Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом обґрунтування якого здійснює змістом позовної заяви та просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Олішівка по вулиці Щорса, 4, який належав її матері [PERSON], яка померла 07 січня 1995 року; визнати за нею право власності на ощадні книжки серії Н №2992962 та серії АВ №6723999. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та дала пояснення по їх суті. Відповідач, Топорищенська сільська рада, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи в судове засідання свого представника не направила , а надіслала до суду листа в якому просить справу розглянути у відсутності її представника, що заявлений позов селищна рада визнає. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 525 ЦК України (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим-день зазначений в ст. 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що 07 січня 1995 року померла мати позивачки [PERSON] (а.с.12), після смерті якої залишилось спадкове майно житловий будинок № 4 по вул.. Щорса в с. Олішівка Володарськ-Волинського району Житомирської області (а.с.10), кошти на ощадних книжках. Спадкоємцем по закону є [PERSON] дочка спадкодавця, яка прийняла спадщину подавши заяву про прийняття спадщини до Володарсько-Волинської державної нотаріальної контори. З відмовою від прийняття спадщини до нотаріуса [PERSON] не зверталась. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] спадщини не прийняли про що свідчить лист нотаріуса (а.с.10). Однак [PERSON] не в змозі оформити спадщину в нотаріальній конторі через відсутність правовстановлюючих документів, тому що спадкодавець за життя не виготовила правовстановлюючих документів на будинок (а.с.8). Згідно довідки сільської ради будинок № 4 по вул.. Щорса в с. Олішівка, Володарсько-Волинського району, по погосподарській книзі зареєстрований за [PERSON], [INFO], яка померла 07 січня 1995 року. (а.с.10). Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами цивільної справи, а саме: свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.12), відмовою нотаріуса в оформленні спадщини (а.с.8), копією технічного паспорта на будинок (а.с.13-15), копією довідки про відсутність зареєстрованого майна (а.с.7), копією паспорта [PERSON] (а.с.9), довідкою виданою виконавчим комітетом Топорищенської сільської ради (а.с.10). Оскільки спадковий будинок був побудований більше 30 років тому, під час дії ЦК Української РСР в редакції 1963 року, діючим на той час законодавством не передбачено було реєстрацію будинків. Документом, що підтверджував право власності на будинок була погосподарська книга сільської ради, -2- то суд приходить до висновку, що покійна спадкодавець [PERSON] мала право власності на будинок № 4 по вулиці Щорса в с. Олішівка Володарсько-Волинського району, а відповідно суд визначає право власності на вищевказаний будинок за спадкоємцем, якими є [PERSON] Відповідно до ст. ст. 100,101 ЦК УРСР, яка діяла на той час, громадяни могли мати у власності житловий будинок, але глава 10 «Особиста власність» цього ж кодексу не повязувала наявність такого права з його обовязковою реєстрацією. Відповідно до Інструкції « Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР державній реєстрації підлягали тільки будинки на домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали. За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині задоволення права власності на житловий будинок №4 по вулиці Щорса в селі Олішівка Володарсько-Волинського району Житомирської області, підлягають до задоволення, оскільки спадкоємець належним чином прийняв спадщину. В задоволені позову в частині визнання права власності на ощадні книжки серії Н №2992962 та серії АВ №6723999 належить відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 3 ст. 34 Закону України « Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії - видають свідоцтва про право на спадщину; Із змісту досліджених в судовому засіданні документів слідує, що позивачка, прийнявши спадщину в порядку визначеному ЦК ( 1963 року) не зверталася до нотаріуса по питанню оформлення спадщини на вклади, не отримувала постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому в даному питанню відсутній спір, який давав би їй правота звернення до суду. Таким чином позивачка не використала встановлений в Україні позасудовий порядок оформлення спадщини.

Outcome: partial