Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком, що знаходиться в [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим , що вона є власником вказаного будинку. Відповідач -її син [PERSON] зареєстрований у спірному будинку, однак не проживає у приміщенні з жовтня 2010 року без поважних причин , тобто понад один рік буз поважних причин, про що складено Акт від 07.06.2018 року, участі в утриманні будинку не приймає. Їй відомо, що в жовтні 2010 року він виїхав на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччина, де проживає і зараз. Адреса місця проживання невідома. В добровільному порядку знятися з реєстрації відповідач не бажає, що і стало підставою звернення з позовом до суду. Позивач на підготовче засідання не з'явилася, від неї надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити. Від відповідача також надійшло клопотання про розгляд справи без його участі , визнання позовних вимог повністю та відсутність заперечень проти задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Відповідно до довідки про склад сім'ї від 07.06.2018 року № 414 ( а.с. 15) у житловому [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що підтверджено також і будинковою книгою ( а.с.17, 18). Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 18.04.2012 року житловий [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] - позивачу по справі (а.с. 6). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У вказаному житловому будинку зареєстрований син [PERSON] , однак з жовтня 2010 року фактично в ньому не проживає, виїхав на місце проживання до Федеративної Республіки Німеччина, де і проживає зараз. В судовому засіданні не встановлено жодних доказів про те, що позивач чинив перешкоди відповідачу у користуванні спірним житлом. Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність відповідача у спірному житлі понад один рік - встановлений законом строк, не зумовлена поважними причинами. Непроживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави суду для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком по [ADDRESS] підлягає до задоволення. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому суд приймає визнання позову відповідачами у даній справі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Суд вважає можливим ухвалення рішення у справі при проведенні підготовчого провадження.

Outcome: approved