Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася 15 лютого 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 15 грудня 2007 року у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1004. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) покласти на позивача. Позовна заява мотивована тим, що 15 грудня 2007 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Вони перебували у щасливому шлюбі протягом 12 років, проживали з батьками чоловіка, як подружжя мали гарні стосунки, що були побудовані на любові та взаєморозумінні. Протягом останніх років стосунки між ними поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті й призвело до прийняття рішення про його припинення. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач почав нехтувати сімейними цінностями, з його ініціативи між ними почали виникати сварки, свідком яких нерідко ставали його батьки, що впливало на їхній психоемоційний стан та здоров`я в цілому. Фактично з 29 серпня 2019 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного сімейного бюджету. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова (головуючий суддя Яковлева В. М.) від 17 лютого 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Від адвоката Єфіменко Марії Юріївни, яка діє від імені позивача [PERSON] на підставі договору № б/н про надання правової допомоги від 30 січня 2021 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3922 від 18 травня 2011 р., виданого на підставі рішення Донецької обласної кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури від 18 травня 2011 року № 34, ордеру серія ХВ № 269 від 05 березня, через канцелярію Дзержинського районного суду м. Харкова 09 березня 2021 року надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача у письмовому провадженні. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Через канцелярію Дзержинського районного суду м. Харкова 28 квітня 2021 року надійшла заява від [PERSON] , в якій він не заперечує проти розірвання шлюбу, справу просить розглянути за його відсутності. Відповідно до частини другої статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 15 грудня 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 15 грудня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 1004. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Місце реєстрації: Дзержинський відділ реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Державний орган, що видав свідоцтво: Дзержинський відділ реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] від 15 грудня 2007 року. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до статті 51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі статтями 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (частина перша статті 55 СК України). Частинами третьою, четвертою статті 56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (частина третя статті 109 СК України). Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до частини другої статті 114 та абзацу 2 частини третьої статті 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Cуди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Вищевикладене узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року № 605/434/18 (провадження № 61 3235св19): Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Відповідно до положень частин першої, четвертої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони сумісного господарства не ведуть, шлюбно сімейні відносини припинені, припинено ведення спільного господарства, шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, позицію відповідача по справі, який позов визнав, суд доходить висновку про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя та наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно з частиною другої статті 141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем судові витрати документально підтверджені квитанцією № 6051 від 10 лютого 2021 року про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн. Позивачка в позовній заяві просить судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн покласти на неї. Тому, відповідно до статті 141\~ЦПК України та положень Закону України «Про судовий збір», витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн суд залишає за позивачкою.

Outcome: approved