Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], третя особа: ПАТ «ПРОСТО - страхування» про стягнення матеріальних збитків завданих у наслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов обґрунтований тим, що 3 квітня 2015 року близько 17 год. 45 хв. [PERSON] в м. Умані Черкаської області по вул. Заводській керуючи автомобілем [NUMBER] в порушення вимог п.п. 2.3б, 12.1 ПДР України, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, в результаті чого трапилося зіткнення з автомобілем марки HYUNDAI моделі ACCENT, державний номерний знак [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку під керуванням [PERSON] та який належить їй. Внаслідок ДТП належний їй автомобіль отримав значні механічні пошкодження, чим було заподіяно матеріальних збитків. Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 6 травня 2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відшкодувати матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП у наслідок пошкодження належного їй автомобіля відповідач категорично відмовляється. У результаті ДТП їй було заподіяно матеріальні збитки в розмірі 131813,75 грн. На підставі договору від 06.04.2015 року, укладеного між [PERSON] та субєктом оціночної діяльності СПД-фізичною особою [PERSON], було визначено вартість матеріального збитку, завданого автомобілю [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП. Згідно звіту № 06/04-238 про оцінку автомобіля [NUMBER], складеного 3 листопада 2015 року, вартість матеріального збитку, завданого їй як власнику автомобіля, в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 27 серпня 2015 року складає 131\~813,75 грн., з яких 119\~424,01 грн. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу та 12389,74 грн. втрата товарної вартості транспортного засобу. Оскільки відповідач відмовився відшкодувати завданий матеріальний збиток, вона за власні кошти в сумі 32\~747,27 грн., а також кошти страховика в особі АТ «Просто - страхування» в сумі 73657,49 грн. провела відновлювальний ремонт автомобіля. Наведена обставина підтверджується актом виконаних робіт № БА000000490 від 27.08.2015, виданого ДП «БАЗІС АВТО» та заявою про виплату страхового відшкодування. У відповідності до акту виконаних робіт № БА000000490 від 27.08.2015, виданого ДП «БАЗІС АВТО», вартість відновлювальних робіт, у тому числі запчастин склала 106\~306,81 грн. З урахуванням викладеного, розмір матеріальних збитків заподіяних відповідачем становить: 32747,27 грн. вартість відновлювальних робіт та запчастин оплачених нею, 12389,74 грн. втрата товарної вартості транспортного засобу, а всього 45137,01 грн.. Крім того нею було понесені судові витрати на загальну суму 6151,21 грн. з яких: 551,21 грн. судовий збір, 4800 грн. витрати на правову допомогу, 800 грн. вартість проведення оцінки автомобіля. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задоволити, пояснюючи, що ДТП відбулося 03.04.2015 року за участю відповідача [PERSON] та її чоловіка [PERSON]. Сума збитків, згідно акту виконаних робіт складає 106\~306, 81 грн. з яких: 73\~657, 49 грн. сплачено кошти страховою компанією АТ «Просто - страхування», а 32\~747, 27 грн. сплачено кошти нею особисто. Про обставини ДТП та яким чином проводилися виплати страхового відшкодування їй особисто не відомо, оскільки цими питаннями займався її чоловік [PERSON]. Сервісну книжку автомобіля вона надати на даний час не може. Автомобіль на ремонт було транспортовано 15.05.2015 року. Після ДТП автомобіль самостійно рухатися не міг. Їй відомо, що страховою компанією було виплачено 49490,00 грн. як страхове відшкодування, а 24\~167, 49 грн. перераховано відповідачем. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити, вказуючи, що в результаті ДТП позивачу було заподіяно матеріальні збитки в розмірі 131\~813, 75 грн., що підтверджується звітом № 06/04-238 від 03.11.2015 року. З даної суми 119424,01 грн. вартість відновлювального ремонту автомобіля, 12389,74 грн. втрата товарної вартості автомобіля. Згідно акту виконаних робіт № БА000000490 від 27.08.2015 року, виданого ДП «Базіс Авто», вартість відновлювальних робіт, у тому числі запчастин склала 106\~306,81 грн. Відновлювальний ремонт автомобіля проводився за кошти позивача в сумі 32\~747,27 грн. та кошти страховика в особі АТ «Просто-страхування» в сумі 73657,49 грн.. Тому вважає, що з відповідача підлягають стягненню матеріальні збитки на загальну суму 45137,01 грн. з яких: 32\~747,27 грн. вартість відновлювальних робіт та запчастин оплачених позивачем та 12\~389,74 грн. втрата товарної вартості автомобіля. Відповідач жодних дій по відшкодуванню матеріальних збитків не вчинив, кошти в сумі 24167,49 грн., які він перерахував на рахунок АТ «Просто страхування» були стягненні в порядку регресу та ніякого відношення до виплати страхового відшкодування [PERSON] не мають. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив суд в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні вказала, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Пояснила, що 03.04.2015 року сталося ДТП за участю автомобіля [PERSON] та автомобіля HYUNDAI, власником якого є позивач [PERSON], яка 11.12.2014 року уклала договір страхування автотранспортного засобу з АТ «Просто - страхування». Після ДТП співробітниками АТ «Просто - страхування» складено акт, відповідно до якого страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль позивача складає 73657 грн. 49 коп.. Згідно договору [PERSON] з ПрАТ «СТ Іллічівське» передбачено відшкодування матеріального збитку третім особам в розмірі 49490 грн.. Дана сума страховою компанією була сплачена [PERSON]. 03.04.2015 року АТ «просто-страхування» складено претензію, яка направлена [PERSON] 17.09.2015 р. і відповідно до якої, з урахуванням вимог цивільного законодавства, він повинен був доплатити [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди, різницю коштів в розмірі 24167 грн. 49 коп. 29.09.2015 року між [PERSON] та АТ «Просто-страхування» укладено угоду про погашення суми боргу, відповідно до якої домовилися, що [PERSON] добровільно відшкодує різницю коштів в розмірі 24167 грн. 49 коп.. Вимоги, претензії та угоди [PERSON] виконано в повному обсязі 23.11.2015 року на зазначений в угоді банківський рахунок перераховано грошові кошти в розмірі 24167 грн. 49 коп. Таким чином [PERSON] повністю виконав свої обовязки щодо відшкодування шкоди [PERSON]. Крім того, позовна заява не підлягає задоволенню у звязку із фактом фальсифікації, допущеної позивачем при підготовці та подачі позову. Після ДТП [PERSON] звернулася до субєкта оціночної діяльності [PERSON] по питанню проведення оцінки пошкодженого в наслідок ДТП її автомобіля. [PERSON] 06.04.2015 року було проведено відповідну оцінку зазначеного автомобіля, про що 28.04.2015 р. складено звіт про оцінку автомобіля № 06-04-237, відповідно до якого встановлено вартість відновлювального ремонту 95941 грн. 06 коп.. У звіті оцінювач відмітив, що звіт складено 28 квітня 2015 р., а оцінка проводилась 06 квітня 2015 року. Не відомо по якій причині, на яких підставах та відповідно до яких норм права, 03.11.2015 року [PERSON] склав повторний звіт № 06/04-238 про оцінку автомобіля HYUNDAI, який належить на праві приватної власності позивачу. В цьому звіті [PERSON] зазначив, що оцінка автомобіля проводилась 06 квітня 2015 року. Таким чином самим оцінювачем зазначено, що оцінка проведена в один і той же день, однак звіти про оцінку вказують на різні суми завданої шкоди. При складанні звіту № 06/04-238 від 03.11.2015 року оцінювач зависив ціни на деякі запчастини та вартість ремонтних робіт. Посилаючись на акт виконаних робіт оцінювач включив у звіт від 03.11.2015 р. вартість автозапчастин, які не були пошкоджені під час ДТП, такі як ліва фара; рульове колесо, передня панель в зборі, що підтверджується протоколами огляду транспортного засобу від 06.04.2015 р. і 14.04.2015 р.. Даний факт також вказує, що звіт № 06/04-238 від 03.11.2015 року сфальсифіковано, він є неналежним доказом по справі. Крім того у звіті від 03.11.2015 р. відмічено, що дана оцінка проводилась на підставі договору, що був укладений 06.04.2015 року між [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до чинного законодавства замовити оцінку майна має право тільки його власник, тому не зрозуміло, чим керувався [PERSON] укладаючи договір про оцінку автомобіля із сторонньою людиною. В судовому засіданні представник АТ «Просто-страхування» пояснив, що 11 грудня 2014 року між позивачем, [PERSON] та АТ «Просто-страхування» був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу стосовно автомобіля марки HYUNDAI, відповідно до додаткової угоди № 1, було внесено зміни до договору у звязку з отриманням постійного д/н. 4 квітня 2015 року до АТ «Просто-страхування» з заявою про подію, звернувся представник страхувальника [PERSON] та пояснив, що 03 квітня 2015 року приблизно 17 год. 45 хв. відбулося ДТП за участю забезпеченого автомобіля [NUMBER] та автомобіля [NUMBER]. Виконуючи взяті на себе зобовязання 6 квітня 2015 року за участю усіх зацікавлених сторін, та за кошти страхової компанії був проведений огляд та дефектування вищезазначеного автомобіля [NUMBER]. Відповідно до звіту № 06/04-237 від 28 квітня 2015 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER], становить 95941,06 грн. Згідно рахунку-фактури № БА 000001251 від 07.04.2015 р. ДП «[PERSON] - Авто», вартість ремонтних робіт зазначеного автомобіля становить 123 3888,06 грн. Відповідно до умов договору страхування на дату його укладення, ринкова вартість автомобіля [NUMBER], становила 208000,00 грн., а станом на момент звернення представника позивача до страхової компанії з повідомленням про подію, відповідно до Звіту № 06/04-237 від 28 квітня 2015 року, становила 261798,80 грн. тобто на момент події автомобіль збільшив свою вартість та був не до страхований на 21%. Оскільки автомобіль є не до страхований на 21% то страхова компанія відповідно до умов договору страхування застосувала пропорцію. Пропорційне зменшення становить 0,66%. Крім того при розрахунку страхового відшкодування були виключені ряд позицій, а саме: заміна партроників (не входить в комплектацію та не застраховано як додаткове обладнання); ремонт та фарбування дверки передньої правої (не відноситься до даної події удар в передню частину ТЗ); заміна кришки дзеркала правого (не відноситься до даної події удар в передню частину ТЗ); ремонт та фарбування дверки передньої лівої (не відноситься до даної події удар в передню частину ТЗ, крім того остання взагалі неушкоджена ). Всього не погоджено ремонтних робіт та деталей на 11785, 81 грн. Розрахунок страхового відшкодування виглядає наступним чином: 123\~388,06 грн. вартість ремонтних робіт відповідно до рахунку фактури № БА000001251 від 07.04.2015 р. - 11785,81 грн. вартість ремонтних робіт та запчастин, що не були погоджені страховою компанією = 11602,25 грн. та відповідно до коефіцієнта пропорційності 0,66% розмір страхового відшкодування становить 73657,49 грн. 27 квітня 2015 року до АТ «Просто- страхування» звернулася страхувальник, [PERSON], з заявою на виплату страхового відшкодування в розмірі 73657,49 грн. на рахунок ДП «[PERSON] - Авто». 29 квітня 2015 року був складений страховий акт, а 30 квітня 2015 р. платіжне доручення № 6681, зазначена сума була перерахована відповідно до заяви отримувача на ДП «Базіс-Авто». Після перерахування коштів АТ «Просто - страхування» звернулося до ПрАТ «СТ Іллічівське», де застраховано автомобіль [PERSON]. 49490 грн. перераховано було ПрАТ «СТ Іллічівське», а решту 24167,49 грн. було виплачено [PERSON] згідно угоди про погашення суми боргу. Розмір страхового відшкодування на суму 73657, 49 грн. погоджувався з [PERSON] та обговорювалися відповідно ті запчастини, які були пошкоджені не в даному ДТП, складався відповідний страховий акт та зазначена в ньому сума була виплачена. Судом встановлено, що 3 квітня 2015 року о 17 год. 45 хв. за участю автомобілів [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобілем [NUMBER], належного [PERSON], під керуванням [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина [PERSON] у вище вказаній ДТП підтверджена постановою Уманського міськрайонного суду від 06 травня 2015 року. Відповідно ст.61 ЦПК України: обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно п.3 ч.1 ст.11 ЦК України: підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Частиною 1 ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1 ч.2 даної статті визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; у ч.3 вказано, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно ч.3 ст.386 ЦК України: власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1167 ЦК України: майнова та моральна шкода, задана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 1187 ЦК України передбачено відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»: джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. У пункті 1 частини 1 ст.1188 ЦК України зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. [PERSON] в своєму позові ставить питання про стягнення з [PERSON], як винуватця ДТП, на її користь матеріальних збитків в сумі 45\~137,01 грн.. На підтвердження заявленої суми матеріальних збитків надала суду звіт № 06/04-238 про оцінку автомобіля [NUMBER], складеного 3 листопада 2015 року субєктом оціночної діяльності [PERSON], згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 27 серпня 2015 року складає 131813,75 грн.(а.с. 15) та додаток № 1 до звіту, ремонтну калькуляцію на суму 131813,75 грн. (а.с. 16-18). При цьому в матеріалах справи міститься ще однин звіт № 06/04-237 про оцінку автомобіля [NUMBER], складеного 28 квітня 2015 року субєктом оціночної діяльності [PERSON], згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 06 квітня 2015 року складає 95941,06 грн.(а.с. 112-122) та додаток № 1 до звіту, ремонтну калькуляцію на суму 95941,06 грн. (а.с. 123-128). Відповідно до акту виконаних робіт ДП «Базіс Авто» № БА000000490 від 27.08.2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] склала 106\~306,81 грн. (а.с. 28- 29). Відповідно до рахунку-фактури ДП «Базіс Авто» № БА 000001251 від 07.04.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] склала 123\~388,06 грн. (а.с. 140- 141). Відповідно до акту виконаних робіт № БА 000000490 від 27.08.2015 року, рахунку фактури № БА 000001251 від 07.04.2015 року та протоколів огляду транспортного засобу від 06.04.2015 року та від 14.04.2016 року (а.с. 129-131, 132-133), перелік пошкоджених запчастин різниться. Про що вказав в судовому засіданні і представник АТ «Просто-страхування», який зазначив, що при розрахунку страхового відшкодування були виключені ряд позицій на суму 11785,81 грн., які не повязані з подією ДТП за участю сторін у справі. Як вбачається з матеріалів справи, що не заперечувала в судовому засіданні позивач та її представник, сума страхового відшкодування на суму 73757 грн.49 коп. була узгоджена між АТ «Просто-страхування» та [PERSON] (а.с. 142) та перерахована на рахунок ДП «Базіс Авто» (а.с. 145). З претензії АТ «Просто-страхування» до [PERSON] та угоди про погашення суми боргу від 29.09.2015 року, вбачається, що відповідно до укладеного між [PERSON] та ПрАТ «СТ Іллічівське» договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ остання зобовязана виплатити страхове відшкодування в розмірі 49490,00 грн., різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 24167,49 грн. зобовязаний виплатити [PERSON] (а.с. 39). Згідно квитанції від 23.11.2015 року [PERSON] було перераховано на рахунок АТ «Просто-страхування» кошти в сумі 24167,49 грн. (а.с.43). Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 ЦПК України). Одночасно в ч. 2 ст. 57 ЦПК України вказано, що факти, що є доказом у справі встановлюються в т.ч. - на підставі висновків експертів. Згідно з вимогами ст. 66 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені в результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання задані судом. При цьому згідно з вимогами ст. 144 ЦПК України експертиза призначається судом ( ухвалою суду). Питання призначення експертизи в суді сторонами не піднімалось і зазначеного клопотання перед судом заявлено не було. В судовому засіданні суд дослідивши звіт № 06/04-238 від 03.11.2015 року та звіт № 06/04-237 від 28.04.2015 року вважає, що надані письмові документи не є доказом в розумінні ст. ст. 64,66 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На позивача покладений обовязок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України - позивач повинна була довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені нею обставини. Однак, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження суми завданої відповідачем матеріальної шкоди, що була вказана нею в позові. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed