Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] - про стягнення аліментів на утримання матері дитини. Позивач при зверненні до суду мотивувала свої вимоги тим, що відповідач є батьком їхньої спільної дитини, сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з січня 2013 року [PERSON] не проживає разом з позивачем та дитиною, участі у вихованні дитини не приймає, аліментів на утримання дитини та матері дитини добровільно не сплачує, жодного разу не бачив дитину та не цікавився його здоров'ям. Також позивач зазначає, що дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її повному матеріальному утриманні. В зв'язку із зазначеним позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідачем заздалегідь були подані до суду заперечення проти позову відповідно до яких відповідач посилаючись на те, що він не має змоги надавати позивачу матеріальну допомогу, просив суд відмовити в задоволенні позову. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, що міститься в матеріалах справи. Позивач при зверненні до суду, як на підставу позову посилалась на те, що з січня 2013 року [PERSON] не проживає разом з позивачем та дитиною, участі у вихованні дитини не приймає, аліментів на утримання дитини та матері дитини добровільно не сплачує, жодного разу не бачив дитину та не цікавився його здоров'ям, дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її повному матеріальному утриманні, в зв'язку з чим позивач просила суд про задоволенні позову. Відповідач заперечуючи проти позову посилався на те, що він не має змоги надавати позивачу матеріалу допомогу на її утримання, оскільки на початку 2013 року він переніс тяжку операцію, окрім того посилався на те, що він має невеликий дохід, в зв'язку чим просив суд відмовити в задоволенні позову, на що слід зазначити наступне. Стаття 3 СК України визначено, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ч. 6 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Сімейні права та обов'язки є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншім особам. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Виконання сімейних прав та обов'язків застосовуються за допомогою загальних засад сімейного законодавства та звичаїв які не суперечать законодавству України. Тобто під час перебування в шлюбі та проживання однією сім'єю подружжя має рівноправне право на здійснення та виконання сімейних прав та обов'язків. Відповідно до частини 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатність - це правова категорія, яка сформована у праві соціального забезпечення та полягає у неможливості особи в силу визначених законом причин самостійно себе забезпечувати. Відповідачем не було надано до суду доказів його непрацездатності, а навпаки їм була надана до суду довідка видана ТОВ «Модуль Буд» від 11. 03. 2014 року з якої вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ «Модуль Буд» на посаді юрисконсульта з 03. 02. 2014 року. Судом встановлено, що [PERSON], є працездатною особою, відповідач офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, а тому на думку суду має змогу надавати матеріальну допомогу позивачу. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного вище, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням задоволення позову, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved