Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.02.2017 року. Мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З 17.04.2018 року з відповідачем не проживають однією сім'єю і спільного господарства не ведуть. Вона та дочка проживають окремо від відповідача у належній її батькам квартирі. Відповідач зареєстрований та проживає в [INFO]. Підставою розпаду сім'ї стало те, що відповідач під час сумісного проживання мало приділяв їй уваги як дружині, усі сімейні питання вирішував не згідно сумісною думки, а виключно вирішував ці питання на свій розсуд, при цьому не цікавлячись її думкою. Так, відповідач безпідставно ревнував її до інших чоловіків, крім цього, якщо йому щось не подобалося, він систематично ображав її лайливими словами та під час цього застосовував до неї насилля у вигляді спричинення фізичного болю, що крім іншого, негативно пливало на психологічний стан дитини, яка була присутня під час такої протиправної поведінки відповідача, тобто відповідач не поважав її як свою дружину. На підставі стосунків які склалися у неї з відповідачем, втратила до відповідача почуття любові та поваги, яке було на час укладення шлюбу. Вважає, що шлюб з відповідачем фактично розпався та формальне збереження шлюбу суперечить її інтересам, оскільки не має наміру бути в зареєстрованому шлюбі з особою, з якою не має наміру проживати спільно у подальшому. Збереження шлюбу не можливе. Спору про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, на цей час не існує. Оскільки малолітня дочка проживає з нею та буде проживати з нею і після розірвання шлюбу, подала заяву до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки та на її утримання до досягнення дочкою віку трьох років. Після розірвання шлюбу не буде перешкоджати відповідачу приймати участь у вихованні дитини, в порядку передбаченому майбутньою усною угодою про це. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилаючись на вищевказані обставини, пояснила, що за час, наданий судом, примирення між ними не відбулося, не можуть знайти спільної мови, разом з чоловіком жити не бажає, оскільки він продовжує поводити себе агресивно, примирення та відновлення шлюбно-сімейних стосунків вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що за час, наданий судом для примирення, намагався налагодити з дружиною стосунки, однак це не вдалося, оскільки не розуміють один одного, мають протилежні погляди на подружнє життя та ведення спільного господарства, разом жити в подальшому при стосунках, які склались між ними, не можуть, і оскільки дружина наполягає на розірванні шлюбу, то він проти цього не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2017 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14.02.2017 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.4). Факт наявності у сторін малолітньої дитини підтверджується копією\~ свідоцтва про\~народження [PERSON], згідно якого остання народилася 07.03.2017 року і її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно \~ч.\~2\~ст.114\~Сімейного Кодексу\~України,\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Таким\~ чином,\~судом\~ встановлено,\~що [PERSON] та [PERSON] з 14.02.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з квітня 2018 року, спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна на даний час немає, питання утримання та місця проживання малолітньої дитини вирішено, за час, наданий судом, примирення між сторонами не відбулося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, що не суперечить обставинам справи та закону, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище [PERSON], згідно її заяви. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі ст. ст.104, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved