Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], третя особа міський відділ у справах дітей виконавчого комітету Ладижинської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], який було розірвано. Після розірвання шлюбу в 2011 році малолітня дитина [PERSON], [INFO], залишилась проживати разом із матір'ю в м. Ладижин Вінницької області та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання малолітньої дитини [PERSON]. Також, [PERSON] з 2011 року не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не створює умов для отримання нею освіти. Будь-які спроби врегулювати даний конфлікт мирно із відповідачем по справі не вдалося. [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо малолітньої дитини [PERSON] та свідомо нехтує правами та обов'язками батька тривалий час, що змусило її звернутися до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав. Тому, просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Позивач додатково пояснила, що відповідач вже тривалий час не бере жодної участі у вихованні та утриманні дитини, нічим не допомагає дитині, хоча проживає в м. Ладижин. Представник міського відділу у справах дітей Ладижинської міської ради Гронь О.М. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вказала, що ще в 2016 році орган опіки та піклування надавав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки батько не буре участі у вихованні дитини, не цікавиться нею. Вказала, що з часу дачі висновку відносини в сім'ї не змінились, при спілкуванні з дитиною було встановлено, що вона батька не знає взагалі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав визнає. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника служби в справах дітей, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. За змістом ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, суди у всіх діях щодо дітей повинні приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до змісту ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відповідач разом із донькою не проживає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та утриманням дитини не займається, матеріально не допомагає. Дитина проживає з матір'ю. Що підтверджується наступними доказами. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23.12.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. З копії заочного рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 27.12.2011 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області №281 від 25.07.2016 року та висновку органу опіки та піклування Ладижинської міської ради №2-20-4032 від 11.08.2016 року вбачається, що виконком міської ради та орган опіки та піклування Ладижинської міської ради вирішили подати до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач жодної уваги дитині протягом тривалого часу не приділяє, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, її утримання, тому визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відтак, в інтересах дитини, суд вважає можливим позбавити відповідача батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved