Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, у якому просить просить збільшити розмір аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , які стягуються з [PERSON] на користь позивача на підставі судового наказу № 462/1253/18 виданого Залізничним районним судом м. Львова 18.06.2018 року, визначивши аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття та позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком їхньої малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . З 2013 року донька постійно проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, наскільки їй відомо, проживає у м. Києві за адресою: [ADDRESS] і з 2013 року абсолютно не цікавився життям їхньої дитини, не телефонував, не виявляв жодного бажання спілкуватись з донькою та приймати участь у її вихованні. Востаннє бачився з донькою, коли їй було 3,5 років, при чому ця зустріч була організована з її ініціативи, оскільки вона з донькою приїхала у Київ саме для того, щоб дитина побачилась з батьком. З того часу донька більше не бачилась з батьком, оскільки останній жодного разу не приїхав до Львова, не телефонував та жодним іншим чином не контактував з дитиною. Оскільки відповідач не бере участі у вихованні дитини, не відвідує її, не цікавиться її життям, не забезпечує належне виховання, лікування, розвиток дитини, внаслідок такої поведінки донька, якій на даний час виповнилось 9 років не знає та не пам`ятає свого батька, не виявляє будь яких почуттів щодо нього. Вважає, що змінити поведінку відповідача до доньки у кращу сторону неможливо, тому просить суд позбавити його батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] . Окрім того, зазначає, що відповідач також свідомо ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання доньки, оскільки присуджені з 07.03.2018 року судом аліменти у розмірі ј частки від заробітку (доходу) на дитину не сплачує взагалі, жодних коштів на дитину за весь час від відповідача не отримувала та станом на 01.01.2020 року, згідно розрахунку державного виконавця, заборгованість відповідача по аліментах становить 80 672, 69 грн. Оскільки факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обовязків є очевидним, а також враховуючи, що на даний час витрати на утримання дитини значно зросли просить збільшити розмір аліментів на доньку до 1/3 частки від його заробітку (доходу). Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 27.11.2020 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та розпочато підготовче провадження. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.02.2021 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржника [PERSON] , закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач, за її згодою допитана як свідок, у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним у позовній заяві, при цьому доповнила, що вони з відповідачем проживали разом у м. Києві близько двох років, однак після того, як він у 2013 році її вигнав, вона разом з донькою повернулась до Львова та по даний час проживає у своїх батьків. Донька проживає разом з нею. Вказує, що намагалась підтримувати з відповідачем відносини, неодноразово надсилала йому фотографії та відео доньки. У 2014 році вона з власної ініціативи організувала поїздку в Київ, для того, щоб донька мала змогу побачитись із батьком, але жодної зацікавленості зі сторони відповідача як батька до дитини вона не побачила. Намагаючись підтримувати зв`язок з відповідачем, вона ще до 2016 року сама телефонувала йому та надсилала відео, однак відповідач всі її спроби ігнорував. Життям дитини відповідач не цікавиться, жодної участі у її вихованні не бере, донька вже не пам`ятає батька і не запитує про нього. За весь час їхнього проживання у Львові адреси свого місця проживання з донькою вона не змінювала, але відповідач жодного разу не приїхав до доньки, не намагався з нею побачитись, не телефонував, хоча йому достеменно відомо і місце їхнього проживання, і всі контактні дані для того, щоб зв`язатись з ними. У 2017 році, коли вона хотіла відвезти дитину на відпочинок на море у Грецію, відповідач відмовив їй у наданні дозволу на виїзд доньки за кордон. Жодної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач також не надає, у 2018 році вона звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на доньку. Судовим наказом відповідача зобов`язано, починаючи з 07.03.2018 року, сплачувати аліменти у розмірі ј частки від його заробітку (доходу), однак по даний час жодних грошових коштів від нього не надходило, а видатки на дитину збільшились. Просить позов задоволити в повному обсязі. Представник позивача - адвокат Буловчак В.М. у судовому засіданні підтримав в повному обсязі позовну заяву, додатково пояснив, що на засідання органу та піклування Залізничної районної адміністрації з розгляду питання позбавлення батьківських прав відповідач жодного разу не з`явився, згідно висновку від 26.08.2020 року Залізнична районна адміністрація ЛМР як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Окрім того, відповідач не надає жодної фінансової допомоги на утримання доньки, дитина росте, окрім навчання у школі відвідує також різні гуртки, відповідно розмір витрат на її утримання постійно збільшується, тому просить збільшити розмір аліментів, призначених судовим наказом до 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав підтримала в повному обсязі, оскільки відповідач справді самоусунувся від виконання ним батьківських обовязків щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , матеріальної допомоги на її утримання не надає, на даний час його заборгованість зі сплати аліментів на доньку становить близько 86 000 грн., є висновок органу опіки та піклування згідно якого вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої доньки, [PERSON] . Щодо заявленої позовної вимоги про збільшення розміру аліментів, то при її вирішенні покладається на розсуд суду. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України», про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. У визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подав, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомив, заяви про поновлення строку для подання відзиву до суду також не подано. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача та представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані серед іншого піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] вид. 18.06.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві. Батьками [PERSON] вказано [PERSON] (згідно свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] від 26.07.2013 року змінила ім`я на [PERSON] ) та [PERSON] . Згідно довідки № 97 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої 22.09.2020 року ТОВ «Управляюча компанія «Нова оселя» та акта ЛКП «Нове» від 22.03.2020 року [PERSON] та [PERSON] , [INFO] проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Судовим наказом Залізничного районного суду м. Львова від 25.04.2018 року присуджено стягувати з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати, що стверджується довідкою Міністерства доходів та зборів, аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на утримання дитини, а саме: [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки від заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 07.03.2018 року. Постановою державного виконавця Соломянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у місті Київ Огородника Д.