Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить визнати за [PERSON] право власності за заповітом на ? частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON]. При цьому позивач мотивує свої вимоги тим, що заповітом від 13 березня 2010 року [PERSON], на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що належну йому частку квартири під номером 20 у будинку під номером 21 по вулиці Кінній в місті Одесі, заповів [PERSON], [INFO]. Зазначений заповіт посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON] Після смерті [PERSON], яка сталася 30 серпня 2011 року, про що свідчить Свідоцтво про смерть від 31 серпня 2011 року, серія 1-ЖД № 275424, виданого Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2104, залишилася як спадкова маса, 1/6 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], Позивач доглядав ще і за його тяжко хворою дружиною, та не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, оскільки окрім заповіту не було жодних документів. Спадкова квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 08 серпня 2000 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, та зареєстрованого в КП « ОМБТІ та РОН» 06 жовтня 2000 року. [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, а [PERSON] це їх спільний син. [PERSON] помирає раніше своїх батьків, 25 червня 2008 року, про що свідчить Свідоцтво про смерть від 26 червня 2008 року, виданого Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, серія 1-ЖД №151123, актовий запис 5342. Після смерті свого сина батьки в нотаріальному порядку не оформлювали спадщину, а фактично її прийняли оскільки були разом прописані та проживали у вказаній квартирі. 16 червня 2015 року помирає [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про смерть від 17 червня 2015 року, актовий запис № 6561, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, серія 1-ЖД 415912. За життя [PERSON], склала заповіт на користь [PERSON], згідно якого заповіла належну їй частку квартири під №20 в будинку під № 21 по вулиці Кінній в місті Одесі. Заповіт посвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 13 березня 2010 року. На сьогоднішній день Відповідач не надає Позивачеві правовстановлюючі документи на квартиру, посилаючись на те, що вона їх загубила і з заявою до нотаріальної контори вона начебто також не зверталась. Позивач звернулась до нотаріальної контори з проханням написати заяву для прийняття спадщини за заповітом, але нотаріусом в усній формі їй було розяснено, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців згідно ч. 1 ст. 1270 Цивільного Кодексу України, та в Позивача не має оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру спадщина на яку відкрилася, тому нотаріус не може прийняти заяву від спадкоємця. Ці факти змушують [PERSON] звернутися до суду з даним позовом. Відповідач по справі [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом в якому просить визнати за [PERSON] право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON] та [PERSON]. При цьому [PERSON] мотивує свої вимоги тим, що спадкова квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 08 серпня 2000 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, та зареєстрованого в КП « ОМБТІ та РОН» 06 жовтня 2000 року. [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, а [PERSON] це їх спільний син. [PERSON] помирає раніше своїх батьків, 25 червня 2008 року, про що свідчить Свідоцтво про смерть від 26 червня 2008 року, виданого Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, серія 1-ЖД №151123, актовий запис 5342. Після смерті свого сина батьки в нотаріальному порядку не оформлювали спадщину, а фактично її прийняли оскільки були разом прописані та проживали у вказаній квартирі. Після смерті [PERSON], яка сталася 30 серпня 2011 року, про що свідчить Свідоцтво про смерть від 31 серпня 2011 року, серія 1-ЖД № 275424, виданого Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2104, залишилася як спадкова маса, 1/2 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. За життя тітка [PERSON], [PERSON] склала на ім'я племінниці Заповіт від 13 березня 2010 року, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй частку квартири під номером 20 у будинку під номером 21 по вулиці Кінній в місті Одесі, заповіла [PERSON], [INFO]. Заповіт посвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 13 березня 2010 року. 16 червня 2015 року помирає [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про смерть від 17 червня 2015 року, актовий запис № 6561, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, серія 1-ЖД 415912. За для не пропущення строку подачі заяви до нотаріальної контори про вступ у спадок, Відповідач по справі, 14 грудня 2015 року звернулася до нотаріальної контори за місцем проживання, аби написати заяву та відправити по пошті за місцем відкриття спадщини, тобто до Першої одеської державної нотаріальної контори. Але їй було в цьому відмовлено, оскільки ознайомившись з оригіналом заповіту, нотаріус знайшов помилку (опечатку) в даті народження [PERSON] де замість 02 липня 1962 року, Як вказано у Свідоцтві про народження, в заповіті зазначено 05 липня 1962 року, також у [PERSON] відсутні оригінали правовстановлюючих документів, що змушує останню звернутися до суду з зустрічним позовом, так як вона вважає, що має права спадкувати всю квартиру в цілому. Сторони в судове засідання не зявилися, надали заяви, якими свої вимоги підтримали, вимоги опонентів не визнали та просили закінчити розгляд справи за своєї відсутності. Суд на місці вирішив закінчити розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, проаналізувавши матеріали справи, перевіривши їх наявними доказами, вважає позов [PERSON] обґрунтованим доведеним і таким, що підлягає задоволенню повністю. При цьому суд вважає зустрічні позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими частково і такими, що підлягають частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (батько), [PERSON] (мати), [PERSON] (син) в рівних частках (по 1/3 частині) на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 08.08.2000 року № 7-16944. [PERSON] помер 25.06.2008 року. Після смерті сина, батьки в нотаріальному порядку не оформлювали спадщину, однак фактично її прийняли, так як проживали у даній квартирі і залишилися проживати в даній квартирі, не заявлявши відмови від спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку на її прийняття, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд вважає, що після смерті сина частки його батьків у спільному майні у вигляді зазначеної квартири змінилися на ? частку у кожного. Заповітом від 13 березня 2010 року [PERSON], на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що належна йому частка квартири під номером 20 у будинку під номером 21 по вулиці Кінній в місті Одесі, заповідається [PERSON], [INFO]. Зазначений заповіт посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON] Заповітом від 13 березня 2010 року [PERSON], на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що належна їй частка квартири під номером 20 у будинку під номером 21 по вулиці Кінній в місті Одесі, заповідається [PERSON], [INFO]. Заповіт посвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу. Після смерті [PERSON], яка сталася 30 серпня 2011 року та після смерті [PERSON], яка сталась 16.06.2015 року, що підтверджено матеріалами справи, залишилась спадкова маса у вигляді квартири під номером 20 у будинку під номером 21 по вулиці Кінній в місті Одесі. Правовідносини, що є предметом спору регулюються Главою 29 «Захист права власності Цивільного кодексу» та книгою шостою «Спадкове право» Цивільного кодексу України 2004 року, оскільки спадщина відкрилася після 1 січня 2004 року. Відповідно до ст. ст. 1217-1219 Цивільного Кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились в наслідок його смерті, крім прав і обовязків що нерозривно повязані з особою спадкодавця. Зі змісту ст. ст. 1223, 1233 ЦК України право на спадкування мають особи визначені в заповіті; заповіт є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.321 ЦКУ, право власності є непорушним. За таких обставин та наданих до суду доказів, вбачається, що померлий [PERSON] та померла [PERSON] дійсно були власниками ? частини кожний, квартири під номером 20 у будинку під номером 21 по вулиці Кінній в місті Одесі, володіли та розпоряджалися нею за життя, і спільна часткова власність припинилась внаслідок їх смерті, у відповідності до положень ст. 346 ЦК України де зазначено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника, окрім цього, згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припинилась у момент її смерті. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 392 ЦК України). Згідно ст.15 ЦКУ кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст.16 ЦКУ, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Вказаних норм закону дотримується і Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ, про що викладено в Листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Сама по собі відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно не є перешкодою для визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. Таким чином, суд робить висновок, що за [PERSON] має бути визнано право власності на ? частину квартири під номером 20 у будинку під номером 21 по вулиці Кінній в місті Одесі в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] і за [PERSON] має бути визнано право власності на ? частину квартири під номером 20 у будинку під номером 21 по вулиці Кінній в місті Одесі в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] На підставі викладеного і

Outcome: partial