Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій вказувала, що вона та [PERSON], який помер 31.12.2004 року, проживали однією сімєю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з жовтня 1997 року по грудень 2004 року. Від спільного проживання у них народилась дитина син [PERSON] [PERSON] Олександрович, [INFO] При реєстрації народження запис про батька дитини було зроблено за її вказівкою «Кожемяка Олександр Іванович», оскільки вони з [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі. Також зазначила, що вони з [PERSON] в період з жовтня 1997 року по грудень 2004 року вели спільне господарство, займалися вихованням сина. У звязку з цим просила встановити факт, що [PERSON], який помер 31.12.2004 року є батьком дитини [PERSON] [PERSON] Олександровича, та зобовязати відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарсько-Волинського районного управління юстиції Житомирської області внести зміни до актового запису про народження [PERSON] [PERSON] Олександровича. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заявлену заяву підтримали, просили її задовольнити. Заявниця вказала, що встановлення такого факту їй необхідно для того, щоб її неповнолітній син міг скористатись своїм правом на спадщину після смерті батька. Представники заінтересованої особи: [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заявлену заяву не підтримали, вказали, що вона незаконною та необґрунтованою, оскільки [PERSON] за життя ніколи себе біологічним батьком дитини не визнавав, спільно із заявницею не проживав, спільного господарства з нею не вів, вони лише спілкувались, а також те, що в свідоцтві про народження дитини в графі батько повинен був значитись «Кириндюлін Василь Васильович» у відповідності до вимог ст.ст.54 , 168 Кодексу про шлюб та сімю, який діяв до 01.01.2004 року, оскільки після розірвання шлюбу заявниці з громадянином [PERSON] та народженням дитини пройшло лише два місяці. [PERSON] також зазначила, що при оформленні соціальної допомоги на дитину заявницею був поданий відповідний пакет документів, в яких йшлося, що з [PERSON] вона не проживає, останній допомоги на утримання дитини не надає. Представники заінтересованих осіб: Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Володарсько-Волинського районного управління юстиції Житомирської області, Органу опіки та піклування Новоборівської селищної ради в судове засідання не зявились, від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, при винесенні рішення покладались на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що добре знає сімю заявниці. Зазначила, що заявниця та [PERSON] проживали разом, вели спільне господарство, а потім у них народився син [PERSON], народженню якого [PERSON] дуже радів. Сина [PERSON] любив. Також вказала, що їхня сімя проживала в будинку батьків [PERSON], оскільки в квартирі, де вони проживали було холодно, а тому після народження дитини змушені були переїхати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він та [PERSON] не дружили, але були добрими знайомими. [PERSON] та [PERSON]проживали разом, вели спільне господарство, мали спільного сина [PERSON], який схожий на батька, тобто жили як чоловік та дружина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що йому відомо, що заявниця та [PERSON] проживали разом, вели спільне господарство, у них народилась спільна дитина. З [PERSON] вони товаришували, і останній йому розповідав, що [PERSON] це його син. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що знав [PERSON], з 1997 року жили по сусідству. Заявниця та [PERSON] жили разом, вели спільне господарство, жили вони дружно, потім у них народився спільний син [PERSON]. Він завжди їм допомагав продуктами харчування, привозив для дитини молоко. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявниці, представників заінтересованої особи: [PERSON], свідків в судовому засіданні, суд приходить до слідуючого висновку: Згідно ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, а саме: встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Встановлення такого факту, як було встановлено в судовому засіданні, необхідно заявникові, щоб її неповнолітній син мав можливість скористатись своїм правом на спадщину. Таким правом неповнолітній син заявниці не може скористатись, оскільки в свідоцтві про народження останнього в графі батько батьком дитини за вказівкою матері значиться «Кожемяка Олександр Іванович» (а.с.7). Згідно роз'яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС). Відповідно до ст.53 КпШС при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 КпШС. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Факт того, що [PERSON], [INFO], який помер 31.12.2004 року та [PERSON] проживали однією сімєю, вели спільне господарство, та після народження дитини спільно займались її вихованням та утриманням, підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та матеріалами справи (а.с.12,107 [PERSON] 1, а.с. 56 [PERSON] 3). Свідки в судовому засіданні також підтвердили той факт, що [PERSON] за життя визнавав своє батьківство відносно [PERSON] [PERSON] Олександровича, стверджував, що це його рідний син. З огляду на викладене, а також те, що представники заінтересованої особи [PERSON] заперечуючи факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON], жодних належних та допустимих доказів, які в сукупності спростовували б докази надані заявником, не надали, суд вважає доведеним факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] та задовольняє заяву. На підставі наведеного,

Outcome: approved