Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Оляницької сільської ради Тростянецького району про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 26.05.1997 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частини житлового будинку з погосподарськими спорудами, розташованого с.Оляниця, вул.Незалежності, 1, Тростянецького району Вінницької області. Єдиним спадкоємцем являється позивач, яка фактично вступила в управління спадковим майном, вчасно звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою та частину майна оформила на себе. Даний житловий будинок, частина якого являється спадковим майном станом на 15.04.1991 року відносився до групи колгоспних дворів, членами якого були померлий [PERSON] та його дружина [PERSON], тобто їм кожному належало по ? частині житлового будинку. В звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок позивач отримала відмову нотаріуса в оформленні спадщини. Тому [PERSON] змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в с.Оляниця, вул.Незалежності, 1, Тростянецького району Вінницької області. Позивач в судове засідання не зявилась, представник позивача адвокат [PERSON] що діє на підставі договору, надав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу в його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання права власності на частину житлового будинку, що розташований в с.Оляниця, вул.Незалежності, 1, Тростянецького району Вінницької області за [PERSON] та просить справу розглянути в їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №000737, виданого 27.05.1997 року та зареєстрованого Оляницькою сільською радою Тростянецького району Вінницької області [PERSON] помер 26 травня 1997 року(а.с.4). Свідоцтво про одруження серії І-АБ №030071, видане 27.05.1970 року підтверджує, що за життя [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]І.(а.с.16). Відповідно до довідки №152 від 22.02.2017 року, виданої виконкомом Оляницької сільської ради Тростянецького району встановлено, що [PERSON] проживали разом з [PERSON] в одному господарстві та вели спільне господарство до дня смерті [PERSON]П.(а.с.6). Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач вчасно прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, частину спадкового майна оформила на себе, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом(а.с.8). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. З відповіді відмови приватного нотаріуса Тростянецького районного нотаріального округу [PERSON] за №76/02-14 від 07.04.2017 року випливає, що позивач [PERSON] має право на визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], однак за відсутності правовстановлюючих документів не має змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.13). Довідкою №143 від 17.02.2017 року, виданою виконкомом Оляницької сільської ради Тростянецького району встановлено, що згідно погосподарської книги №10 особовий рахунок №433, житловий будинок №1 по вул.Незалежності, с.Оляниця Тростянецького району станом на 15.04.1991 року відноситься до групи колгоспних дворів, головою двору був [PERSON], членами [PERSON]І.(а.с.7). Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 23.12.2016 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в с.Оляниця, вул.Незалежності, 1, Тростянецького району Вінницької області, частина якого являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 47,2кв.м., житловою площею 26,2кв.м., допоміжною площею 21,0кв.м.(а.с. 9-12). Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]І відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме кожному з них належало по 1/2 частині житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в с.Оляниця, вул.Незалежності, 1, Тростянецького району Вінницької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved