Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цим позовом посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина за останнім місцем його проживання у Самбірській державній нотаріальній конторі. Спадкування майна померлого здійснюється за заповітом. [PERSON] був дядьком позивачки, рідним братом її батька, а також її хрещеним батьком. Він не був одружений і не мав дітей. Крім позивачки, у нього не було нікого із рідних. Перед смертю дядько хворів і перебував на лікуванні у Самбірській центральній районній лікарні. 05.09.2001 року перебуваючи на лікуванні у вказаному закладі він зробив заповідальне розпорядження щодо свого майна, склавши заповіт, який був посвідчений головним лікарем Самбірської центральної районної лікарні Кухарем Богданом Івановичем, зареєстрований в книзі обліку заповітів за № 8, один із примірників яких був надісланий на зберігання до Самбірської державної нотаріальної контори. Згідно даного заповіту, [PERSON] на випадок смерті зробив розпорядження про те, що все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і все, що буде належати йому на день смерті він заповів позивачці, [PERSON]. Із свідоцтва про зміну імені від 27.07.2011 року відомо про зміну прізвища позивачкою із [PERSON] на [PERSON] При зверненні до Самбірської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі поданого заповіту та повідомлено, що наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства. Оригіналу заповіту [PERSON] у позивачки не має. На фотокопії заповіту мається відмітка нотаріуса Самбірського державного нотаріального округу про отримання другого примірника заповіту 05.09.2001 року. Однак, оригінал другого примірника заповіту ні у Самбірській державній нотаріальній конторі, ні у Львівському державному нотаріальному архіві [ADDRESS] не має. На думку позивачки, вона з об'єктивних причин не може надати державному нотаріусу оригіналу заповіту [PERSON], складеного ним 05.09.2001 року. [PERSON] на день смерті належала земельна ділянка площею 0,0794 га в [ADDRESS] призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 27.08.2001 року. На даній земельній ділянці розташований житловий будинок, 33/50 частин якого який належить позивачці на підставі реєстраційного посвідчення Самбірського МБТІ від 31.01.2003 року. Житловий будинок, як нерухоме майно, в правовому полі нерозривно пов'язаний із земельною ділянкою, на якій збудований. Із врахуванням наведеного, вважає, що до неї повинно перейти право власності на земельну ділянку призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель по [ADDRESS], як з підстави набуття права на спадкування майна [PERSON] за заповітом, так і з підстав набуття права власності відповідно до ст.120 ЗК України, у зв'язку із набуттям права власності на житловий будинок, а тому просить суд задовольнити позов. Інших спадкоємців майна [PERSON], які б мали право спадкувати його майно за законом немає. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги позивачки з обставин викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача Янів М.І. у судовому засіданні позов визнав, згідний на його задоволення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 10.09.2001 року відомо, що [PERSON] померла [INFO] у віці 61 рік у м. Самборі, Львівської області. ( а.с. 5 ). Із фотокопії заповіту від 05.09.2001 року, посвідченого головним лікарем Самбірської центральної районної лікарні Кухарем Б.І., відомо, що [PERSON], житель [ADDRESS], на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: все свої майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом матиме право, заповідає [PERSON]. Даний заповіт складено і підписано у двох примірниках, один з яких надсилається на зберігання до Самбірської державної нотаріальної контори, а другий видається заповідачу. ( а.с. 6). Згідно повідомлення Самбірської державної нотаріальної контори від 15.12.2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, а саме земельну ділянку площею 0,0794 га., яка знаходиться в [ADDRESS], оскільки на підтвердження факту, що померлим [PERSON] було складено заповіт, надано копію заповіту, посвідченого 05.09.2001 року головним лікарем Самбірської центральної районної лікарні за реєстровим № 8. ( а.с. 4). Із копії Державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-ЛВ №013709 від 27.08.2001 року відомо, що даний акт видано [PERSON] жителю [ADDRESS], у тому, що на підставі рішення виконкому Самбірської міської ради від 25.05.2001 року № 246, йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0794 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території [ADDRESS]. Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. ( а.с. 7). Як вбачається із копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, від 18.11.2016 року, земельній ділянці за адресою [ADDRESS], площа якої становить 0,0720 га. присвоєно кадастровий номер [NUMBER]. ( а.с. 8). Згідно копії реєстраційного посвідчення від 31.01.2003 року, виданого Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації, відомо, що будинковолодіння, яке розташоване в [ADDRESS], в частині 33/50 частин зареєстроване за [PERSON] на праві особистої власності на підставі рішення місцевого суду Самбірського району від 28.10.2002 року. ( а.с. 10). Із копії свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] від 27.07.2011 року відомо, що [PERSON], [INFO], місце народження с.П»яновичі, Самбірського району, Львівської області, змінила ім»я на [PERSON], про що в Книзі реєстрації зміни імені 30.12.2004 року зроблено відповідний актовий запис № 54. ( а.с. 11). Згідно відповіді Львівського державного нотаріального архіву від 09.02.2017 року відомо, що від імені [PERSON], посвідчені заповіти: черговим лікарем Самбірської центральної районної лікарні Львівської області Максимів Галиною Іванівною 12.08.2001 року і зареєстрований в Книзі за № 7 та головним лікарем Самбірської центральної районної лікарні Львівської області Кухарем Богданом Івановичем 05.09.2001 року і зареєстрований в Книзі за № 8. Дані заповіти передані до Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області для зберігання і знаходяться в Наряді «Нотаріально посвідчені заповіти та заповіти, посвідчені відповідно до ст.ст. 37, 38, 40 Закону України «Про нотаріат» за 2001 рік на стор. № 35 та № 38 відповідно. ( а.с. 25). Отже, згідно поданих документів, [PERSON], а після зміни імені [PERSON] є власником 33/50 частин будинковолодіння, яке розташоване в [ADDRESS], на праві особистої власності, однак не є власником земельної ділянки. Власником згаданої земельної ділянки відповідно Державного акту являвся [PERSON] Із копії заповіту відомо, що на випадок смерті все своє майно спадкодавець, тобто [PERSON] заповідає [PERSON], позивачці по справі. Про те, що даний заповіт був дійсно посвідчений головним лікарем Самбірської ЦРЛ Кухарем Б.І., підтверджує відповідь надана Львівським державним нотаріальним архівом. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ст. 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи усе вищенаведене в сукупності суд дійшов до висновку, що пред'явлений [PERSON] позов підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі заявлених нею позовних вимог.

Outcome: approved