Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між нею та відповідачем у грудні 2019 року було укладено усний договір позики, за яким відповідач взяв у неї в борг грошові кошти в розмірі 8 200,00 грн. для оформлення технічної документації на земельну ділянку. Кошти [PERSON] зобов`язався повернути протягом трьох місяців з дня позики, після того, як отримає кошти за зданий в оренду земельний пай. Оскільки перед тим відповідач неодноразово брав в борг незначні суми коштів, то позивач йому повірила, грошові кошти надала й обов`язкова письмова форма не була дотримана. Через півроку позивач звернулась до відповідача з вимогою про повернення боргу, так як той отримав кошти за зданий в оренду пай, однак відповідач позика не повернув. Позивач звернулась за допомогою до Безпальчівської сільської ради, що результатів не принесло. 14.08.2020р. Позивач звернулась з заявою до Драбівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області щодо шахрайства збоку відповідача, за результатами розгляду якої ознак злочину не було виявлено та рекомендовано звернутись до суду, так як відносини які склалися, носять цивільно-правовий характер. За таких обставин позивач просить стягнути на її користь з відповідача борг за договором позики в сумі 8 200,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 08.12.2020 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала повністю, на задоволенні позовних вимогах наполягала. Пояснила, що в кінці листопада 2019 року надала в борг відповідачу грошові кошти в сумі 8 200,00 грн. які той пообіцяв повернути в січні 2020р., після оформлення необхідних документів щодо земельної ділянки та отримання коштів від передачі її в оренду. Оформити позику документально позивач не вимагала, так як довіряла відповідачу. Однак той вказані кошти вчасно не повернув та на даний час борг не визнає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про що в справі маються поштові повідомлення, відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є знайомою позивача. Їй відомо зі слів позивача та односельців, що в листопаді 2019р. [PERSON] позичила кошти [PERSON] в сумі 8 200,00 грн. на оформлення землі. Особисто присутньою під час укладення договору позики та передачі коштів не була, підтвердити дані факти не може, інформація отримана зі слів. За клопотанням позивача до суду в якості свідка викликалася [PERSON] , однак на виклик суду не прибула, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, так як вона не є свідком при передачі грошей, про цей випадок знає лише з розповіді жительки с. Безпальче [PERSON] . Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності та кожен окремо на основі всебічного, повного, об`єктивного та неупередженого дослідження приходить до наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ч. 3 ст. ЦПК України в редакції цього Закону провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення. Судом встановлено наступні обставини. З копії протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується вбачається, що поліцейський СРПП №2 Драбівського ВП ЗВП ГУНП 14.08.2020р. прийняв усну заяву від гр. [PERSON] , [INFO] , про те, що у грудні 2019 року вона позичила місцевому жителю [PERSON] 8 000,00 грн., який до цього часу відмовляється їх повертати. З копії відповіді Драбівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області б/н вбачається, що [PERSON] , с. Безпальче Драбівського р-ну, надано відповідь про результати розгляду її звернення, зареєстрованої до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Драбівського ВП № 2298 від 14.08.2020р. Зазначено, що згідно пояснень заявниці вона в грудні 2019р. позичила кошти в сумі 8 200 грн. [PERSON] , який кошти не повернув. В ході перевірки звернення ознак злочину чи кримінального правопорушення не виявлено, гр. [PERSON] від надання пояснень з даного приводу відмовився. Заявнику рекомендовано вирішити питання шляхом звернення з цивільним позовом до суду. З копії довідки Драбівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області б/н вбачається про результати розгляду звернення [PERSON] б/н вбачається, що 14.08.2020р. до Драбівського ВП ГУНП надійшло звернення [PERSON] про те, що в 2019 році вона позичила [PERSON] кошти в сумі 8 200 грн. і останній до цього часу не повернув. Дане звернення, зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Драбівського ВП № 2298 від 14.08.2020р. В ході розгляду звернення [PERSON] пояснила, що в грудні 2019 році вона позичила [PERSON] кошти в сумі 8 200 грн., які останній до цього часу не повернув і на численні вимоги повернути борг не реагує. [PERSON] відмовився надавати пояснення з даного приводу. Місцеві жителі пояснили, що їм відомо про дану позику. В ході перевірки звернення ознак злочину чи кримінального правопорушення не виявлено. Відносини, що склались між [PERSON] та [PERSON] носять цивільно-правовий характер і вирішуються шляхом подання цивільного позову до суду. Інших доказів позивачем суду не надано. Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч.1,2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян становить 17 гривень. Таким чином, договір позики на суму, що перевищує 170 грн. (17х10), - укладається у письмовій формі. Згідно положень абз. 2 ч. 1 ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином факт укладення договору позики між [PERSON] та [PERSON] в листопаді 2019 року на суму 8 200,00 грн. не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки відсутнє документальне підтвердження його укладення та факту передачі коштів на його виконання. Факт укладення договору позики не підтверджено перевірками державних органів (Драбівським ВП ГУНП в Черкаській області). В даній справі покази свідків, які до того ж не були присутні під час укладення договору позики, не є належними та допустимими доказами в розумінні положень 76 ЦПК. Крім того, позивач надає суперечливі пояснення з приводу дати укладення договору позики, зазначаючи датою укладення цього договору то листопад, то грудень 2019 року. У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, проаналізувавши докази, на які позивач [PERSON] посилається, як на підставу для задоволення позову, приходить до висновку, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження заявлених позовних вимог. На думку суду, позивачем [PERSON] є не доведеним наявність у [PERSON] обов`язку повертати борг позивачеві, з огляду на недоведеність наявності існування будь-яких відносин між сторонами, в тому числі договірних. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] із зазначених позивачем підстав не можуть бути задоволені, внаслідок їх недоведеності, а тому відмовляє у їх задоволенні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом у задоволенні позовних вимог відмовлено, тому суд покладає судовий збір з позивача.

Outcome: dismissed