Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], третя особа Жовтневий ВДВС Запорізького міського управління юстиції про стягнення неустойки за несплату аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який розірвано 23.10.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем і знаходяться на її утриманні. Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 22.07.2010 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. до досягнення дитиною повноліття. Державним виконавцем Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ відкрито виконавче провадження по стягненню з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] Проте, відповідач ухиляється від виконання рішення суду, внаслідок чого станом на 01.01.2014 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів. Посилаючись на зазначені обставини просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь пеню за несплату аліментів в розмірі 17 986 грн. та судовий збір. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Відповідач та представник третьої особи у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень не надали. Беручи до уваги, що в матеріалах справи достатньо даних для вирішення її по суті, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливим вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 22.07.2010 року позов [PERSON] до [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн., починаючи з 22.06.2010 року до повноліття дитини. На виконання зазначеного рішення Жовтневим районним судом м.Запоріжжя видано виконавчий лист № 2-3119/2010 від 06.08.2010 року, який знаходиться на примусовому виконанні в Жовтневому ВДВС Запорізького МУЮ. Відповідно до довідки-розрахунку від 08.01.2014 р., виданої Жовтневим ВДВС Запорізького МУЮ на підставі абз.1 ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] розпочалась 01.01.2013 року і станом на 01.01.2014 року становить 9850 грн. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Підстав, які б свідчили, що заборгованість виникла з незалежних від відповідача причин, судом не виявлено, а тому суд вважає, що заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача. Відповідно до ч.1 статті 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішення суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Статтею 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів шляхом стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Неустойка у формі пені стягується за прострочення грошового зобов'язання. У даному випадку за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пеня - це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності) якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є злісним неплатником аліментів, тому суд вважає доведеним факт порушення [PERSON] зобов'язання щодо сплати аліментів на утримання своєї неповнолітньої дитини, а тому з нього повинна бути стягнута неустойка (пеня) за порушення вказанного зобов'язання. Необхідно також враховувати правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року по справі №6-81цс13, в якій міститься висновок про те, що оскільки зобов'язання по сплаті аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісячно, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини 1 статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, на протязі якого кожне з цих зобов'язань повинно бути виконане, і з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожний місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків вставлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 01.01.2014 року в результаті ухилення відповідача від сплати аліментів за рішенням суду, які він зобов'язаний був платити щомісяця, виникла пеня в сумі 17 986, 00 гривні. Перевіривши правильність розрахунку суд приходить до висновку, що позивач довела суду свою правову позицію по справі про нарахування відповідачу до сплати неустойки (пені) за порушення ним грошового зобов'язання, за несплату аліментів на утримання неповнолітнього сина, у зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved