Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, в якості третьої особи зазначивши ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому просила зняти арешт з належного позивачці майна, який був накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 12.09.2012 р. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначала, що в процесі здійснення виконавчого провадження № 34419392 державним виконавцем відділу ДВС Чугуївського МУЮ Харківської області 12.09.2012 року була винесена постанова про арешт майна що належить [PERSON] Враховуючи, що обставини, які були підставою для накладення арешту на майно на даний час відпали, оскільки заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] погашена в повному обсязі, вона просить задовольнити її позовні вимоги. Позивач до зали судових засідань не з'явилась, подавши заяву про підтримання позовних вимог, та розгляд справи без її участі. Представник відповідача до зали судових засідань також не з'явився, подавши заяву в якій просив розглянути справу без його участі, та винести рішення на розсуд суду. Представник третьої особи до зали судових засідань не з'явився, подав заяву про відсутність в нього заперечень проти задоволення позовної заяви [PERSON], та просив розглянути справу без його участі. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16.07.2012 р. з позивача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № НАХRFS11940351 від 20.01.2010 р. в сумі 34483 грн. 02 коп., та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 344 грн. 83 коп. На підставі вищевказаного рішення суду було видано виконавчий лист № 2036/1571/2012, який був пред'явлений стягувачем до відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області для виконання. (а.с. 4). Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області було відкрито виконавче провадження ВП № 34419392 з примусового виконання виконавчого листа Чугуївського міського суду від 16.07.2012 р. № 2036/1571/2012. В процесі здійснення виконавчого провадження, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 12.09.2012 р. був накладений арешт на все майно що належить [PERSON] (а.с. 5). На даний час заборгованість позивачем погашена, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 21.01.2015 р. № 2083330. (а.с. 6). Крім цього, з повідомлення відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 23.01.2015 р. № 02-34/105 вбачається, що згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON] у відділі державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області відсутні. Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно положень ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна чи коштів боржника накладений в рамках незавершеного виконавчого провадження може бути знятий за рішенням суду. Згідно ч.1 ст. 316 ЦПК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1,2 ст. 319 ЦПК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу. Статтею 391 ЦПК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що обставини, на які позивач посилалась у позові, як на підстави своїх вимог обґрунтовані. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved