Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

[PERSON]\~звернулася в\~суд з\~позовною заявою\~до [PERSON]\~про визнання\~особи такою,\~що втратила\~право користування\~жилим приміщенням,\~а саме:\~будинком №16,\~розташованим по\~вул.\~Зої Космодемянської\~в м.Олександрія\~Кіровоградської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що зазначений будинок, є її приватною власністю. Окрім неї в цьому будинку зареєстрований її син [PERSON], який фактично не проживає в будинку з 1998 року. Позивач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та просить розглядати справу у його відсутність. Наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Позивач є власником будинку №16 розташованого по вул. Зої Космодемянської в м. Олександрії, Кіровоградської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30 серпня 2011 року (а. с. 8, 9). В зазначеному будинку, як член сімї позивача, зареєстровані її чоловік [PERSON], та син [PERSON], який не проживає за вказаною адресою (а. с. 10). Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16 Відповідно до акту, складеного за участю сусідів та затвердженого головою квартального комітету від 20 вересня 2018 року встановлено, що відповідач не проживає в будинку з 1998 року (а. с. 11). Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки, відповідач визнав позов в повному обсязі та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягала та просила не стягувати судовий збір з відповідача. На підставі ст. ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved