Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та уточненим позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем по справі - [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2002 року. За рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.03.2018 року шлюб було розірвано. Від шлюбних відносин мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що діти на даний час проживають з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, їх вихованням не займається, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток та створення належних умов для розвитку їхніх природних здібностей. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує стабільну заробітну плату, має задовільний стан здоров`я, ніяких інших аліментних зобов`язань не виконує. У зв`язку з вищевикладеним, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку для кожної дитини, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. В підготовче засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В підготовче засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судом встановлено, що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.03.2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 07.06.2002 року Орільською селищною радою Лозівського району Харківської області, актовий запис №19 (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Орільською селищною радою Лозівського району Харківської області, актовий запис №30, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Орільською селищною радою Лозівського району Харківської області, актовий запис №36 (а.с.9,10). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Орільською селищною радою Лозівського району Харківської області 24.04.2019 року, діти зареєстровані та проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). З довідки про доходи відповідача від 27.03.2019 року №43 вбачається, що [PERSON] працює в Управлінні каналу Дніпро-Донбас електромонтером та його заробітна плата (нарахована) за період з 01.10.2018 року по 31.03.2019 року становить 34433,53 грн. (а.с.12). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року N 3 згідно з ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року N 3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Суд зазначає, що згідно ст.ст.180,181 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ст.182 Сімейного кодексуУкраїни розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на правові позиції п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач працездатний, інвалідом не являється, на хронічні захворювання не страждає, інших утриманців або інших аліментних зобов`язань не має, що не заперечувалось ним, діти проживають разом з позивачем, а тому діти мають право на утримання від відповідача по справі. Отже, виходячи з принципу справедливості, розумності, з урахуванням потреб дітей та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення уточнених позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що днем пред`явлення позову позивачем є 03 травня 2019 року, що підтверджується відміткою на 1 примірнику позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved