Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Шосткинської міської ради про визнання за нею права власності на капітальний гараж №4, площею 28,8 кв.м, що знаходиться по вул. Ціолковського 28 в м. Шостка Сумської області. Свої вимоги мотивувала тим, що нею у 1994 році був збудований гараж по вул. Ціолковського 28 в м. Шостка, згодом земельна ділянка з кадастровим номером 5911000000:04:005:0200, що знаходиться під ним, була передана позивачу у приватну власність рішенням ХІ сесії VІІ скликання Шосткинської міської ради від 18.08.2017р. Гараж побудовано з дотриманням санітарних, протипожежних, містобудівних та будівельних норм, але зареєструвати своє право власності на вказане нерухоме майно позивач не має можливості в звязку зі змінами в законодавстві, яке регулює порядок введення в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи без її участі і позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав відзив у якому просив розгляд справи проводити без його участі та задовольнити позов в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З технічного паспорту, виготовленого станом на 28.09.2017 року, вбачається, що по вул. Ціолковського, 28 в м. Шостка розташований гараж №4 з оглядовою ямою та погрібом, побудований в 1994 році, площею 28,8 кв.м, позначений літерою «А». З висновків відділу містобудування і архітектури виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 20.12.2017 № 201, довідки Шосткинського міськрайвідділу Держслужби України з надзвичайних ситуацій від 19.12.2017 № 1179, довідки Шосткинського міськрайонного управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 22.12.2017 № 24-01/252 вбачається, що гараж №4, побудований по вул. Ціолковського, 28, не порушує містобудівних вимог, санітарних норм та прав інших осіб, протипожежний режим дотримується /а.с. 59, 60, 61/. Згідно з витягом з рішення Шосткинської міської ради від 18.08.2017 «Про регулювання земельних відносин» [PERSON] було надано у приватну власність для будівництва гаражу земельну ділянку, площею 0,0039га, з кадастровим номером 5911000000:04:005:0200 /а.с. 4/. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 96086536, право власності позивача на вказану земельну ділянку було зареєстровано у відповідному Державному реєстрі. Враховуючи, що будівництво зазначеного обєкту нерухомості було здійснено позивачем без дозвільних документів та належним чином затвердженого проекту, на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, суд вважає за необхідне звернутися до правових положень ст. 376 ЦК України, якою врегульовані питання самочинного будівництва. Положення статті 376 ЦК України визначають поняття самочинного будівництва як забудови на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або будівництво здійснювалося без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Майже аналогічне визначення містила і ст. 105 ЦК 1963р. (чинного на час будівництва спірного гаражу). При цьому, наведеною законодавчою нормою (ст. 376 ЦК України) встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 14. Постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснив, на підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Шосткинської міської ради 18.08.2017 року (тобто вже після будівництва спірного гаражу) позивачу у власність була передана земельна ділянка, на якій розташований спірний обєкт нерухомого майна, з цільовим призначенням саме для будівництва індивідуальних гаражів /а.с.4/. Також як було встановлено судом вище на підставі висновків компетентних державних органів, будівництво спірного обєкта нерухомості здійснено з дотриманням містобудівних, санітарних і протипожежних вимог. Будь-яких порушень чиїх-небудь прав або інтересів при здійсненні будівництва об'єкту нерухомості при розгляді даної справи судом не встановлено. З огляду на зміст заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне звернутись до положень діючого законодавства України, якими врегульовані питання набуття субєктами цивільних правовідносин права власності на обєкти нерухомого майна. Так, відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Засадами чинного ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України від 16.01.2003р.). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Приймаючи до уваги відсутність порушень при здійсненні будівництва містобудівних, санітарних і протипожежних вимог, порушень прав інших осіб та враховуючи, що земельна ділянка, на якій розташований спірний обєкт нерухомості, була надана у власність позивачу під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за нею права власності на капітальний гараж, площею 28,8 кв.м, що знаходиться по вул. Ціолковського 28 в м. Шостка Сумської області та позначений на плані № 4, відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved