Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд із вказаним позовом, в обґрунтування позову зазначила, що з 15 липня 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Нормальні сімейні відносини не склалися, рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 20 березня 2018 року шлюб між ними було розірвано. Від сумісного проживання мають двох дітей, доньку, [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. 04 лютого 2019 року, позивач [PERSON] до суду надала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки, [PERSON], [INFO] та доньки, [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але на кожну дитину не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до суду та досягнення дітьми повноліття. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася судом завчасно та належним чином. Надала суду заяву, у якій уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Справу просила розглядати у її відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином. Надав суду заяву, у якій позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Справу просив розглядати у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ст. ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Матеріалами справи встановлено, згідно фотокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16 жовтня 2006 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3,4 ). Даними довідки про склад сім'ї виданої Старосалтівською селищною радою Вовчанського району Харківської області № 321 від 31 січня 2019 року, позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], разом із своїми неповнолітніми дітьми: донькою, [PERSON], 2006 року народження та [PERSON], 2014 року народження (а.с. 15), в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що неповнолітні діти перебувають на утриманні позивача по справі. Як зазначено у ст. ст. 180 - 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В даному випадку норми закону передбачають обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи те, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розмірі аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За таких обставин, у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей суд зобов'язаний визначити єдину частку від заробітку (доходу) матері,батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Такої позиції дотримується Верховний Суд України у своїй правовій позиції в справі № 6-1798цс16 від 19 жовтня 2016 року, яка з точки зору ч.4 ст. 263 ЦПК України, повинна враховуватись судами при ухваленні рішень. Суд вважає необхідним визначити аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з часу звернення у суд із позовом, а саме з 08 січня 2019 року і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, після чого в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття дитиною [PERSON], але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи те, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. З відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп., відповідно до ст. ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при зверненні у суд із позовом був звільнений від сплати судових витрат. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 180-182, 191 СК України,

Outcome: partial