Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася 15.06.2020 р. до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частину нерухомого майна, компенсацію частки у майні та визнання права власності на частину нерухомого майна. Посилається на те, що [PERSON] , є власником частини квартири [ADDRESS] , а саме: 1/2 частка квартири належить їй на підставі дублікату договору дарування від 19.01.1995 року №3-262, виданого 22.01.2004 року Другою Полтавською державною нотаріальною конторою, яка зареєстрована Колективним підприємством Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 01 березня 2004 року записано в реєстрову книгу №125 за реєстровим №16940. 1/6 частка квартири належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.12.1995 року після померлого чоловіка [PERSON] , зареєстровано в реєстрі за №5-2718, яка зареєстрована Колективним підприємством Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 07.12.1999 року, записано в реєстрову книгу №125 за реєстровим №16940. Згідно вищевказаних правовстановлюючих документів загальна частка позивача в квартирі [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , що виготовлений Приватним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом 01 червня 2020 року, квартира №89 складається з наступних приміщень: коридор (1) пл. 9,1 кв.м., ванна (2) пл. 2,7 кв.м., вбиральня (3) пл. 1,4 кв.м., кухня (4) пл. 7,2 кв.м., кімната (5) пл. 17,8 кв.м., кімната (6) пл. 11,1 кв.м., лоджія пл. 2,4 кв.м.; загальна площа квартири становить 51,7 кв.м., житлова площа - 28,9 кв.м. Відповідно до довідки від 12.06.2020 року за №4942, [PERSON] має право власності на 2/3 частки (1/2 частка+1/6 частка) квартири [ADDRESS] на підставі дублікату договору дарування від 19.01.1995 року №3-262 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.12 1995 року за №5-2718. Згідно проведеного обстеження нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, реставрація - відсутні. Згідно довідки від 12.06.2020 року за №4941, загальна площа по квартирі змінилась в зв`язку з оздобленням стін, уточненням лінійних розмірів, перерахунку площі застекленої лоджії, що згідно з Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна від 24.05.2001 року зі змінами не є самочинним. Інша 1/3 частина квартири залишається відкритою для подання документів синами померлого чоловіка позивачки: [PERSON] та [PERSON] , які є відповідачами по справі та мають право по 1/6 частці кожен на вищевказану квартиру. Відповідачі не є спільними дітьми позивачки і померлого [PERSON] та [PERSON] являються синами померлого чоловіка позивачки від першого шлюбу. Вони вже 21 рік вони не намагаються оформлювати документи на квартиру, не сплачують за комунальні платежі та не доглядають за майном, що унеможливлює для позивача розпорядитися своєю часткою в квартирі, не може отримати в письмовій формі ні згоди, ні відмови інших співвласників від переважного права перед особами на купівлю частки у квартирі, що і змусило її звернутися до суду з позовом. Загальна площа оспорюваної квартири складає 51,7 кв.м., відповідачі, які мають по 1/6 частці квартири мають право користуватися площею 8, 6 кв. м. кожен, що значно менше від норми жилої площі встановленою законом, тобто частка кожного є незначною та може бути припиненою. 1/3 частка квартири є річчю неподільною, тому не може функціонувати як окремий об`єкт права власності. Крім того, у правовстановлюючому документі позивача на квартиру, а точніше в реєстровому написі на свідоцтві про право на спадщину за законом від 07.12 1995 року зроблена помилка у її по-батькові «Клементіївною» замість правильного « [PERSON] », тобто під час текстового набору реєстраційного напису на правовстановлюючому документі - свідоцтві про право на спадщину за законом від 07.12 1995 року була надрукована зайва буква «ї». Написання по-батькові позивача в самому свідоцтві про право на спадщину за законом та в паспорті збігається, що підтверджує правильність по-батькові « [PERSON] ». Така ж помилка наявна і в дублікаті договору дарування від 19.01.1995 року №3-262, виданого 22.01.2004 року Другою Полтавською державною нотаріальною конторою та реєстраційному посвідченні, яке проводило БТІ, тому для належного володіння, користування та розпорядження своїм майном позивачу необхідно встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, в яких були допущені помилки не з вини позивача. Згідно паспорта громадянина України та ідентифікаційного податкового номеру позивач має по-батькові « [PERSON] ». В паспорті позивача на сторінці «11» наявна відмітка про прописку від 06.05.92 року за адресою [ADDRESS] . Позивач реєстрована за даною адресою і до сьогодні. Тобто в період видачі свідоцтва про право на спадщину та дублікату договору була зареєстрована за цією адресою, яка також вказана в правовстановлюючих документах, тобто ні паспортний документ, ні свої особисті дані [PERSON] не змінювала, що свідчить про наявність помилки не з вини позивача. Вищевказані докази підтверджують факт належності правовстановлюючого документу позивачу та наявну помилку в написанні її по-батькові Клементіївна» замість правильного по-батькові « [PERSON] ». Прохала визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею квартири 51,7 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м. Припинити право власності [PERSON] та [PERSON] на 1/3 частку ( по 1/6 частці кожного ) квартири [ADDRESS] , загальною площею квартири 51,7 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м. та