Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті чоловіка [PERSON], 13.08.2001 року відкрилась спадщина, що складається з трьох земельних ділянок загальною площею 3,1964 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області. Позивач не може офіційно оформити прийняття спадщини, оскільки відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. У відділі Держгеокадастру у Буському районі у видачі дублікату державного акту на право власності на землю позивачу відмовлено, мотивуючи тим що видача дубліката державного акту законодавством не передбачено. [PERSON], до початку судового засідання подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позов підтримує в повному обємі, просить задоволити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, подав лист з проханням справу слухати у відсутності їх представника, позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Буському районі в судове засідання не зявився, хоча був судом належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представника третьої особи, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали даної справи, оглянувши спадкову нотаріальну справу, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії 1-СГ № 195986, виданим [PERSON] сільською радою Буського району Львівської області 14.08.2001 року, підтверджується факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 7. Позивач з померлим перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.06.1967 року, що підтверджується Свідоцтвом серії ІІ-ЯК № 0193067 від 11.06.1967 р., актовий запис № 7. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЛВ № 005141 від 17.03.2000 р., виданий на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 16.03.2000 року № 136, реєстровий № 4555, на земельні ділянки № 1 площею 1,1322 га., № 2 площею 1,3739 га., № 3 площею 0,6903 га., загальною площею 3,1964 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області, виданий на імя [PERSON]. Судом встановлено, що спадкодавець заповіту не залишив. Згідно ст. 1223 ЦК України 2004 року, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1258 ЦК України. Позивач є спадкоємцем першої черги по закону після смерті чоловіка. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично вступила у володіння і розпорядження спадковим майном, обробляє земельні ділянки, сплачує комунальні платежі. Оскільки земельні ділянки належали чоловікові позивача, після його смерті, переходять до позивача, яка фактично прийняла спадщину. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, ні за заповітом, ні за законом немає. Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить.

Outcome: approved