Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи, що вона є власником жилого будинку № 47 по вул. Володимира Висоцького в м. Бердянську на підставі договору купівлі-продажу від 07.11.2016 року. Відповідач є членом сімї попереднього власника житлового будинку, який зобовязувався зняти з реєстраційного обліку себе та [PERSON], але свого обовязку не виконав. Відповідач залишається зареєстрованою у належному позивачу житловому будинку, хоча не проживає в ньому. Вважає, що реєстрація відповідача у житловому будинку № 47 по вул. В. Висоцького в м. Бердянську чинить йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, у звязку з чим просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням. Позивач та її представник у судове засідання не зявились. Представник позивача подала заяву про розгляд справи в її відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 31). Відповідач у судове засідання не зявилась, про слухання справи повідомлена належним чином, у заяві та телеграмі позовні вимоги визнали, просила справу розглядати у її відсутності (а.с. 32-35). Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із договору купівлі-продажу від 07.11.2016 року, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області, реєстрови1 № 2013, видно, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, вул. Володимира Висоцького, будинок № 47 (а.с. 4-5). Право власності на це майно зареєстровано за нею у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.11.2016 року, номер запису про право власності 17305599, що зафіксовано у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 6). Із копії довідки вуличного комітету № 15 (а.с. 7), будинкової книги для прописки громадян (а.с.11-12), повідомлення виконавчого комітету Бердянської міської ради (а.с. 23) вбачається, що відповідач зареєстрована в за адресою: м. Бердянськ, вул. Володимира Висоцького, 47. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. За ст. 156 ЖК України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Виходячи із зазначених норм право члена сімї власника квартири на користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Оскільки житлові права членів сімї власника житла є похідними від прав власника цієї квартири, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів сімї на користування цією квартирою. Таким чином, лише члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Судом встановлено, що відповідач не була і не є членом сім'ї нового власника - позивача по справі, з новим власником не вирішувала питання про користування жилою площею, тому між ними не виникли житлові правовідносини, що унеможливлює застосування ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 61 ч. 1 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідачем у заяві та телеграмі позовні вимоги визнано у повному обсязі, тому обставини справи, що зазначені в позовні заяві не підлягають доказування. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач чинять перешкоди [PERSON] у здійсненні нею права власності належним їй житловим будинком № 47 по вул. Володимира Висоцького в м. Бердянську, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved