Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 26 травня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . У шлюбі в них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з 2019 року, з відповідачем у них відсутнє будь-яке порозуміння, що призвело до стійкого розладу подружніх стосунків, мають різні погляди на життя. Відповідач взагалі перестав забезпечувати і утримувати дітей та допомагати їй вести домашнє господарство. Такою поведінкою відповідач залишив без належної батьківської уваги дітей, унеможливив нормальне спілкування з нею та поклав обов`язок утримання сім`ї лише на неї. Подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливим, оскільки фактично їхня сім`я розпалася, а її намагання зберегти сім`ю ні до чого не призвели. Вважає, що надання строку для примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу. Просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяви про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений. \~ \~ \~ \~За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України\~\~передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 травня 2012 року і від даного шлюбу мають троє неповнолітніх дітей. Наданий сторонам строк на примирення терміном на три місяці бажаних наслідків не дав і вони не примирилися. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Позовних вимог щодо порядку виховання та утримання неповнолітніх дітей, поділу спільного майна сторін\~ не заявлено. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved