Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити рішення, яким: змінити розмір аліментів, визначений рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 09.10.2015 р. в цивільній справі № 342/1052/15-ц; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], та [PERSON] в розмірі по 2000 гривень з проведенням індексації відповідно до закону, на кожну дитину щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача в її користь половину додаткових витрат, повязаних з лікуванням дітей в розмірі 7228,3 грн. та стягнути з відповідача витрати за правничу допомогу адвоката 800 грн. і судовий збір 640 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2001 р. по 16.10.2015 р., шлюб було розірвано за рішенням Городенківського районного суду. Під час шлюбу в сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та перебувають на її вихованні та утриманні. За рішенням Городенківського районного суду від 09.10.2015 р. з відповідача в користь позивачки присуджено аліменти в твердій грошовій сумі по 600 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з 23.09.2015 року та до досягнення дітьми повноліття. Протягом минулих двох років ціни на продукти харчування, одяг та послуги суттєво зросли, внаслідок чого аліменти в сумі 600 грн. вже не покривають навіть необхідних витрат на утримання дітей. Станом на вересень 2015 року законодавчо закріплений прожитковий мінімум для дитини становив 1032 грн., а зараз він збільшився до 1860 грн. Дочка [PERSON] навчається в Івано-Франківському фізико-технічному ліцеї, її утримання потребує значних коштів (витрати на дорогу до місця та з місця навчання, проживання в гуртожитку, харчування, додаткові заняття з репетиторами). Дочка [PERSON] навчається в другому класі, в музичній школі по класу фортепіано та відвідує гурток сучасного танцю. Позивачка оплачує їй додаткові заняття, шиє концертні костюми, купляє спеціальне взуття. Всі перелічені витрати не охоплюються аліментами в розмірі 600 грн., а добровільно приймати участь у духовному розвитку доньок відповідач добровільно не бажає. Крім переліченого, дівчатка часто хворіють, перебувають на «Д» обліку, згідно лікарських рекомендацій потребують щорічного санітарно-курортного лікування, а витрати по їх лікуванню залишаються поза увагою відповідача. У 2017 році діти оздоровлювалися згідно лікарських призначень з 17.08 по 27.08.2017року в м. Сонячна Затока. Згідно квитанції № 141 від 17.08.2017р. позивачкою оплачено проживання трьох осіб в розмірі 5000 грн., з яких 3000 грн. вартість проживання дітей. Забезпечуючи лікування дітей, позивачка понесла витрати, які підтверджені квитанціями та відповідають записам і призначенням, відображеним у медичних картках та виписках з історії хвороби, в т.ч.: аналізи та ультразвукове дослідження 423 грн., придбання медикаментів 7033, 57 грн., вартість санаторно-курортного лікування дітей в м. Одеса у 2016 р.- 4000 грн., у 2017 р. 3000 грн. Часте лікування дітей зробило матеріальне становище сімї позивачки вкрай скрутним, тоді як відповідач, якому відомі всі перелічені обставини, самоусунувся від підтримки своїх дітей та їх матеріального утримання, хоча має можливість надавати їм таку допомогу. Відповідач фізично здоровий, працездатний, є майстром будівельником-покрівельником, регулярно працює, в тому числі за кордоном, публікує у соцмережах оголошення про надання послуг, а також публікує результати своєї праці. Його публікації в мережі Fasebook свідчать, що відповідач активно працював в поточному році (березень, квітень, червень, липень), надаючи послуги з будівництва по всій території України. Крім того, відповідач зробив капітальний ремонт свого житлового будинку, що теж свідчить про його стабільне матеріальне становище. За таких обставин позивачка вважає, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати більше коштів на утримання своїх дітей, однак добровільно цього не робить, а обмежується тільки сплатою аліментів. Саме це змусило позивачку звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дітей. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позові. Одночасно пояснила, що їй відомо про те, що відповідач придбав будинок в с. Стрільче по вул. Галицькій, де зробив ремонт; разом з бригадою відповідач перекривав дахи будинків, господарських споруд в с. Серафинці в Яримович, Матійчик, Григірчика, Онуцької. Під час спільного проживання, коли відповідач був на роботі в Одеській області, вона з дітьми в літню пору приїздили до нього, для відпочинку, де бачили, які будівельні роботи він виконує. Крім того, відповідач набирає бригади робочих, отримує відсотки від цього. Позивачка працює в школі, під час літніх канікул для оздоровлення дітей їздила з ними на море в Одесу, так як в [PERSON] був встановлений діагноз - бронхіт. 27.11.2015 р. в Івано-Франківській лікарні було діагностовано захворювання кашлюк. Для оздоровлення дитини необхідне було вживання молока від кобили, тому щодня приходилось їздити в с. Стрільче, щоб дочка випила 30-50 г того молока, для цього наймали сусіда, щоб возив, а батько в цьому участі не приймав. Молодшій дочці [PERSON] 25.09.2017р. в лікарні у м. Івано-Франківськ видаляли аденоїди, відповідач знав про операцію, але не надав ані коштів, ані морально не підтримав дитину. В старшої дочки плоскоступість, тому вона потребує відповідного взуття. Позивачка хворіє, в неї кіста правої нирки, відшарування сітківки правого ока, а у відповідача в порівнянні з тим часом, коли були судом присуджені аліменти в розмірі по 600 грн. в місяць на одну дитину, матеріальне становище покращилося. Хоча він офіційно не працює, однак здійснює ремонтні роботи по найму і має від цього хороший дохід. Позивачка звертає увагу на надані нею фотографії із сторінок відповідача в соцмережі, де зафіксовані результати та процес його роботи, його відпочинок, що, на думку позивачки, свідчить про покращення його матеріального становища порівняно з тим, коли були присуджені аліменти на дітей в розмірі 600 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, в мінімальному розмірі, чинному на час розгляду справи. Заперечив, що будинок по вул. Галицька, 6 в с. Стрільче, в якому він проживає, належить йому. В підтвердження того, що будинок придбав його брат [PERSON], надав суду копію Договору купівлі-продажу від 09.09.2016 р., згідно з яким він представляв інтереси продавця, а покупцем був його брат. В 2011 р. він лікував ногу з приводу розриву меніска лівого колінного суглоба. З лютого 2017 р. він здійснює догляд за особою, яка досягла 80 років, від чого отримує дохід в розмірі 29,6 грн. Періодично він купує дітям одяг, на день народження старшій дочці купив золотий перстень, молодшій дочці на день народження 08 лютого цього року купив мяке дитяче крісло. Щодо виконання ним будівельних робіт, відповідач пояснив, що на роботу його бере його брат, як помічника, оплачує по 100 грн. в день. Суд, заслухавши сторони, свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Копіями Свідоцтв про народження: [PERSON], [INFO], серії 1-НМ № 146051, виданого 01 червня 2002 року Серафинецькою сільською радою Городенківського району, та [PERSON], [INFO], серії 1-НМ № 175931, виданого 18 лютого 2011 року Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, стверджено, що їх батьками є: [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2015 року по справі № 342/938/15-ц (провадження № 2/342/574/2015) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що був зареєстрований 01 вересня 2001 року виконкомом Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 9. Дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], залишено на проживанні з матірю [PERSON]. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст.11 вищезгаданого закону визначено, що кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області по справі № 342/1052/15-ц (провадження № 2/342/629/2015) від 09 жовтня 2015 р. з [PERSON], починаючи з 23.09.2015 року стягуються аліменти на користь [PERSON], на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 600 грн. щомісячно, на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. За статтею 192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На час присудження аліментів (09.10.2015 р.) судом було встановлено, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, відповідач ніде не працював, тому позов був задоволений частково, в розмірі по 600 грн. в місяць на одну дитину. Із копії довідки № 242, виданої 17.11.2017 року Івано-Франківським фізико-технічним ліцеєм-інтернатом вбачається, що [PERSON] дійсно навчається на ІІ курсі (10 клас) в даному навчальному закладі. Копіями довідок Серафинецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів: № 65 від 28.11.2017р. та № 68 від 30.11.2017р., доводиться, що [PERSON], [INFO], дійсно навчається у 2 класі Серафинецької [PERSON] ступенів, харчується в навчальному закладі за кошти матері [PERSON]. В судовому засіданні, з дотриманням вимог ст. 232 ЦПК України, без присутності батьків, допитана неповнолітня дочка сторін [PERSON]. Дитина суду пояснила, що вона навчається в Івано-Франківському фізико-технічному ліцеї-інтернаті. Всі витрати по утриманні її та молодшої сестри несе мама, тато платить аліменти. На один тиждень мама дає їй 300 грн., з них 200 грн. витрачаються на оплату за дорогу. Батько більше спілкується з її молодшою сестрою, дзвонить їй. На день народження в 2017 р. батько подарував їй перстень. Ствердила, що літом в 2016 та 2017 р. вона з мамою і сестрою були на морі в Одесі за мамині кошти. Також пояснила, що раніше, приблизно 3-4 роки назад, батько брав її з собою в Одесу, де він будує дахи на будинках, щоб вона могла бути на морі, так як їй це необхідно для покращення стану здоровя. Подані суду відповідачем копії квитанцій свідчать, що з листопада 2015р. він сплачував аліменти на утримання неповнолітніх дітей в користь позивачки, при цьому були випадки сплати аліментів не щомісячно, а одночасно за декілька місяців: 13.12.2016 р. за жовтень-грудень, 10.04.2017 р. за лютий-квітень, 14.09.2017 р. за липень-серпень. Надані суду позивачкою фотографії із соцмереж, куди були поміщені відповідачем, свідчать, що він здійснює будівельні роботи, і рекламує свої роботи. В судовому засіданні відповідач ствердив, що неофіційно працює разом з своїм братом, який проводить йому оплату за роботу. Про те, що відповідач отримує компенсаційну виплату як особа, яка здійснює догляд за особою, що досягла 80 років, свідчить видана 28.02.2018 р. Управлінням праці та соціального захисту населення Городенківської РДА довідка № 202. Отже, в порівнянні з часом присудження аліментів, у відповідача покращився матеріальний стан, що дає суду підстави для збільшення аліментів за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначені ст. 182 СК України, в т.ч.: стан здоров'я та матеріальне становище дітей сторін, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність майна та грошових коштів у відповідача. Також суд виходить із того, що згідно частини 2 статті 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який становить з 1 січня 2018 року - 1860 гривні, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня 2027 гривень. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років на час розгляду справи не може бути менший, ніж 930грн. Згідно ч.2 ст. 184 СК України - розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що є підстави для зміни визначеного судовим рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 09.10.2015 року у цивільній справі № 342/1052/15-ц розміру стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] на розмір на кожну дитину по 1000 грн. з проведенням індексації відповідно до закону, щомісячно на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ст. 185 СК України - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з положень статті 185 СК України додаткові витрати на дитину викликані особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Те, що [PERSON] навчається в Серафинецькій музичній школі з вересня 2017 року, стверджується довідкою № 4, виданою 23 листопада 2017 року дирекцією Серафинецької дитячої музичної школи Городенківського району Івано-Франківської області. Про те, що [PERSON] та [PERSON] перебували на стаціонарному лікуванні свідчать копії виписок із їх медичних карт: № 10023/17 про лікування [PERSON] в ОДКЛ з 25.09.2017р. по 27.09.2017 р., № 7076 про лікування [PERSON] в Городенківській ДЛ з 27.10.2015р. по 09.11.2015 р. [PERSON] відділенням Городенківської ЦРЛ довідки від 22.11.2017 року та 24.11.2017 року свідчать,, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться на «Д» обліку, як часто хворіючі діти, в 2017 року [PERSON] знаходилась на санаторно-курортному лікуванні в санаторії «Ясень», [PERSON] оздоровлювалась в санаторії «Джерело», обидві дівчинки оздоровлювались в м. Одеса. [PERSON] була прооперована 25.09.2017р. в ОДКЛ з приводу аденоїдів ІІ-Ш ступенів. Оскільки діти потребували оздоровлення на морі, про сплату [PERSON]: за перебування в оздоровчому закладі з 17.08.2017 по 27.08.2017 р. свідчить квитанція до прибуткового касового ордера № 141 від 17.08.2017р. на суму 5000 грн., за проживання в «Затока» з 24.07.2016р. по 06.08.2016р. свідчить квитанція до прибуткового касового ордера № 213 від 24.07.2016р. на суму 6000 грн. За вирахуванням вартості проживання матері, вартість лікування та проживання дітей в м. Одеса, як зазначає позивачка, складає у 2016р.- 4000 грн., у 2017 р. -3000 грн., всього 7000 грн. З них половина становить - 3,5 тис. грн. Про те, що на лікування дітей позивачка затрачала кошти, свідчать наявні в матеріалах справи квитанції, чеки рахунки. Загальна вартість коштів на лікування дітей відповідно до лікарських призначень та в час перебування дітей на стаціонарному лікуванні складає 2865,22 грн. та включає такі витрати: 18,96 грн.,73,13 грн., 43,96 грн., 29.26 грн., 119,99 грн., 105,3 грн.,119,83 грн., 315,6 грн., 188 грн.,45,07 грн., 120,55 грн., 155 грн.,89,65 грн.,104,95 грн., 20,37 грн., 68,91 грн., 135 грн., 120 грн.,411,2 грн.,504,23 грн.,56,26 грн.,140 грн. (а.с.38-48). З них половина становить - 1432,61 грн. Судом не враховані для визначення додаткових витрат на дітей надані позивачкою чеки на суми: 93,73 грн., 141,5 грн.11,6 грн., 14 грн.,58,75 грн., 11 грн. (а.с.39), 219,25 грн. (а.с.40), 218,7грн., 145,26 грн. (а.с.41), 68,56грн., 711,24 грн., 460,61 грн.,129,75 грн.,32,16 грн. (а.с.42), що підтверджують витрати на придбання засобів гігієни, а також на лікарські засоби, на які суду не надані підтвердження, що на час їх придбання вони були приписані лікарем для лікування дітей. Суд враховує наведені вище обставини, вважає, що вони мають істотне значення, і приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути половину понесених позивачкою витрат на лікування та оздоровлення дітей сторін в розмірі 4932,61 грн. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 185, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial