Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14.08.2012 року вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народився син [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду послужило те, що вона на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв»язку з чим отримує допомогу в сумі 156 грн. на місяць, інших доходів немає. Відповідач працює соціальним працівником у Надвірнянському районному центрі соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, отримує заробітну плату, однак добровільно кошти на утримання сина не надає. Просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття та стягнути 300 грн. на правову допомогу, справу слухати у її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, але в розмірі 1/4 частини заробітної плати. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу, однак даних коштів не вистачає на утримання сина, у звязку з чим зазнає матеріальних труднощів. Відповідач працює спеціалістом І категорії відділу соціальної роботи Надвірнянського районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, отримує заробітну плату. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального,культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Також відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене, те що [PERSON] здоровий, працює та його майновий стан, суд вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення сином повноліття. На підставі ст.ст.84,180,181,182,184 СК України та

Outcome: partial