Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, у якому із врахуванням зменшених позовних вимог просила стягувати з відповідача [PERSON] щомісячно на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі по 200 гривень щомісячно на кожну дитину окремо. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що 29.08.2005 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Пилипоолександрівські сільській раді, Віньковецького району Хмельницької області, актовий запис № 7. Від шлюбу у подружжя народились дві доньки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 05.06. 2015 року сторони розірвали шлюб, і з того часу відповідач участі у вихованні дітей не бере, коштів на їх утримання не надає,тому позивач самостійно займається їх вихованням та матеріальним забезпеченням, і змушена звертатись до суду за захистом своїх прав. У судове засідання 17.05.2016 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у суд на розгляд справи не з'явився, причини неявки не повідомляв, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. У зв'язку з тим, що за місцем реєстрації в [ADDRESS], він відсутній, судова повістка про дату і час проведення судового засідання згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України йому надсилалась через орган місцевого самоврядування - Пилипоолександрівську сільську раду. 17 травня 2016 року справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Віньковецького районного суду від 05.06.2015 року розірвано. В період шлюбного життя у сторін народились дві дочки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], в яких відповідач [PERSON] записаний батьком. Із позовної заяви слідує, що після розірвання шлюбу відповідач відсторонився від участі у житті та вихованні дітей, не надає на їх утримання ніякої матеріальної допомоги. Відповідно до довідки Охрімовецької сільської Ради Віньковецького району від 30.03.2016 року № 394, [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір`ю [PERSON], та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно з приписами ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Із матеріалів справи слідує, що відповідач не працює, у нього відсутні стабільні доходи, позивачка просить стягувати аліменти у визначеній сумі, тому суд доходить висновку про необхідність присудження аліментів у тверді грошові сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує як стан здоров'я та матеріальне становище дітей, їх вік, потреби для забезпечення духовного та фізичного розвитку, так і стан здоров'я та матеріальне забезпечення платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі,розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, враховуючи, що [PERSON] просить стягувати із відповідача аліменти у розмірі по 200 гривень щомісячно, а відомостей про працевлаштування [PERSON] та отримання ним регулярних доходів у судовому засіданні не отримано, суд вважає за необхідне присудити аліменти у тверді грошові саме у такому розмірі у межах заявлених позовних вимог. В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Крім того, згідно ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674- VІ із відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved