Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

[PERSON] \~звернулася в\~суд з\~позовною заявою\~до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначає,\~що з\~16.08.2008\~перебуває у\~шлюбі з\~відповідачем,\~від шлюбу\~мають спільних\~дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Спільне життя\~з відповідачем\~не склалося\~через відсутність\~взаємопорозуміння між\~ними,\~діти проживають\~з позивачкою.\~З вересня\~2020\~року подружні\~стосунки припинилися\~внаслідок протиправної\~поведінки відповідача\~відносно позивача,\~яка містить\~ознаки кримінального\~правопорушення.\~Крім того,\~відносно відповідача\~15.12.2020\~до ЄРДР\~за №\~120020080350000819\~внесені відомості\~про вчинення\~кримінального правопорушення\~за ст.126-1\~КК України.Тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 02 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов та обставини, якими він обґрунтований підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій вказав, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Згідно з\~ч.1\~ст.13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12\~ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з\~ч.1\~ст.24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 16\~серпня 2008\~року [PERSON] ,[INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстрований Таврійською сільською радою Токмацького району Запорізької області, актовий запис № 22, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 16 серпня 2008 року. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] \~від 09\~грудня 2008\~року,\~актовий запис\~№348\~та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 вересня 2020 року, актовий запис №169. Отже, на момент пред`явлення позову про розірвання шлюбу, дитина [PERSON] , [INFO] , не досяг одного року. Згідно з ч.2 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. З наданого позивачкою [PERSON] витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 120020080350000819 від 15.12.2020 року вбачається, що 15.12.2020 за заявою [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про те, що 15.12.2020 приблизно о 12.40 годин [PERSON] , будучи тричі притягнутим Токмацьким районним судом Запорізької області до адміністративної відповідальності за ст.ст. 173-2 ч.1, 173-2 ч.2 КУпАП, продовжуючи свої умисні систематичні дії, направлені на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, по [ADDRESS] , вчинив сварку з [PERSON] , в ході якої ображав останню нецензурною лайкою, що призвело до психологічних страждань та набуття негативних переживань потерпілою [PERSON] , що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України. Крім того, позивачкою надані копії постанов у справах про адміністративні правопорушення, з яких вбачається, що 06.10.2020 відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення; 23.11.2020 та 26.11.2020 відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладені адміністративні стягнення. Зазначені постанови у справах про адміністративні правопорушення набрали законної сили. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість посилань позивача [PERSON] на вчинення відповідачем [PERSON] протиправної поведінки проти неї, яка має ознаки кримінального правопорушення, внаслідок якої у позивача виникло право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу на підставі ч.2 ст.110 СК України, тобто протягом одного року після народження дитини. При цьому судом враховується, що застосування ч.2 ст.110 СК України має місце при вчиненні не кримінального правопорушення (злочину), а протиправної поведінки, яка має ознаки кримінального правопорушення. Таким чином, право на розірвання шлюбу не пов`язується з винесенням судом обвинувального вироку. Право на розірвання шлюбу, в розумінні ч.2 ст.110 СК України, пов`язується із вчиненням будь-якої протиправної поведінки, яка має ознаки кримінального правопорушення (злочину), незалежно від важкості її наслідків. Протиправна поведінка має бути спрямована проти другого з подружжя або дитини, тобто умисною. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинені, вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам позивача. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу фактично буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, на підставі ч.2 ст. 110 СК України, підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім`ї. Згідно ст.113\~СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, за заявою позивача, вважає за доцільне залишити [PERSON] прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, на користь позивача підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 454 грн, інші 50 відсотків підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved