Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментам та пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів,\~вказавши,\~що вона з 06 вересня 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірваний за рішенням суду від 14.02.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13.03.2012 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їх доньки. Відповідач аліменти не сплачує у наслідок чого станом на 01.10.2014 року виникла заборгованість у сумі 5531,88 грн., за період з 01.10.2014 року по 01.11.2015 року заборгованість також складає 3581,13 грн. З урахуванням викладеного [PERSON] просить стягнути вказану суму заборгованості у загальному розмірі 9113,01 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів за період з березня 2014 року по 01.11.2015 року в розмірі 3110,47 гривень, зробивши розрахунок у відповідності до правової позиції Верховного Суду України. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до суду не з`явилися. Позивач [PERSON] раніше зверталася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності її та її представника. [PERSON] та його представник [PERSON] до\~ суду\~\~ не з'явилися. [PERSON] раніше звертався до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цивільного процесуального кодексу України. Відповідно\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі докозам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13.03.2012 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1 / 3 частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що місяця на користь матері [PERSON], до її повноліття, починаючи з 24.01.2012 року (а.с. 3, 4 - копії рішення свідоцтва про народження). В рішенні вказано, що відповідач відповідно до поданої письмової заяви позовні вимоги визнав. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23.12.2015 року розмір аліментів, які згідно вказаного рішення суду від 13.03.2012 року стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], зменшено з 1 / 3 частки до 1 / 4 частки. Рішенням апеляційного суду від 16.02.2016 року вказане рішення Саксаганського районного суду від 23.12.2015 року змінено в частині розміру стягнутих з [PERSON] аліментів, на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], та зменшено з 1 / 3 частини до 1/6 частини. Відповідно до листа Довгинцівського ВДВС від 05.12.2017 року № 46328/11, 20.06.2014 року до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області з Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ, надійшов виконавчий лист № 435/1012/12 від 03.04.2014 року про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини на користь [PERSON], з відміткою, що заборгованість станом на 14.03.2014 року - відсутня. У подальшому вказаний виконавчий лист було направлено до Саксаганського ВДВС за місцем роботи боржника з відміткою, що заборгованість станом на 01.10.2014 року складає - 5531,88 грн., яка нараховувалась у період з 14.03.2014 року по 01.10.2014 року. 01.03.2016 року вказаний виконавчий лист повторно надійшов з Саксаганського ВДВС за місцем мешкання боржника, з відміткою, що заборгованість станом на 01.02.2016 року складає 3701,41 грн. Утримання доньки відповідач здійснює не в повному обсязі. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована\~\~Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року\~і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.\~\~Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток\~\~дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~обовязок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Згідно довідки\~ Довгинцівського\~ \~відділу \~ \~державної \~ \~ \~виконавчої \~ \~служби \~ \~ міста\~ \~ [PERSON]\~ \~Ріг \~Головного територіального\~управління юстиції\~у \~Дніпропетровській \~ області,\~ \~ \~заборгованість \~[PERSON] \~ \~ \~зі сплати\~аліментів на\~утримання \~ дитини\~ \~ -\~ [PERSON],\~ \~[INFO],\~ станом на 01.10.2014 року за період з 14.03.2014 року по 01.10.2014 року становить 5531, 88 грн. Борг станом на 14.03.2014 року відсутній. Згідно довідки\~Саксаганського \~ \~відділу \~ \~державної \~ \~ \~виконавчої \~ \~служби \~ \~ міста\~ \~ [PERSON]\~ \~Ріг \~Головного територіального\~управління юстиції\~у \~Дніпропетровській \~ області,\~ \~ \~заборгованість \~[PERSON] \~ \~ \~зі сплати\~аліментів на\~утримання \~ дитини\~ \~ -\~ [PERSON],\~ \~[INFO],\~ станом на 01.02.2016 року та за період з жовтня 2014 року по 01.02.2016 року становить 3701,41 грн. З огляду на викладене судом встановлено, що відповідач, згідно рішення суду зобов`язаний сплачувати аліменти, виконує свої зобов`язання по утриманню доньки не у повному обсязі. У відповідності до ч.1ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У статті 196\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція 25.04.2018 року висловлена у постанові Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц, де [PERSON] Верховного Суду (надалі ВП ВС) вирішила відійти від правової позиції, висловленої у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16. Таким чином, суд дійшов висновку, що зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені\~від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Державними виконавцями у довідках визначені розміри заборгованості відповідача по сплаті аліментів саме за виконавчим листом № 435/1012/12 від 13.03.2012 року, а саме: Згідно довідки № 211 від 02.04.2015 року сума нарахованих аліментів за період з 14.03.2014 року по 01.10.2014 року складає 8431,88 грн., з яких відповідачем сплачено 2900,00 грн., тож борг станом на 01.10.2014 року складає 5531,88 грн. Даний факт спростовано відповідачем, а саме надано довідку про доходи, відповідно до якої відповідачем було сплачено 355,99 грн в рахунок сплати аліментів у березні 2014 року. Отже, розмір заборгованості складає 5175,89 грн. Суд бере до уваги довідку № 211 від 02.04.2015 року з урахуванням сплати відповідачем 355,99 грн у березні 2014 року . Позивачем при поданні позову було надано довідку - розрахунок, видану державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС [PERSON], відповідно до якої позивачем було розраховано суми заборгованості та пені по аліментам. В ході розгляду справи начальником Саксаганського відділу ДВС міста [PERSON] Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області [PERSON] було надано лист, у якому вказали, що у довідці державного виконавця Ігнатьєва Є.В. було допущено помилку, вказані у довідці суми є невірними. До вказаного листа додано розрахунок за період з 01.10.2014 року по 01.02.2016 року, який виконано на підставі наданої боржником довідки з місця роботи виданої ТОВ «Спроба» № 15 від 28.01.2016 року про розмір відрахованих аліментів за період з жовтня 2014 року по червень 2015 року. Починаючи з липня 2015 року нарахування аліментів здійснювалося згідно середньомісячних статистичних даних по заробітній платі у м. Кривому Розі, а розмір сплачених аліментів внесено у довідку на підставі квитанцій, наданих боржником, які були вивчені судом. Вивчивши даний розрахунок, судом встановлено, що боржнику [PERSON] нараховано до сплати аліменти за період з 01.10.2014 року по 01.02.2016 року у загальній сумі 20295,44 грн., з яких 16594,03 грн. сплачено відповідачем, сума заборгованості станом на 01.02.2016 року складає 3701,41 грн. Але перерахувавши нараховану суму заборгованості, судом встановлено, що нарахування складають 14763,56 грн., а не 20295,44 грн., що є меншим ніж те, що сплачено відповідачем за вказаний період (16594,03 грн). Беручи до уваги викладене, з даного розрахунку не вбачається заборгованості по аліментам [PERSON] Інших підтверджуючих доказів щодо існування заборгованості по аліментам за вказаний період позивачем суду не надано. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Суд бере за основу розрахунок, зроблений позивачем, але з урахуванням довідки про доходи відповідача, виданої ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» № 1923 від 22.07.2016 року, відповідно до якої відповідачем сплачено 355,99 грн., та тільки період з 14.03.2014 року по 01.10.2014 року, так як саме в цей період відповідач мав заборгованість по сплаті аліментів. Таким чином, пеня за прострочення сплати аліментів на дитину - [PERSON] Павліни, [INFO], за період з 14.03.2014 року по 01.10.2014 року становить 1\~531,12 грн та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню. Що стосується позову в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів. Судом встановлено, що аліменти на утримання доньки відповідач сплачував не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається ст.\~79-91,\~194-197 СК України\~та\~статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». Спір щодо розміру заборгованості (не спір про стягнення заборгованості) із сплати аліментів вирішується судом за заявою\~\~заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до\~розділу VII ЦПК України\~«Судовий контроль за виконанням судових рішень» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього\~Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК). Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття ( ч.2, 4\~ст.194 СК України). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч.4\~ст. 195 СК України). Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами. Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3\~ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України). У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов'язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку, в рамках даної справи не оскаржені. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та\~Закону України «Про виконавче провадження»\~у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам за вказаний період, обчисленої згідно з довідкою державного виконавця № 211 від 02.04.2015 року Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Адже права стягувача аліментів, в даному випадку це права [PERSON], є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. За таких обставин, у суду немає підстав вважати порушеним право позивача на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному\~ст.194-195 СК України,\~ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для задоволення позовних вимог у цій частині відсутні. Так як позивач при поданні позову до суду про стягнення неустойки за\~несвоєчасну сплату\~аліментівна підставі п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» була звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності до ст.\~141\~ЦПК України суд вважає за необхідне з відповідача на користь держави стягнути судовий збір у сумі 96,28 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial