Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги, щодо предмету спору Білгород-Дністровська міська рада про виділення в натурі частки нерухомого майна зі спільної часткової власності, поділ земельної ділянки із виділення її окремої частини. В судове засідання позивачка та представник позивачки не зявились, але надали заяви згідно яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили справу слухати в їх відсутність. В судове засідання відповідачка не з'явилась, але надала заяву згідно якої проти задоволення позову не заперечує, просила справу слухати в її відсутність. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги, щодо предмету спору Білгород-Дністровська міська рада у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею 4/25 частин домобудови, що розташована по [ADDRESS], що підтверджується договором дарування частини домоволодіння від 05.03.2011 року, зареєстрованого в реєстрі під №593. На підставі вищезазначеного документу, позивачці [PERSON] було передано у приватну власність та фактично користуюсь житловим будинком під літ.«І», загальною площею - 38,4 кв.м., житловою площею - 14,3 кв.м.; сараєм - літ.«К»; водопроводом під №3 та вимощенням ІІ. Крім того, на підставі договору дарування, за позивачкою було зареєстровано право власності на 4/25 частини домобудови за вищевказаною адресою, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №29566397 від 06.04.2011 року. Іншим співвласником домобудови по [ADDRESS] є відповідачка [PERSON], яка є власницею 21/25 частин на підставі договору дарування від 27.05.2005 року. До складу її 21/25 частин входить та вона фактично користується житловим будинком - під літ.«Г», загальною площею - 49,2 кв.м., житловою площею - 39,7 кв.м.; літньою кухнею - літ.«Д»; сараєм - літ.«В» та спорудами під №1,2,І. Згідно обстеження земельної ділянки по [ADDRESS], виконаний суб'єктом господарювання на підставі кваліфікаційного сертифікату серії АЕ №001656, за технічними показниками об'єкт може бути поділено. Як вбачається із висновку від 14.10.2014 року за №293, частки сторін у спільному домоволодінні є фактично відокремленими. Таким чином, є технічна можливість виділення позивачці в натурі 4/25 частини зі складу домобудови по [ADDRESS], із припиненням режиму спільної часткової власності у єдину одиницю. Згідно ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виділення частини зі спільної часткової власності позивачці потрібно для того щоб вона могла окремо від відповідачки [PERSON] укласти договір із ПАТ «Одесобленерго» та підключитися до світла, приватизувати земельну ділянку окремо від неї. Припинення режиму спільної часткової власності не порушує прав та законні інтереси відповідачки [PERSON], оскілький між ними вже склався сталий порядок окремого користування майном, що перебуває у спільній частковій власності. Вирішити вищезазначене питання шляхом звернення до нотаріуса із метою укладення договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна позивачка не може, оскільки відповідачка [PERSON] не бажає разом з позивачкою відвідати нотаріуса, тому позивачка змушена звертатися до суду із відповідною позовною заявою за захистом свого законного інтересу. В позові позивачка просить виділити їй в натурі 4/25 частини домобудови по [ADDRESS], що складається із житлового будинку під літ.«І», загальною площею - 38,4 кв.м., житловою площею - 14,3 кв.м., сараєм - літ.«К»; водопроводом під №3 та вимощенням II. Між сторонами існує спір з приводу користування земельною ділянкою, яка перебуває у спільному користуванні як співвласників домобудови по [ADDRESS]. Як вбачається з ст.89 ЗК України, частки усіх у спільній сумісній власності на земельну ділянку є рівними. Чинне земельне законодавство України (ст.89 ЗК України) вимагаєт від співвласників житлового будинку земельну ділянку у дворі загального користування приватизувати разом із іншими землекористувачами із оформленням одного єдиного витягу відносно прав власності на всіх. Проблема існує не тільки відносно порядку користування, а і в тому що позивачка бажає приватизувати свою частину земельної ділянки під будинком та господарськими спорудами, а відповідачка не бажає щось змінювати, займатися приватизацією земельної ділянки. Згідно ст.89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Не маючи змоги вирішити вищезазначене питання іншим шляхом, вичерпавши усі відомі способи досудового врегулювання спору позивачка змушена звернутися до суду із вимогою щодо поділу земельної ділянки по [ADDRESS] між співвласниками вищезазначеної домобудови із виділенням окремої частини. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення правовідношення (а саме режиму спільної часткової власності відносно нерухомого майна та спільної сумісної власності відносно земельної ділянки). Суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги, щодо предмету спору Білгород-Дністровська міська рада про виділення в натурі частки нерухомого майна зі спільної часткової власності, поділ земельної ділянки із виділення її окремої частини обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved