Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07.07.2006 року. Мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, крім того приблизно з 2010 року не проживають разом, мешкають за різними адресами і подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та недоцільне. Вважає, що шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Понесені нею витрати становлять 768 грн. 40 коп., які просить стягнути з відповідача на її користь. Просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, згідно з якими позивачка позов підтримала та просить задовольнити, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище [PERSON] , питання щодо утримання дитини будуть вирішувати окремо, спору про поділ майна на даний час не мають, відповідач позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 07.07.2006 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4), згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.07.2006 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] . Факт наявності у сторін неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Відповідно до п.126 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року, що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні ». Згідно зі ст.24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.07.2006 року, мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , однак шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з 2010 року, спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна на даний час немає, питання місця проживання неповнолітньої дитини вирішено, питання утримання неповнолітньої дитини буде вирішено окремо, відповідач позов визнав, що не суперечить обставинам справи та закону, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити шлюбне прізвище [PERSON] , згідно її заяви. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі ст. ст.104, 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved