Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання для дружини, з якою проживає дитина до досягнення трьохрічного віку. Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що з 20.06.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходяться на її утриманні. [PERSON], який є батьком малолітньої дитини, на утримання дочки матеріальної допомоги не надає. Враховуючи, що взаєморозуміння щодо виконання спільних обовязків по матеріальному утриманню дитини між нею та відповідачем не досягнуто, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дочкою повноліття повноліття. Також, як дружина, з якою проживає дитина, яка не досягла трьохрічного віку, відповідно до положень ст.84 Сімейного кодексу України, має право на утримання від відповідача до досягнення дочкою [PERSON] трьох років, і просить стягувати його в розмірі 500 грн., щомісячно. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у повному обємі. Позивач вказала, що на даний час єдиним джерелом її доходів є соціальні виплати, які вона отримує на дитину, будь-яких інших джерел доходів вона не має. Позивач зменшила позовні вимоги в частині стягнення з відповідача утримання як дружина, з якою проживає дитина, яка не досягла трьохрічного віку та просить стягувати лише аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] зменшені позовні вимоги визнав, не заперечив проти стягнення з нього аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1000 грн., щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Суду пояснив, що є працездатним, отримує періодично дохід, так як офіційно не працевлаштований, інших утриманців не має. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серія І-ГЮ №097203 [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.06.2014 року. Сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серія І-ГЮ №231348). Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] проживає з матірю [PERSON], вказана обставина не заперечується відповідачем. Відповідно до положень ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Підстави для звільнення відповідача [PERSON] від обовязку утримувати дитину, що визначені ст.188 Сімейного кодексу України, відсутні. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання обовязку утримувати дочку, а тому з метою захисту інтересів малолітньої дитини, яка має право на утримання від своїх батьків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів з [PERSON] Відповідно до положень ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд, відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів враховує: вік дитини, його потреби, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших утриманців, факт визнання ним позовних вимог, та визначає розмір аліментів 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved