Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання недієздатним її сина [PERSON], який постійно проживає з нею, посилаючись на те, що останній є інвалідом ІІ групи з 1981 року та перебуває на обліку у психіатричному кабінеті Татарбунарської ЦРЛ з діагнозом: помірна розумова відсталість, у звязку з цим він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та не може керувати своїми діями. Заявниця постійно опікується та доглядає за сином. Визнання сина недієздатним їй потрібно для оформлення над ним опіки. Заявниця в судове засідання надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, вимоги заяви про визнання [PERSON] недієздатним підтримала. Представник Нерушайської сільської ради надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутності, проти вимог заяви не заперечував. Прокурор прокуратури Татарбунарського району вважає можливим задовольнити заяву про визнання особи недієздатною та призначення їй опікуна, як такої, що відповідає вимогам чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що заява підлягає задоволенню. Із висновку судово-медичного експерта №202 від 21.04.2015 року (а.с.19-21) вбачається, що [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді помірної розумової відсталості, та не в змозі по своєму психічному стану усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом [PERSON] потребує встановлення опіки. Відповідно довідки Татарбунарської ЦРЛ №92 від 13.03.2015 року (а.с.6) [PERSON], [INFO], пребуває на обліку у психіатричному кабінеті з діагнозом помірна розумова відсталість з 1981 року. Як вбачається із рішення ради з питань опіки та піклування Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.7) даний орган вважає за доцільне призначити опікуном над недієздатним [PERSON] [PERSON] [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження серії I-ЖД №392461 від 10 січня 1974 року [PERSON] є матірю [PERSON]. Відповідно до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Стаття 41 ч.1 ЦК України передбачає, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], а тому вона має право відповідно до ч.3 ст.237 ЦПК України подати заяву про визнання сина недієздатним. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає можливим визнати [PERSON] недієздатною особою в звязку зі стійким психічним розладом здоровя, що підтверджено в судовому засіданні медичними довідками та висновком судово-психіатричної експертизи. В судовому засіданні встановлено, що визнання сина заявника недієздатним їй потрібно для оформлення над ним опіки. Відповідно до ч.1 ст.241 ЦПК України, рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною є підставою для призначення органом опіки та піклування недієздатній фізичній особі опікуна. Таким чином, є всі підстави для встановлення над [PERSON] опіки. Заявниця відповідно до ст.63 ЦК України в повному обсязі відповідає вимогам, які предявляються до опікуна. Вона має повну цивільну дієздатність, бажає бути опікуном, перебуває в близьких родинних стосунках з підопічним і з урахуванням стосунків з останнім може виконувати обовязки опікуна, діючи в інтересах свого сина. На підставі викладеного,

Outcome: approved