Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], який помер [INFO] р., на земельну ділянку площею 3,0807 га, розташовану на території Маркушівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, на яку на підставі розпорядження голови Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області від 29.10.2004 р. видано державний акт на земельну ділянку серії ЖТ № 137622, реєстраційний № 010520400078. Маркушівська сільська рада Бердичівського району Житомирської області у заяві № 64 від 14.03.2014 р. зазначила, що з позовом погоджується. Управління Держземагентства у Бердичівському районі Житомирської області у листі № 510/07/01-14 від 06.02.2014 р. зазначило, що не заперечує проти позовних вимог. зазначило, що не заперечує проти позовних вимог. зазначило, що не заперечує проти позовних вимог. р. Судом з'ясовано, що [INFO] р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.09.2010 р. (а. с. 14). [PERSON] є матір'ю [PERSON], що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.04.2013 р. (а. с. 15). Таким чином, зважаючи на статті 1216 - 1218, 1222 та 1223 Цивільного кодексу України, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом. Згідно з частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 16.05.2013 р. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу [PERSON] з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,0807 га, розташовану на території Маркушівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, після смерті сина [PERSON], проте постановою № 234/02-31 від 16.05.2013 р. цього нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку (а. с. 16). Судом встановлено, що [PERSON] до дня своєї смерті на підставі розпорядження Бердичівської районної державної адміністрації від 29.10.2004 р. № 464 був власником земельної ділянки площею 3,0807 га, розташованої на території Маркушівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 137622 від 06.06.2005 р., у якому зазначено, що земельна ділянка має кадастровий номер 1820883600:04:000:0008 (а. с. 19). Разом з тим, у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1800467182013 від 15.08.2013 р. зазначено, що кадастровим номером земельної ділянки, власником якої до дня смерті був [PERSON] (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 137622 від 06.06.2005 р.), є № 1820883600:09:000:0090 (а. с. 20 - 24). Тобто зі змісту державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ 137622 від 06.06.2005 р. та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1800467182013 від 15.08.2013 р. вбачається, що ці документи складено (видано) на одну і ту ж саму земельну ділянку. Цей висновок підтверджується листом Управління Держземагентства у Бердичівському районі Житомирської області № 510/07/01-14 від 06.02.2014 р., з якого зокрема, випливає, що розбіжності у кадастрових номерах відбулись у зв'язку з проведенням реєстрації земельної ділянки, під час якої було автоматично визначено новий кадастровий номер (а. с. 35). За таких обставин [PERSON], будучи спадкоємцем [PERSON] за законом, який прийняв спадщину, набула у порядку спадкування за законом право власності на майно - земельну ділянку площею 3,0807 га, розташовану на території Маркушівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, проте не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, що, в свою чергу, перешкоджає оформленню права власності на земельну ділянку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved