Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, вказавши в ньому, що з 08.05.1993 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу, а саме 1996 році вони придбали квартиру по вул. Головна, 218/14 в м. Чернівці. Вказала, що оскільки у них склалися неприязні стосунки, відповідач залишив сім'ю і пішов проживати до своїх батьків, а нотаріальний договір купівлі квартири забрав з собою і відмовляється його надати для оформлення частки у праві власності в установленому законом порядку. На даний час, вона з дітьми проживає та зареєстрована в [INFO]. Вважає, що у кожного з них є частка в нерухомому майні квартирі, яка належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя і для подальшої реєстрації спільної часткової власності на нерухоме майно слід визначити за нею та відповідачем по ? частини в квартирі [ADDRESS]. Право спільної сумісної власності на дану квартиру припинити. В судове засідання представник позивачки не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з*явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відзив на позов не подав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників\~\~справи\~\~чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~в межахзаявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~може бути\~поділене між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними,\~крім випадків,\~установлених законом. У\~разі поділу\~майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~вважається,\~що частки\~співвласників у\~праві спільної\~сумісної власності\~є рівними,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними або\~законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 травня 1993 року. Як вбачається з договору купівлі продажу від 26 лютого 1996 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. Дана квартира зареєстрована в Чернівецькому ОБТІ за [PERSON] за реєстровим №7495 від 29.02.1996 року. Відповідно до довідки ПП «Санітарія» від 30.07.2018 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: власник [PERSON], дружина [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON] За загальним правилом статті 60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60\~СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Відповідно до ч. 1 ст.\~70\~СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи, що квартира [ADDRESS] була набута подружжям [PERSON] за час шлюбу та на праві спільної сумісної власності належить сторонам, а частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, суд приходить до висновку про задоволення позову, визначивши по ? частці кожному у квартирі [ADDRESS], припинивши право спільної сумісної власності на дану квартиру. На підставі викладеного,

Outcome: approved