Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Золотоніської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свою позицію наступним. [PERSON] та [PERSON] за життя на праві власності належав по 1/2 частині житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , а тому право власності на його частину вказаного будинковолодіння в порядку спадкування перейшло [PERSON] та їх спільному сину [PERSON] . За свого життя [PERSON] 12.12.1987 року склала заповіт, відповідно до якого належні їй 3/4 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по [ADDRESS] , заповіла в наступних частинах, а саме 1/2 частину заповіла [PERSON] , а 1/4 частину будинку [PERSON] і [PERSON] . Однак [INFO] [PERSON] помер, а [INFO] померла й [PERSON] , після смерті яких відкрилася спадщина на майно останніх. Позивач наполягає, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] та [PERSON] , оскільки є дружиною останнього, постійно проживала як із померлим [PERSON] , так і з [PERSON] на час відкриття спадщини, і хоча [PERSON] за свого життя склала заповіт, однак він не охоплює всього майна, яке належало їй, адже у вказаному заповіті не врахована земельна ділянка 0,0655 га, що розташована по [ADDRESS] та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка належала [PERSON] , а також у вказаному заповіті зазначена особа, яка на час відкриття спадщини вже давно померла. У свою чергу [PERSON] за свого життя заповіту не склав, а тому спадщина на частку вказаного будинку відкрилася за законом. Позивач, будучи дружиною [PERSON] , проживала з ним та з [PERSON] постійно на час відкриття спадщини, а тому спадщину прийняла та звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою про оформлення своїх спадкових прав належним чином. Однак у оформленні спадщини позивачу було відмовлено, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавців на спадкове майно. За цих підстав нотаріус, постановою від 25.10.2019 року, відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а тому остання була змушена звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказане майно в порядку спадкування за законом та за заповітом. У судове засідання позивач не з`явилась, однак звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Представник відповідача Золотоніської міської ради Черкаської області в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника міської ради, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно з ч.,ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до свідоцтва про одруження (серії [NUMBER] від 20.01.1978 року) [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 03.06.1972 року, про що зроблений відповідний актовий запис за №80. Як вбачається із свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 17.10.1951 року) [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть (серії [NUMBER] від 08.12.2009 року), а [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть (серії [NUMBER] від 22.03.2016 року). Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. За свого життя [PERSON] 12.12.1987 року склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Золотоніськорї міської державної нотаріальної контори Сахно В.І. та зареєстрований в реєстрі за №4481, відповідно до якого належні їй 3/4 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по [ADDRESS] заповіла в наступних частинах, а саме 1/2 частину заповіла [PERSON] , а 1/4 частину будинку [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] за свого життя заповіту не склав, а тому належне йому майно спадкується у порядку визначеному законом. Судом встановлено, що позивач по справі є дружиною померлого [PERSON] , яка на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , а також [PERSON] проживала разом із спадкодавцями, що стверджується довідкою виконавчого комітету Золотоніської міської ради за №8504 від 08.11.2019 року, та з якої вбачається, що позивач проживала разом із спадкодавцями починаючи з 1972 року. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 та 2 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Оскільки позивач була дружиною [PERSON] , тому в силу норм ст.. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги та проживала з ним постійно на час відкриття спадщини, а в подальшому користувалася майном останнього, а тому в розумінні норм ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично спадщину після смерті свого чоловіка прийняла так само як і спадщину після смерті [PERSON] , оскільки остання зазначила її в своєму заповіті, а те майно, яке не охоплене заповітом позивач успадкувала на підставі норм ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до загальних норм закріплених в ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до постанови державного нотаріуса Золотоніської міської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.10.2019 року, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на будинок та земельну ділянку, які розташовані по [ADDRESS] було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно. Право власності [PERSON] на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] , стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку (серії ЯЕ №627073 від 25.01.2008 року) який виданий на підставі рішення Золотоніської міської ради від 25.09.2007 року за №19-14/V та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010877500026. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане державним нотаріусом Золотоніської державної нотаріальної контори Сахно В.І. від 12.12.1987 року, зареєстрованого в реєстрі за №564, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцями його майна в рівних долях, а саме: 1/2 частини житлового будинку та відповідної частини господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , є його дружина [PERSON] та [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про право власності від 12.12.1987 року, посвідченим нотаріусом Золотоніської державної нотаріальної контори Сахно В.І., зареєстрованим в реєстрі за № 4482, за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] , яке належить [PERSON] , що помер [INFO] . Суд враховує, що вказані документи видані спеціально уповноваженими органами у порядку визначеному нормами чинного законодавства та сумнівів у своїй достовірності не викликають. Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Міська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади проти задоволення позовних вимог не заперечувала, а отже не заперечувала і проти обставин, якими позивач мотивує свої вимоги. Як зазначалося вище, за свого життя [PERSON] 12.12.1987 року склала заповіт. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно з ч. 1 та 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз норм чинного законодавства дає підстави прийти до висновку про те, що для прийняття спадщини встановлено шестимісячний термін з дня її відкриття. Цей термін дає можливість спадкоємцю реально скористатися своїм правом і таким чином гарантує здійснення суб`єктивних прав на спадкоємство. Якщо спадкоємець у вказаний термін спадщину не прийме, то право на її прийняття він втрачає. Як вбачається із спадкової справи за №151/2016 [PERSON] єдиний спадкоємець, яка у встановлений законодавством строк звернулася до нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки позивач належним чином прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] шляхом спільного проживання з ним, та [PERSON] - шляхом спільного проживання з нею і звернення до нотаріальної контори у встановленому законом порядку по питанню оформлення спадщини. Враховуючи, що позов задоволено повністю, а позивач від сплати судового збору звільнена, суд вважає, що з відповідача на користь держави необхідно стягти кошти по сплаті судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: approved