Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Біликовецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що 07.03.2009 р. в с. Лопатинці Жмеринського району Вінницької області померла [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована в [INFO]. На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживав без реєстрації її чоловік, а батько позивачки [PERSON]. Після смерті [PERSON] Відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Кармалюківській, 18 с. Лопатинці Жмеринського району Вінницької області, який рахується за померлою; земельна ділянка площею 1,7742 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Біликовецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, яка належала померлій на підставі державного атку на право власності на земельну ділянку серії ЯД №389854. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON], який на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, але не оформивши своїх спадковим прав 02.11.2012 р. помер. До дня своєї смерті [PERSON] був зареєстрований в [INFO]. Інших спадкоємців за законом, за заповітом, на обовязкову частку у спадщині та за правом представлення після смерті [PERSON]П немає. Померлий 02.11.2012 р. [PERSON] все своє майно заповів позивачці, згідно заповіту посвідченого 17.12.1990 р. Кармалюківською сільською радою. Спадщину після смерті батька позивачка прийняла шляхом подачі письмової заяви про прийняття спадщини до Жмеринської райдержнотконтори. Крім неї інших спадкоємців після смерті батька немає. 17.04.2014 р. після смерті батька [PERSON] позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається із земельної ділянки № 615 площею 2,5515 га для ведення товарного сільськогосподарського господарства, розташованої в с. Кармалюкове Жмеринського району Вінницької області. Крім того, після смерті батька відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, які рахуються за померлою [PERSON] При зверненні до Жмеринської райдержнотконтори за отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на вказаний будинок та земельну ділянку отримала відмову, оскільки відсутній правовстановлюючі документи на будинок, а також не встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просить його задовольнити та визнати за нею право власності на нерухоме майно. Додатково та на запитання суду пояснила, що її батько перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], яка являлась позивачці мачухою. ЇЇ рідна мати померла раніше та батько, будучи зареєстрованим в [INFO] постійно проживав в [INFO] з лютого 1988 року із [PERSON], із якою потім зареєстрував шлюб. Інших братів та сестер у позивачки немає. Смерть батька зареєстрована Кармалюківською сільською радою за місцем його реєстрації. Батько захворів, спадщину після смерті дружини не оформив, дочка забрала його до себе, де доглянула до смерті. Частину спадщини після смерті батька позивачка прийняла, подавши у шестимісячний строк заяву до нотаріальної контори, а в іншій частині отримала відмову через не встановлення факту прийняття спадщини батьком після дружини та відсутність правовстановлюючих документів. Просила в разі задоволення позову судові витрати не стягувати з відповідача а віднести на її рахунок. Представник відповідача Біликовецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області сільський голова [PERSON]І в судове засідання не зявився, але через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій повністю визнав позов [PERSON], просить справу розглядати без його участі. (а.с.90) Враховуючи те, що сторона скористалась своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутність, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить розгляд справи за відсутності представника відповідача, з врахуванням думки позивачки. Суд, вислухавши пояснення позивачки [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], оглянувши позовну заяву, заяву представника відповідача, матеріали спадкової № 543/2012 до майна померлого 02.11.2012 р. [PERSON], дослідивши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів, а позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 07.03.2009 р. в с. Лопатинці Жмеринського району Вінницької області, яке відноситься до Біликовецької сільської ради, померла мачуха позивачки [PERSON] (дошлюбне прізвище Цимбал) [PERSON] (а.с. 9, 55, 8, 7), після смерті якої відкрилась спадщина, що розташована на території Біликовецької сільської ради. Згідно довідок Біликовецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області № 417 від 19.03.2015 р. (а.с. 89) та виконавчого комітету Кармалюківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області № 2-19/278 від 09.04.2015 р. (а.с. 88) [PERSON], яка померла 07.03.2009 р. постійно проживала та була зареєстрована в [INFO]. На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживав без реєстрації її чоловік [PERSON], який був зареєстрований в [INFO]. Свідок [PERSON] суду показала, що вона народилась в с.Лопатинці та знайома із сім»єю позивачки. Батько позивачки [PERSON] проживав 25 років із [PERSON] як чоловік і жінка, були у шлюбі, вели спільне господарство в с.Лопатинці Жмеринського району по сусідству із батьківщиною свідка. Сам [PERSON] помер близько двох років назад, а його дружина [PERSON] раніше. На час її смерті в хаті проживав та залишився проживати її чоловік. Дітей у них не було, а позивачка дочка [PERSON] часто приїздила до них. Свідок [PERSON] суду показала, що вона народилась в с.Лопатинці та знайома із сім»єю позивачки. Батько позивачки [PERSON] тривалий час (близько тринадцяти років) в с.Лопатинці Жмеринського району із [PERSON] як чоловік і жінка, були у шлюбі, вели спільне господарство. Також він проживав в цьому селі ще раніше. Після смерті дружини, [PERSON] залишився проживати в хаті по вул.. Кармалюківській, біля школи і жив сам поки міг себе обходити, а коли захворів, то десь за рік до смерті його забрала до себе дочка. З довідок Біликовецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області № 420 від 23.03.2015 р. (а.с. 19), № 474 від 08.04.2015 р. (а.с. 20) та № 475 від 08.04.2015 р. (а.с. 20) вбачається, що згідно погосподарської книги № 4, особовий рахунок № 0287 за померлою 07.03.2009 р. [PERSON] рахується житловий будинок № 18 по вул. Кармалюківській с. Лопатинці Жмеринського району Вінницької області. За життя спадкодавця рішення про видачу свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок сільською радою не виносилось, винести таке рішення в даний час неможливо у звязку зі смертю спадкодавця. Земельна ділянка по вул. Кармалюківській, 18 в с. Лопатинці Жмеринського району Вінницької області рахується за померлою [PERSON], рішення про приватизацію вказаної земельної ділянки сільською радою не приймалось. Крім того, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД№389854 [PERSON] на підставі розпорядження Жмеринської РДА № 679 від 03.10.2007 р. належить земельна ділянка площею 1,7742 га на території Біликовецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 0521080300:06:002:0036. Проведена державна реєстрація права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. (а.с. 27,28, 29, 30) 02.11.2012 р. помер батько позивачки [PERSON] (а.с. 7, 10), після смерті якого відкрилась спадщина. Згідно заповіту від 17.12.1990 р. [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті своїй дочці [PERSON] (а.с. 11), який не був змінений та скасований (а.с. 12, 13, 16) та на підставі якого позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом та зареєструвала у встановленому законом порядку. (а.с. 14, 15) 10.04.2015 р. позивачка звернулась до Жмеринської районної державної нотаріальної контори для отриманням свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Лопатинці Жмеринського району Вінницької області по вул. Кармалюківській, 18, належний [PERSON], яка померла 07.03.2009 р., а також земельної ділянки площею 1,7742 га, розташованої на території Біликовецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області належної померлій 07.03.2009 р. [PERSON] Однак постановою державного нотаріуса № 464/02-31 від 10.04.2015 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями виданих на імя померлої [PERSON] та відсутності факту прийняття спадщини після її смерті її чоловіком [PERSON] (а.с. 31) Відповідно до витягів зі спадкового реєстру №№ 40500449, 40500417 від 27.05.2015 р. та повідомлення Жмеринської районної державної нотаріальної контори № 843/01-16 від 24.06.2015 р. [PERSON] заповітів не залишала,спадкових договорів не укладала, спадкові справи після її смерті не відкривались та свідоцтва про право на спадщину не видавались, спадкова справа після її смерті не заводилась (а.с. 57, 58, 74) Згідно копії спадкової справи №543/2012 до майна померлого 02.11.2012 року [PERSON] (а.с.74-84) позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька, прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори в шестимісячний строк, встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України та отримала свідоцтво про право власності на частину спадкового майна. Згідно копії технічного паспорту, виготовленого 25.03.2015 р., на спірне домоволодіння (а.с. 21-25) та довідки КП «ВООБТІ» № 37 від 25.03.2015 р. (а.с. 26) спірний будинок складається із: житлового будинку «А», 1920 року побудови, загальною площею 48,8 кв.м, житловою площею 20,9 кв.м; веранди «а» 1950 року побудови; ганку 1950 року побудови; сараю «Б» 1930 року побудови; гаража «В» 1990 року побудови; погріба з шиєю «Г» 1920 року побудови; воріт з хвірткою №1. Технічна інвентаризація та реєстрація прав власності на спірний житловий будинок в КП «ВООБТІ» не проводилась. Згідно висновку звіту про технічний стан обєкту нерухомого майна по вул. Кармалюківській, 18 в с. Лопатинці Жмеринського району Вінницької області, встановлено його задовільний стан. (а.с. 32-49). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно з абзацом 2 пункту 6 цієї Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до абзацу 2, 3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється в разі смерті власника; згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини; згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; у ст. 1273 ЦК України закріплене безумовне та беззастережне право спадкоємця на відмову від прийняття спадщини за заповітом чи за законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1268, ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до розяснень, що містяться у п.10 Постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України, що діяла в редакції на час смерті спадкодавця [PERSON] право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Представник відповідача по справі позов визнав, не заперечував проти його задоволення і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Таким чином судом встановлено, що [PERSON], яка померла 07.03.2009 р., відповідно до запису у погосподарській книзі належав будинок №18 по вул. Кармалюківській в с. Лопатинці Жмеринського району Вінницької області, а також який був успадкований батьком позивачки чоловіком спадкодавці - [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовився від прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Спадковий будинок відповідає вимогам можливості експлуатації за призначенням. Також спадкодавцю [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка № 370 площею 1,7742 га, кадастровий номер 0521080300:06:002:0036 на території Біликовецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом серії Яд№389854. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтв про право власності на вказаний будинок та земельну ділянку спадкоємцеві за законом позивачці у справі, наявності осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині не встановлено. Факт прийняття батьком позивачки [PERSON] спадщини після смерті його дружини [PERSON] підтверджується дослідженими матеріалами справи та показами свідків даними в судовому засіданні. Таким чином, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст.ст. 25, п.11 ч.1 346, 1216, 1217, 1218, ч.1 ст. 1222, 1225, 1268, 1269, 1273 ЦК України, ст. 81, 125, 126 ЗК України,

Outcome: approved