Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом та доповненнями до нього в якому просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у сумі 28420 Євро, моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а також 3457,83 грн. грошові кошти незаконно стягнуті банком при видачі належних їй грошових коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 28 квітня 2015 року між нею та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг, щодо перерахунку грошових коштів у Євро за навчання її сина [PERSON] в місті Нідерланди, для чого їй було запропоновано підписати заяву про № 262062835193 та внести до каси банку відповідну суму грошових коштів, що вона й зробила. Проте після внесення нею грошових коштів в розмірі 14210 Євро до каси, банк відмовився надати банківські послуги та перерахувати грошові кошти за навчання, крім того відмовився повертати їй зазначену суму грошових коштів та вимагав за їх повернення сплатити один відсоток від суми внесених грошових коштів, чим порушили її права як споживача. У звязку з чим вона просить за невиконання вимог закону щодо надання банківських послуг споживачу послуг забезпеченого завдатком стягнути з банку кошти на її користь, як споживача завдаток у сумі 14210 Євро додатково сплатити суму у розмірі завдатку 14210 Євро, а всього 28420 Євро; а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та 3457,83 грн. які незаконно стягнуті банком при видачі належних їй грошових коштів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що на сьогоднішній день усі внесені до каси банку грошові кошти [PERSON] повернуті, проте позивач оспорює спосіб їх повернення, бо відповідач, обмежував видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточного рахунку позивача через касу до 15000грн. на добу в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України посилаючись на обмеження встановленні постановою Національного банку України № 160 від 03 березня 2015 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», у звязку з чим позивач вимушений був багато разів приходити до банку для отримання належних її коштів, тому зазначенні дії вони вважають не законним та таким що порушує права позивача, крім того відповідачем з позивача за видачу зазначеної готівки з рахунку не законно стягнуто 1 % від суми, а всього 3457,83 грн., у звязку з чим просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно 28 квітня 2015 року позивачка підписала з відповідачем заяву № 262062835193 про відкриття та ведення поточного рахунку в Євро до Угоди № РDV-402414 від 28 травня 2015 року, та внесла на власний поточний рахунок № 262062835193 всього 14210 Євро, які в подальшому просила перерахувати за навчання її сина в м. Нідерланди, в чому їй було відмовлено, оскільки для проведення такої операції необхідно відкрити поточний рахунок в Євро на імя особи, вказаної в рахунок-фактури та надати оригінал підтверджених документів щодо необхідності здійснення оплати за навчання в навчальному закладі іншої держави з перекладом на українську мову, проте вона цього не зробила. У звязку з чим за її вимогою банком повернута внесенні нею грошові кошти, поте не однією сумою як того вимагала позивачка, а частково відповідно до обмежень встановлених Постановою Національного банку України № 160 від 03 березня 2015 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», із стягненням комісії в розмірі 1 % від суми, відповідно до п. 3 заяви, та п. 1.9, 2,4,5,7 Угоди, які були підписанні позивачкою власноруч. У звязку з чим вважають дії банку законними а вимоги позивача безпідставними, тому просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так судом встановлено, що відповідно до рахунку-фактури від 02 квітня 2015 року за навчання [PERSON] необхідно перерахувати для Саксіон, Нідерланди 14100 Євро. 28 квітня 2015 року [PERSON] та ПАТ «[PERSON] банк Аваль» уклали заяву до договору банківського обслуговування, укладеного підписанням Угоди № РDV-402414 від 24 травня 2015 року, відповідно до яких банк відкриває поточний рахунок № 262062835193 в Євро на імя [PERSON] та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у відповідності до правил та Тарифів банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб, з якими [PERSON] ознайомлена та підтвердила їх дотримання, згідно п. 3 зазначеної заяви. Відповідно до п.п. 16.2, п. 16 Угоди № РDV-402414 від 24 травня 2015 року укладеної між сторонами, [PERSON] має право відмовитись від надання послуг, зокрема від проведення операцій по рахункам клієнта у випадку відсутності в Банку необхідної інформації та документів; до п. 21 зазначеної угоди [PERSON] не несе відповідальності перед Клієнтом за відшкодування будь-яких витрат та збитків, моральної шкоди або не отриманих доходів через відмову Банку від надання послуг за договором. Відповідно до п. 1.2.3 тарифів на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб [PERSON] за здійснення банківської операції, як видача готівки з рахунку стягує вкладника 1 % від суми виданої готівки, але не менше 1 Євро. Згідно квитанцій № 1А5FB925 від 29 квітня 2015 року та № 1А5F23294 від 28 квітня 2015 року [PERSON] внесла готівку на власний рахунок № 262062835193 в розмірі 3710 Євро та 10500 Євро відповідно. 30 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до ПАТ «[PERSON] банк Аваль» зі скаргою в якій зазначила, що 28 квітня 2015 року вона звернулась до банку «[PERSON] банк Аваль» у м. Нова Каховка для перерахунку коштів за навчання сина [PERSON] в країну Нідерланди, але банк спочатку змусив перерахувати зазначенні кошти на рахунок відкритий у на її імя, а потім відмовив у здійсненні операції щодо перерахунку коштів за навчання, а також відмовляє в поверненні зазначених коштів скаржнику. Відповідно до виписки розрахунку ПАТ «[PERSON] банк Аваль» по особовому рахунку №262062835193 позивачці [PERSON] видано з власного рахунку грошові кошти в розмірі 14210, 00 Євро, видача яких здійснювала частково починаючи з 18 травня 2015 року по 19 червня 2015 року, зі стягненням комісії за зняття готівки фізичною особою зі свого поточного рахунку всього в розмірі 3357,83 грн., що підтверджується випискою по рахунку, та сторонами в судовому засіданні не оспорювалось. Відповідно до ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Відповідно до ч. 1,2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ч. 2 ст. 1061 ЦК України якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 2.1, 3.2 правил «Здійснення за межі України та в Україні переказів фізичних осіб за поточними валютними неторговельними операціями та їх виплати в Україні» затверджених постановою правління Національного Банку України № 496 від 29.12.2007 року відповідно до вимог цих Правил фізичні особи - резиденти можуть здійснювати за межі України перекази іноземної валюти у сумі, що в еквіваленті перевищує 15 000 гривень в один операційний день, - виключно з поточного рахунку в іноземній валюті на підставі підтвердних документів. Банк відмовляє фізичній особі в здійсненні переказу в разі неподання необхідних для його здійснення документів, визначених цими Правилами. Відповідно до п. 10 постанови правління Національного Банку України № 160 від 03.03.2015 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Зазначена вимога поширюється на видачу (отримання) готівкових коштів як у межах України, так і за її межами незалежно від кількості рахунків клієнта в одному банку. Вимоги цього підпункту не поширюються на: дипломатичні представництва, консульські установи іноземних держав в Україні, міжнародні фінансові організації, представництва міжнародних фінансових організацій та їх працівників, якщо вони не є громадянами України або не проживають у ній постійно та акредитовані Міністерством закордонних справ України; операції із забезпечення витрат на відрядження працівників за кордон резидентами - юридичними особами і фізичними особами-підприємцями та іноземними представництвами. Відповідно до ч. 11 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» [PERSON] самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Так, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, враховуючи, що договір банківського вкладу укладено між сторонами у письмовій формі, який відповідає нормам чинного законодавства, та з умовами якого позивачка погодилась поставивши свій підпис, відповідно до яких банк відмовляючи у здійсненні операції щодо перерахунку грошових коштів за межі України у звязку з відсутності у банку певної інформації, а саме відкритого поточного рахунок в Євро на імя особи, вказаної в рахунок-фактури, діяв в межах зазначеної угоди, відповідно до якої за таку відмову не несе відповідальність перед Клієнтом за відшкодування будь-яких витрат та збитків, моральної шкоди. При цьому банк за вимогою вкладника зобовязаний видати вклад, що ним й було зроблено, та що сторонами в судовому засіданні не оспорювалось, проте ні однією сумою, як це вимагав вкладник, а частково відповідно до обмежень встановлених Постановою правління Національного Банку України № 160 від 03.03.2015 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» зі стягненням встановленої угодою та тарифами комісією за видачу готівки з рахунку, що відповідає умовам укладеної між сторонами угоди та не суперечать нормам чинного законодавства, тобто судом не вбачається будь-яких порушень банку в цій частині умов договору та норм чинного законодавства у звязку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача подвійного розміру завдатку та моральної шкоди, то вони задоволенню не підлягають, оскільки спірні грошові кошти є банківським вкладом, а не завдатком, та такі стягнення та відшкодування моральної шкоди не передбачено спірним договором. При цьому банк відповідно до ст. 625, та ч. 2 ст. 1061 ЦК України зобовязаний виплатити вкладнику за банківським вкладом проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України, проте позивачем не заявлено таких вимог, у звязку з чи позов задоволенню не підлягає в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed