Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що 02.12.2014 р. в м. Жмеринка Вінницької області померла її мати [PERSON] Після її смерті залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку загальною площею 48,5 кв.м, житловою 28,8 кв.м, з господарськими будівлями, що по вул. О.Лавренчука, 6 в с. Чапаївка Жмеринського району Вінницької області. Спадщину після смерті матері вона прийняла шляхом подачі письмової заяви до Жмеринської районної державної нотаріальної контори. 15.01.2015 р. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає. Відповідно до облікової картки по господарського обліку на 2011-2015 роки та довідки виконкому Коростівецької сільської ради №21 від 21.01.2016 р. [PERSON], яка померла 02.12.2014 р. значиться власником домоволодіння по вул. О. Лавренчука, 6 в с. Чапаївка Жмеринського району Вінницької області. У звязку із відсутністю правовстановлюючих документів Жмеринською райдержнотконторою відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину житловий будинок по вул. О.Лавренчука, 6 в с. Чапаївка Жмеринського району Вінницької області після смерті [PERSON] Цією ж нотконторою 19.10.2015 р. їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на інше майно житловий будинок в с. Коростівці Жмеринського району Вінницької області та земельні ділянки. Отже, через відсутність правовстановлюючих документів вона не може оформити своїх спадкових прав, а тому просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON], яка померла 02.12.2014 р., а саме на житловий будинок по вул. О.Лавренчука, 6 в с. Чапаївка Жмеринського району Вінницької області. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилась надала суду заяви, у яких позов підтримує, просить його задовольнити, справу просить розглядати у її відсутність (а.с.53, 81). Представник відповідача Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області сільський голова [PERSON] в судове засідання не зявився, але через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій не заперечує щодо задоволення позову, просить справу розглядати без його участі (а.с. 52). Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить розгляд справи за відсутності позивача та представника відповідача. Суд, оглянувши позовну заяву, матеріали спадкової справи № 14/2015 відкритої до майна померлої 02.12.2014 р. [PERSON], дослідивши письмові докази, заяви сторін, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів, а позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 02.12.2014 року померла мати позивачки [PERSON] (а.с. 4-6, 7, 8, 9), після смерті якої відкрилась спадщина. Відповідно до заповіту від 20.10.2014 р., що посвідчений секретарем Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 74, [PERSON] заповіла житловий будинок в с. Коростівці Жмеринського району Вінницької області по вул. Шевченка, 47 та прилеглу до нього земельну ділянку, кадастровий номер 0521083000:01:002:0130 в розмірі 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,2537 га, кадастровий номер 0521083000:01:002:0131 для ведення особистого селянського господарства, а також земельну ділянку №95, державний акт серії ЯД №382113, кадастровий номер 052108333:05:002:0054 в розмірі 2,8653 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області своїй дочці [PERSON] (а.с. 10) Даний заповіт не змінено та не відмінено. Позивачка [PERSON] 24.11.2015 р. отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане нерухоме майно, що належало [PERSON] (а.с. 35, 36, 37, 38, 7-5-зворот, 76, 76-зворот, 77) Відповідно до заповіту від 29.04.2013 р., що посвідчений секретарем Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 155, [PERSON] заповіла земельну ділянку, що розташована на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, кадастровий номер 0521083000:05:003:0355, свідоцтво про право власності САС№716257 від 03.04.2013 р., [PERSON] (а.с. 69) Згідно довідок виконавчого комету Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області №№ 21, 22 від 21.01.2016 р. (а.с. 11, 12) та копії облікової картки об»єкта по господарського обліку на 2011-2015 роки (а.с.44-44), [PERSON], яка померла 02.12.2014 р., постійно проживала та була зареєстрована в [INFO]. На час смерті спадкодавця із нею був зареєстрований та проживав зять [PERSON]; відповідно до запису погосподарської книги №5 особовий рахунок №0604 за померлою [PERSON] рахується житловий будинок по вул. О.Лавренчука, 6 в с. Чапаївка Жмеринського району Вінницької області. Згідно рішення 14 сесії 21 скликання від 01.04.1994 р. Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області за померлою мельник В.І. рахується земельна ділянка площею 0,74 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого селянського господарства в с. Чапаївка по вул. О.Лавренчука, 6 Жмеринського району Вінницької області. Свідоцтво на право власності на будинок в с. Чапаївка по вул. О.Лавренчука, 6 Жмеринського району Вінницької області не видавалося, оскільки не надходило звернень від [PERSON] щодо видачі такого свідоцтва. (а.с. 46, 47) Позивачка [PERSON] звернулась до Жмеринської районної державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться в с. Чапаївка Жмеринського району Вінницької області по вул. О.Лавренчука, 6, належного її матері [PERSON] В,І., яка померла 02.12.2014 р. Однак постановою державного нотаріуса № 76/02-31 від 03.02.2016 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок виданих на імя померлої [PERSON] (а.с. 33) Відповідно до копії спадкової справи № 14/2015 відкритої до майна померлої 02.12.2014 р. [PERSON] (а.с. 59-78) позивачка [PERSON] у строк передбачений ст. 1270 ЦК України звернулась до Жмеринської районної державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] Відповідно до заповіту складеного спадкодавцем [PERSON] від 20.10.2014 р. позивачка [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в с. Коростівці Жмеринського району Вінницької області по вул. Шевченка, 47 та прилеглу до нього земельну ділянку, кадастровий номер 0521083000:01:002:0130 в розмірі 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,2537 га, кадастровий номер 0521083000:01:002:0131 для ведення особистого селянського господарства, а також земельну ділянку №95, державний акт серії ЯД №382113, кадастровий номер 052108333:05:002:0054 в розмірі 2,8653 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Крім того, спадкодавцем [PERSON] 29.04.2013 р. було складено заповіт, яким заповіла [PERSON] земельну ділянку, що розташована на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, кадастровий номер 0521083000:05:003:0355, свідоцтво про право власності САС№716257 від 03.04.2013 р. та спадкоємець за заповітом [PERSON] у строк визначений ст. 1270 ЦК України звернувся до нотконтори із заявою про прийняття вказаної у заповіті спадщини. (а.с. 69, 66) Будинок № 6 по вул. О. Лавренчука в с. Чапаївка Жмеринського району Вінницької області не охоплений заповітами. [PERSON] єдиний спадкоємець за законом першої черги, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] та не заявив відмови від неї. Згідно висновку звіту про технічний стан обєкту нерухомого майна по вул. О.Лавренчука, 6 в с. Чапаївка Жмеринського району Вінницької області, встановлено, що технічний стан конструкцій житлового будинку «А», сараю «Б» розташований в с. Чапаївка, вул. О.Лавренчука, 6 Жмеринського району Вінницької області класифікується як «задовільний». (а.с. 21-32). Згідно копії технічного паспорту, виготовленого 16.12.2015 р., на спірне домоволодіння (а.с. 15-20), довідки КП «ВООБТІ» №182 від 16.12.2015 р. (а.с. 14) технічна інвентаризація обєктів нерухомого майна та реєстрація прав власності на житловий будинок :6 по вул. Чапаївка Жмеринського району Вінницької області не проводилася. Станом на 16.12.2015 р. на земельній ділянці площею 7390 кв.м розташовано: глинобитний житловий будинок «А» 1930 року побудови, загальною площею 48,5 кв.м, в тому числі житловою 28,8 кв.м; з бутового каменю сарай «Б», 1957 року побудови. Станом на 16.12.2015 р. самочинно збудованих та переобладнаних приміщень немає. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), зокрема, визначались умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно з абзацом 2 пункту 6 цієї Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до абзацу 2, 3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється в разі смерті власника; згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини; згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини; відповідно до ч.2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини; відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття; згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають зокрема і діти спадкодавця; у ст. 1273 ЦК України закріплене безумовне та беззастережне право спадкоємця на відмову від прийняття спадщини за заповітом чи за законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1268, ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Представник відповідача по справі позов визнав, не заперечував проти його задоволення і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Таким чином судом встановлено, що [PERSON], яка померла 02.12.2014 р., відповідно до запису у погосподарській книзі, належав будинок №6 по вул. О.Лавренчука в с. Чапаївка Жмеринського району Вінницької області, який не був охоплений наявними у матеріалах справи заповітами, був успадкований спадкоємцем першої черги за законом - позивачкою [PERSON] шляхом подачі письмової заяви до Жмеринської районної державної нотаріальної контори. Спадковий будинок відповідає вимогам можливості експлуатації за призначенням. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вказаний будинок спадкоємцеві за законом позивачці у справі через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів. Таким чином, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст.ст. 25, п.11 ч.1 346, 1216, 1217, 1218, ч.1 ст. 1222, 1223, 1258, 1261, ч.1 ст. 1269 ЦК України,

Outcome: approved