Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в Дергачівський районний суд Харківської області з позовом до Козачо-Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обгрунтування позову позивач [PERSON] посилаються на те, що її донька [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження І-ВЛ № 349632, придбала 24.10.2000 року житловий будинок та земельну ділянку за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Ілліча, вул. Київська, 13, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області за реєстровим № 1-2482. [PERSON] померла 27.02.2015 року, згідно свідоцтва про смерть серія І-ВЛ № 485408, актовий запис № 3476 від 02.03.2015 року. Донька померла в силу хвороби, оскільки вона була інвалідом з дитинства, особисте життя в неї не склалося, на час смерті ані чоловіка, ані дітей у неї не було. Ще за життя [PERSON] зробила розпорядження стосовно свого майна на випадок смерті - заповіт від 26.10.2000 року на її користь, який було посвідчено державним нотаріусом [PERSON] Дергачівської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1-3509. Враховуючи те, що батько [PERSON] помер 14.12.2013 року, згідно свідоцтва про смерть серія І-ВЛ № 423378, актовий запис № 16546 від 17.12.2013 року, а вона як мати, є єдиним спадкоємцем після померлої своєї доньки [PERSON] як за законом, так і за заповітом. Як передбачено законом, вона у 6-ти місячний термін звернулася до Десятої Харківської державної нотаріальної контори (за останнім місцем проживання спадкодавця). Державним нотаріусом було відкрито спадкову справу та видано право власності на житловий будинок за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Ілліча, вул. Київська, 13. Однак свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку за тією ж адресою та на якій розташовано житловий будинок, видано не було. Завідуюча Десятої Харківської державної нотаріальної контори надала позивачу лист № 1504/02-14 від 28.05.2015 року «Щодо звернення до суду». Цим листом позивача було повідомлено, «що свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, розташовану в с. Ілліча Дергачівського району Харківської області, вул. Київська 13, яка належала померлій 27 лютого 2015 року доньці, що проживала у м. Харкові неможливо, у звязку з тим, що [PERSON] до 01.01.2013 року не отримала державний акт на право власності на земельну ділянку та не зареєструвала указану земельну ділянку у Державному земельному кадастрі, а після 01.01.2013 року не зареєструвала указаний договір у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вона змушена звернутися з позовом до суду про встановлення права власності на вищевказану земельну ділянку. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явилися, в поданій до суду заяві позов підтримують повністю, просять його задовольнити у повному обсязі, розгляд справи проводити за їх відсутності без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе. Відповідачі по справі представник Козачо-Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив справу розглядати за його відсутності, без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе. Суд, вивчивши надані суду докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, донька позивачки [PERSON], народилась 29 грудня 1975 року, згідно свідоцтва про народження серія І-ВЛ № 349632, виданого 24.03.1976 року Жовтневим палацом новонароджених м. Харкова. 24 жовтня 2000 року [PERSON] придбала житловий будинок та земельну ділянку за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Ілліча, вул. Київська, 13, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області за реєстровим № 1-2482. [PERSON] померла 27.02.2015 року, згідно свідоцтва про смерть серія І-ВЛ № 485408, актовий запис № 3476 від 02.03.2015 року. Ще за життя [PERSON] зробила розпорядження стосовно свого майна на випадок смерті - заповіт від 26.10.2000 року на користь позивачки, який було посвідчено державним нотаріусом [PERSON] Дергачівської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1-3509. Позивач в передбачений законом шестимісячний термін звернулася до Десятої Харківської державної нотаріальної контори (за останнім місцем проживання спадкодавця), де державним нотаріусом було відкрито спадкову справу та видано право власності на житловий будинок за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Ілліча, вул. Київська, 13. Однак свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку за тією ж адресою та на якій розташовано житловий будинок, видано не було, у звязку з тим, що [PERSON] до 01.01.2013 року не отримала державний акт на право власності на земельну ділянку та не зареєструвала вказану земельну ділянку у Державному земельному кадастрі, а після 01.01.2013 року не зареєструвала вказаний договір у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Спадщину після смерті доньки позивач прийняла шляхом подання заяви про її прийняття до Десятої Харківської державної нотаріальної контори за останнім місцем проживання спадкодавця. Батько померлої [PERSON] [PERSON] помер 14 грудня 2013 року, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину не має. Таким чином, єдиним спадкоємцем на спадкове майно за законом і за заповітом після смерті доньки [PERSON] є позивач [PERSON]. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до п. 1 та 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, до спадкоємців житлового будинку переходить право власності на земельну ділянку на якій розміщено житловий будинок. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 1216, 1223, 1225, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved