Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON],[INFO]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] р. між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб, від якого у них є малолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. Сімейні стосунки з [PERSON] позивачем були фактично припинені у червні 2011 р., ще до народження дитини та Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.10.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач посилається на те, що [PERSON] не забирав доньку з пологового будинку, не бачив її з дня народження, не надає ніякої допомоги на утримання своєї дитини, всіляко ухиляється від будь-якої майнової участі в її утриманні, не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується та не цікавиться нею та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, хоча перешкод у вихованні доньки йому ніхто не чинить та ніколи не чинив. Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.11.2012 р. з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 600 грн. щомісячно; за час примусового виконання рішення суду у відповідача склалась заборгованість по аліментам на дитину станом на 29.02.2018 р. в сумі 78 447 грн. Позивач 20.08.2016 р. зареєструвала шлюб та разом із дочкою постійно проживає із [PERSON], який виконує батьківські обов'язки відносно її дочки [PERSON], а остання вважає його своїм батьком. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків, нехтуючи ними, що такі його дії є підставою для позбавлення батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON], діюча на підставі договору про надання юридичної допомоги від 15.03.2018 р. та ордеру за №51, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити та ухвалити рішення відповідно наданих письмових документів,в межах позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату слухання справи повідомлявся належним чином. У своїй заяві до суду, посвідченій приватним нотаріусом ХМНО Некрасовою Н.А., р. № 322 від 22.05.2018, просить слухати справу у його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Представник заінтересованої особи - директор Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату слухання справи повідомлявся належним чином; у своїй заяві до суду просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі та відповідно до ч.5 ст.19 Сімейного Кодексу України надає судові письмовий висновок щодо розв'язання спору. У своєму Висновку від 05.06.2018 р. за №378 Департамент служб у справах дітей ХМР, який діє від імені органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] [INFO] р. уклала з відповідачем [PERSON] шлюб, який був зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис за №109. У шлюбі народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Народження дитини зареєстровано Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис за №562 від [INFO] г. У актовому запису батьками дитини зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Як пояснила позивач [PERSON] її шлюб з відповідачем був нетривалим та фактично припинився у червні 2011 р.; після народження дочки [PERSON] [INFO] р., відповідач жодного разу не приходив до дитини та не забирав її з пологового будинку, не бажає її бачити; він не надає ніякої матеріальної допомоги дитині, не приймає участі у її вихованні. Рішенням Червонозаводського районного суду від 12.10.2012 р., справа за №2035/8736/2012, провадження 2/2035/2594-2012, шлюб між сторонами розірваний; після розірвання шлюбу дочка [PERSON] залишилась проживати з матір'ю; рішення набрало законної сили. Рішенням Червонозаводського районного суду від 12.10.2012 р., справа за №2035/8735/2012, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] стягнуті аліменти у розмірі 600 грн. щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнуті аліменти на матір у розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного року. 13.12.2012 р. Червонозаводським районним судом м.Харкова [PERSON] були видані виконавчі листи, пред'явлені позивачем до державного виконавця Київського району м.Харкова. Згідно Розрахункам державних виконавців Київського ВДВС м.Харкова від 15.03.2018 р. №7180/8 та від 14.03.2018 р. заборгованість [PERSON] по аліментам на дитину на 29.02.2018 р. складає 78 447, 20 грн., заборгованість по аліментам на утримання мати складає 6590,69 грн. Судом встановлено, що 20.08.2016 р. [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та своє прізвище змінила на прізвище чоловіка, стала вважатись [PERSON] Як вбачається з довідки ОСББ «Івушка» від 09.12.2017 р., [PERSON] разом із дочкою [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Малолітня [PERSON] спостерігається у Харківській міській дитячий поліклініки №13 за місцем мешкання та з 1 вересня 2017 р. навчається у Харківському ліцею [NUMBER]. Як повідомила адміністрація ліцею на адвокатський запит, процес навчання та виховання доньки в ліцеї контролює мати [PERSON] Вона завжди приводить дитину до ліцею та забирає, відвідує батьківські збори, спілкується з класним керівником. Дитина постійно проживає з матір'ю. Батько [PERSON] за весь період навчання доньки в ліцеї жодного разу не з'являвся, не цікавився поведінкою, успіхами в навчанні, фізичним та духовним розвитком дитини. Оскільки відповідач [PERSON] не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не спілкується з нею, не турбується нею та не утримує матеріально, позивач [PERSON] вимушена звернутись до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. За приписами ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. На підставі ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами частини 1 статті 12 Закону України від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» на батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати іі до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Положеннями п. 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з п. 7 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України №3, факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Суду надано достатньо доказів, що свідчать виключно про одне - відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Зокрема, Висновком від 05.06.2018 р. за №378 Департаменту служб у справах дітей ХМР, який діє від імені органу опіки та піклування, встановлено, що малолітня [PERSON] мешкає разом із матір'ю, яка створює необхідні умови для всебічного розвитку дитини, що батько [PERSON] тривалий час не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, не спілкується з дочкою, не цікавиться станом її здоров'я та розвитком, а тому Департамент вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 704 грн.80 коп., суд на підставі положень ст. 88 ЦПК України стягує на її користь з відповідача.

Outcome: approved