Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про стягнення сплачених на виконання фінансового лізингу № 010275 від 03 жовтня 2014 року коштів у розмірі 54000 грн., неустойку у розмірі 2700 грн., 3 % річних у розмірі 355 грн. 20 коп. та індекс інфляції 8910 грн., а всього 65965 грн. 20 коп.. В обґрунтування позову зазначається, що 03 жовтня 2014 року між позивачем та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» укладено договір фінансового лізингу, предметом якого є придбання позивачем у лізинг автомобіль марки Geely MK-Cross Ю загальною вартістю 90000 грн.. На виконання умов договору позивачем 03 та 08 жовтня 2014 року було сплачено на рахунок відповідача авансовий платіж, у розмірі 50 % від вартості предмету лізингу, а саме 45000 грн., комісію за організацію та оформлення договору у розмірі 10 % від вартості предмета лізингу, а саме 9000 грн. та комісію за передачу предмету лізингу, у розмірі 3 % від вартості предмету лізингу 2700 грн.. Згідно договору, за умови сплати позивачем всіх платежі, відповідач повинен був передати позивачу предмет лізингу не пізніше 23 березня 2015 року, однак до цього часу умови договору відповідачем не виконано. 05 травня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору та повернення сплачених коштів, однак до цього часу кошти відповідачем не повернуто. В судове засідання позивач надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення та клопотання з проханням розглядати справу за відсутності їх представника на підставі наданих сторонами доказів.. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України суд розглядає справу без участі сторін, оскільки кожна особа, яка приймає участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності. Також, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON]. Так, судом встановлено, що 03 жовтня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» укладено договір фінансового лізингу, предметом якого є придбання позивачем у лізинг автомобіль марки Geely MK-Cross загальною вартістю 90000 грн.. Згідно п. 1.7 та 1.8 Договору лізингоодержувач (позивач) повинен сплатити впродовж 12 місяців авансовий платіж, у розмірі 50 % від вартості предмету лізингу, а саме 45000 грн., комісію за організацію та оформлення договору у розмірі 10 % від вартості предмета лізингу, а саме 9000 грн. та комісію за передачу предмету лізингу, у розмірі 3 % від вартості предмету лізингу 2700 грн. (а.с. 4-5). 03 та 08 жовтня 2014 року [PERSON] сплатила авансовий платіж у повному розмірі (а.с. 14) ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс», згідно п. 4.1 Договору передає предмет лізингу лізингоодержувачу не пізніше 120 робочих днів з дати отримання авансового платежу на свій поточний рахунок та комісії за передачу предмета лізингу, відповідно до умов Договору. Станом на 11 червня 2015 року відповідачем предмет лізингу позивачу не передано. Так, відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Законом України «Про фінансовий лізинг» визначено фінансовий лізинг як вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Згідно ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках. За вимогами ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Як встановлено матеріалами справи, 03 жовтня 2014 року між ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанас» та позивачем було укладено договір № 010275 фінансового лізингу (а.с. 4-10). Відповідно до додатку № 3 до договору фінансового лізингу - предметом договору є автомобіль Geely MK-Cross в кількості 1 шт. вартістю 90000 грн. (а.с. 13). Відповідно до додатку № 1 та додатку № 2 до договору фінансового лізингу (графік сплати першого лізингового платежу та графік сплати другого лізингового платежу а.с. 11,12), позивачем було проведено оплату ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанас» трьома платежами в сумі 36000 грн., 9000 грн. та 9000 грн. ( а.с.14). Всього на суму 54000 грн.. Як вбачається з п. 4 договору поставка предмету договору повинна бути здійснена в строк не пізніше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем авансового платежу, комісії за організацію та оформлення договору та комісії за передачу предмета лізингу, тобто в строк до 23 березня 2015 року. 05 травня 2015 року позивач направив на адресу ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанас» вимогу про повернення сплачених ним лізингових платежів у зв'язку із розірванням договору, оскільки ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанас» не виконує взяті на себе зобов'язання, відповідно до договору № 010275 фінансового лізингу від 03 жовтня 2014 року ( а.с. 4-10). Такі дії позивача ґрунтуються на нормах укладеного сторонами договору та діючого законодавства України. Зокрема пунктами 1.7, 4.1 Договору лізингу сторонами визначено, що предмет договору передається в користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізиногоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу (50 % вартості предмета лізингу), комісії за організацію та оформлення даного Договору (10 % від вартості предмета лізингу), комісії за передачу предмету лізингу (3% від вартості предмета лізингу). Лізингодавець передає предмет лізингу Лізингоодержувачу не пізніше 120 робочих днів з дати отримання авансового платежу на свій поточний рахунок, відповідно до умов договору. Згідно п. 4.8. лізингоодержувач не сплачує лізингові платежі з моменту сплати авансового платежу у повному обсязі до моменту підписання акта прийому - передачі предмета лізингу, що в повній мірі спростовує заперечення відповідача про відсутність у них обов»язку передати предмет лізингу з-за несплати позивачем комісії за передачу предмету лізингу. Будь-яких інших заперечень з приводу невиконання спірного договору відповідачем не надано. З урахуванням викладеного та встановлених обставин справи суд прийшов до висновку про те, що в даному випадку право позивача як лізингоодержувача було порушено та його вимоги щодо повернення сплачених нею коштів на виконання договору фінансового лізингу підлягають задоволенню. Разом з цим, не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача неустойки, індексу інфляції та трьох процентів річних, оскільки вимоги ст. 625 ЦК України застосовуються судом лише за умови, що було порушено (прострочено) виконання грошового зобов'язання, тоді як між сторонами було укладено договір лізингу , який не є грошовим зобов'язанням.

Outcome: partial