Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулась суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», [PERSON] про визнання недійсним технічного паспорта на кіоск-майстерню, відповідно до якого просить визнати недійсним технічний паспорт №42508 від 04 липня 2016 року на кіоск майстерню по ремонту годинників за адресом: [ADDRESS], виготовлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації». З урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог, свої вимоги мотивує тим, що на підставі рішень Тернопільської міської ради №343 від 03.05.1995 року «Про визнання права власності» та №244 від 09.04.1997 року, Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації від 04 липня 1997 року видано реєстраційне посвідчення на право власності за приватним малим підприємством «[PERSON]» на будинок за адресою: [ADDRESS], що складається із цілого будинку. На підставі договору купівлі продажу від 23.12.2006 року укладеним між приватним малим підприємством «[PERSON]» та [PERSON], ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 03.01.2007 року зареєстровано право власності за позивачем на будинок за адресою: [ADDRESS]. У квітні 2017 року позивачу стало відомо, що на кіоск майстерню по ремонту годинників за адресою: [ADDRESS] ТзОВ «МБТІ» виготовлено технічний паспорт №42508 від 04.07.2016 року, замовником у якому була [PERSON] 10 липня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області винесено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Тернопільської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування, яким визнано право власності за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] на тимчасову споруду кіоск-майстерню по ремонту годинників, яка знаходиться по проспекту Злуки в місті Тернополі. Вважає, що ТзОВ «МБТІ» неправомірно присвоїло в спірному технічному паспорті будівлі майстерні по ремонту годинників адресу, за якою уже зареєстрована будівля, що належить позивачу на праві власності. Зазначила, що спірний технічний паспорт, який було виготовлено ТзОВ «МБТІ» на замовлення [PERSON] виготовлено з грубими порушеннями порядку та методики проведення технічної інвентаризації, а саме у ньому відсутній штамп «Збудовано самочинно». Також в спірному технічному паспорті на кіоск-майстерню по ремонту годинників в порушення інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об»єктів нерухомого майна відсутній абрис на земельну ділянку на якій самочинно збудовано кіоск-майстерню, відсутня інформація, що даний кіоск є окремо стояча будівля, яка знаходиться на відстані 09 м. від будівлі позивача, на іншій земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER]. Вважає, що дане порушення ТзОВ «МБТІ м.Тернополя» інструкції з проведення технічної інвентаризації створює можливість відповідачу шляхом обману, легалізувати самочинно збудований кіоск майстерню, скориставшись чужим актом державної приймальної комісії прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту «Комплексна зупинка громадського транспорту з вбудованими комерційними крамницями. У поданих суду запереченнях на відзив, позивач зазначила, що ТзОВ «МБТІ» при виготовленні спірного технічного паспорту, замовником у якому була [PERSON] не мало права використовувати проектну документацію ПМП «[PERSON]» на підставі якої збудовано та введено в експлуатацію будівлю за адресою: [ADDRESS] та використовувати акт державної приймальної комісії від 19.07.1994 року, а також присвоювати номер будівлі майстерні по ремонту годинників, за якою уже зареєстрована будівля, що належить позивачу. Крім цього зазначив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 28.09.2017 року встановлено, що кіоску-майстерні по ремонту годинників не присвоювалась адреса [ADDRESS], у спірному технічному паспорті відсутні посилання на підставу оформлення споруди як об»єкт нерухомого майна, померлій [PERSON] належала тимчасова споруда кіоск-майстерня по ремонту годинників, зазначена кіоск майстерня не є нерухомим майном. Також, розмір спірного кіоску в проектній документації та відображенням його у спірному технічному паспорті має розбіжності у його розмірах. Крім цього,дані у спірному технічному паспорті не відповідають інвентарній справі на кіоск по ремонту годинників, існують розбіжності в планах кіоску та його внутрішніх площ. Також зазначив, що обстеження приміщень кіоск-майстерні проводилось іншим працівником МБТІ міста Тернополя, а не [PERSON], яка була розробником спірного технічного паспорту. Зазначила, що [PERSON] маючи в наявності спірний технічний паспорт із зазначенням невірного адреси будівлі може призвести до негативних наслідків, нанести позивачу матеріальних збитків. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, та просять суд їх задовольнити з наведених підстав та тих, які викладені у позовній заяві, взявши до уваги обставини наведені у відповіді на відзив. Представник відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» (надалі - ТзОВ «МБТІ) у судовому засіданні позов не визнав, вважає його безпідставним, таким, що не підлягає до задоволення. Зазначив, що на підставі поданої заяви [PERSON], а також наданих документів було виготовлено технічний паспорт №42508 на кіоск майстерню по [ADDRESS]. Також зазначив, що на підставі заяви [PERSON] було внесено відповідні зміни у нього, оскільки невірно було зазначено адресу місця розташування кіоску майстерні в частині її нумерації, оскільки будівля під номером [ADDRESS] належить позивачу. Також підтвердив суду, що при виготовлені спірного технічного паспорту було використано дані інвентаризаційної справи на зазначену будівлю, працівником МБТІ проведено обстеження зазначеного кіоску майстерні, що було відображено у складеному плані та журналі внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень будинку, його характеристиці Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала , подавши відзив на позов у якому зазначила, що спірний технічний паспорт на належний її кіоск-майстерню не є правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності та його існуванням не порушуються права та законні інтереси позивача. Зазначила, що спірний технічний паспорт було виготовлено на підставі її заяви та інших документів, які містилися у інвентаризаційній справі, а також проведених обмірів працівником «МБТІ». У позові просить відмовити. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. 04 липня 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт №42508 на кіоск-майстерню по [ADDRESS]. Як вбачається із зазначеного технічного паспорту його виготовлено станом на 04 липня 2016 року, виконавець [PERSON] Спірний технічний паспорт містить план кіоск-майстерні, журнал внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень кіоск-майстерні загальною площею приміщень 3,7 кв.м., а також характеристику приміщень у якій зазначено рік забудови кіоск-майтерні 1994, фундамент - плита залізобетон, стіни - цегла, перекриття бетон-моноліт, площа основи забудови 6,2 кв.м., об»єм 19 куб.м., будівельна вартість 28584 грн., знос - 10 відсотків, інвентаризаційна вартість 13892 грн. У ньому відсутні відмітки щодо самочинності зазначеної споруди. Будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив суду те, що ним, як працівником ТзОВ «МБТІ» проводилось обстеження зазначеного приміщення кіоск-майстерні, що належить [PERSON], за наслідками якого, усі дані та обміри було відображено у спірному технічному паспорті із зазначенням плану та технічних характеристик вказаного об»єкту. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 липня 2017 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Тернопільської міської ради, третя особа [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, яке набрало законної сили, позов задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] на тимчасову споруду кіоску-майстерні по ремонту годинників, яка знаходиться по проспекту Злуки в місті Тернополі на земельній ділянці за [NUMBER]. Як вбачається із зазначеного судового рішення, судом встановлено, що «…померлій [PERSON] належала тимчасова споруда кіоск-майстерня по ремонту годинників по [ADDRESS], яка була встановлена на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 24 березня 1992 року №165 п.2 «Про дозвіл на встановлення кіосків та павільйонів» в існуючій конфігурації споруда існує з 1994 року, будь-яких претензій щодо її встановлення на відповідач - Тернопільська міська рада, ні [PERSON] не висловлювали, навпаки, Тернопільська міська рада для обслуговування вказаної тимчасової споруди неодноразово виділяла в оренду земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER], а тому, суд приходить до переконання, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина саме на належну їй правомірно встановлену тимчасову споруду кіоск-майстерню по ремонту годинників. Доводи відповідача і третьої особи, що вказана споруда є самочинним будівництвом, не підтверджено належними та допустимими доказами, як це акти перевірки компетентних органів, рішення про притягнення до відповідальності…» В силу вимог ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом із наданого суду [PERSON] у процесі розгляду даної справи, спірного технічного паспорту та пояснень представника відповідача ТзОВ «МБТІ» встановлено, що на підставі заяви [PERSON] до зазначеного технічного паспорту за №42508, виготовленого на кіоск-майстерню по [ADDRESS], внесено зміни, які посвідчено директором ТзОВ «МБТІ» Гнатюком О.В. щодо номеру розташування кіоску майстерні, внаслідок чого адреса зазначеного кіоск-майстерні змінено на проспект Злуки, місто Тернопіль, без зазначення номеру об»єкту. Щодо подання заяви позивачем про виключення документів із числа доказів, а саме копії технічного паспорту №42508 від 04.07.2018 року на кіоск майстерню по ремонту годинників у місті Тернополі, подану 26.06.2018 року відповідачем по справі [PERSON] із внесеними виправленнями, суд зазначає, що ним у судовому засіданні було оглянуто оригінал спірного технічного паспарту наданого відповідачем, із уже унесеними змінами, які було засвідчено відповідним підписом посадової особи вказаного товариства та скріплено печаткою, а тому суд не має сумнівів щодо достовірності внесення таких змін. Згідно із пункту 1.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об»єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/5773 (надалі Інструкції) вона визначає порядок та методику проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд з метою: - визначення їх фактичної площі та об'єму (щодо проектних); - обстеження та оцінки технічного стану наявних об'єктів; - установлення вартості об'єктів. Технічна інвентаризація проводиться у таких випадках: перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів, у тому числі після проведення реконструкції та капітального ремонту; перед проведенням державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва; перед проведенням державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об'єднання об'єкта нерухомого майна або виділення частки з об'єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об'єднання або виділення частки завершений будівництвом об'єкт приймався в експлуатацію. В інших випадках технічна інвентаризація проводиться за бажанням замовника. Пункт 1.4 зазначеної Інструкції встановлює, що на підставі матеріалів технічної інвентаризації складаються інвентаризаційні справи та технічні паспорти, які скріплюються підписом керівника та печаткою суб'єкта господарювання, а також підписом виконавця робіт із зазначенням серії та номера кваліфікаційного сертифіката та його печаткою. Пунктом 3.1 зазначеної Інструкції регламентовано, що технічній інвентаризації підлягають об'єкти (згідно з розділом 2) всіх форм власності, розташовані на земельних ділянках (за окремими поштовими адресами), незалежно від того, побудовані вони за відповідно оформленими документами чи самочинно: будинки, включаючи прибудови та надбудови, громадські та виробничі будинки, господарські будівлі та споруди, а також вбудовані та окремо розташовані захисні споруди. Пунктом 3.2. вказаної Інструкції передбачено, що обміру підлягають будинки, квартири (кімнати, жилі блоки, секції в гуртожитках), господарські будівлі та споруди, передбачені в розділі 2. Будівлі тимчасового характеру (навіси, палатки, кіоски, накриття, літні душі, теплиці, покриті поліетиленовою плівкою, тощо) обміряються та включаються до матеріалів інвентаризації. Це будівлі - збірно-розбірні, без фундаменту, з недовговічного матеріалу, сезонного використання (без утеплення основних огороджувальних конструкцій). Відповідно до пункту 11 зазначеної Інструкції, у разі виявлення змін щодо складу, технічного стану, власників будинків тощо, суб'єкти господарювання вносять до інвентаризаційних документів відповідні виправлення та доповнення. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно із вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Частиною 3 ст.13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, а також їх доводи, вважає, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним технічного паспорта на кіоск-майстерню, виготовленого за заявою [PERSON], не підлягає до задоволення. При цього, суд зазначає, що позивачем не наведено мотивів та не надано доказів, які б свідчили, що виготовленням спірного технічного паспорту та приміщення, яке належить [PERSON] було порушено його право та зачіпає його законні інтереси, не зазначено у чому полягало порушення такого права. Крім цього, суд зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» було унесено відповідні зміни до технічного паспорту №42508 виготовленого 04 липня 2016 року щодо місця розташування зазначеного об»єкту та змінено його номер, із проспект Злуки 27а у місті Тернополі на [ADDRESS], а тому права позивача з цього приводу, не є порушеними. Також, суд відкидає та не бере до уваги твердження позивача, як підставу визнання спірного технічного паспорту про те, що [PERSON] маючи на руках технічний паспорт №42508 від 04.07.2016 року на кіоск майстерню по ремонту годинників з безпідставно вказаним адресом її будівлі, в подальшому може призвести до негативних правових наслідків для позивача, нанести матеріальні та моральні збитки, оскільки спірний технічний паспорт не є правовстановлюючим документом на об»єкт нерухомості, а лише констатує його наявність із зазначенням його адреси, плану та технічних характеристик такого об»єкту. Крім цього, не заслуговують на увагу твердження позивача про те, що при виготовлені спірного технічного паспорту використані дані її інвентаризаційної справи, оскільки обстеження та встановлення розмірів об»єкту - кіоск-майстерні, а також його технічних характеристик було обстежено та проведено працівником ТзОВ «МБТІ» із виходом на місце розташування об»єкту з проведенням відповідних обмірів, що підтверджено його поясненнями, наданими у якості свідка, у судовому засіданні. Також позивачем не доведено, що у план спірного об»єкта, що належить відповідачу [PERSON] включено площу приміщень, яке належить її на праві власності. Щодо відсутності даних у спірному технічному паспорті хто здійснив обстеження приміщення, відсутність штампу «Збудовано самочинно», відсутність абрису та схематичного плану земельної ділянки, суд вважає, що зазначені підстави не відносяться до тих, які б давали суду підстави для визнання його недійсним. Крім цього, судовим рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2017 року, яке набрало законної сили про визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування на тимчасову споруду кіоску майстерні по ремонту годинників, яка знаходиться по [ADDRESS] не встановлено, що зазначений об»єкт побудовано самочинно. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed