Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до\~відповідача\~ [PERSON] , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] . Позов обгрунтувала тим, що відповідач не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини з 01 листопада 2018 року, у зв`язку із чим утворилася заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 64\~441,07 (шістдесят чотири тисячі чотириста сорок одна грн. сім коп..) гривень Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, відзиву на позов не надав. З огляду матеріалів справи суд встановив, що у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданий Тернопільським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 21 листопада 2012 року, про що складено відповідний актовий запис №2728. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2016 року вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] працюючого в УСБ в Тернопільській області, жителя [ADDRESS] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.07.2016 року і до досягнення сином повноліття. Відповідно до розрахунку від 14 квітня 2021 року №23559, який проведений головним державним виконавцем Харченком Д. станом на 01.04.2021 року заборгованість зі сплати аліментів становить 64441,07 грн. Розглянувши матеріали справи суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких підстав. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята\~статті 7 СК України). Відповідно до частини другої\~статті 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із частиною четвертою\~статті 155 СК України\~ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя\~статті 182 СК України). Згідно з частиною першою\~статті 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відомостей про несвоєчасну виплату заробітної плати, затримку або неправильне перерахування аліментів банками чи відділеннями поштового зв`язку матеріали справи не містять, а тому за відсутності будь-яких належних доказів неможливості сплачувати аліменти суд доходить висновку про наявність підстав для покладення на відповідача відповідальності за несвоєчасну сплату аліментів у вигляді пені. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Згідно ч.3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Розрахунок, проведений позивачем, відповідно до якого розмір пені за період прострочення з 01 листопада 2018 року по 01 квітня 2021 року становить 271\~739,27 грн. відповідає вимогам закону та позиції Верховного суду, проте відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, який підлягає обмеженню щодо розміру неустойки, яка підлягає стягненню, а саме не більше 100 відсотків заборгованості, що становить 64\~441,07 грн. відповідно до розрахунку від 14 квітня 2021 року №23559, який проведений головним державним виконавцем Харченком Д. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення із відповідача неустойки (пені) у розмірі 100 відсотків заборгованості, що мала місце станом на 01 квітня 2021, а саме у розмірі 64\~441,07 (шістдесяти чотирьох тисяч чотириста сорока однієї гривні 7 коп.) грн.

Outcome: approved