Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просила змінити розмір аліментів, стягнувши з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, посилаючись, на те, що на підставі рішення суду від 06 вересня 2006 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 липня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття, проте 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» відповідно до якого розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому вважає зазначений розмір аліментів є не достатнім, та просить збільшити його. 15 лютого 2018 року ухвалою суду зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 02 березня 2018 року на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON], відповідно до якого він не заперечує проти стягнення з нього на утримання доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте просить в порядку розподілу судових витрат зменшити розмір витрат понесених позивачкою на правничу допомогу з 3000 грн. до 500 грн., оскільки такі витрати позивача не відповідають співмірності обсягу виконаної роботи адвокатом. Позивачка [PERSON] 05 березня 2018 року отримавши відзив відповідача на позовну заяву, у визначений в ухвалі суду від 15 лютого 2018 року строк, відповідь на відзив, до суду не подала. За таких підстав, суд, вважає за можливе провести розгляд справи, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних з висновків виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серія 1-КГ №003743 виданого 26 липня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бериславського районного управління юстиції Херсонської області батьком [PERSON], [INFO], зазначений відповідач. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2006 року стягуються з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Російської Федерації, на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 липня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України (зі змінами та доповненнями внесеними відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-19 від 17 травня 2017 року) той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких підстав, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні обставини, оскільки відповідач не оспорював заявлені проти нього позовні вимоги, враховуючи обставини викладенні в позовній заяві, суд збільшує розмір аліментів, та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, задовольнивши позов в цій частині, у звязку з чим, у відповідності до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий лист № 2-2059/2006 виданий на підставі рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2006 року таким, що не підлягає виконанню. При вирішенні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За таких підстав, суд враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт (надання послуг), час, витрачений адвокатом на виконання таких робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову, яка складає 5706,00 грн. (відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, сукупність всіх виплат за шість місяців (1860 грн./2х3 + 1944 грн./2х3 = 5706,00 грн.), та значення справи для сторони, суд вважає, доведеним відповідачем не співмірність таких витрат, та зменшує витрати на оплату правничої допомоги адвоката з 3000 грн. до 500 грн., які відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню. З огляду на вищевикладене,

Outcome: partial