Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Позивач позовні вимоги мотивувала тим, що 09.06.2001 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано в Відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницькій області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 893. За час перебування у шлюбі у подружжя народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось, через різні погляди на сімейні стосунки і несумісність характерів, шлюб носить формальний характер. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дітей та матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач дала пояснення аналогічні до позовної заяви, підтримала позовні вимоги та просила суд розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень , щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про розгляд справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Суд, вирішив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі згідно свідоцтва про шлюб від 09.06.2001 року, який було зареєстровано 09.06.2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області, актовий запис № 893. Згідно свідоцтва про народження від 21.05.2003 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження від 15.05.2008 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, що передбачено ч.1 ст. 191 СК України. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевказані обставини, зокрема те що сторони мають неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем, приходить до переконання про наявність підстав для ухвалення рішення про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача, на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, з дати пред'явлення даного позову і до досягнення старшою дитиною повноліття, оскільки позивачем не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти в більшому розмірі. Щодо вимог позивача про розірвання шлюбу то суд вважає, що позов і в цій частині підлягає задоволенню, оскільки сімейне життя між сторонами не склалось, збереження сім'ї не можливе, сторони втратили взаємні почуття любові та поваги один до одного, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведено та

Outcome: partial