О. від 22.07.2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 462/1253/18 виданого 18.06.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] . В ході примусового виконання вказаного судового наказу відомості про боржника [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників, постановами заступника начальника Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ Москаленко О.П. від 30.01.2020 року накладено арешт на майно боржника [PERSON] , встановлено тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також встановлено тимчасове обмеження боржника у праві полювання, у праві виїзду за межі України та у праві керування транспортними засобами. Згідно розрахунку державного виконавця № 59464075 станом на 01.01.2020 року у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів з дня пред`явлення документа до примусового виконання у розмірі 80 672,69 грн. Частинами 4 та 5 ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 26.08.2020 року Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що відповідач з 2014 року не бачився та не спілкувався з донькою [PERSON] , хоча перешкод в цьому йому не чиниться, не цікавиться станом здоров`я, умовами проживання чи освітою доньки, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає, що підтверджується наступним. Так, згідно характеристики виданої завідувачем ЗДО № 166 за час перебування дитини [PERSON] у садочку 2014-2017 рр. батько не приймав жодної участі у навчально-виховному процесі дитини. Працівники ЗДО (вихователі, помічник вихователя, адміністрація) жодного разу його не бачили і з ним не знайомі. Дитина ніколи не згадувала про тата. Відповідно до характеристики на ученицю 3-Б класу СЗШ № 40 [PERSON] мама приділяє увагу навчанню та вихованню доньки. Приходить на батьківські збори, регулярно цікавиться успішністю та поведінкою дівчинки. Батько школу не відвідував, участі в шкільному житті ніколи не брав. Згідно характеристики на ученицю 4-Б класу СЗШ № 40 [PERSON] , батько дівчинки - [PERSON] , контакту зі школою, де вчиться дитина не підтримує, з класним керівником не спілкується і не відвідує батьківські збори. Дитину до школи приводять і забирають мати, бабуся та дідусь. Крім того, у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сестрою позивача, повідомила, що відповідач не спілкується з дитиною, не займається її вихованням, жодної матеріальної допомоги на утримання не надає, прохання сестри про надання фінансової допомоги ігнорував. Сестра з власної ініціативи у 2014 році організувала поїздку з донькою у м. Київ, щоб дитина побачилась з батьком, однак з того часу відповідач більше не спілкувався та не контактував з дитиною. Їй також, відомо, що відповідач у 2017 році не надав дозволу на виїзд дитини за кордон на відпочинок. Утриманням та вихованням доньки повністю займається позивач, відповідач дитину не вітає з днем народження, не дарує подарунків. У суді свідок [PERSON] , який є чоловіком сестри позивача, пояснив, що з відповідачем знайомий, однак не бачився з ним близько 7-8 років. Дитина позивача росла без батька, нею повністю опікується [PERSON] , дівчинка завжди доглянута, гарно вчиться, розвинута. Дитину бачить часто, 2-3 рази на місяць, буває на святкуваннях дня народження дитини, однак відповідача за місцем їхнього проживання ніколи не бачив, до Львова він жодного разу не приїжджав. Ніколи не чув, щоб [PERSON] згадувала про тата, наскільки йому відомо відповідач ніколи їй не телефонував. Будь якої фінансової допомоги на утримання доньки також не надає. Свідок повідомив також, що перебуваючи у Києві, зустрічався особисто з відповідачем, останній на деякі теми, що стосувались дитини не хотів спілкуватись. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача у частині позбавлення [PERSON] батьківських прав підставні та підлягають задоволенню, оскільки встановлені судом обставини та зібрані у справі докази свідчать про ухилення відповідача протягом тривалого часу, з 2014 року від виконання покладених на нього батьківських обов`язків, не займається донькою та не піклується про неї, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не цікавиться станом здоров`я чи успіхами доньки у навчанні, не проявляє інтересу до її фізичного, морального і духовного розвитку. Відповідач не бачиться та не спілкується з донькою, що в свою чергу, враховуючи її вік та тривалість часу, призвело до повної втрати зв`язків дитини із батьком саме у зв`язку із винною поведінкою відповідача, при цьому відсутні відомості, які б свідчили про чинення відповідачу перешкод у спілкуванні та побаченнях з дитиною, відтак, враховуючи, що дитина тривалий час не проживає з відповідачем, то такий захід як позбавлення його батьківських прав у даному випадку фактично не змінить ситуацію, яка вже склалась між батьком та дитиною протягом тривалого часу. Щодо заявленої позивачем позовної вимоги про збільшення розміру аліментів суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З наведеного, вбачається, що чинним законодавством передбачено чіткий перелік обставин, які можуть слугувати підставою для збільшення вже встановленого судом розміру аліментів, які підлягають стягненню. На обґрунтування заявленої вимоги про збільшення розміру аліментів позивач покликається на наявність заборгованості відповідача із сплати аліментів на доньку [PERSON] , [INFO] , відсутність будь якої фінансової допомоги зі сторони відповідача, а також вказує на те, що на даний час розмір витрат на утримання доньки значно зріс та для забезпечення її належного фізичного, культурного та духовного розвитку необхідні значні кошти. Разом з тим, на підтвердження заявлених обставин, позивачем не долучено до матеріалів справи жодного належного та допустимого доказу, матеріали справи не містять жодної інформації про зміну матеріального стану, зокрема у відповідача в бік покращення, та/або у позивача - в бік погіршення чи погіршення/поліпшення здоров`я когось із них. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, на підставі наведеного, враховуючи зібрані докази, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у задоволенні позовної вимоги про збільшення розміру аліментів, у зв`язку із відсутністю відомостей щодо зміни сімейного та/чи матеріальний стан або погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів чи виникнення інших обставин, що відіграють суттєву роль у житті позивача, відповідача чи їхньо, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, При цьому, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial