Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 12.09.1992 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, за період у якому ними було набуто у власність: - земельну ділянку площею 0,28 га, з яких: 0,25 га із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,03 га для ведення особистого підсобного господарства за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Несвіч, вартістю 108551,76 грн.; - житловий будинок, жилою площею 13,1 кв.м. з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Несвіч, вул. Центральна, 86, вартістю 80700,00 грн., - автомобіль «Фольксваген Т4», 2000 року випуску, номер шасі (кузова) WV1ZZZ70ZYX020897, р.н. [NUMBER], вартістю 110350,00 грн. - причіп бортовий ПР, 2002 року випуску, номер шасі (кузова) Y7TBZP5002T000337, р.н. 06687ВО, вартістю 12300,00 грн. Разом з тим, вказує, що з березня 2015 року відповідач без її дозволу вивіз із домоволодіння автомобіль «Фольксваген Т4» та причіп у невідомому напрямку та переховує їх, використовуючи майно не на користь сімї. Крім того, відповідач проживає з іншою жінкою у будинку останньої, тобто забезпечений житлом, тому вважає, що суд може відступити від рівності часток подружжя та збільшити її частку. У звязку з чим, просила поділити майно подружжя та визнати за нею право власності на житловий будинок площею 13.1 кв.м. з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Несвіч, вул. Центральна, 86 та земельну ділянку площею 0,28 га, з яких: 0,25 га із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,03 га для ведення особистого підсобного господарства за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Несвіч. При цьому, за відповідачем визнати право власності на автомобіль «Фольксваген Т4», 2000 року випуску, та причіп бортовий ПР, 2002 року випуску. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги збільшили та просили включити до поділу спільно нажите майно, яке забрав відповідач, а саме: - січкарню вартістю 3000 грн., - чотири шини з дисками до автомобіля Фольксваген Т-4 вартістю 8000 грн.; - десять пластмасових ящиків для перевезення птиці вартістю 8000 грн.; - металічну зварену клітку для перевезення птиці вартістю 5000 грн.; - гараж в кооперативі Стир-3 вартістю 17500 грн.; - ковдру пухову вартістю 2000 грн.; - два торгові зонти вартістю 2000 грн.; - птицю молодняк півні 50 гол. по 120 грн., загальною вартістю 6000 грн.; - птицю молодняк кури 30 гол. по 80 грн., загальною вартістю 2400 грн., - собаку вівчарку вартістю 2000 грн. Крім того, просила поділити інше майно, а саме: - будівельні блоки 1200 шт. вартістю 5800 грн.; - морозильну камеру вартістю 3000 грн.; - млин вартістю 1100 грн.; - холодильник вартістю 3000 грн.; - бурякорізку вартістю 2500 грн.; - мотокосу вартістю 3000 грн. В решті позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та просили його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечували щодо задоволення позову на умовах, викладених у письмових запереченнях. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідки, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 21.07.2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 12.09.1992 року Бубнівською сільською радою Локачинського району Волинської області (а.с. ). Як вбачається із договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.10.2008 року та державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ №005397 від 19.02.2002 року, за [PERSON] на праві приватної власності зареєстровано земельну ділянку площею 28 га, з яких: 0,25 га із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,03 га для ведення особистого підсобного господарства за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Несвіч (а.с. 25, 28). Крім того, за [PERSON] на праві власності зареєстрований будинок, що розташований за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Несвіч, вул. Центральна, 86, що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 28.10.2010 року та довідкою Несвічівської сільської ради Луцького району від 04.06.2015 року №200 (24, 26). Також, [PERSON] належить автомобіль «Фольксваген Т4», 2000 року випуску, номер шасі (кузова) WV1ZZZ70ZYX020897, р.н. [NUMBER] у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА603269 (а.с. 12) та причіп бортовий ПР, 2002 року випуску, номер шасі (кузова) Y7TBZP5002T000337, р.н. 06687ВО (а.с. 27). Окрім того, як зясовано в судовому засіданні і сторонами не оспорюється, подружжя за час перебування у шлюбі набули у власність січкарню, млин, блоки, морозильну камеру, холодильник, бурякорізку, 10 пластмасових ящиків для перевезення птиці, металевий ящик для перевезення птиці, ковдру пухову. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором - ч.ч. 1, 3 ст. 70 СК України. Як слідує із розяснень у п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд приймає до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, з врахуванням викладеного та наданих сторонами пояснень, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити частково, поділити наступне майно як набуте за час шлюбу, виділивши в особисту приватну власність [PERSON]: - житловий будинок, жилою площею 13,1 кв.м. з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Несвіч, вул. Центральна, 86 вартістю 80700,00 грн.; - земельну ділянку площею 0,28 га, з яких: 0,25 га із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,03 га для ведення особистого підсобного господарства за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Несвіч вартістю 108551,76 грн.; - будівельні блоки 1200 шт. вартістю 5800 грн.; - морозильну камеру вартістю 3000 грн.; - млин вартістю 1100 грн. Водночас, у власність [PERSON] слід виділити: - автомобіль «Фольксваген Т4», 2000 року випуску, номер шасі (кузова) WV1ZZZ70ZYX020897, р.н. [NUMBER], вартістю 110350,00 грн. - причіп бортовий ПР, 2002 року випуску, номер шасі (кузова) Y7TBZP5002T000337, р.н. 06687ВО, вартістю 12300,00 грн.; - холодильник вартістю 3000 грн.; - бурякорізку вартістю 2500 грн.; - січкарню вартістю 3000 грн., - десять пластмасових ящиків для перевезення птиці вартістю 8000 грн.; - металічна зварена клітка для перевезення птиці вартістю 5000 грн.; - ковдру пухову вартістю 2000 грн. Належність вказаного майна сторонам і набуття його у спільну сумісну власність підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON]В, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Отже, за таких обставин у власність позивача виділяється майно на 199151,76 грн., а відповідачу на суму 146150 грн. Оскільки, позивачем та її представником не представлено суду і не доведено наявність беззаперечних доказів, які б надавали б підстави для відступу від рівності часток, а тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. Доводи позивача стосовно проживання з нею неповнолітньої дитини та перебування на її повному утриманні не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються поясненнями відповідача та копією рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, а також довідкою виконавчої служби про відсутність заборгованості по їх сплаті (а.с. ). Отже, враховуючи викладене, а також те, що частки подружжя є рівними, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 26500,88 грн., оскільки вартість майна, що виділяється у користь позивача є більшою на 53001,76 грн., ніж виділяється відповідачу. При цьому, суду не представлено належних доказів про належність подружжю птиці у зазначеній кількості, гаража у кооперативі «Стир», а тому вони поділу не підлягають. Стосовно мотокоси та собаки, то як зясовано судом з показань свідків [PERSON], [PERSON], саме доньці сторін вказана собака була подарована, а мотокоса - [PERSON], отже вони також не підлягають поділу, оскільки є подарунками. Інші доводи позивача та її представника не спростовують висновків суду, а тому в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Крім цього, ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1726,5 грн. - пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial