Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] - про скасування усиновлення, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, виселення. Позивач при зверненні до суду мотивує свої вимоги тим, що 11 квітня 1969 року вона одружилася з [PERSON] Оскільки їхня дитина померла, вони з чоловіком вирішили усиновити дитину, від якої відмовились батьки. Рішенням виконавчого комітету Залізничної районної ради народних депутатів м. Києва від 10.10.1983р. № 1428 їм було дозволено удочерити [PERSON], [INFO], від якої відмовилась її матір. При оформленні документів [PERSON] присвоєно: прізвище - [PERSON], ім'я - [PERSON], по батькові - [PERSON], днем народження дитини вважається [INFO]. 27.10.1983р. відділом ЗАГС Залізничного райвиконкому м. Києва було видано свідоцтво серії [NUMBER] про народження [PERSON], [INFO], в якому батьками записані позивач та її чоловік. [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер. Позивач зазначає, що її стосунки з прийомною донькою завжди були складними, а останні п'ять років вкрай погіршилися, в зв'язку з тим, що відповідач регулярно вживає алкоголь та застосовує у відношенні до позивача фізичне та психологічне насильство, внаслідок цього позивач вважає, що існує загроза її життю та здоров'ю. З огляду на зазначене позивач просила суд: - скасувати усиновлення [PERSON], [INFO], громадянами усиновлювачами [PERSON] та [PERSON], здійснено за рішенням виконавчого комітету Залізничної районної ради народних депутатів м.Києва від 10.10.1983р. №1428; - внести зміни до актового запису №2418 від 27.10.1983 року, вчиненому відділом ЗАГСу Залізничного райвиконкому м. Києва про народження [PERSON], [INFO], на підставі рішення суду про скасування усиновлення та скасувати відомості про матір [PERSON] та батька [PERSON] і відновити попередні дані про батьків; змінити: в графі «Прізвище» замість «[PERSON]» змінити на «[PERSON]», в графі «ім'я» замість «[PERSON]» змінити на «[PERSON]» в графі «по батькові» замість «[PERSON]» змінити на «[PERSON]», в графі «народилася - число, місяць рік» замість «[INFO]» змінити на « [INFO]»; - визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]; - виселити [PERSON], [INFO], з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача в якій також вказано, що представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила, жодних заяв чи клопотань до суду не подавала. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 11 квітня 1969 року [PERSON] одружилася з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], видане 11.04.1969р. бюро ЗАГС Залізничного району м. Києва. Як зазначає позивач в позові, після смерті їхньої дитини, вони з чоловіком вирішили усиновити дитину, від якої відмовились батьки. Вбачається, що рішенням виконавчого комітету Залізничної районної ради народних депутатів м. Києва від 10.10.1983р. № 1428 їм було дозволено удочерити [PERSON], [INFO], від якої відмовилась її матір. При оформленні документів [PERSON] присвоєно: прізвище - [PERSON], ім'я - [PERSON], по батькові - [PERSON], днем народження дитини вважати [INFO]. 27.10.1983р. відділом ЗАГС Залізничного райвиконкому м. Києва було видано свідоцтво серії [NUMBER] про народження [PERSON], [INFO], в якому батьками записані позивач та її покійний чоловік. [INFO] чоловік позивача, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.08.2009р. серії [NUMBER]). Як зазначає позивач, стосунки позивача з прийомною донькою завжди були складними, а останні п'ять років вкрай погіршилися в зв'язку з тим, що відповідач регулярно вживає алкоголь, та застосовує у відношенні до позивача фізичне та психологічне насильство, внаслідок цього позивач вважає, що існує загроза її життю та здоров'ю. Випадки протиправних дій відповідача підтверджуються письмовими доказами - листами від 27.01.2014р., від 11.03.2014р.та довідкою Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві від 22.04.2014р. №279, куди позивач зверталась за захистом, а також постановами Солом'янського районного суду м. Києва від 20.01.2014р. та 20.03.2014р., винесеними за результатами розгляду адміністративних матеріалів відносно відповідача за ст. 173-2 КУпАП щодо вчинення нею насильства в сім'ї. Судом встановлено, що останній випадок застосування відповідачем фізичного насильства до позивача відбувся 12.07.2014р., що підтверджується наданими документами, а саме: витягом з кримінального провадження №12014100090005924, відкритого за ст. 125 ч. 1 КК України, протоколом допиту позивача та висновком експерта №193 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 14.07.2014р., яким встановлено наявність у позивача легких тілесних ушкоджень. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин, суд вважає доведеними факти неодноразового вчинення відповідачем насильства відносно позивача. З огляду на викладені обставини, позивач звернулась з вимогою про скасування усиновлення нею відповідача, на щ слід зазначити наступне. Згідно із ч. 1 ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 238 СК України скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття. Усиновлення може бути скасоване після досягнення дитиною повноліття, якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров'ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім'ї. За таких обставин, оскільки відповідач систематично застосовує до позивача фізичне та психологічне насильство, внаслідок чого існує загроза здоров'ю та життю позивача, суд визнає вказану вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Крім того, позивачем були заявлені вимоги про позбавлення відповідача права користування квартирою та її виселення, обґрунтовані необхідністю захисту здоров'я (як фізичного, так і психологічного) та життя позивача. Згідно із ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на відсильний характер припису ч. 2 ст. 405 ЦК України, суд вважає, що іншою підставою для позбавлення права користування житлом є норма ст. 157 ЖК України, відповідно до якої членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Оскільки відповідач зареєстрована та проживає в квартирі, що належить позивачу на праві власності, суд приходить до висновку про існування об'єктивної неможливості спільного проживання сторін спору в одній квартирі, на підставі чого суд вважає правомірними вимоги про виселення та позбавлення відповідача права користування квартирою позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. З урахуванням задоволення позову суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved