Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що протягом останніх чотирьох років, з приводу різних поглядів на життя, на виховання дитини, між ними безпричинно виникали непорозуміння, які дедалі ставали частішими та перейшли у конфлікти, під час яких відповідач ображав її, що призвело до того, що на даний час між ними фактично припиненні шлюбні відносини. Вказала, що ці обставини негативно впливають на її моральний стан та душевний спокій. На її неодноразові зауваження змінити свою поведінку відповідач не реагує. Вона втратила до нього почуття поваги та любові, а тому вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з вищенаведених підстав, вказала, що за термін наданий судом на примирення, примирення між ними не відбулося, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу заперечував, у зв`язку з чим ухвалою суду від 16.06.2014 року сторонам було надано термін на примирення - три місяці. Ухвалою суду від 02.09.2014 року провадження у справі було відновлено та справу призначено до судового розгляду. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечував, незважаючи на те, що жодних спроб щодо примирення ним не було зроблено, про що він визнав у судовому засіданні. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 06.10.2007 року, від якого мають неповнолітню дитину, що вбачається із свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження. Сім`я фактично розпалася, шлюб існує тільки формально, на даний час позивачка і відповідач спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають через те, що відносини між ними загострились внаслідок взаємних звинувачень і небажання відповідача проживати разом у шлюбі, за термін, наданий судом на примирення, примирення між сторонами не відбулося. У судовому засіданні встановлено, що відповідач, заперечуючи проти розірвання шлюбу, жодних спроб щодо примирення за термін, наданий судом, не вчинив, про що підтвердив сам відповідач. Відносини, які склалися між сторонами негативно впливають на моральний та фізичний стан позивачки, котра наполягала на розірванні шлюбу, тому що не бажає в подальшому перебувати у шлюбних відносинах з відповідачем. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, примирення між сторонами неможливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін.

Outcome: approved