компенсувати [PERSON] вартість 1/6 частини і [PERSON] вартість 1/6 частини квартири [ADDRESS] , у розмірі 43083 гривні 50 коп. кожному за рахунок коштів внесених на депозитний рахунок суду. Встановити факт належності правовстановлюючих документів [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), а саме: належності їй дублікату договору дарування від 19.01.1995 року №3-262, виданого їй (замість втраченого договору дарування від 19.01.1995 року ) 22.01.2004 року Другою Полтавською державною нотаріальною конторою, що зареєстровано Колективним підприємством Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 1 березня 2004 року, записано в реєстрову книгу №125 за реєстровим №16940 з часткою у власності - 1/2 частка квартири [ADDRESS] та належності їй свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.12.1995 року після померлого чоловіка [PERSON] , зареєстровано в реєстрі за №5-2718, що зареєстровано Колективним підприємством Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 07.12.1999 року, записано в реєстрову книгу №125 за реєстровим №16940 з розміром у власності - 1/6 частка квартири [ADDRESS] . 23.06.2020 р. судом відкрито провадження по справі. 29.09.2020 р. судом закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 29.09.2020 р. в якості забезпечення виконання, в подальшому рішення суду по даній справі, ухвалою суду зобов`язано [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , покласти на депозитний рахунок суду кошти в сумі 86167 грн. в рахунок відшкодування [PERSON] та [PERSON] вартості кожному 1/6 частини квартири [ADDRESS] по 43083,50 грн. кожному. Кошти на депозитний рахунок суду надійшли, що підтверджується квитанцією про внесення коштів № 40 від 01.10.2020 р. в АТ «Ощадбанк» . Представник позивача- адвокат Кулішов В.П. надав заяву про розгляд справи без його та участі позивача. Позов підтримують в повному обсязі, прохали задовольнити. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, викликалися через оголошення на сайті. Суд про причину своєї неявки не повідомили. Відзвив на адресу суду не направили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову посилаючись на таке. Встановлено, що [PERSON] , є власником частини квартири [ADDRESS] , а саме: 1/2 частка квартири належить їй на підставі дублікату договору дарування від 19.01.1995 року №3-262, виданого 22.01.2004 року Другою Полтавською державною нотаріальною конторою, яка зареєстрована Колективним підприємством Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 01 березня 2004 року записано в реєстрову книгу №125 за реєстровим №16940. 1/6 частка квартири належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.12.1995 року після померлого чоловіка [PERSON] , зареєстровано в реєстрі за №5-2718, яка зареєстрована Колективним підприємством Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 07.12.1999 року, записано в реєстрову книгу №125 за реєстровим №16940. Згідно вищевказаних правовстановлюючих документів загальна частка позивача в квартирі [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , що виготовлений Приватним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом 01 червня 2020 року, квартира №89 складається з наступних приміщень: коридор (1) пл. 9,1 кв.м., ванна (2) пл. 2,7 кв.м., вбиральня (3) пл. 1,4 кв.м., кухня (4) пл. 7,2 кв.м., кімната (5) пл. 17,8 кв.м., кімната (6) пл. 11,1 кв.м., лоджія пл. 2,4 кв.м.; загальна площа квартири становить 51,7 кв.м., житлова площа - 28,9 кв.м. Відповідно до довідки від 12.06.2020 року за №4942, [PERSON] має право власності на 2/3 частки (1/2 частка+1/6 частка) квартири [ADDRESS] на підставі дублікату договору дарування від 19.01.1995 року №3-262 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.12 1995 року за №5-2718. Згідно проведеного обстеження нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, реставрація - відсутні. Згідно довідки від 12.06.2020 року за №4941, загальна площа по квартирі змінилась в зв`язку з оздобленням стін, уточненням лінійних розмірів, перерахунку площі застекленої лоджії, що згідно з Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна від 24.05.2001 року зі змінами не є самочинним. Інша 1/3 частина квартири залишається відкритою для подання документів синами померлого чоловіка позивачки: [PERSON] та [PERSON] , які є відповідачами по справі та мають право по 1/6 частці кожен на вищевказану квартиру. Відповідачі не є спільними дітьми позивачки і померлого [PERSON] та [PERSON] являються синами померлого чоловіка позивачки від першого шлюбу. Вони вже 21 рік вони не намагаються оформлювати документи на квартиру, не сплачують за комунальні платежі та не доглядають за майном, що унеможливлює для позивача розпорядитися своєю часткою в квартирі, не може отримати в письмовій формі ні згоди, ні відмови інших співвласників від переважного права перед особами на купівлю частки у квартирі, що і змусило її звернутися до суду з позовом. Загальна площа оспорюваної квартири згідно технічного паспорту виготовленого станом на 01 червня 2020 року ПП БТІ «Інвентаризатор» на квартиру [ADDRESS] складає 51,7 кв.м. Відповідачі, які мають по 1/6 частці квартири мають право користуватися площею 8, 6 кв. м. кожен, що значно менше від норми жилої площі встановленою законом, тобто частка кожного є незначною та може бути припиненою. 1/3 частка квартири є річчю неподільною, тому не може функціонувати як окремий об`єкт права власності. Тому позивач прохала припинити право власності відповідачів на 1/ 3 частку у квартирі [ADDRESS] , та компенсувати їм вартість 1/ 6 частини кожному в грошовому еквіваленті. Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Також статтею 365 ЦК України передбачено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 16.01.2012 року по справі № 6-81кс11 (№ в ЄДРСРУ 21355285), від 15.05.2013 року по справі № 6-37цс13 (№ в ЄДРСРУ 31701323) та від 02.07.2014 року по справі № 6-68цс14 (№ в ЄДРСРУ 39783878), по справі №6-1943цс16. Оскільки незначна частка є оціночним поняттям, тому при вирішенні даного спору, суд звертає увагу на те, що згідно ст. 47 Житлового кодексу Української РСР, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Виходячи із загальної площі оспорюваної квартири, а саме 51,7 кв.м., відповідачі, які мають по 1/6 частці квартири мають право користуватися загальною площею 8, 6 кв. м. кожен, що значно менше від норми жилої площі встановленою законом, тобто частка кожного є незначною та може бути припиненою в розумінні ст. 365 ЦК України. На підтвердження неподільності речі ( 1/3 частки квартири) суду надаю висновок експертного будівельно-технічного дослідження щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна за адресою- [ADDRESS] , від 15 червня 2020 року, складеного експертом [PERSON] , згідно якого встановлено, що виділити в натурі 1/ 3 частку у квартирі [ADDRESS] , що належить [PERSON] та [PERSON] виділити в натурі немає можливості. Оскільки 1/3 частка квартири є річчю неподільною, тому не може функціонувати як окремий об`єкт права власності. Отже позивачем дотримані всі вимоги закону стосовно припинення права власності співвласника на частку у спільній сумісній власності. Водночас при визначенні судом розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з однієї сторони на користь іншої, необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в абз. 3 п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», відповідно до яких розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Згідно звіту про визначення оціночної (ринкової) вартості майна від 12.06.2020 року, що є об`єктом оцінки, а саме: квартира [ADDRESS] , оціночна ринкова вартість 1/3 частки даної квартири становить 86167, 00 гривень. Дану суму позивачем буде внесено на депозитний рахунок суду на виконання приписів статті 365 ЦК України. Тобто кожному із співвласників повинно бути відшкодовано компенсацію його частки в квартирі в розмірі 43083 гривні 50 коп. кожному з депозитного рахунку суду, кошти на який попередньо внесені позивачем. [PERSON] , в силу ст.362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на купівлю частки за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Позивач не може розпорядитися своєю власністю, так як не може отримати в письмовій формі ні згоди, ні відмови інших співвласників від переважного права перед особами на купівлю частки у квартирі, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом. Крім того, у правовстановлюючому документі позивача на квартиру, а точніше в реєстровому написі на свідоцтві про право на спадщину за законом від 07.12 1995 року зроблена помилка у її по-батькові «Клементіївною» замість правильного « [PERSON] », тобто під час текстового набору реєстраційного напису на правовстановлюючому документі - свідоцтві про право на спадщину за законом від 07.12 1995 року була надрукована зайва буква «ї». Написання по-батькові позивача в самому свідоцтві про право на спадщину за законом та в паспорті збігається, що підтверджує правильність по-батькові « [PERSON] ». Така ж помилка наявна і в дублікаті договору дарування від 19.01.1995 року №3-262, виданого 22.01.2004 року Другою Полтавською державною нотаріальною конторою та реєстраційному посвідченні, яке проводило БТІ, тому для належного володіння, користування та розпорядження своїм майном позивачу необхідно встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, в яких були допущені помилки не з вини позивача. Згідно паспорта громадянина України та ідентифікаційного податкового номеру позивач має по-батькові « [PERSON] ». В паспорті позивача на сторінці «11» наявна відмітка про прописку від 06.05.92 року за адресою [ADDRESS] . Позивач реєстрована за даною адресою і до сьогодні. Тобто в період видачі свідоцтва про право на спадщину та дублікату договору була зареєстрована за цією адресою, яка також вказана в правовстановлюючих документах, тобто ні паспортний документ, ні свої особисті дані [PERSON] не змінювала, що свідчить про наявність помилки не з вини позивача. Вищевказані докази підтверджують факт належності правовстановлюючого документу позивачу та наявну помилку в написанні її по-батькові Клементіївна» замість правильного по-батькові « [PERSON] ». На підставі викладеного, беручи до уваги, що [PERSON] дотримані всі вимоги закону стосовно припинення права власності співвласників на частку у спільній сумісній власності, вона має переважне право на купівлю частки 1/3 у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , та компенсувала вартість 1/ 6 частки кожному з відповідачів у грошовому еквіваленті, поклавши кошти на депозитний рахунок суду, крім того, враховуючи, що в матеріалах справи маються докази, які підтверджують факт належності дублікату договору дарування від 19.01.1995 року № 3-262, виданого їй 22.01.2004 р. замість втраченого, Другою полтавською державною нотаріальною конторою, позивачу та наявну помилку в написанні її по -батькові, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved