Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Запорізької міської ради, третя особа [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги наступним. Квартира [ADDRESS] належала бабусі позивача [PERSON] та батькові позивача [PERSON] по ? частині кожному. 13 грудня 1998 р. [PERSON] померла. На момент її смерті у квартирі був зареєстрований та проживав батько позивача [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], але своїх спадкових прав не оформив належним чином. 23 березня 2008 р. помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді зазначеної квартири. Після його смерті до нотаріальної контори звернулись позивач, дружина померлого [PERSON] (мати позивача) та його донька він іншого шлюбу [PERSON] (неповнорідна сестра позивача). Державним нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частину квартири кожному спадкоємцеві, а не на 1/3 частину, оскільки право власності на ? частину, що належала [PERSON], батько за життя не зареєстрував. При цьому, [PERSON] своє право власності на 1/6 частину квартири належним чином не зареєструвала. 4 травня 2015 р. померла [PERSON] мати позивача, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді належної їй частини квартири. На момент смерті матері позивач була зареєстрована та проживала разом із нею у вказаній квартирі, отже є такою, що прийняла спадщину. Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері, але постановою державного нотаріуса від 10 листопада 2015 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачеві було відмовлено у звязку з тим, що право власності на майно не було зареєстровано спадкодавцем у встановленому порядку. Відтак, відсутній інший, крім судового, шлях для відновлення порушеного права позивача. Просила суд з урахуванням уточнення позовних вимог визнати за нею право власності на 1/6 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 4 травня 2015 р. та за життя не зареєструвала своє право власності на вказану частину квартири, а також на 1/6 частину вказаної квартири, яка належала [PERSON], матері спадкодавця [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (арк. справи 3439, 136). Ухвалою суду від 3 листопада 2016 р. до участі у справі залучені треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача [PERSON] (та [PERSON], які відмовились від спадщини після смерті [PERSON] (арк. справи 139). Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та ухвалення рішення на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, проте, конверти із поштовими відправленнями судових повіток повернулись на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про відмову [PERSON] отримати повістки у відділенні поштового звязку. Від третіх осіб [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, у заявах зазначили, що не заперечують проти задоволення позову. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне. 13 грудня 1998 р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції 14 серпня 2008 р., актовий запис № 60 від 14 грудня 1998 р. (арк. справи 15). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS], загальною площею 61,52 кв.м, житловою площею 34,23 кв.м, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № 74 від 24 травня 1993 р., виданого Дніпровським електронним заводом, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного свідоцтва, витягом про державну реєстрацію права власності № 32906510 від 18.01.2012 (арк. справи 1617). За змістом свідоцтва та названої довідки, інша ? частина квартири належала на праві власності [PERSON] на підставі цього ж свідоцтва про право власності на житло. [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується наявною в матеріалах спадкової справи № 541 за 2008 р. свідоцтва про його народження (арк. справи 93 зворотній бік). Отже, [PERSON] був спадкоємцем першої черги за законом у розумінні статті 529 ЦК України в редакції 1963 р. Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, при ухваленні рішення щодо спадщини, яка відкрилась 29 березня 2003 р., підлягають застосуванню положення ЦК України в редакції 1963 р. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. До нотаріальної контори спадкоємці після смерті [PERSON] не звертались, оскільки спадкова справа не заводилась, що підтверджується листом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори від 16 листопада 2016 р. № 2115/01-09 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 45788486 від 15 листопада 2016 р. (арк. справи 156157). Оскільки [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, то відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.) він вважається таким, що прийняв спадщину у вигляді ? частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON]. Проте, як встановлено судом з матеріалів справи, [PERSON] за життя не оформив своїх спадкових прав та не зареєстрував право власності на ? частину квартири, що належала його померлій матері [PERSON] 23 березня 2008 р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього, виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 24 березня 2008 р., актовий запис № 2867 від 24 березня 2008 р. (арк. справи 13). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді належної йому на праві власності ? частини вищезазначеної квартири, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло № 74 від 24 травня 1993 р., виданого Дніпровським електронним заводом. Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], які звернулись до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори та отримали свідоцтва про право на спадщину, є позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] (дочка), [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), що підтверджується матеріалами спадкової справи № 541/2008 (арк. справи 88109). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу між ними серії ІІ-ЖС № 488434, виданим Ленінським відділом ЗАГС м. Запоріжжя 23 листопада 1990 р., актовий запис № 1568 від 23 листопада 1990 р. (арк. справи 12). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], яка доводиться йому донькою, підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЖС № 349249, виданим Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя 13 лютого 1986 р., актовий запис № 226 від 13 лютого 1986 р. (арк. справи 12), свідоцтвом про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії І-ЖС № 149958, виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 17 січня 2015 р., актовий запис № 17 від 17 січня 2015 р. (арк. справи 11). Як випливає зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 3 листопада 2012 р., виданого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] за спадковою справою № 541 за 2008 рік, № в реєстрі 2-1155, воно було видане позивачеві на 1/3 частку спадщини з ? частини квартири, тобто на 1/6 частину квартири (арк. справи 52). При цьому, позивач зареєструвала своє право власності на 1/6 частину квартири на підставі цього свідоцтва 5 серпня 2015 р., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 41753541 від 5 серпня 2015 р. (арк. справи 55). Суд вважає необґрунтованими посилання позивача у позовній заяві на те, що державним нотаріусом протиправно було видано свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину квартири кожному, а не на 1/3 частину квартири, оскільки як встановлено судом, [PERSON] не зареєстрував своє право власності на ? частину квартири, яку успадкував після смерті [PERSON] Відтак, у державного нотаріуса не було правових підстав враховувати цю ? частину квартири як спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] Крім того, позивач не оскаржувала вказані дії нотаріуса у встановленому законом порядку. В цей же час, суд зазначає, що ці доводи позивача не мають юридичного значення для вирішення даного спору судом, оскільки не можуть вважатися підставою позову про визнання права власності. Однак, дружина померлого [PERSON], отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 3 листопада 2012 р., № в реєстрі 2-1158 (арк. справи 53), на 1/3 частку спадщини з ? частини квартири, тобто на 1/6 частину квартири, своє право власності на 1/6 частину квартири за життя у встановленому законом порядку не зареєструвала, що, зокрема, випливає з інформації ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» з матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру від 7 листопада 2016 р. № 12550 (арк. справи 151155), Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 4 жовтня 2016 р. № 69653880 (арк. справи 126128). З цього приводу суд зазначає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Відповідно до розяснень, наданих у пункті 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] прийняла спадщину та набула право на неї у встановленому законом порядку, проте не зареєструвала належним чином перехід права власності на спадщину після її прийняття. 4 травня 2015 р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 14 лютого 2015 р., актовий запис № 1187 (арк. справи 6). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді належної їй 1/6 частини квартири [ADDRESS], яку вона успадкувала після смерті [PERSON]. Позивач [PERSON] 9 жовтня 2015 р. звернулась до Першої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 260/2015, заведеної щодо майна померлої [PERSON] (арк. справи 78). В силу вимог статті 1261 ЦК України позивач [PERSON] є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] як донька померлої. Інші спадкоємці [PERSON] (мати померлої) та [PERSON] (син померлої) на спадщину після смерті [PERSON] не претендують, оскільки із заявами до нотаріальної контори у встановлені строки не звернулись. Однак, постановою державного нотаріуса Першої Запорізької державної нотаріальної контори від 10 листопада 2015 р. позивачеві у видачі свідоцтва позивачеві було відмовлено через відсутність документів, які підтверджують право власності на квартиру (свідоцтво про право на спадщину не зареєстровано у БТІ). Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, позивач [PERSON] через те, що спадкодавці [PERSON] та [PERSON] за життя не зареєстрували своє право власності на належні їм в порядку спадкування частки квартири, позбавлена можливості оформити свої спадкові права належним чином. Зокрема, [PERSON] зверталась до нотаріуса після смерті свого батька [PERSON], але отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину квартири, оскільки батько за життя не оформив своїх спадкових прав на іншу ? частину квартири, що залишилася після смерті його матері [PERSON] та своє право власності не зареєстрував. Виходячи з принципу рівності часток спадкоємців у спадщині, позивач як одна зі спадкоємців першої черги за законом після смерті батька претендує на 1/6 частину квартири (тобто 1/3 частина від ? частини квартири). Також, [PERSON] зверталась до нотаріуса після смерті матері [PERSON], але за відсутності умов для одержання в державного нотаріуса свідоцтва про право на спадщину (відсутність державної реєстрації права власності за спадкодавцем [PERSON] на 1/6 частину квартири), [PERSON] позбавлена можливості належним чином оформити свої спадкові права щодо майна, яке належало її матері. Отже, в даному випадку відсутній інший, крім судового, порядок для відновлення порушеного права позивача. З огляду на викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], внаслідок чого позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved