Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 1989 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, які на даний час являються повнолітніми. Спільне подружнє життя з Відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя. Позивач зазначає, що вони переконалися, що є зовсім різними людьми і тому в їх інтересах розірвати шлюб, оскільки намагання зберегти сімю були марними. З огляду на вказане, просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача судові витрати, прізвище змінювати на дошлюбне не бажає. В підготовче судове засідання сторони, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, не зявилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності. Позивач позов пітримала, просила задовольнити. Відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні, задовольнивши позов з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ИД №449398, виданим Староскалатською сільською радою народних депутатів Підволочиського району Тернопільської області 14 жовтня 1989 року, 14 жовтня 1989 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Добенька». Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей, які на даний час є повнолітніми. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач і Відповідач не мають бажання зберегти сімю та дальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сімю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Добенька», та у своїй заяві зазначила про бажання його залишити. Крім того, в силу ч.1\~ст.141 ЦПК України,\~ з Відповідача в користь Позивача слід також стягнути 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок судового збору. Таким чином суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved