overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом. Позивач посилається на те, що в травні 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір дарування земельної ділянки площею 0,116 га. Рішенням Зборівського районного суду від 29.01.2014 року Державний акт який посвідчував право власності на дану земельну ділянку визнано частково недійсним. Враховуючи, що [PERSON] відчужила, шляхом дарування, земельну ділянку, яка їй не належить вважає, що вказаний договір слід визнати недійсним. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та зіслалась на обставини викладені в позові. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в судове засідання не зявилась в звязку з чим суд вважає, що слід провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин можу бути визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що 10 травня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки загальною площею 0,447 га. цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства 0,197 га. та для обслуговування жилого і господарських приміщень 0,250 га., що в с.Вертелка Кобзарівської сільської ради Зборівського району. Кадастрові номери земельної ділянки, що відчужується 6122684800:03:001:0144, 6122684800:03:001:0145, 6122684800:03:001:0143. Земельна ділянка належить дарувальнику [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ТР №017293. Рішенням Зборівського районного суду від 29 січня 2014 року Державний акт, який посвідчував право власності на дану земельну ділянку визнаний частково недійсним у частині надання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,116 га. і встановлено, що земельна ділянка перебуває в користуванні [PERSON], що відповідно до ст..61 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню. Як видно з витягу з Поземельної книги про земельну ділянку уточнена площа даної земельної ділянки становить 0,1156га. (кадастровий номер 6122684800:03:001:0145). Таким чином, враховуючи, що [PERSON] відчужила [PERSON] частину земельної ділянки, якою користується [PERSON], суд вважає, що договір дарування в цій частині слід визнати недійсним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вищенаведеним позовом та просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Вимоги мотивовані тим, що відповідач відсутній у квартирі понад шість місяців, у зв'язку із чим втратив право користування жилим приміщенням. Позивач у судовому засіданні 13.05.2014 р. пред'явлений позов підтримала, посилаючись на викладені у ньому обставини та просила заявлені вимоги задовольнити повністю. [PERSON] у судові засідання 19.03.2014 р. та 13.05.2014 р. не з'явився, про час і місце розгляду даної справи був завчасно повідомлений судом у відповідності до норм, встановлених ст.ст. 74-76 ЦПК України, що підтверджується повернутими на адресу суду рекомендованими листами у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Заперечень на позов до суду не надходило, щодо поважності причин неявки суд не повідомляв. За таких обставин, зі згоди позивача, суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними у ній матеріалами в порядку заочного провадження (ст. 224 ЦПК України). Так, 13.05.2014 р. свідки по справі [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача, у судовому засіданні підтвердили обставини, вказані [PERSON] у позові. /а.с. 25-26/ Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Як вбачається із копії свідоцтва про право власності від 29.12.2010 р. квартира [ADDRESS] належить позивачу згідно рішення виконкому Житомирської міської ради за № 200 від 28.12.2010 р. /а.с. 6, 7/ Актами від 21.10.2006 р., 05.11.2013 р. та 14.01.2014 р., що складені комісією посадових осіб ЖБК № 2, з участю сусідів, встановлено, що відповідач [PERSON] у вищезгаданій квартирі зареєстрований, але не проживає та особистих речей не має. /а.с. 3, 4, 5/ Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до норм ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За наведених обставин, враховуючи відсутність [PERSON] протягом тривалого часу, позовні вимоги щодо визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки позивач не заявляла вимоги щодо стягнення із відповідача судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. 05.04.2016 року у вказаній справі ухвалено рішення, яким позов задоволено. При ухваленні рішення не вирішено питання про стягнення судового збору. В судове засіданні сторони не з*явилися, про дату та час розгляду повідомлені належним чином, причина неявки не є перешкодою розгляду заяви. Ознайомившись з матеріалами і з текстом судового рішення, суд приходить до висновку, що у вказаній справі належить ухвалити додаткове рішення, так як при винесенні рішення від 05.04.2016 року не було прийнято рішення стосовно судових витрат. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, суд ухвалює у справі додаткове рішення, яким вирішує питання в частині стягнення судових витрат з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. 23.07.2018 року у вказаній справі ухвалено рішення, яким позов задоволено частково. При ухваленні рішення не вирішено питання про точну грошову суму присудженої до стягнення. В судове засіданні сторони не зявилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, неявка не є перешкодою для розгляду заяви. Ознайомившись з матеріалами і з текстом судового рішення, суд приходить до висновку, що у вказаній справі належить ухвалити додаткове рішення, так як при винесенні рішення від 23.07.2018 року не було прийнято рішення стосовно точної грошової суми присудженої до стягнення. Відповідно до\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановленихстаттею 430 цього\~Кодексу. Таким чином, суд ухвалює у справі додаткове рішення, яким вирішує питання в частині точної грошової суми присудженої до стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом відповідно до якого просить суд визнати [PERSON], [INFO], права користування квартирою [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачу. Позов обґрунтований тим, що 01.04.1977 р. виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих позивачу був виданий ордер № Г002600 на право заняття однокімнатної квартири [ADDRESS]. 15.07.1989 р. після укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], позивачу було присвоєно прізвище «Холодкова». 02.10.2001 Головним управлінням житлового забезпечення КМДА позивачу видано свідоцтво про право власності на вищевказану однокімнатну квартиру [ADDRESS]. У травні 2017 року позивач дізналась про те, що в її квартирі окрім неї зареєстрована з 1975 року [PERSON], [INFO]. Факт реєстрації [PERSON] у вказаній квартирі підтверджується довідкою форми № 3 від 02.06.2017 № 309 ЖБК «Медик-2». Як зазначає позивач, після 01.04.1977 р. в квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживала. До травня 2017 року позивачу не було відомо, що [PERSON] зареєстрована в її квартирі. Позивач вважає, що реєстрація [PERSON] обмежує її, як власника квартири, у реалізації її прав на розпорядження майна. У зв'язку з чим, просить задовольнити позовну заяву та визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань від неї в адресу суду не надходило. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом відповідно до якого просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування квартирою за адресою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 1985 року по 25 серпня 1998 року. Факт розірвання шлюбу підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданий 25.08.1998 р. відділом реєстрації актів громадського стану Шевченківського району м. Києва. В позасудовому порядку сторони вирішили питання поділу майна та утримання спільних дітей. В результаті взаємних домовленостей, відповідач подарував [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 20.06.2002 р. посвідченого приватним нотаріусом КМНО Рильською Л.С, зареєстрованого в реєстрі за № 3021, та в подальшому право власності за позивачем, 10.07.2002 року зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна. У червні 2002 року після оформлення договору дарування [PERSON] залишив сім'ю і добровільно виїхав з квартири [ADDRESS]. Відповідач не повідомив позивачу своє нове місце проживання та не повертався з 2002 року в квартиру за місцем реєстрації. Власником квартири і власником особового рахунку є [PERSON] Крім відповідача в квартирі зареєстрований також батько позивача [PERSON]. Комісією ЖБК «Сатурн» було складено акти 02.09.2015 р. та 11.10.2016 року, якими встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою його реєстрації: [ADDRESS]. Оскільки, відповідач не проживає за місцем реєстрації, житловим приміщенням не цікавиться, не сплачує комунальні послуги, виїхав у добровільному порядку, жодних його особистих речей в квартирі немає, а тому просить задовольнити позовну заяву та визнати відповідач таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. В позовній заяві зазначила, що розгляд справи проводити без її участі. Відповідач , третя особа в судове засідання не з'явились, про день, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань від них в адресу суду не надходило. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом відповідно до якого просить суд розірвати безстроковий трудовий договір, укладений між [PERSON] та Донецькою регіональною державною лабораторією ветеринарної медицини з ініціативи працівника відповідно до ст. 38 КЗпП України. Вимоги мотивовані тим, що позивач 10.10.2012 року була прийнята на посаду бухгалтера першої категорії Донецької регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини відповідно до наказу № 86-к від 10.10.2012 року. 25.05.2014 року в [PERSON] народилась донька [PERSON]. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції в м. Донецьк та загрозою життю і здоров'ю, позивач з 2014 р. була змушена виїхати з м. Донецьк. З 28.10.2014 року [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою та проживає в м. Києві. До 25.05.2017 року позивач перебувала у відпустці за дитиною. Оскільки роботодавець знаходиться на території проведення АТО, у неї не має можливості розірвати трудовий договір у встановленому законодавством порядку та зробити відповідний запис до трудової книжки з останнього місця роботи. Крім того, на даний час Українське Державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» припинило доставку пошти на неконтрольовану територію, а тому вона не має можливості врегулювати дане питання шляхом листування. Тому звернулась за захистом своїх прав у судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що вимоги викладені в позові підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, вказавши в позовній заяві, що від шлюбу з відповідачем у них народились діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з нею та перебувають на її повному утриманні, що підтверджено довідкою Підстепненської сільради Цюрупинського району Херсонської області. Відповідач не надає жодної допомоги на утримання дітей.Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку та доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, з моменту звернення щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Позивач подала заяву, якою позов підтримує та просить розглянути її за її відсутності. Відповідач надав заяву про розгляд справи зй ого відсутності та про визнання позову. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову у судовому засіданні судом за наявності для того законних підстав приймається рішення про задоволення позову. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.З ст.181 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Таким чином, позов належить задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, вказавши в позовній заяві, що вона придбала у [PERSON] автомобіль Honda Accord, шасі(кузов, рама) [NUMBER], 2010 року випуску, д/н [NUMBER], що було оформлено договором рахунком серії ААЕ №159550 від 03.07.2015 року. Всі розрахунки між ними проведено. Вона позбавлена можливості вільно користуватись власністю, оскільки реєстрацію колишнього власника автомобіля було скасовано та фатично [PERSON] є власником вказаного автомобіля. Вона має намір розпоряджатися своїм майном, але [PERSON] ухиляється від переоформлення автомобіля. Повну відповідальність за оформлення автомобіля ніс також [PERSON], що був законним представником [PERSON], отже, він також має бути відповідачем по справі. Просить визнати за нею право власності на вказаний автомобіль. Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав, просив справу розглядати за його відсутності, про що подав заяву. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений право власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, вказавши, що сторони перебували у шлюбі, від якого в них народився син [PERSON], [INFO]. З 01.09.2012 року він навчається на 3 курсі денного відділення Херсонського медичного училища, що підтверджено відповідною довідкою. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до завершення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, про що надав заяву. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1 ст. 200 СК, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК. Таким чином, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, вказавши, що сторони перебувають у шлюбі, від якого в них народилась дитина - [PERSON], [INFO]. З грудня 2015 року вони проживають окремо і [PERSON] не надає жодної допомоги на утримання дитини. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина, в розмірі 500 гривень щомісячно та до повноліття дитини. Позов підтримує. Відповідач позов визнав у повному обсязі, про що надав заяву. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Таким чином, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 05.08.1999 року вона за договором купівлі-продажу придбала у власність 1/ 2 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Кривий Ріг вул. Свердлова 86. 23 грудня 1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. 11.07.2005 року у вказаному домоволодінні було зареєстровано місце проживання відповідача з правом користування належною позивачці на праві власності 1 / 2 часткою. Рішенням Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 20 грудня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Ще до розірвання шлюбних відносин і до цих пір, а точніше вже на протязі 6 років, відповідач не мешкає у належному позивачці домоволодінні, що розташоване за адресою: м. Кривий Ріг вул. Свердлова 86, а увесь цей час постійно мешкає за адресою: м. Кривий Ріг вул. Сиволапа 39 а/21. В добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстрації, чим перешкоджаю позивачці повноцінно розпоряджатися своїми правами власника житла, на нього нараховуються кошти за комунальні послуги, які позивачка змушена сплачувати самостійно. Просить суд винести рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні користування 1/ 2 частиною домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Кривий Ріг вул. Свердлова 86, яке належить їй на праві власності шляхом зняття відповідача з реєстрації з вищезазначеної адреси. В судове засідання позивач не зявилась, про дату та час судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився про дату та час судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що 05.08.1999 року позивачка за договором купівлі-продажу придбала у власність 1/ 2 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Кривий Ріг вул. Свердлова 86 (а.с.5). 23 грудня 1999 року між сторонами було укладено шлюб (а.с.6). 11.07.2005 року у вказаному домоволодінні було зареєстровано місце проживання відповідача з правом користування належною позивачці на праві власності 1 / 2 часткою. Рішенням Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 20 грудня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.9). С тих пір відповідач не мешкає у належному позивачці домоволодінні (а.с.7 акт), але зареєстрований в ньому, і не бажає у добровільному порядку зніматися з реєстрації. Весь цей час відповідач постійно мешкає за адресою: м. Кривий Ріг вул. Сиволапа 39 а/21, а позивачка змушена сплачувати за нього усі комунальні витрати. Суд доходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню: відповідач створює перешкоди позивачу в користуванні належної їй власності, тому може бути визнаним таким, що втратив право на користування житловою площею.

Outcome: approved