Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа: Нововолинський МВ ДВС ГТУЮ у Волинській області, про зняття арешту з майна. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що звернулась до приватного нотаріуса з консультацією щодо відчудження її майна, що належить їй на праві власності, однак зіткнулася з неможливістю відчужувати належне їй нерухоме майно, в звязку з накладенням арешту та заборони відчуження на усе її нерухоме майно. На підтвердження зазначеного отримала Витяг з Єдиного реєстру заборон відчужень об єктів нерухомого майна, відповідно до даного витягу - арешт накладено ВДВС Нововолинським МУЮ по виконавчому провадженні №30854681 від 25.01.2012р. Відповідно до Відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, зазначено «обєкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно боржника», нерухоме майно, що належить їй на праві власності складається з квартири за адресою: Волинська обл., м. Нововолинськ, 15-й мікрорайон[ADDRESS] та земельної ділянки за адресою: Волинська обл., м. Нововолинськ, вулиця Данила Галицького, земельна ділянка 9. Позивач вказує, що 19 серпня 2017 року звернулась із заявою до Нововолинського МВ ДВС про зняття арешту з її майна, на що отримала відповідь за №19177 від 31.08.2017р., в якій зазначалося, що у 2012 році було відкрите виконавче провадження за №30854681 про стягнення з неї як солідарного боржника на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 107 609,27 грн. Також у вказаній відповіді було зазначено про неможливість зняття арешту з її майна Нововолинським МВДВС через те, що виконавчий документ, при примусовому виконанні якого був накладений арешт на її майно, був повернений ПАТ КБ «ПриватБанк» з правом його повторного предявлення та повернутий стягувану на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). Позивач зазначає, що їй відомо що у червні-липні 2013 року було погашено заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» основним боржником. У звязку з цим 10 липня 2013 року вона звернулась в ПАТ КБ «ПриватБанк» за довідкою про відсутність у неї заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанком». Оскільки права позивача як власника на розпорядження її майном порушуються, звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав. Просить суд зняти арешт та заборону відчуження зі всього майна, накладений постановою про відкриття виконавчого провадження №30854681 від 25 січня 2012 року головним державним виконавцем ВДВС Нововолинського МУЮ [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові, просить позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, подавши до суду письмове заперечення, в подальшому подавши до суду відзив, просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у заперечені та відзиві. Вважає ПАТ КБ «Приватбанк» неналежним відповідачем у справі, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» не повинен відповідати за даним позовом, оскільки рішенням про накладення арешту приймалось державним виконавцем та ним накладався арешт, тому підстав для задоволення позовних вимог немає. Представник третьої особи Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. \~ Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є підставні і підлягають до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що квартира за адресою: Волинська обл., м. Нововолинськ, 15-й мікрорайон[ADDRESS]; земельна ділянка за адресою: Волинська обл., м. Нововолинськ, вулиця Данила Галицького, земельна ділянка 9 належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.3). Судом встановлено, що згідно постанови державного виконавця ВДВС Нововолинського МУЮ [PERSON] №30854681 від 25.01.2012 року накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON], реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна №12092075 від 25.01.2012 року, зареєстровано реєстратором: Волинська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 43005, [ADDRESS] (а.с.3-5). Із листа-відповіді Нововолинського МВ ДВС ГТУЮ у Волинській області від 31.08.2017 року №19177 на заяву [PERSON] від 19.08.2017 року щодо зняття арешту з майна та витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №30854681 при примусовому виконанні виконавчого листа №2/0312/991 від 16.01.2012 року виданного Нововолинським міським судом Волинської області про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 107609,27 грн., за яким державним виконавцем з метою забезпечення виконання рішення суду одночасно з відкриттям виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника, за результатами проведених виконавчих дій виконавчий документ був повернений стягувачу з правом його повторного предявлення на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна), тому відділ позбавлений законної можливості зняття арешту з майна (а.с.6, 25-26). Із довідки виданої ПАТ КБ «Приватбанк» від 10.07.2013 року №724870 встановлено, що [PERSON] станом на 10.07.2013 року не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.7). Із довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 15.01.2018 року встановлено, що [PERSON] станом на 15.01.2018 року не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.31). Із довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 16.03.2018 року встановлено, що [PERSON] станом на 16.03.2018 року не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.51). Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. У відповідності до ст. 59 Закону майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчихпровадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] згідно договору дарування квартири від 23.08.2017 року належить на праві власності квартира за адресою: 15-й мікрорайон, 17/47 в м. Нововолинську, Волинської області, згідно свідоцтва про право власності від 19.07.2013 року належить на праві приватної власності земельна ділянка за адресою: вул. Данила Галицького, м. Нововолинськ, Волинська обл., земельна ділянка 9, тому суд позов задовольняє та скасовує арешт та заборону відчуження зі всього нерухомого майна боржника [PERSON], накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження №30854681 від 25 січня 2012 року головним державним виконавцем ВДВС Нововолинського МУЮ [PERSON] на все нерухоме майно боржника [PERSON]

Outcome: approved