Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просила відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюбні відносини між нею та Відповідачем було припинено, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, у зв'язку з чим просить шлюб розірвати. З'явившись у судове засідання Позивач позовну заяву повністю підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, щодо задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони зареєстрували шлюб 19 квітня 2012 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 436 (а.с. 3). В даний час разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім'ю не мають, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя з Відповідачем суперечить інтересам Позивача. Майновий спір між сторонами відсутній, дітей від шлюбу не мають. Судом вживались заходи щодо примирення сторін. Ухвалою від 26 лютого 2015 року провадження по справі було зупинено, сторонам надано термін на примирення строком на три місяці, до 26 травня 2015 року. Разом з тим, примирення між сторонами досягнуто не було. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved