Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з листопада 2011 року вона проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу в належній їй квартирі за адресою :[ADDRESS]. 27 червня 2012 року у них народилося двоє синів [PERSON] та [PERSON]. Однак спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим з серпня 2012 року вони припинили проживати однією сім'єю. З цього часу відповідач вихованням дітей не займається, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Ніякого зв'язку відповідач з дітьми не підтримує та ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідач не цікавиться їх розвитком, станом здоровя не намагається побачити дітей та поспілкуватись з не піклується про них, не дбає про матеріальне благополуччя, у зв'язку з чим в 2013 році позивачка була вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Харківської міської ради [PERSON] встановлено порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], визначивши час - 1-3 тиждень місяця з 9-00 до 11-00 годин у присутності матері, з обов'язковим поверненням дітей до місця проживання. З моменту винесення цього рішення відповідач жодного разу не приїхав до дітей в визначений час ані будь який інший час, про що комісією у складі спеціалістів Управління служб у справах дітей складені відповідні доповідні записки. Проте, ставлення відповідача до дітей і на даний час жодним чином не змінилося: він як і раніше ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приймає участі у житті та вихованні дітей, не відвідує їх та не спілкується з ними У зв'язку з чим позивачка вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. 26.12.2014 року [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком, який проживає окремо та визначення часу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з листопада 2011 року з [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу . 27 червня 2012 року у них народилося двоє синів [PERSON] та [PERSON]. Міцної сім'ї так і не склалося , а тому з вересня 2012 року вони стали проживати окремо один від одного. Але він продовжував спілкуватись як з [PERSON] та і з дітьми. Як він так і його батьки постійно приїздили до них , гуляли з дітьми, допомагали матеріально. Але з часом відповідач став вважати, що добровільно він мало сплачує кошти на утримання дітей, в зв'зку з чим [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Так, з травня 2013 р. він сплачую аліменти на утримання дітей за рішенням суду в твердій сумі 500 грн на кожну дитину. Але зараз влаштувався на роботу офіційно, в зв'язку к чим подав позов про зміну стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини щомісячно зі всіх видів доходів. Заборгованості по сплаті аліментів як у добровільному порядку, так і за рішенням суду, ніколи не існувало, та не існує по теперішній час. Оскільки [PERSON] іспитує до нього та його батьків неприязні відносини, вона будь-яким чином спрямовує всі свої дії на позбавлення його батьківських прав. У зв'язку з тим, що [PERSON] неодноразово змінювала місце проживання з дітьми, та не жила постійно за однією адресою, він вимушений був ходити та шукати її по всім адресам з однієї квартири у другу. Спочатку [PERSON] жила за адресою [ADDRESS], потім у матері [ADDRESS], зараз [ADDRESS]. З цього приводу и питання він звертався з заявою у департамент по справам дітей [PERSON] та заступнику міського голови з питань охорони здоров'я та соціального захисту населення Горбунової - Рубан С.О., а також у службу по справам дітей Фрунзенського району м. Харкова до [PERSON] у відповідь всі рекомендували звернутися до суду. Таким чином, з боку відповідача, створюються штучні перешкоди стосовно можливості його нормального спілкування з дітьми. Всі мої намагання, з моменту розірвання сімейних стосунків, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів та судових тяжб, оскільки відповідач перешкоджає мені, не бажає моєї присутності та штучно створює такі обставини, через які я не можу зустрічатися з дітьми. Через такі протиправні дії відповідача, після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, він змушений звернутися до суду із даною позовною заявою. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти зустрічного позову заперечувала у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач та його представники : [PERSON], [PERSON] проти позову заперечували у повному обсязі, позовні вимоги зустрічного позову підтримали у повному обсязі. Третя особа - Представник служби у справах дітей Комінтернівського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та вважала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проти зустрічного позову заперечувала у повному обсязі. Подавши відповідну заяву, у справу вступила прокуратура Комінтернівського району м. Харкова. У судовому засіданні представник прокуратури Карагодіна Л.О. проти позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], заперечувала у повному обсязі, вважала зустрічний позову задовольнити у повному обсязі. Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи сторін по справі, свідків, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю, а [PERSON] батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 8, 9). Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21. 06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані приймати участь у вихованні дитини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16, 17 постанови від 30 березня 2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Так, п. 16 вказаної Постанови передбачає, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В порушення зазначених вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків без поважних на то причин. Посилання представника позивача нам те, що відповідач ухиляється від утримання дітей не відповідає дійсності , оскільки [PERSON] перераховує на ім'я позивачки аліменти на утримання дітей, про що свідчить звіт про здійснення відрахування та виплати [PERSON] (а.с. 103). Відповідно до розрахунку старшого державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ, заборгованість по аліментам [PERSON] відсутня (а. с. 10-102). Суд зазначає, що доказів винної поведінки відповідача та свідомого його ухилення від виконання батьківських обов'язків матеріали справи не містять, а навпаки відповідно до його звернення Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №423 від 3.07.2013 р. [PERSON] встановлений наступний порядок його участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON],[INFO] та [PERSON] [INFO]„ визнавши час: 1,3 неділя з 9-00 до 11 -00 у присутності матері, з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання. Крім того, даним рішенням, попереджено матір дітей, [PERSON], що, перешкоджаючи зустрічам [PERSON], з малолітніми дітьми , вона порушує права дітей та батька (а.с. 11). А також на заяву [PERSON] від 31.07.2013 року, щодо невиконання рішення Харківської міської ради №423 від 3.07.2013 р. [PERSON], листом № 1138/0/202-13 від 23.08.2013 р. Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради було рекомендовано вирішувати означене питання у судовому порядку(а. с. 105). Судом також критично оцінено висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 472 від 30.10.2014 року, яким визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дітей, оскільки зазначеному висновку зазначено однією із підстав позбавлення батьківських прав [PERSON]є те, що батько не приймає участі у додаткових витратах на лікування дітей, та звернувся з позовом про зменшення розміру аліментів. Відсутність участі батька у додаткових витратах на лікування дітей не є підставою для позбавлення його батьківських прав, а є підставою звернення до суду з відповідним позовом. Крім того [PERSON] скористувалась своїм право та звернулась до суду з відповідним позовом. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2013 року, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 січня 2015 року, яке набуло законної сили, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та стягнуто на її користь додаткові витрати на дітей у розмірі 229 грн. 41 коп. та 305 грн 00 коп., а також змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] з твердої грошової суми з 500 грн. на кожну дитину щомісячно на 1/3 частину від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття у зв'язку з отриманням [PERSON] стабільного доходу та відсутність даних про мінливість його доходів.(а. с. 81, 93-94). Крім того посилання у висновку, про невиконання [PERSON] рішення виконавчого комітету Харківської міської ради №423 від 3.07.2013 р. яким визначено порядок його участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми, ґрунтується на доповідних записках до яких суд ставиться критично, оскільки вони були складені спеціалістами Управління служб у справах дітей наступного дня після встановлених зазначеним рішенням, та особисто засвідчити факт присутності або відсутності [PERSON] не виявилося можливим, та було зроблено висновок зі слів сусідів, прізвище та ім'я по батькові яких не зазначено. Також в судовому засіданні завідувач сектору з питань попередження правопорушень та захисту прав дітей служби у справах дітей Фрунзенського району Голубова О.С. в судовому засіданні в якості свідка підтвердила той факт, що дійсно, оскільки встановлений рішенням день припадає на відхідний день, а саме неділю, особисто засвідчити факт присутності або відсутності [PERSON] не виявилося можливим, а також зазначила, що особи сусідів не встановлювала та місце їх проживання не перевіряла. Суд, дійшов обґрунтованого висновку відсутності правових підстав у вимогах позивача [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відностно синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] , у зв'язку з чим вони є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] щодо усунення перешкод участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком, який проживає окремо та визначення часу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми підлягають задоволенню з наступних підстав. Ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи з двома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками. Ст. 153 Сімейного Кодексу України передбачено право матері, батька, дитини на безперешкодне спілкування. Питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Зазначені норми викладені в ст. 157 Сімейного Кодексу України. При цьому, відповідно до ст. 159 Сімейного Кодексу України позов про усунення перешкод у вихованні дитини є позовом про заперечення поведінки особи, яка чинить перешкоди іншому у здійсненні ним свого права. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин справи, що мають істотне значення. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №423 від 3.07.2013 р. [PERSON] встановлений наступний порядок його участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON],[INFO] та [PERSON] [INFO] визнавши час:1,3 неділя з 9-00 до 11 -00 у присутності матері, з обов'язковим поверненням дитини допостійного місця проживання. Крім того, даним рішенням, попереджено матір дітей, [PERSON], що, перешкоджаючи зустрічам [PERSON], з малолітніми дітьми , вона порушує права дітей та батька (а.с. 11). Як достовірно встановлено в судовому засіданні питання зустрічі батька з дітьми між сторонами вже стоїть давно, однак батьки не можуть дійти згоди у встановленні регламенту зустрічей батька з дітьми. За таких підстав, враховуючи, що батько дітей [PERSON] має рівні права на участь у вихованні малолітніх дітей, суд вважає можливим визначити наступний порядок спілкування батька з дітьми виходячи з інтересів дітей, визначивши час - 1,3 тиждень місяця з 09-00 до 11-00 годин з обов'язковим поверненням дітей допостійного місця проживання.

Outcome: approved