Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів, в якому просить: стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі Ѕ частки заробітку (доходу) щомісячно, від пня пред`явлення позову до повноліття дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; стягнути з відповідача на ї користь видові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 700 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 16 вересня 2011 року вони з відповідачем в Сазоно-Баланівській сільській раді Богодухівського району Харківської області зареєстрували шлюб, актовий запит № 02. Від спільного проживання мають трьох неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідач, будучи батьком дітей, не бажає самостійно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча має таку можливість, так як працює та отримує доходи. Оскільки домовленості про утримання дітей між не та відповідачем не досягнуто, вона звернулась до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про поважні причини свого неприбуття суд не повідомив. Письмовий відзив проти позову до суду не надав. Надавав заяву про проведення підготовчого засідання за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до слідуючого. Судом встановлено, що 16 вересня 2011 року Сазоно-Баланівською сільською радою Богодухівського району Харківської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16 вересня 2011 року. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 12, встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 червня 2008 року Сазоно-Баланівською сільською радою Богодухівського району Харківської області, актовий запис № 05, встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 квітня 2012 року Сазоно-Баланівською сільською радою Богодухівського району Харківської області, актовий запис № 06, встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі. Як вбачається з копії довідки про доходи від 10 жовтня 2019 року, [PERSON] працює підсобним працівником в Сазоно-Баланівській сільській раді Богодухівського району Харківської області та отримує стабільну заробітну плату. Факт подання позову свідчить про недосягнення домовленості між батьками про утримання дітей. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча у відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 2 ст. 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] , в частині стягнення аліментів такими, що підлягає задоволенню, при цьому суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який офіційно працевлаштований, фізично здоровий, здатен працювати і отримувати доходи, беручи до уваги інші обставини, що мають істотне значення, враховуючи прожитковий мінімум для дітей відповідного віку у 2020 році, та вважає за можливе визначити аліменти в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення старшою дитиною повноліття. Суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача аліментів до досягнення дітьми повноліття, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Розглядаючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 700 грн., суд приходить до наступного. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір по надання правової допомоги ( договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших виплат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку ( квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2019 року по справі № 752/4513/17, визначено, що при визначенні суми відшкодуванням, суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем [PERSON] до суду надано квитанцію № 23 від 21 жовтня 2019 року, однак суд вважає дану квитанцію недопустимим та неналежним доказом по справі. Зокрема квитанцію видано неіснуючою організацією з печаткою адвоката Перепелиці М.І., без зазначення відомостей щодо укладення між позивачем та адвокатом договору про надання правової допомоги, в ній відсутні відомості, що свідчать про оплату гонорару, пов`язаних з надання правової допомоги та загальний обсяг наданих послуг. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 700 грн., у зв`язку з недоведеністю. Судові витрати мають бути стягнуті з відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів. Згідно ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial