Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, просила встановити факт належності особі правовстановлюючого документу - трудової книжки серії [NUMBER] , яка видана на ім`я [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, заявник посилається на наступне, що 07 січня 1978 року, за місцем основної роботу, заявнику заведено трудову книжку Серії [NUMBER] , на ім`я: « [PERSON] ». 23 січня 1982 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу заявниця змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Після зміни прізвища роботодавцем внесені зміни до трудової книжки заявниці де зазначено прізвище « [PERSON] ». Між тим, 23 липня 2002 року у Дніпровському РУГУ МВС України в місті Києві заявник отримала паспорт громадянина України де прізвище заявниці написано російською мовою як « [PERSON] ». З метою призначення пенсії за віком, заявниця звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, однак з відповіді №2600-0314-8/117648 від 20 серпня 2020 року вбачається, що до загального страхового стажу пенсійним фондом не враховано період роботи з 02 січня 1978 року по 31 грудня 1997 року, з підстав невідповідності прізвища заявника зазначено у трудовій книжці як « [PERSON] », а в паспорті прізвище російською мовою « [PERSON] », за наведених обставин заявник вимушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правоустановлючого документа - трудової книжки, що необхідно для реалізації права на отримання пенсії за віком. Заявник в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити на підставі наявних у справі доказів. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу підлягає задоволенню з наступних підстав. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 та ч.2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст.315 Цивільного процесуального кодексу України. Виходячи з положень п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснено у п. 12 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством. Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. (стаття 48 КЗпП України) Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27квітня 1993року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Судом встановлено, що 07 січня 1978 року Київською народною клінічною лікарнею №14 імені Жовтневої революції, оформлено трудову книжку серії [NUMBER] на ім`я (російською мовою) «( [PERSON] ) [PERSON] , [INFO] », в зв`язку із працевлаштуванням на посаду санітаркою у відділення реанімації. 23 січня 1982 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після державної реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище дружини змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » Верховною Радою України 26 червня 1992 року було затверджено постанову № 2503-XII «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтво про народження» та КМУ затвердив зразок бланка паспорта громадянина України постановою № 353 від 4 червня 1994 року. Паспорт громадянина України - документ, що підтверджує особу і громадянство України його власника. Видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. 23 липня 2002 року Дніпровським РУГУ МВС України в м. Києві видано паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] , на другій сторінці паспорту (у перші три рядки внесені дані в називному відмінку про прізвище, ім`я та по батькові громадянина російською мовою) зазначено: « [PERSON] , [INFO] ». Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що, у разі, коли в трудовій книжці містяться неправильні або неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються, зокрема, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У пункті 26 Порядку передбачено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові та прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. З наведеної норми вбачається, що додаткові дані для підтвердження трудового стажу вимагаються лише у випадках, коли трудова книжка відсутня, або в ній відсутній запис, або записи про періоди роботи є неправильними або неточними. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. За даними трудової книжки, яка оформлена на ім`я (російською мовою) «( [PERSON] ) [PERSON] », убачається, що запис про перше робоче місце у трудовій книжці внесені посадовою особою Київської народної клінічної лікарні №14 імені Жовтневої революції, відомості про юридичну особу та її правовий статус на даний час у Реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань України відсутні, у зв`язку з чим заявник позбавлена можливості самостійно звернутися для виправлення описки в її прізвищі на титульній сторінці трудової книжки, а зазначення її прізвища російською мовою «( [PERSON] ) [PERSON] » на першій сторінці її трудової книжки не може спростувати належність цього документу заявнику, однак створює перешкоди в реалізації права заявника на пенсійне забезпечення. При цьому, суд враховує, що заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. ( ст. 89 ЦПК України). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення юридичного факту, що трудова книжка серії [NUMBER] , оформлена 07 січня 1978 року на ім`я (російською мовою) «( [PERSON] ) [PERSON] », належить [PERSON] , оскільки у заявника відсутня можливість звернутись до підприємства (установи, організації) за першим робочим місцем для виправлення помилки при написанні прізвища особи, якій належить трудова книжка, в даному випадку рішення суду не замінює собою документ, який виданий роботодавцем, а лише підтверджує належність такого документу заявнику, що у подальшому наддасть їй можливість на виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересі, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать їй відповідно до положень ст. 46 Конституції України. На підставі викладеного та

Outcome: approved