Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтуванні свого позову вона вказала, що згідно заповіту від 23.09.2005 року, посвідченого Веденською селищною радою Чугуївського райо Харківської області, вона є спадкоємцем [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно заповіту померла [PERSON] заповідала їй все своє майно. Позивачка, вважаючи себе спадкоємцем за заповітом, звернулась до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки у заповіті присутня помилка, а саме: безпідставно зазначено слова «зміст статті 535 Цивільного Кодексу України мені роз'яснено». Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищні міських рад народних депутатів України, на момент вчинення вказаного заповіту, був визначений відповідною Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 22/5 від 25.08.1994 року. Відповідно до п. 26 цієї Інструкції посадові особи виконавчих комітетів, які вчиняють нотаріальні і посвідчують заповіти і довіреності, щодо яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму. Відповідно до п. 28 цієї Інструкції посадові особи виконавчих комітетів, зобов'язані роз'яснити громадян зміст і значення поданих ними проектів заповітів та довіреностей і перевірити, чи відповідає їх зміст вимог закону. В силу положення п. 33 цієї Інструкції заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням міс і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Аналогічне законодавче положення знайшло своє відображення в ч. 1 ст. 1247 ЦК України . Отже, посилання на норми Цивільного Кодексу Української PCP, № 1540-VI, в заповіті, який був складений в 2005 році, під час дії Цивільного Кодексу України в редакції Закону України № 435-VI від 16.01.2003 року, є помилковими. Позивач свій позов підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити його, надала заяву про розгляд справи за його відсутності. Зацікавлена особа проти задоволення позовних вимог не заперечувала, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що згідно заповіту від 23.09.2005 року, посвідченого Веденською селищною радою Чугуївського райо Харківської області, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно заповіту померла [PERSON] заповідала їй все своє майно. Позивачка, вважаючи себе спадкоємцем за заповітом, звернулась до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки у заповіті присутня помилка, а саме: безпідставно зазначено слова «зміст статті 535 Цивільного Кодексу України мені роз'яснено». Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищні міських рад народних депутатів України, на момент вчинення вказаного заповіту, був визначений відповідною Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 22/5 від 25.08.1994 року. Відповідно до п. 26 цієї Інструкції посадові особи виконавчих комітетів, які вчиняють нотаріальні і посвідчують заповіти і довіреності, щодо яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму. Відповідно до п. 28 цієї Інструкції посадові особи виконавчих комітетів, зобов'язані роз'яснити громадян зміст і значення поданих ними проектів заповітів та довіреностей і перевірити, чи відповідає їх зміст вимог закону. В силу положення п. 33 цієї Інструкції заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням міс і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Аналогічне законодавче положення знайшло своє відображення в ч. 1 ст. 1247 ЦК України. Отже, посилання на норми Цивільного Кодексу Української PCP, № 1540-VI, в заповіті, який був складений в 2005 році, під час дії Цивільного Кодексу України в редакції Закону України № 435-VI від 16.01.2003 року, є помилковими. В силу положення 4.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші фаю від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі наведеного та

Outcome: approved