Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 18.11.2006 року між нею та відповідачем укладено шлюб. За час перебування у шлюбі у них народилась дитина, [PERSON], [INFO]. На даний час син проживає разом з позивачкою, при цьому відповідач ухиляється від надання матеріального утримання дитині, у звязку з чим [PERSON] змушена звернутись до суду та просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 11.04.2018 року у справі відкрито провадження. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідачу у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено позовну заяву з доданими документам та копію ухвали про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, а також розяснено право подати відзив на позовну заяву. 21 травня 2018 року [PERSON] надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, при цьому повідомив, що працює прохідником в ШУ «Тернівське», не є інвалідом, хронічними захворюваннями не страждає, інших утриманців та аліментних зобовязань не має, стягнення за виконавчими листами з нього не проводяться, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, зясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 18 листопада 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-КИ № 060256, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області 18.11.2006 року (а.с. 9). Згідно зі свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 127933, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області 08.05.2007 року, подружжя має дитину, [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується актом, складеним комісією ОСББ «Войнової № 8» 13.03.2018 року (а.с. 10). На даний час відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Сторонами не надано доказів того, що між ними досягнута угода про утримання дитини, а також доказів добровільного виконання відповідачем вказаних обовязків. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач зі своєї сторони доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не надав. Тому суд вважає, що відповідач має можливість надавати утримання дитині. Право дитини на такий рівень життя, що необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, закріплено в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін. Також суд враховує, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідач не надав суду відомостей щодо свого майнового стану, стану здоров'я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів. На підставі ст.ст. 182, 183, 191 Сімейного кодексу України суд встановлює аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів суд вважає достатнім для задоволення розумних потреб дитини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також суд розяснює, що за положеннями статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану , погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачку було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved