Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області про визнання відмови в прийнятті на роботу неправомірною, зобов'язання прийняти на роботу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, допомоги на оздоровлення, середнього заробітку за час відпустки та моральної шкоди, посилаючись на те, що вона працювала керівником гуртка клубу «Повір у себе», 14 червня 2011 року Марганецька міська рада прийняла рішення про зміну підпорядкування відділу по роботі клубів за місцем проживання шляхом зміни підпорядкування - від управління освіти до відділу у справах сім'ї та молоді. Вона була звільнена з Управління освіти в зв'язку з переведення на інше підприємство. З 1 липня 2011 року працювала в клубі, ніхто її не відсторонював від роботи, тому відповідно до ст..24 КЗпП трудовий договір було укладено. 15 липня 2011 року вона пішла у відпустку, на підставі заяви від 4 січня 2011 року, яку подавала директору ЦПК [PERSON] Їй не було виплачено допомогу на оздоровлення та кошти за відпустку. Після закінчення відпустки вийшла на роботу та побачила, що змінено замок на дверях. Керівник Центру [PERSON] відмовилася надавати пояснення з цього приводу, а коли вона звернулася до міського голови, то їй надали пояснення, що вона не писала заяву про прийняття на роботу до Центру творчості дітей та молоді за місцем проживання відділу у справах сімї та молоді виконкому Марганецької міської ради, тому вона не є працівником Центру ТДМ. 6 грудня 2013 року позивач подала клопотання та просила замінити первісного відповідача - Виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області на відділ у справах сімї та молоді Виконкому Марганецької міської ради , оскільки їй стало відомо , що відділ у справах сімї та молоді є юридичною особою. В судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснила, що працювала керівником гуртка «Повір у себе», 30 червня 2011 року її та інших працівників попередили, що будуть переводити на нове підприємство, 1 липня 2011 року вона в Міськво написала заяву про згоду на її переведення та продовжувала працювати. Коли дізналася, що необхідно писати заяву про прийняття на роботу, то приходила до [PERSON] додому, але вона сказала, що з цих питань вдома не приймає та відпустку не оформить. Про необхідность писати заяву повідомляли [PERSON] та [PERSON], бухгалтер [PERSON], але писати заяву вона не мала наміру, так як вже написала заяву про згоду на переведення та вважала , що цього достатньо. З 7 липня по 15 липня 2011 року працювала згідно графіку роботи, відпрацювала 6 змін та сама пішла у відпустку на підставі заяви, яку писала попередньому керівнику 4 січня 2011 року. Дату та період відпустки ні з ким не узгоджувала. Після закінчення відпустки 28 серпня 2011 року вийшла на роботу, але на дверях було змінено замок. Після чого звернулася до [PERSON], яка повідомила, що у неї такого працівника не має. З 1 вересня 2011 року прийнята в Міськво. Представник позивача [PERSON] суду пояснив, що з письмовими заявами про прийняття на роботу [PERSON] не зверталась. [PERSON] усно звернулась до начальника відділу сімї та молоді [PERSON] на що він їй повідомив, що знаходиться у відпустці, з питань працевлаштування необхідно звертатись до [PERSON] Більше ні до [PERSON], ні до [PERSON] позивачка не зверталась, звернулась до заступника міського голови. Представник відповідача Відділу у справах сімї та молоді [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що 14 червня 2011 року було рішення виконкому про зміну підпорядкування відділу по роботі клубів за місцем проживання управління освіти шляхом створення Центру творчості дітей та молоді за місцем проживання у складі відділу у справах сімї та молоді. Він видав наказ про прийняття на роботу керівника Центру - [PERSON] та доручив їй прийняти на роботу інших працівників, згідно поданих ними заяв. [PERSON] шукали за місцем проживання, оскільки вона не виходила на роботу. У другій половині липня 2011 року [PERSON] зверталась до нього з приводу прийняття на роботу , усно, але він знаходився у відпустці та повідомив, що необхідно звертатись до [PERSON] Посада на якій працювала [PERSON] була скорочена, після рішення суду було введено зазначену посаду та поновлено на роботі [PERSON] 14 січня 2014 року [PERSON] звільнилася за власним бажанням. Листів про звільнення працівників в зв'язку з переведенням не писав, Міськво звільняло працівників, а він приймав на підстав рішення Марганецької міської ради. Представник відповідача Управління освіти Черніченко Г.І. суду пояснила, що позовні вимоги до Управління освіти не пред'явленні, але з урахуванням позову [PERSON] вважає, що [PERSON] допустили до роботи, тому фактично прийняли на роботу до відділ у справах сімї та молоді. 14 червня 2011 року прийнято рішення міської ради про передачу клубу у підпорядкування відділу сімї та молоді. На підставі рішення було передані приміщення, матеріальні цінності, звільненні працівники в зв'язку з переведенням на інше підприємство. Домовленість про переведення працівників була усною, листів між організаціями не було, вважали підставою для обох підприємств - рішення ради. [PERSON] була згодна на переведення до іншого підприємства, у випадку незгоди її б звільнили на підставі п.1 ст. 40 КзПП. [PERSON] пропонувалося звернутися із заявою та отримати компенсацію за не отриману відпустку, але вона відмовилась. З 1 вересня 2011 року [PERSON] було прийнято в Управління освіти, тому у випадку задоволення позову середній заробіток не підлягає стягненню. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідка, встановив наступне. Згідно з копією сторінок трудової книжки [PERSON] працювала в Управлінні освіти виконавчого комітету Марганецької міської ради керівником гуртка Центру творчості дітей та юнацтва з 1 вересня 2007 року (ар.с.11-13). 14 червня 2011 року Марганецькою міською радою прийнято рішення № 314-17/VI « Про зміну підпорядкування відділу по роботі клубів за місцем проживання Центру -комплексу позашкільної роботи управління освіти виконавчого комітету Марганецької міської ради». Згідно зазначеного рішення змінено підпорядкування відділу по роботі клубів за місцем проживання Центру-комплексу позашкільної роботи управління освіти виконавчого комітету Марганецької міської ради через передачу його до відділу у справах сімї та молоді Марганецького міськвиконкому шляхом створення Центру творчості дітей та молоді за місцем проживання; зобов'язано Управління освіти передати відділ по роботі клубів за місцем проживання Центру -комплексу позашкільної роботи до відділу у справах сімї та молоді Марганецького міськвиконкому до 1 липня 2011 року. 30 червня 2011 року звільнена з займаної посади згідно п.5 ст.36 КзПП за переводом до відділу справах сімї та молоді виконавчого комітету Марганецької міської ради на підставі заяви від 13 червня 2011 року, згідно наказу №69 від 30 червня 2011 року (а. с. 7). В судовому засіданні встановлено, що із заявою про прийняття на роботу до начальника Центру творчості дітей та молоді за місцем проживання відділу у справах сімї та молоді [PERSON] не зверталась. Зазначений факт підтверджено показами свідка [PERSON], яка суду пояснила, що 14 червня 2011 року міською радою було прийнято рішення про реоргацізацію центру. Управління освіти ознайомило колектив з рішенням, створено комісію по передачі, розділено баланс, затверджено новий штатний розпис. 30 червня 2011 року були збори колективу, де писали заяви на звільнення. [PERSON] на збори не прийшла. 1 липня 2011 року вона, як директор Центру, провела педагогічну раду та працівники писали заяви про прийняття на роботу . [PERSON], яка була офіційно запрошена, не прийшла на пед.раду, від неї заяви при прийняття на роботу не було. Свій режим та графік роботи [PERSON] не знала. 20 липня 2011 року вона зустріла [PERSON] у виконкомі, яка їй повідомила, що знаходиться у відпустці. Із заявою про прийняття на роботу [PERSON] до неї не зверталася.[PERSON] працівники шукали, ходиди додому, звертались до її сестри, але її в місті не було. 6 липня 2011 року на приміщенні клубу, було змінено замок, тому [PERSON] не могла заходити в приміщення клубу. Пунктом 5 ст. 36 КЗпП України передбачено можливість припинення трудового договору в порядку переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу чи організацію чи у зв'язку з переходом на виборну посаду. Для звільнення необхідне клопотання власника того підприємства, установи, організації, куди працівник переводиться. Працівник повинен подати заяву власникові підприємства (установи, організації), з якого він звільняється, оскільки закон вимагає згоди власника на припинення трудового договору в порядку переведення на інше підприємство, в іншу установу, організацію. В судовому засіданні встановлено, що клопотання про звільнення працівників з Управління освіти в зв'язку з переводом до відділу у справах сімї та молоді начальник відділу у справах сімї та молоді не оформлював, [PERSON] заяву про її звільнення з Управління освіти не писала. Написану [PERSON] заяву від 13.06.2011 року про те, що вона дає згоду на переведення до відділу у справах сімї та молоді виконавчого комітету Марганецької міської ради не можливо розцінювати як заяву про її звільнення. Крім того, зазначена заява написана [PERSON] 13.06.2011 року, а рішення Марганецької міської ради про зміну підпорядкування від 14 червня 2011 року. Тому звільнення працівників проводилось на підставі рішення Марганецької міської ради від 14.06.2011 року № 314-17/VI « Про зміну підпорядкування відділу по роботі клубів за місцем проживання Центру -комплексу позашкільної роботи управління освіти виконавчого комітету Марганецької міської ради» та мало місце звільнення у зв'язку зі створенням нового підприємства - Центру творчості дітей та молоді. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються п.1 ч.1 ст.40, ст.ст.43,49-2 КзПП України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з ч.1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджують не пізніше, ніж за два місяці. Відповідно до положень ст.49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації, а при відсутності такої роботи чи відмові працівника від переведення, працівник за своїм розсудом звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Згідно з ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи,організації), може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень докази, суд дійшов до висновку, що при звільненні позивачки адміністрацією Управління освіти виконавчого комітету Марганецької міської ради було порушено порядок вивільнення з роботи, передбачений п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Суд, з власної ініціативи, на підставі ст.33 ЦПК України залучив в якості співвідповідача Управління освіти виконавчого комітету Марганецької міської ради, неодноразово роз'яснив позивачці та її представнику право на збільшення позовних вимог. Згідно ст.ст.10, 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак позивачка не ставить вимогу про визнання незаконним наказу від 30 червня 2011 року № 69 «Про звільнення», а відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог. За таких обставин суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Відділу у справах сім'ї та молоді виконавчого комітету Марганецької міської ради про визнання відмови в прийнятті на роботу неправомірною, зобов'язання прийняти на роботу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, допомоги на оздоровлення, середнього заробітку за час відпустки та моральної шкоди необхідно відмовити за необґрунтованістю. Позивач згідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то у відповідності до ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 487 грн.20 коп. (243,60 грн. за позовні вимоги майнового характеру та в розмірі 243 грн. 60 коп. за позовні вимоги немайнового характеру) компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed