Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та знаття з реєстрації, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона на прохання [PERSON] зареєструвала її в квартирі, яка належить позивачу. На початку 2016 року відповідач переїхала проживати до м. Нова Каховка, Херсонської області. Таким чином, відповідач тривалий час без поважних причин не користується житловим приміщенням. На підставі викладеного позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він з позивачем сусіди. У квартирі позивача свідок ніколи не був та йому не відомо хто на даний час там проживає. Однак, [PERSON] у квартирі не проживає тривалий час, оскільки [PERSON] її кілька років в квартирі не бачив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши [PERSON] в якості свідка, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № 45, видане виконавчим комітетом Вишгородської міської ради 27 квітня 1998 року. Відповідно до довідки форми № 3, виданої виконавчим комітетом Вишгородської міської ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] з 25 січня 1990 року та [PERSON] з 04 травня 2000 року. Як вбачається з акту № 510 складеного депутатом Вишгородської міської ради Баланюк О.І. 29 січня 2018 року, [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично проживає за іншою адресою: [ADDRESS] з 2016 року по даний час. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Вишгородської міської ради Тютюнником А.В. 27 листопада 2018 року, [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не проживає більше 10 років. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користуватись та розпоряджатись своїм майном. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. За змістом ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні не встановлено будь-яких доказів, які вказували б на поважність причин відсутності відповідача за місцем проживання, а також не встановлено, що відповідачу чинилися перешкоди у користуванні житловим будинком. Таким чином, оцінюючи у сукупності добуті докази, суд знаходить встановленим, що відповідач [PERSON] більш як шість місяців без поважних на те причин в спірному жилому приміщенні не проживає, а тому втратила право користування ним. Враховуючи викладене,

Outcome: approved