Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на те, що тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Сімейне життя не склалось, у зв`язку з різними поглядами, характерами, втратою почуттів любові та розуміння. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з відповідним позовом, в якому просила шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвати. До початку судового засідання позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, а справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 11.09.20 постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що між сторонами 24.10.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі було укладено шлюб, про що видане відповідне Свідоцтво про шлюб. Від шлюбу у сторін народився спільний син - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом запису актів громадянського стану Гагаринського району міста Севастополя Управління запису актів громадянського стану міста Севастополя, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 22.10.2015 року. Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу, 27.01.2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Тобто позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.01.2018 року. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Частина 2 ст. 104 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Разом з тим, в матеріалах справи містяться докази того, що шлюб між сторонами було розірвано, про що видано відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. Сторони скористались своїм правом на розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території України - м. Севастополь. Так, відповідно до наданих Свідоцтв, громадянин Російської Федерації [PERSON] та громадянка Російської Федерації [PERSON] на підставі рішення Гагаринського районного суду м. Севастополя розірвали шлюб 22.10.2015 року. Більше того, громадянка Російської Федерації [PERSON] скористалась своїм правом та уклала новий шлюб з громадянином Російської Федерації [PERSON] [INFO] . При цьому, слід зазначити, що судом не враховується стаття 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки [PERSON] скористалась своїм правом на реєстрацію шлюб як громадянка Російської Федерації. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову та ухвалення рішення про розірвання вже припиненого шлюбу. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 115, 180-183, 185, 191 СК України, та

Outcome: dismissed