Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору недійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПП «Надія». Свій позов обгрунтовує тим, що з 1989 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 5 травня 2011 року шлюб між ними розірвано. В 2015 року їй, після отримання відповіді на адвокатський запит, стало відомо про те, що 14 січня 2008 року між ПП «Надія» та [PERSON] було укладено договір № 51-23/07 відповідно до якого ПП «Надія» зобов'язувалося на свій ризик, своїми силами і засобами виконати будівельно-монтажні роботи згідно проектно-кошторисної документації за адресою: [ADDRESS] та після закінчення будівництва і здачі об'єкту в експлуатацію передати у власність [PERSON] квартиру № 19. Вартість предмету договору складає 338 180 гривень. 31 серпня 2009 року між ПП «Надія», [PERSON] та [PERSON], укладено додаткову угоду до вказаного договору інвестування, згідно якої [PERSON] відступив право вимоги на квартиру № 19 [PERSON] Вважає, що додатковим договором від 31 серпня 2009 року [PERSON] навмисно переоформив об'єкт інвестування - квартиру [ADDRESS] на цивільну дружину - [PERSON] Договір від 14 січня 2008 року та додаткова угода до нього від 31 серпня 2009 року укладені під час перебування [PERSON] у шлюбі з [PERSON] Згоди на підписання додаткової угоди вона не надавала. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою співвласників. [PERSON] розпорядився спільним майном подружжя - квартирою без її згоди, а саме передав об'єкт інвестування [PERSON], що суперечить вимогам ст.369 ЦК України та ст. 65 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Просила суд визнати недійсною додаткову угоду №1 від 31 серпня 2009 року укладену між ПП «Надія», [PERSON] та [PERSON] до договору №51-23/07 від 14 січня 2008 року, укладеного між ПП «Надія» та [PERSON]; стягнути з [PERSON] на її користь 243 грн. 60 коп. судового збору. Крім того, в письмових поясненнях, наданих в судовому засіданні представник позивача зазначив про те, що п.2.3.4. договору інвестування будівництва житла від 14 січня 2007 року №51-23/07 передбачена можливість за письмовою згодою організації ( ПП «Надія») уступити право вимоги та свої зобов'язання за цим договором на користь третьої особи. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Де-юре між ПП «Надія», [PERSON] та [PERSON] відбулося відступлення права вимоги (цесія), що мало бути оформлено відповідним договором. Однак такого договору укладено не було, що на переконання позивача є неправомірним, оскільки до нового кредитора у зобов'язанні переходять всі права первісного кредитора. За вимогами ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор повинен передати новому кредитору всі документи, що засвідчують його права. Про те, до додаткової угоди не долучалося будь-яких актів прийому-передачі основного договору та первісних бухгалтерських документів. Як вбачається з свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 25 листопада 2009 року [PERSON] змінила ім'я на [PERSON]. Ухвалою суду від 25 вересня 2015 року було змінено процесуальний статус ПП «Надія» з відповідача на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно не з'явився в судове засідання з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] повторно не з'явилася в судове засідання з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник ПП «Надія» проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що з 21 квітня 2011 року по 5 травня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 5 травня 2011 року. 14 січня 2008 року між ПП «Надія» та [PERSON] було укладено договір №51-23/07, відповідно до умов якого організація зобов'язується на свій ризик, своїми силами і засобами виконати будівельно-монтажні роботи згідно проектно-кошторисної документації за адресою: [ADDRESS] та після закінчення будівництва і здачі будівлі в експлуатацію передати у власність інвестору об'єкт інвестування га умовах, встановлених у даному договорі. Інвестор зобов'язується прийняти його у власність та здійснювати інвестиції згідно умов договору. Пунктом 1.3. договору передбачено, що предметом договору є об'єкт інвестування: квартира [ADDRESS]. Відповідно п.п.2.3., 2.4.1. договору, вартість предмету договору складає 338180 грн. В разі здійснення інвестором 100% оплати суми договору у строк до 17 січня 2008 року вартість предмету договору вважається остаточною і не підлягає перегляду. Пунктом 3.2.4. договору передбачено, що інвестор має право за письмовою згодою організації уступити право вимоги та свої зобов'язання за цим договором на користь третьої особи. Як вбачається з прибуткового касового ордеру №9 від 15 січня 2008 року [PERSON] перерахував ПП «Надія» 338180 грн. згідно договору №51-23/07 від 15 січня 2008 року. 31 серпня 2009 року між ПП «Надія», [PERSON] та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 до договору №51-23/07 від 14 січня 2007 року, про зміну об'єкту інвестування. Як вбачається з додаткової угоди, сторони домовилися про наступне:

Outcome: partial