Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 18 червня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 34. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити їй прізвище «Демченко». Також позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка у позовній заяві зазначила, що 18 червня 2011 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, актовий запис № 34. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем розпався, оскільки сторони мають різні погляди на життя, не розуміють один одного, від цього виникають сварки. У звязку з цим сторони вирішили розірвати шлюб і припинити шлюбні стосунки. Відповідач коштів на утримання дітей не надає. Ухвалою судді від 07 квітня 2017 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву від 14.04.2017 року з проханням розглянути справу без її участі, у повному обсязі підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. ( а.с. 16 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву від 14.04.2017 року з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. ( а.с. 17 ) Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши позицію сторін по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, дійшов висновку про те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, виходячи з наступного. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії 1-ЕЛ № 060757, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області 18.06.2011 року, встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 18 червня 2011 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис № 34. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу : [PERSON], [PERSON] ( а.с. 3 ). Зі свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 111923 встановлено, що [PERSON] народився 12 жовтня 2011 року в м. Городня Чернігівської області, його батьками зазначені : [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 7 ). Зі свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 138291 встановлено, що [PERSON] народився 01 червня 2013 року в м. Чернігів, його батьками зазначені : [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 8 ). З довідки про склад сім'ї, виданої виконкомом Городнянської міської ради Чернігівської області від 31.03.2017 року за № 1521, встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] та має наступний склад сімї: чоловік [PERSON], син [PERSON],[INFO], син [PERSON], 2013 р.н.(а.с.9). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги відсутність у сторін спільних дітей. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведені позивачкою причини розірвання шлюбу, згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в звязку з чим шлюб між сторонами підлягає розірванню. У відповідності до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка виразила бажання залишити собі прізвище „Демченко, про що зазначила в позовній заяві. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, з урахуванням складу сімї сторін, з огляду на відсутність у сторін інших спільних неповнолітніх дітей, зважаючи на те, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі, визначеному позивачкою в позовній заяві, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. За правилами ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved