Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Народицької селищної ради Житомирської області, просить скасувати рішення 28 сесії V скликання Норинцівської сільської ради, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №065021, виданий на ім`я [PERSON] , та державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер - 1823787001:01:008:0027, розташованої по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить їй на підставі договору купівлі-продажу №1 від 01.02.1993 року та рішення Народицького районного суду Житомирської області від 19.04.2010 року. 06.02.2019 року право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстровано за нею в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (копія витягу додається). Станом на час укладання договору купівлі-продажу №1 від 01.02.1993 року, а тобто на час набуття права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за вищевказаною адресою, право власності чи право користування на земельну ділянку, на якій він розміщений ні за ким зареєстровано не було, кадастровий номер не визначався, правовстановлюючий документ не видавався. Після оформлення права власності, вона як власник вищевказаного житлового будинку, вирішила приватизувати на своє ім`я земельну ділянку на якій розташований цей житловий будинок. З цього приводу, позивачка звернулася до Народицької селищної ради, яка в своїй довідці повідомила, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , згідно рішення Норинцівської сільської ради №165 від 29.01.2010 року надана у власність її чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] . Так відповідно до вказаного рішення Норинцівської сільської ради №165 від 29.01.2010 року, [PERSON] надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку, в тому числі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2490 га, на підставі якого [PERSON] було видано державний акт серії ЯК №065021 від 28.10.2010 року на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою : [ADDRESS] , площею 0,2490 га, кадастровий номер 1823787001:01:008:0027. На підставі рішення Норинцівської сільської ради №165 від 29.01.2010 року та державного акту серії ЯК №065021 від 28.10.2010 року на право власності на земельну ділянку, відділом Держземагенства у Народицькому районі Житомирської області, в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку за [PERSON] 28.10.2010 року було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,2490 га, кадастровий номер 1823787001:01:008:0027 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що рішення Норинцівської сільської ради №165 від 29.01.2010 року в частині надання [PERSON] дозволу на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2490 га, є незаконним, та таким, що суперечить актам цивільного законодавства , грубо порушує її права та законні інтереси, як власника житлового будинку, що розташований на даній земельній ділянці, тому змушена за захистом своїх прав звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 01 липня 2020 року відкрите спрощене провадження у даній справі, яку було направлено учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. Ухвала суду та копія позовної заяви з додатками відповідачу та третій особі вручені 02.07.2020 року (а.с.43-44). Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Враховуючи те, що при відкритті провадження судом було ухвалено проводити судо-вий розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а сторони в установленому законом порядку не подали клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, тому в силу положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільно-го права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку із господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить їй на підставі договору купівлі-продажу №9 від 01.02.1993 року, свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 01.02.1993 року, рішення Народицького районного суду Житомирської області від 19.04.2010 року, право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами зареєстровано за нею відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що підтверджується відповідними копіями (а.с.20,52,53,55), право власності чи право користування на земельну ділянку, на якій він розміщений на момент укладання договору та видачі свідоцтва про право власності, ні за ким зареєстровано не було, кадастровий номер не визначався, правовстановлюючий документ не видавався. Позивачка, вирішила приватизувати на своє ім`я земельну ділянку на якій розташова-ний належний їй житловий будинок та із цього приводу, в кінці 2019 року звернулася до Народицької селищної ради, від якої отримала письмову відповідь про те, що відповідно до рішення Норинцівської сільської ради №165 від 29.01.2010 року, [PERSON] надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку, в тому числі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2490 га. Так відповідно до вказаного рішення Норинцівської сільської ради №165 від 29.01.2010 року (а.с.10), [PERSON] надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку, в тому числі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2490 га. На підставі рішення Норинцівської сільської ради №165 від 29.01.2010 року [PERSON] було видано державний акт серії ЯК №065021 від 28.10.2010 року (а.с.9) на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою : [ADDRESS] , площею 0,2490 га, кадастровий номер 1823787001:01:008:0027. Згідно рішення Норинцівської сільської ради №165 від 29.01.2010 року та державного акту серії ЯК №065021 від 28.10.2010 року на право власності на земельну ділянку, відділом Держземагенства у Народицькому районі Житомирської області, в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку за [PERSON] 28.10.2010 року було зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,2490 га, кадастровий номер 1823787001:01:008:0027 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-19). Згідно п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтере-сів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч. 1ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до п. «г» ч.3 ст.152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно ч.1 ст.120 ЗК України 2001 року, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або ії частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до договору купівлі-продажу № 9 від 01.02.1993 року, який визнаний дійс-ним рішенням Народицького районного суду від 19.04.2010 року по справі 2-24/2010 року, [PERSON] є власницею будинку із надвірними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] і даний факт не потребує доказуванню в силу ч.4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, з урахуванням зазначених вимог закону та наведених вище досліджених судом доказів, суд дійшов до висновку, що рішення Норинцівської сільської ради №165 від 29.01.2010 року в частині надання [PERSON] дозволу на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2490 га, є незаконним, та таким, що суперечить актам цивільного законодавства, грубо порушує права позивача та законні інтереси, як власниці житлового будинку, що розташований на даній земельній ділянці, відповідно створює перешкоду щодо реалізації права останньої на володіння та користування майном, яке належить їй відповідно до чинного законодавства, а отже дане рішення в частині підлягає скасуванню. Згідно ч.1ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої вла-ди або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Верховний Суд України в Постанові від 22 травня 2013 року у справі № 6 -33 цс 13 зробив правовий висновок про те, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Відповідно, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №065021 від 28.10.2010 року, виданий на ім`я [PERSON] , підлягає визнанню недійсними у зв`язку з тим, що був виданий з порушенням чинного законодавства та прав особи щодо володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою, на якій розміщений жилий будинок, що перебуває у власності цієї особи. Згідно ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рів-ні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення при визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. З 01 січня 2013 р. набрав чинності Закон України «Про державний земельний кадастр», пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень якого визначено, що у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру) автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» (далі - Закон) державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру, передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки а присвоєння їй кадастрового номера. Статтею 3 Закону визначено, що Державний земельний кадастр базується на принципах обов`язковості внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об`єкти; об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі, документування всіх відомостей Державного земельного кадастру. Відповідно до вимог ст. 9 Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до вимог ст. 11 Закону відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Згідно із ст.15 Закону до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площі міри ліній периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку повороті меж точок меж до пунктів державної геодезичної мережі тощо. Крім того, згідно вимог ст. 16 Закону кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі і може бути скасований лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до інформації із Державного земельного кадастру, яка міститься у витягу із Державного земельного кадастру, який знаходиться в матеріалах справи, право власності на земельну ділянку площею 0,2490 га, яка розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № 1823787001:01:008:0027, зареєстровано за [PERSON] . Враховуючи визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 065021 виданого на ім`я [PERSON] , від 28.10.2010, яким посвідчено його право власності на земельну ділянку площею 0,2490 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і спору: кадастровий № 1823787001:01:008:0027, що відповідно тягне за собою і скасування такого запису у Державному земельному кадастрі, оскільки не вчинення даної дії створить перешкоду для позивача, як власниці відповідної земельної ділянки в користуванні нею, а також виготовленні технічної документації з метою узаконення права власності на неї та суперечить принципам об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі, визначених ст.3 ЗУ «Про державний земельний кадастр», до того ж, в разі скасування зазначеного державного акту на право власності на земельну ділянку, у Державному земельному кадастрі буде існувати інформація, яка не відповідає дійсності. За встановлених обставин позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Позивач сплатила судовий збір в сумі 2522,40 грн., а тому, з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2522,40 грн. На підставі статті 19 Конституції України, ст.ст.15,16,21,377 ЦК України, ст.ст. 120,125,126 ЗК України, ст.4,7,9,10,12,13,16,76,81,141,263-266,272,273,274,277,279,354 ЦПК України суд, -

Outcome: approved