Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила суд зобов'язати відповідача виконати «припис» СЕС Шевченківського району від 14.05.2007 р. щодо перенесення компостної ями на відстань 15 м. від житлового будинку, в тому числі від вікон кухні [PERSON]; зобов'язати відповідача перенести огорожу по лінії О - К земельної ділянки з літери З-Е-К-О до літери «З», площею 104,52 кв. м. по [ADDRESS] на 0,5 м. в сторону користування відповідачки згідно ухвали суду від 26.12.2003 р.; зобов'язати [PERSON] перенести огорожу по лінії Б-Ж земельної ділянки № [NUMBER], площею 0,0375 га по [ADDRESS] згідно державного акту на право власності від 24.03.2005 р., а також згідно ДБН 360-92 щодо ділянки № [NUMBER] на 1,1 м. в сторону земельної ділянки відповідачки. Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно до державного акту на право власності є власником земельної ділянки № [NUMBER] розміром 0,0375 га. [PERSON] разом із відповідачкою та [PERSON] є співвласником будинку, який розташований на земельній ділянці площею 1799 кв. м. з яких 375 кв. м. належать позивачу. Згідно до ухали Шевченківського районного суду м. Києва від 26.12.2003 р. було затверджено мирову угоду між співвласниками про порядок користування рештою земельної ділянки. На підставі ухвали суду відповідач мала перенести свою огорожу з межі лінії О-Л земельної ділянки позивача 104,52 кв. м. на відстань 0,5 м. в сторону ділянки, що перебуває у її користування, але цього не виконала. Також відповідач не пристала га пропозиції органів міліції, СЕС, ЖЕК 1019, РДА Шевченківського району про перенесення компостної ями. 18.11.2009 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва провадження по даній справі зупинено до вирішення Шевченківським районним судом м. Києва справи за позовом [PERSON] до Головного управління земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), третя особа: [PERSON] про виконання акту про право власності. 10.09.2014 р. провадження по даній справі відновлено та у зв'язку із смертю позивача [PERSON] залучено до участі в справі її правонаступника - [PERSON]. [PERSON] під час розгляду справи уточнювала позовні вимоги. Остаточно просила суд зобов'язати [PERSON] повернути у попередній стан приватну земельну ділянку № [NUMBER] у межах відповідно до Державного акту від 19.05.2006 р. шляхом перенесення на 0,52 м від точки Б, зафіксованої Актом державного виконавця від ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 23.08.2013 р. самовільно влаштовану огорожу вперед у напрямку земельної ділянки № [NUMBER]. В судовому засіданні позивач, її представник підтримали заявлені вимоги. Пояснили, що 18.06.2014 р. [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] на 3/36 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд (огорожі) за адресою: [ADDRESS]. 23.12.2014 р. позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом за померлою [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0375 га, кадастровий № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS]. Отримавши свідоцтва про право власності позивач позбавлений можливості користуватися без перешкод, що їх чинить відповідач, прилеглою до успадкованою частини будинку земельною ділянкою за тією ж адресою від точки З-О-Л-К-Е до точки З площею 104,52 кв. м., розташувавши самовільну огорожу (споруду) на 0,5 кв. м. від межі О-Л вглиб вказаної земельної ділянки як зображено на плані № [NUMBER] виконаного топографо-геодезичним відділом. [PERSON], її представник визнали позовні вимоги [PERSON], не заперечували щодо задоволення позову. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 27.03.2005 року [PERSON] після смерті [INFO] матері [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/36 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0375 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS]. Дана обставина не заперечувалась в судовому засіданні як позивачем так і відповідачем. Також не оспорювалась в судовому засіданні та обставина, що [PERSON] володіє 9/28 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва 26.12.2003 р. затверджено мирову угоду в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS]. Як вбачається з ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26.12.2003 р. сторони визнали, що позивачка [PERSON] користується обособленою частиною земельної ділянки будинку [ADDRESS] площею 760 кв. м., яка прилягає до належної позивачці частини будинку, та розташована відповідно до плану встановлених меж, виготовленим землевпорядною організацією, з літери «Г» до літери «Д», що розділяє ділянку з боку [ADDRESS] на 10 м., на 28,50 м вздовж [ADDRESS] до літери «Б, далі перпендикулярно [ADDRESS] в тил ділянки на 24,65 м. до літери «Б», далі вліво вздовж тильної межі ділянки на 32,20 м до літери «Ж», далі перпендикулярно тильній межі ділянки в напрямку [ADDRESS] на 7,60 м до літери «Л», далі вліво вздовж стіни будинку до літери «К», далі у напрямку до [ADDRESS] під кутом в 90° на 10,3 м до літери «Е», далі вліво паралельно [ADDRESS] на 10 м до літери «З», далі вздовж [ADDRESS] у напрямку до [ADDRESS] з літери «З», далі вздовж [ADDRESS] у напрямку до [ADDRESS] з літери «З» на 4,85 м до літери «Г»; інша частина ділянки, яка розташована згідно плану ділянки від літери «Б» під кутом в 90° перпендикулярно [ADDRESS] на 20,59 м до літери «В», далі від літери «В» під кутом 90° на 6,00 м до літери «Б», далі від літери «Б», що розділяє ділянку, на 34,23 м до літери «А», далі під кутом в 90° на 41,18 м від літери «А» до літери «О», що розділяє земельну ділянку на 10,95 м. до літери «З» - залишається в користування [PERSON] і [PERSON]». За приписами ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю. В свою чергу положеннями ст. 212 ЗК України встановлено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат понесених за час незаконного користування. Як свідчать матеріали справи Київським міським центром земельного кадастру та приватизації землі у червні 2006 року виконано кадастрову зйомку земельної ділянки від Г,Д,В,Б,Ж,Л,К,Е,З до Г за адресою: [ADDRESS], зважаючи на умови мирової угоди, та нанесено її кадастровий план [NUMBER] земельної ділянки загальною площею 1799 кв. м. за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS],землекористувачами якої є сторони та нанесено на кадастровий план приватна ділянка площею 375 кв. м., [ADDRESS], яка належить позивачу [NUMBER]. Також встановлено, що зазначені земельні ділянки відрізняються за адресою, загальною площею та співпадають межами на відстані 24,65 м. Сторонами в судовому засіданні не заперечувалось, що мирова угода, що її затверджено судом, виконувалась у примусовому порядку, про що 23.08.2013 р. складено акт державного виконавця. Також в судовому засіданні [PERSON] визнала ту обставину, що на земельній ділянці позивача на відстані 0,52 м вперед точки Б перебуває огорожа і вона не заперечує повернути земельну ділянку № [NUMBER] у попередній стан шляхом перенесення на 0,52 м від точки Б, зафіксованої Актом державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві від 23.08.2013 р. самовільно влаштовану огорожу вперед у напрямку земельної ділянки № [NUMBER]. За приписами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За таких обставини, зважаючи, що відповідач визнає позов та не заперечує щодо відновлення прав позивача запропонованим останньою способом, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] Виходячи з наведеного,

Outcome: approved