Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини до її повноліттяй коштів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 27 травня 2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, має регулярний дохід, проте повноцінно не надає матеріальної допомоги, не приймає участі в утриманні та вихованні дитини, тому вона бажає отримувати аліменти офіційно в примусовому порядку, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. А також, захищаючи свої права, як колишньої дружини, на утриманні якої знаходиться малолітня дитина, просить стягнути з відповідача кошти на її утримання до досягнення сином трирічного віку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 13 березня 2017 року (а.с.20), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Вислцхавши пояснення позивача, його доводити та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 27 травня 2014 року (а.с.6), від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет, та на утриманні якої знаходяться малолітня дитина, його стан здоров»я, потреби, та відповідача, який працює, крім сина [PERSON] інших дітей/утриманців не має, й має достатні можливості сплачувати аліменти на його утримання. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, дісної участі батьків у його утриманні, підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 25% від його заробітку (доходу), щомісячно, й до його повноліття, оскільки судом встановлено, що відповідач працює, має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі, що є достататніми, співмірним й можливими як для стягувача, так й отримувача аліментів. В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд, вирішуючи спір в частимні вимог щодо права матері дитини на отримання коштів від батька дитини до досягнення дитиною трьох років, вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Дружина, з якою проживає дитина, згідно ч.1 ст. 84 СК України, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Ставлячи вимогу про стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій сумі, позивач не довів підставу такої вимоги як усними доводами, так і документально - не надано доказів про те, що відповідач може надавати допомогу у такому розмірі, а також інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб, стягненню підлягають кошти в розмірі 1/6 частини заробітку/доходу відповідача до досягнення трирічного віку дитини. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини 28 квітня 2017 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст.ст. 84, 110-112, 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: partial