Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, в обґрунтування якого покликається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 26.09.2004 року, однак спільного життя не склалось через неправомірну поведінку чоловіка. Є батьками двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач протягом останніх шести місяців добровільно на утримання синів матеріальної допомоги не надає, хоча має змогу це робити, так як працює в ДП «Соснівський лісгосп», а тому просить стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітної плати (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення синами повноліття. Позивач [PERSON] згідно письмової заяви підтримала позовні вимоги повністю, просить провести розгляд справи у її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був сповіщений про час та місце розгляду справи, що вбачається із повідомлення про отримання рекомендованого поштового відправлення, яким відповідачу було надіслано судову повістку (поштове відправлення №3464400041803, отримано 09.02.2018 року). [PERSON] про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Із свідоцтва про одруження встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2004 року. Сторони є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (свідоцтво серія І-ГЮ №066463, свідоцтво серія І-ГЮ №197997) Згідно довідки виконавчого комітету Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області №64 від 12.01.2018 року на утриманні у позивача [PERSON] перебувають неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Згідно з положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання обовязку утримувати синів, а тому з метою захисту інтересів неповнолітніх дітей, які має право на утримання від своїх батьків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів з [PERSON] Визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги наступні обставини. Відповідно до положень ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] не подав суду відзив на позовну заяву щодо невизнання (часткового визнання) позовних вимог, не надав будь-яких доказів на спростування обставин, на які покликається позивач, доказів щодо його матеріального становища чи стану здоровя, а тому суд приймає рішення на підстав наявних у справі доказів, що надані стороною позивача. Приймаючи до уваги вік дітей, їх потреби, наявність постійного місця роботи у [PERSON] суд вважає за необхідне визначити аліменти в розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення синами повноліття. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved