Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини. Позов мотивований тим, що 14.06.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №1043. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом із матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою ОСББ «ГарантБуд» від 10.09.2018 року №54/58А. На даний час сімейне життя не склалося, відповідач проживає окремо і не надає в добровільному порядку коштів на утримання неповнолітніх дітей та дружини. Позивач зверталась до відповідача з проханням надавати кошти, проте до теперішнього часу регулярної і необхідної допомоги від нього не отримує, тобто намір досудового врегулювання спору не дав бажаних результатів, що стало підставою звернення [PERSON] до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав та пояснив суду, що за весь час він офіційно перерахував позивачу близько 6000 грн., копії платіжних доручень про перерахунок коштів надав до матеріалів справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. 14.06.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №1043. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом із матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою ОСББ «ГарантБуд» від 10.09.2018 року за №54/58А. На даний час сімейне життя не склалося, відповідач проживає окремо і не надає в добровільному порядку коштів на утримання неповнолітніх дітей та дружини. Позивач зверталась до відповідача з проханням надавати кошти, проте до теперішнього часу регулярної і необхідної допомоги від нього не отримує, тобто намір досудового врегулювання спору не дав бажаних результатів Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є обовязком батьків. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Законодавче визначення рівного обов'язку відносно кожного з батьків передбачає і добросовісне його виконання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Відповідач, фізично здорова людина, працездатного віку, працює за цивільними договорами, інших утриманців немає. Тобто, має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей та дружини. 08.07.2017 р. набрав чинності Закон України від 17.05.2017 р. №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким було викладено в новій редакції цитовану вище ч. 2 ст. 182 СК України, яка визначила мінімальний розмір аліментів на одну дитину в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тим самим підвищивши державні гарантії і соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. Тобто, розмір аліментів повинен бути не меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не може становити 30% прожиткового мінімуму, як це просить відповідач. Відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позовні вимоги про стягнення аліментів суд вважає доведеними, і ухвалює рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13.12.2018 р. і до досягнення дітьми повноліття та на утримання дружини в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 13.09.2018 р. і до 07.02.2019 р. Аліменти належить стягувати з 13.12.2018 р., адже позивач визнала сплату аліментів на дітей в період відкриття провадження в справі в розмірі 6000 грн. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved