Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з ПП «Гарант Енерго М» на її користь заборговані кошти з невиплаченої при звільненні з роботи заробітної плати на загальну суму 41600,71 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що в період з 06.11.2018 року по 18.11.2019 року вона перебувала у трудових відносинах з ПП «Гарант Енерго М» та звільнена за угодою сторін. В період її роботи, відповідачем було нараховано їй заробітну плату в загальній сумі 107272,38 грн. Однак, нараховану заробітну плату відповідачем було виплачено частково, а саме в розмірі 65671,67 грн. Станом на день звільнення її з роботи, не виплачена їй заробітна плата становить 41600,71 грн. На неодноразові звернення позивача про необхідність виплати заборгованої заробітної плати відповідач належним чином не відреагував та заборгованості не виплатив. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 10.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, а також витребувано у відповідача довідку по розмір заборгованості по заробітній платі [PERSON] . У судовому засіданні позивач підтримала позов, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не подав відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без його участі до суду не надходило. У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] з 06.11.2018 року по 18.11.2019 року працювала на посаді лаборанта хімічного аналізу хімічної лабораторії Новороздільської ТЕЦ ПП «Гарант Енерго М», що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] /а.с.6/. Наказом начальника відділу кадрів Новороздільської ТЕЦ №39/Кзв від 18.11.2019 року звільнено [PERSON] 18 листопада 2019 року з займаної посади за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України /а.с.7/. Як вбачається з довідки про доходи, виданої [PERSON] , остання працюючи на ПП «Гарант Енерго М» в період з листопада 2018 року по листопад 2019 року отримала дохід (було нараховано) на загальну суму 107272 гривні 38 копійок. Крім того, з виписки про надходження по банківській картці (рахунку) [PERSON] за період з 01.06.2018 року по 01.12.2019 року вбачається, що останній за вказаний період відповідачем було перераховано грошові кошти (зарплату) в загальному розмірі 65671,67 грн. /а.с.9-10/. Відтак, сума невиплаченої заробітної плати [PERSON] становить 41600,71 грн. (107 272,38 - 65 671,67). [PERSON] 31.01.2020 року направила до ПП «Гарант Енерго М» заяву від 29.01.2020 року про видачу їй довідки про заборгованість по заробітній платі /а.с.12/, однак відповідач належним чином не відреагував. Згідно зі статтею 43 Конституції України, право на працю визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується. Відповідно до положень ст.2 КЗпП України, державою забезпечується право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний у день звiльнення видати працiвниковi належно оформлену трудову книжку i провести з ним розрахунок у строки, передбаченi ст. 116 КЗпП України. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум (ст.116 КЗпП України). Відповідач, у випадку дотримання вимог ст. 116 КЗпП України, мав би виплатити [PERSON] всі належній їй суми у день звільнення, тобто 18.11.2019 року, однак, як вбачається із вищеописаних доказів, цього не зробив, чим порушив вимоги трудового законодавства. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved