Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, та уточнивши позовні вимоги, просить суд ухвалити рішення яким стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України, у відшкодування моральної шкоди 20 000 (двадцять тисяч) гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривна 20 копійок. При цьому позивачка посилається на те, що вона є потерпілою по кримінальному провадженню Київського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області, яке відкрито 17 вересня 2014 року. Позивачка зазначила, що досудове слідство триває більше ніж 24 місяці, тобто понад розумний строк, та по кримінальному провадженню слідчі дії не виконуються, у зв'язку з чим вона неодноразово зверталась до суду зі скаргами, які були задоволені, а тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Також позивачкою заявлені вимоги про стягнення витрат по сплаті судового збору. У судове засідання позивачка та її представник не з'явились, повідомлялись належним чином, представник позивачки - [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Ліквідаційної комісії Головного управління Національної Поліції в Одеській області до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Представник відповідача Головного управління Національної Поліції в Одеській області до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, 31 жовтня 2016 року представник відповідача [PERSON] надав до суду письмові заперечення на позовну заяву в яких просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області Павлов В.О. у судове засіданні не з'явився, повідомлявся належним чином, 28 листопада 2016 року надав до суду письмові заперечення в яких просить відмовити у задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, слідством Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР № 12014160480003846 від 18 вересня 2014 року. В вказаному провадженні позивачка є потерпілою. В заяві вказано місце скоєння злочину, осіб яки вчинили злочин, вказано факт скоєння злочину та надано копії підтверджуючих документів. Відомості про кримінальний злочин за заявою [PERSON] внесено до ЄРДР №12014160480003846 від 18 вересня 2014 року, за ознаками ч. 1 ст. 358 КК України. Відповідно ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов'язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Згідно ст. 28 КПК України визначено поняття проведення досудового розслідування у розумні строки. Критеріями для визначення розумних строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим своїх повноважень. Однак, в порушення ст. 28 КПК України, досудове слідство триває до теперішнього часу, у зв'язку з чим позивачка неодноразово зверталась до суду зі скаргами на бездіяльність слідчого. З матеріалів справи вбачається, що ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2015 року, 28 квітня 2015 року, 28 липня 2015 року та 14 квітня 2016 року, скарги позивачки були задоволені та визнано бездіяльність слідчого щодо не здійснення процесуальних дій у кримінальному провадженні зареєстрованому до ЄРДР №12014160480003846. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16, шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди ними органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Оскільки, судом встановлено, що ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Одеси неодноразово визнавалася незаконною бездіяльність слідчих органів стосовно кримінального провадження №12014160480003846 за яким позивачка [PERSON] була визнана потерпілою, то суд приходить до висновку, що відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. Положеннями п. 10-1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року роз'яснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, то при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевою самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган мас бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд мас притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Проаналізувавши встановлені обставини по даній справі, що стосуються наявності порушених нормальних життєвих зв'язків позивача та враховуючи ті зусилля, які позивачка доклала для з'ясування питання розгляду слідчими органами її заяви від 17 вересня 2014 року, за якою слідчим СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014160480003846 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, суд вважає доведеними обставини наявності душевних страждань, яких позивачка зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою працівників правоохоронних органів щодо неї, проте, на думку суду, розмір позовних вимог необґрунтовано завищений, тому суд вважає за можливе стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) гривень. При цьому, суд не враховує заперечення представників відповідачів, так як вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки незаконна бездіяльність працівників правоохоронних органів, яка встановлена судовими рішеннями, підриває довіру населення та сприяє формуванню у громадян, в тому числі і у позивачки, негативного ставлення до даних структур. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial