Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 27 червня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось з причини несумісності характерів, відсутністю взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивачка вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, втрачено почуття любові та поваги, що суперечить її інтересам. Також позивачка вказує, що в жовтні 2016 року позивачкою було надано до Малиновського районного суду позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання позивачки та доньки, який був задоволений. В зв'язку з тим, що за станом здоров'я дитини позивачкою було продовжено термін перебування в декретній відпустці, просить продовжити стягнення аліментів на її утримання на термін продовження декретної відпустки. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала частково, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 10% від всіх видів його заробітку до [INFO] року, а також розірвати шлюб та розглянути справу в її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до канцелярії суду представником відповідача надано заяву, в якій представник відповідача просить стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 10% від всіх видів його заробітку до [INFO] року, а також розірвати шлюб між сторонами, справу розглядати в у відсутності представника відповідача. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові документи, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 27 червня 2014 року позивач та відповідачка уклали шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1224. Від даного шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24.10.2016 року [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини та малолітньої доньки задоволено. Стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 35% з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця та стягувати їх, починаючи від дня пред'явлення позову до суду 31.08.2016 р. до досягнення донькою повноліття [INFO] року. Стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду 31.08.2016 р. до [INFO] року. Стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок. Судом встановлено, що сторони сумісно не проживають, спільного господарства не ведуть, донька проживає з позивачкою. Згідно довідки №140 про потребу дитини у домашньому догляді від 12.03.2019 року вбачається, що дитина перебуває на диспансерному обліку з 19.02.2018 року та потребує домашнього догляду з [INFO] року. Довідка дійсна до [INFO] року. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час реєстрації шлюбу позивачкою було змінене дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка просить після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «[PERSON]». Відповідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду у відповідній частині. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 09.01.2019 року.

Outcome: approved