Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 58 в буд. 6 по вул. Преображенська ([PERSON]) в м. Краснограді та зняття її з реєстрації. В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначила, що вона є власницею квартири за адресою: вул. Преображенська ([PERSON])[ADDRESS], м. Краснограда, Харківської області. Разом з нею в даній квартирі зареєстрована її онука [PERSON] Але відповідач понад 5 років проживає в іншій країні, наскільки їй відомо в Білорусії, до позивача не приїжджає, що підтверджується довідкою депутата Красноградської міської ради Харківської області. [PERSON] в добровільному порядку з реєстраційного обліку знятися не бажає, а тому позивач вимушена сплачувати комунальні послуги по числу зареєстрованих осіб у квартирі, в звязку з чим несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. В судове засідання позивач не зявилась, відповідно до поданої нею заяви вона просить розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Так, як відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Від третьої особи [PERSON] до суду надійшла письмова заява, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоводенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до довідки Красноградської міської ради разом з позивачем в даній квартирі зареєстрована її онука [PERSON] (а.с 7). Згідно довідки депутата Красноградської міської ради від 31.08.2016 року за підписами сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] понад 5 років проживає в іншій країні, наскільки їм відомо в Білорусії, до позивача не приїжджає (а.с. 5). Ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно ст. 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням. Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 58 в буд. 6 по вул. Преображенська ([PERSON]) в м. Краснограді. В частині позову щодо зняття з реєстрації [PERSON], суд вважає за необхідне відмовити, так як ухвалення судом рішення про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є достатньою правовою підставою для зняття відповідача з реєстрації у відповідному житловому приміщенні. Відповідач підлягає зняттю з реєстрації в спірному житлі після подання позивачем органу реєстрації цього рішення, за умов, що воно набрало законної сили. На підставі ст.ст. 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України та

Outcome: partial