Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та з урахуванням уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 37800,50 грн. Свої позовні вимоги аргументує тим, що рішенням Червонозаводського районного суду м..Харкова від 12.02.2002 року присуджено до виплати щомісячно та стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж Ѕ прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення нею повноліття. На виконання зазначеного рішення суду Червонозаводським районним судом м.Харкова виданий виконавчий лист №2/5-382/2002 від 16.02.2016 року, який позивачем подано до Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та відкрито виконавче провадження. З січня 2012 року відповідач систематично ухиляється від виконання рішення суду та відповідно до розрахунку заборгованості по виконавчому листу за період з 01.08.2002 року по 09.08.2016 рік заборгованість по сплаті аліментів складає 80 028,65 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги на підставі доводів викладених у позовній заяві та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач не погоджувався із сумою заборгованості вказаною державним виконавцем, надав копії квитанцій про сплату аліментів, пояснив, що має двох дітей від другого шлюбу, допомагає матері та бабусі, грошові кошти передавав позивачу на руки, перестав сплачувати аліменти з 2012 року через народження доньки, зазначив, що державний виконавець його не викликав. Представник відповідача підтримала свого довірителя. Представник третьої особи надала письмові пояснення та клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступного. У відповідності до ст.ст. 13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Рішенням Червонозаводського районного суду м..Харкова від 12.02.2002 року присуджено до виплати щомісячно та стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж Ѕ прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення нею повноліття. Згідно розрахунку складеного державним виконавцем заборгованість гр. [PERSON] по аліментам відповідно до виконавчого листа №2/5-382/2002 р. виданого 16.02.2016 року за період з 01.08.2002 року по 09.08.2016 року складає 80 028 грн 65 коп. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Зазначене викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Разом з тим, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц зазначено про помилково наведену формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Враховуюче викладене, суд погоджується з розрахунком наданим позивачем відповідно до якого розмір пені за період з 01.08.2002 року по 01.08.2016 року складає 37800 грн 50 коп. Копії квитанцій наданих відповідачем відповідають сумі розрахунку складеного державним виконавцем, відповідно до якого [PERSON] частково сплачував аліменти. Суд не приймає доводи відповідача стосовно не вірного розрахунку заборгованості складеного державним виконавцем та наявність дітей від іншого шлюбу, оскільки [PERSON] у встановленому законом порядку не оскаржував дії державного виконавця та не звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму судового збору у розмірі 551,20 грн у дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved