Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулась суду з позовом до Ізмаїльської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме ? частину квартири № 63, будинку № 10/1 розташовану по пр-ту Миру в м. Ізмаїлі Одеської області , яка залишилась після смерті матері [PERSON], померлої 11.01.2016 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона звернулась до приватного нотаріуса із відповідною заявою , однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно , оскільки оригінал документу, що посвідчує права власності на імя спадкодавця [PERSON] на вище вказану частку квартири відсутній. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно не визнала. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-626, спадкова справа № 173/2014, на підставі заповіту, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна, а саме ? частини квартири № 63, по пр-ту Миру ( Леніна), 10/1 в м. Ізмаїлі Одеської області є [PERSON] 11 січня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 12.01.2016 року серія 1-ЖД № 439071. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з ? частини вищевказаної квартири. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив відмову від неї. [PERSON] відповідно до ст. 1270 ЦК України у встановлені законом строк звернулась до нотаріального органу для прийняття спадщини. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оскільки відповідно до п.4.15 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дії нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві. Оригінал документу, що посвідчує права власності на імя спадкодавця [PERSON] на вище вказану частку квартири відсутній. Крім того у свідоцтві про право власності на житло № 1190 від 14.12.1988 року є пошкодження, внаслідок чого текст неможливо прочитати. Приймаючи до уваги, що іншої форми захисту прав на спадкове майно, окрім визнання права власності на нього, позивач не має, а також ту обставину, що відповідач безумовно визнав позов і його визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved