Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд в інтересах неповнолітнього [PERSON] із позовом [PERSON], треті особи - орган опіки і піклування Верховинської районної державної адміністрації, відділ реєстрації актів цивільного стану державної реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції, про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що з серпня 2012 року до січня 2013 року жила сімейним життям без укладання шлюбу із [PERSON] в будинку своєї матері [PERSON] та завагітніла від нього. Дізнавшись про вагітність, вона одразу ж повідомила про це відповідача і він визнав себе батьком їхньої майбутньої дитини, однак за кілька місяців до народження дитини покинув її нічого не пояснивши. [INFO] року вона народила сина [PERSON], батьком якого є відповідач по справі, однак подати заяву про реєстрацію батьківства в органи ДРАЦСу він відмовився, а також не надає на утримання дитини ніякої матеріальної допомоги. Просила позов задовольнити, встановити, що [PERSON] є батьком її неповнолітнього сина [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? всіх видів заробітку з дати подання заяви до його повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, позовні вимоги уточнила позовні вимоги підтримала в повному обсязі та подала до суду клопотання про призначення судово-генетичної експертизи на предмет встановлення походження дитини. В судовому засіданні 01.04.2014 року [PERSON] уточнила позовні вимоги, а саме, просить визнати [PERSON] батьком [PERSON] , внести зміни до актового запису про народження дитини та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 229,40 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн., витрати, пов'язані з проведенням судово- генетичної експертизи у розмірі 6820,75 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, проти проведення судово-генетичної експертизи не заперечував. Представник органу опіки і піклування Верховинської районної державної адміністрації Сакунова С.П. позовні вимоги просила задовольнити. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено ст. 126, 127 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до цивільно-процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] народила сина - [PERSON], батьком якого зі слів матері в порядку ст. 135 СК України записано [PERSON] (а.с.6, 63-66). З пояснень позивачки батьком дитини є [PERSON], з яким вона жила сімейним життям з серпня 2012 року до січня 2013 року. Той факт, що відповідач мав близькі стосунки з позивачкою та фактично визнавав своє батьківство у розмовах, підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Відповідно до висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи з встановлення батьківства № 32 від 28.02.2014 року, яка була призначена ухвалою суду від 16.01.2014 року [PERSON] [INFO] може бути біологічним батьком [PERSON], [INFO], який народжений [PERSON], [INFO] з вірогідністю 99,9999% і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків. (а.с.39-44). Виходячи з досліджених судом доказів, суд вважає батьківство [PERSON] стосовно народженої позивачкою дитини [PERSON], доведеним і таким, що може бути визнаним в судовому порядку. Вирішуючи позов в частині стягнення із відповідача на утримання дитини аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини/аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері , батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню в користь позиваки на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач має постійне місце роботи, не має інших утриманців, а тому розмір аліментів слід визначити в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з часу пред'явлення позову до досягнення нею повноліття. На підставі наведеного,

Outcome: approved