Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила усунути [PERSON] від спадкування після смерті [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що її сина [PERSON] 24.02.2015 р. знайшли мертвим (повішеним) в урочищі «Килиця» смт. Воловець Свалявського району Закарпатської області. Заповіт ним складено не було. За проханням позивача [PERSON] [INFO] , в день коли в нього народився син, вийшов з квартири де проживав: [ADDRESS] за хлібом і не повернувся. Свого часу [PERSON] за рекомендацією дружини - відповідача по справі, почав відвідувати школу йоги «Гуру Ар Сантем», що негативно впливало на його психіку, оскільки йому нав`язували різні ритуали і обряди. Відповідач також була членом школи і мала великий вплив на чоловіка. Відвідавши разом із сином психотерапевта у Голосіївському районі м. Києва позивач дізналась про його відхилення у психічному стані, пов`язані з діяльністю школи йоги «Гуру Ар Сантем». Після зникнення [PERSON] та за весь час його пошуків, поводила себе так, наче нічого не трапилось, вела звичайний образ життя. Відповідач умисно ухилявся від надання допомоги [PERSON] , своєму чоловікові, який хворів на тяжку психічну хворобу, у зв`язку з якою перебував у безпорадному стані. Провадження в даній справі відкрито суддею Шевченківського районного суду м. Києва Рибаком М.А. 15.07.2015 р., справу призначено до розгляду в загальному порядку та запропоновано відповідачу надати письмові заперечення проти позову із зазначенням доказів,що їх підтверджують. Від представника відповідача надходили заперечення на позов. Представником [PERSON] вказано, що позивач свідомо викладає неправдиву інформацію. Єдиною метою подачі даного позову - є відтягнення дня вступу [PERSON] у спадщину. Звинувачення позивача спростовуються у тому числі і листом Шевченківського РУ ГУ МВС України від 15.07.2015 р., відповідно до якого кримінальне провадження, порушене за ст. 115 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 ЦК України. Позов є безпідставним та необґрунтованим, і задоволений бути не може. Представник Головного управління юстиції у місті Києві направив в адресу суду пояснення. Представник третьої особи зазначив, що усунення спадкоємців від спадкування є можливим виключно на підставі рішення суду. Виходячи зі змісту ст. 214 ЦПК України суд повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані. Просить розглянути справу за його відсутності та повідомити про прийняте рішення. 27.06.2018 р. 02.2017 р. Шевченківським районним судом м. Києва в судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача щодо призначення судово-психіатричної (посмертної) експертизи на розгляд якої поставлено наступні питання: Чи виявляв [PERSON] в період часу з серпня 2014 по [INFO] ознаки психічних розладів, якщо так, то яких саме? Чи належали ці розлади до тяжких? Матеріали справи та висновок Київського міського центру судово-психіатричної експертизи від 22.12.2018 р. надійшли до суду 14.02.2019 р. 27.02.2019 р. за розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва здійснено повторний автоматизований розподіл справи відповідно до п. 2.3.5 Положення про автоматизовану систему документообігу суду. 28.02.2019 р. суддею Шевченківського районного суду м. Києва винесено ухвалу про прийняття справи до провадження та її розгляд з урахуванням приписів ст.ст. 19,274 ЦПК України, за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити, прийнявши рішення на підставі наявних доказів. [PERSON] надала пояснення по суті справи, повідомила обставини життя та смерті сина. Просила в разі задоволення позову покласти на неї судові витрати. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про розгляд справи за положеннями ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Не скористалась правом надати відзив на позов. Представник третьої особи також повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку, проте в судове засідання не з`явився. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні докази та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як свідчать матеріали справи, і не заперечується учасниками процесу, позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Встановлено, що [PERSON] 09.08.2014 р. уклав шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1060. Після реєстрації шлюбу, [PERSON] отримала прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Також не заперечувалось учасниками процесу, що від шлюбу [PERSON] та відповідача [INFO] народився син - [PERSON] , актовий запис по народження дитини № 446 зроблено 04.03.2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. При цьому, як свідчать надані позивачем докази, [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування , укладеного з [PERSON] 30.01.2003 р. та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковирзіною С.П. і кв. [ADDRESS] , отриманої в дар від [PERSON] на підставі договору дарування від 06.04.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області. Як пояснив в судовому засіданні позивач, її представник , 04 серпня 2014 року [PERSON] несподівано для близьких викинув на смітник усе майно: одяг, книги, антикварні речі, подарунки, документи (крім паспорта). За таких обставин, син пройшов обстеження у клініці. 22 серпня 2014 року [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи, пройшов обстеження у Київській міській психіатричній лікарні ім. Павлова, де лікарем-психіатром [PERSON] , що встановлено у нього психічне захворювання, попередній діагноз «шизофренія». Як встановлено в судовому засідання, 25 січня 2015 року [PERSON] пішов з дому і не повернувся. 24 лютого 2015 року був знайдений труп [PERSON] в смт. Воловець, Свалявського району Закарпатської області , свідоцтво про смерть видано 01.03.2015 р. відділом державної реєстрації смерті м. Києві. 14 червня 2017 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпродзержинська [PERSON] відмовлено у позові про визнання недійсним шлюбу [PERSON] та [PERSON] від 09 серпня 2014 року. При цьому як вбачається з зазначеного рішення, за висновком судово-психіатричної експертизи № 11 від [PERSON] на час укладання шлюбу мав ознаки психічного захворювання, скоріш за все у формі шизотипового розладу, глибину та ступінь якого на той момент встановити неможливо. Так, 22 грудня 2018 року Київським міським центром судово-психіатричної експертизи була проведена посмертна судово-психіатрична експертиза [PERSON] , за результатами якої складено висновок № 814 . Експертами було надано оцінку отриманим показам свідків, особистому щоденнику померлого [PERSON] та спів ставляючи матеріали з науковими та клініко-експертними уявленнями зроблено висновок що на періоди 04.08.2014 р., 24.01.2015 р. [PERSON] виявляв ознаки тяжкого психічного розладу. Про що свідчать порушення мислення у його письмової продукції у вигляді витіюватості, резонерства, грубих асоціативних розривів тощо, маячних ідей особливого походження свого Роду тощо. Експертами зроблено висновок, що [PERSON] , [INFO] за своїм психічним станом на 04.08.2014 та 24.01.2015 виявляв ознаки тяжкого психічного розладу (з найбільшою вірогідністю: Шизофренія, параноїдна форма). Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Положеннями ст.1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, [PERSON] є спадкоємцем спадкоємців першої черги за [PERSON] , і позов спрямований на захист її інтересів, пов`язаних із отриманням спадщини, належного спадкодавцю майна. За приписами ч. 5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Крім того, Пленум Верховного Суду України у зазначеній постанові роз`яснив, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Так, висновки посмертної судово-психіатричної експертизи №814 від 22 грудня 2018 року свідчать про наявність у [PERSON] [INFO] та 24.01.2015р. тяжкого психічного розладу (з найбільшою вірогідністю: шизофренія, параноїдна форма). Відповідно до ухвали ВССУ від 15.05.2017 у справі № 440/48/16-ц, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] була обізнана про факт тяжкої хвороби [PERSON] , проте не вчиняла дій спрямованих на надання допомоги, підтримки у лікуванні його хвороби та уникнення її негативних наслідків, хоч і не була обмежена в такій можливості. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає за можливе задовольнити заявлені [PERSON] вимоги. Розподіляючи судові витрати суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти останні на неї. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved