 07.07.2013 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, та серії І-ФМ № 417305, виданими повторно 14.06.2018 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області, відповідно, де їх батьком значаться [PERSON], а матірю [PERSON]. За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Спільні діти сторін проживають разом з ними, що підтверджується довідкою про склад сімї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги, виданою ОСББ «Шухевича 2А» від 05.02.2019 року, та потребують матеріального забезпечення. Сторонами не оспорюється, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за неповнолітніми сином та донькою, вік дітей, матеріальне становище платника аліментів (відповідача), який є особою працездатного віку, відсутність у матеріалах справи даних про наявність у нього аліментних зобовязань та інших утриманців, а також вимоги норми ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж пятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Беручи до уваги рівність обовязку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що в силу вимог\~ст. 180 СК України з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на їх спільних дітей сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення ними повноліття. Беручи до уваги, що згідно зі\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року установлено прожитковий мінімум 2027\~грн.,\~з 1\~липня \~2118\~грн.,\~з 1\~грудня \~2218\~грн.,така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей хоча б найнеобхіднішим. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Таким чином, з огляду на викладені обставини суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. При цьому, оскільки позов предявлений 06.02.2019 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6, ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то такий слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved