Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в порядку окремого провадження до суду із заявою, в якій просила визнати безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], останнє відоме місце проживання: [INFO], Україна. В обґрунтування заявленої вимоги зазначила, що 14 вересня 2012 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб, який рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.03.2017 року розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 грудня 2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. Перебуваючи в шлюбі, [PERSON] не працював та на обліку як безробітний не перебував. З липня 2012 року по серпень 2013 року проживав разом з нею [ADDRESS] без реєстрації. З його слів, мав намір виїхати у м. Донецьк. З серпня 2013 року їх спільною дитиною не цікавиться, не телефонує, звязок з нею не підтримує, аліменти не сплачує. Більше трьох років будь-які відомості стосовно перебування [PERSON] відсутні. З заявою про його зникнення 23 березня 2017 року звернулась до Знамянського ВП ГУНП в Кіровоградській області. Однак, отримала відповідь про те, що встановити місцезнаходження розшукуваного не виявилося можливим. В звязку з відсутністю останнього, накопичилась заборгованість по аліментам. Оскільки утримує дитину самостійно та отримує мінімальну заробітну плату, якої не достатньо для нормального утримання і розвитку дитини, на даний час, має намір виїхати за межі України для працевлаштування разом з дитиною, та не має можливості його реалізувати, оскільки для виїзду за кордон необхідна згода обох батьків, яку отримати від батька дитини вона не має можливості. Зазначені обставини змусили її звернутися з даною заявою до суду. Заявник у судовому засіданні свої вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення заявлених вимог [PERSON] та просить розглядати справу за відсутністю представника Центру надання адміністративних послуг Знамянської міської ради. Заслухавши пояснення заявника, свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є колишнім чоловіком завника [PERSON] та батьком [PERSON], [INFO], на утримання якого рішенням Знамянського міськрайонного суду від 25 грудня 2013 року з нього присуджено стягнення аліментів (а.с. 8-12). З довідки №67 ОСББ «Чайковського 30» від 11 квітня 2017 року виданої [PERSON] вбачається, що в квартирі №21 будинку №30 розташованого по вул. Чайковського в м. Знамянка Кіровоградської області, проживають мати [PERSON], дочка [PERSON] та син заявника [PERSON], дитина мешкає разом з матірю без реєстрації (а.с.5). З посвідки на постійне проживання виданої 13 вересня 2011 року Калінінським РВ ДМУ ГІРФО ГУМВС України в Донецькій області серії ДН номер 721-0503, вбачається, що [PERSON], [INFO], громадянин РФ, з 2008 року приїхав в Україну, місто Донецьк (а.с.13). Додатком 1, затвердженим Розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (до переліку включено м. Донецьк). Відтак, суд наразі позбавлений можливості перевірити обставини щодо знаходження [PERSON] на зазначеній території. З довідки Знамянського обєднаного управління пенсійного фонду України Кіровоградської області №2786/07-27 від 06.07.2017 року вбачається, що дані про відрахування страхових внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування по застрахованій особі [PERSON] з серпня 2013 по теперішній час відсутні (а.с.95). Згідно з довідкою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відомостей про перетинання державного кордону України громадянином РФ [PERSON], [INFO], не виявлено (а.с.114). 23 березня 2017 року [PERSON] звернулася до Знамянського ВП ГУНП в Кіровоградській області з заявою про зникнення [PERSON] (а.с.15). За результатами проведення правоохоронними органами оперативно розшукових заходів, дійсне місце знаходження [PERSON] не встановлено (а.с.15-16). Допитаний у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали схожі пояснення про те, що є сусідами [PERSON] Знайомі з її чоловіком [PERSON], місце перебування якого з серпня 2013 року їм не відоме. Зазначені обставини також підтвердили письмовими поясненнями (а.с. 17-18). Свідок [PERSON] пояснила, що знає подружжя [PERSON], оскільки являється подругою матері заявниці. Місце перебування [PERSON] з 2013 року не відоме. Зі слів матері заявниці, оскільки остання самостійно утримує малолітнього сина, на утримання якого не вистачає коштів та не отримує ні аліменти ні соціальну допомогу на дитину, має намір тимчасово виїхати за межі України з метою працевлаштування, однак не має такої можливості, оскільки відсутній дозвіл на виїзд від батька дитини. Отже, судом встановлено, що дану заяву заявником подано до суду, з огляду на те, що відомості про місцезнаходження відповідача з 2013 року відсутні, аліменти на утримання малолітнього сина він не сплачує, до того ж дитині необхідно оформляти документи для тимчасового виїзду за межі території України, а для цього потрібен дозвіл як матері так і батька. Відсутність з серпня 2013 року відомостей про місце перебування [PERSON] підтверджується показаннями свідків і у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених ними. Дані про заінтересованість свідків у результаті розгляду справи відсутні, їх пояснення об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ст.43 ЦК України громадянин може бути визнаний безвісно відсутнім, якщо протягом року в місці його постійного проживання відсутні відомості про місце його перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності, вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає за можливе задовольнити вимоги про визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки, він відсутній за останнім фактичним місцем свого проживання та реєстрації з серпня 2013 року, відомості про його місце знаходження не відомі та їх неможливо встановити, з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування пройшло більше одного року. При цьому, початком безвісної відсутності [PERSON] вважати 01 вересня 2013 року. Згідно з ч.7 ст.235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved