Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] відповідно до якого позивач просить суд встановити суд факт проживання спадкоємця [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та встановити факт, що [PERSON] прийняла спадщину. В обґрунтування позову зазначила, [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за законом на належну їй на праві власності земельну ділянку площею 2,0000 га, розташовану в АР Крим, Нижньогірський район, Жемчужинська сільська рада та 1\\2 частину будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є донькою померлої [PERSON] . 21.0.2007 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Крім неї спадкоємцем за законом першої черги є її рідна сестра [PERSON] , яка не прийняла спадщину та не зверталася із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини. [PERSON] також зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично вона мешкала та мешкає разом зі своєю сім`єю за адресою: [ADDRESS] . В установлений законом строк та порядок, [PERSON] не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, бо вважала, що проживаючи на момент смерті матері разом з нею за адресою: [ADDRESS] , фактично прийняла спадщину. Відмову від спадщини вона не заявляла. Вважаючи, що фактично прийняла спадщину після смерті матері, звернулася до нотаріальної контори у м. Запоріжжі. Нотаріусом була відкрита спадкова справа (спадкова справа №53/2021). Проте, оглянувши документи, нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що позивач як спадкоємець не була зареєстрована на момент смерті зі своєю матір`ю - спадкодавцем за однією адресою. У зв`язку з чим [PERSON] вимушена звернутись до суду для встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем та факту прийняття спадщини. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2021 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 31.05.2021 року на адресу суду відповідачем [PERSON] надано заяву відповідно до якої вона не заперечує проти задоволення позовних вимог. 03.06.2021 року на виконання вимог ухвали суду від 05.05.2021 року державним нотаріусом Шостої запорізької державної нотаріальної контори надано копію спадкової справи після померлої [PERSON] 10.06.2021 року ухвалою суду у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про встановлення факту проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту прийняття спадщини закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, її інтереси представляв [PERSON] , який надав пояснення аналогічні викладеним у позові, підтримав вимоги та просив суд задовольнити їх. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Додатково пояснила, що [PERSON] є її рідною сестрою. За адресою: [ADDRESS] сестра проживає близько 10 років. Мати приїхала проживати туди влітку. На час смерті сестра разом із матір?ю проживала разом. [PERSON] там зареєстрована, але фактично мешкає зі своєю родиною за іншою адресою. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом [PERSON] [PERSON] проживала у Криму, захворіла, десь у 2015 році доньки забрали її жити до себе у м.Запоріжжя. [PERSON] проживала разом із [PERSON] та із бабусею. Бабуся також померла. Чоловіка у [PERSON] не було. Інших дітей, окрім [PERSON] та [PERSON] вона не мала. Заслухавши представника позивача, відповідача, свідка, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть та Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (а.с. 6, 7). [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] (у дівочості [PERSON]), що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб відповідно до якого відбулась зміна прізвища зі « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.10,11). Окрім того [PERSON] є матір?ю відповідача [PERSON] (у дівочості [PERSON]) що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про ожруження відповідно до якого відбулась зміна прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 12,13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй на праві власності земельну ділянку площею 2,0000 га, розташовану в АР Крим, Нижньогірський район, Жемчужинська сільська рада та 1\\2 частину будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, рішенням суду (а.с.14,15-16). Державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії оскільки на день відкриття спадщини [PERSON] була зареєстрована окремо від спадкодавця [PERSON] , що підтверджується даними паспорта а також відповідно до заяви щодо уточнюючих даних місця реєстрації спадкодавця. [PERSON] не була зареєстрована разом зі спадкодавцем на момент смерті та не подала заяву про прийняття спадщини в строк встановлений ст. 1270 ЦК України, вона вважається таким, що не прийняла спадщину (а.с.17, зворот). Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Метою звернення позивача до суду є встановлення факту її проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03.11.2010, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11.11.2015, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21.10.2015. Допитані у судовому засіданні свідок [PERSON] та відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтвердили факт проживання [PERSON] разом із [PERSON] на момент смерті останньої. З матеріалів справи випливає, що позивачем доведено, що вона на день смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , проживали разом за однією адресою: [ADDRESS] , що об`єктивно підтверджується матеріалами цивільної справи та показами свідка. Від встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Оскільки строк звернення спадкоємця, який фактично прийняв спадщину до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини строком не обмежений, інші спадкоємці, які б мали намір звернутись із заявою про прийняття спадщини, як встановлено в судовому засіданні, відсутні, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані позиваче вимоги обґрунтованими, які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню.

Outcome: approved