Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до свідоцтва про право власності від 13.01.1988 року та виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийського МБТІ» № 295 від 13.01.2017 року житловий будинок з надвірними спорудами, які розташовані по [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого був дід позивачки [PERSON]. У відповідності до технічної документації житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 122,4 м.кв, житловою площею 64,6 м.кв, гаража, двох літніх кухонь, двох сараїв, комори, стодоли, вбиральні, криниці, огорожі та вимощення. [INFO] року [PERSON] помер. Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті він не залишив. На час смерті разом з ним були зареєстровані та проживали: його дружина, баба позивачки - [PERSON], позивачка з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON], що підтверджується довідкою сільської ради № 124 від 09.10.2015 року. [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом померлого [PERSON], відмовилась від прийняття спадщини про що подала до нотаріальної контори заяву. Тому, позивачка, як спадкоємець п'ятої черги за законом, звернулася до приватного нотаріуса Стефурак Н.Я. з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину. Однак, після вивчення поданих нею документів, в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда нотаріус їй відмовила у зв'язку з тим, що не визначена частка померлого у майні та 08 квітня 2017 року видала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. З часу свого народження та на час відкриття спадщини позивачка проживала у спадковому будинковолодінні, після смерті діда фактично вступила в управління спадковим майном: постійно проживає з сім'єю у даному будинку, користується житловим будинком з господарськими приміщеннями та предметами домашнього вжитку, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію. Оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі позивачка не може через реєстрацію його як колгоспного двору. Згідно звіту ЕТВО «Придністров'я» вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 207 292 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Пояснила, що за життя її дід по материнській лінії, [PERSON] заповіту не складав. Його спадкоємцем першої черги за законом є його дружина, одночасно бабка позивачки [PERSON], яка відмовилась приймати спадщину та подала нотаріусу відповідну заяву. Позивачка із часу свого народження постійно проживала у спадковому будинку, прийняла спадщину, на даний час разом із своєю сім'єю проживає у будинку, який є спадковим майном. Своє дошлюбне прізвище [PERSON] вона змінила на [PERSON] при одруженні. Батьком її матері [PERSON] був [PERSON]. На час смерті [PERSON] в належному йому будинку проживали його дружина [PERSON], позивачка з своїм чоловіком і сином. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечила щодо позову. Пояснила, що вона відмовилась від прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка на користь онуки - позивачки [PERSON]. Ствердила, що даний житловий будинок будував її покійний чоловік [PERSON] Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 19.04.1988 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської р/Ради народних депутатів № 11 від 13 січня 1988 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с.10). Довідкою № 68, виданою Чернятинською сільською радою 13.05.2017 року, доводиться, що згідно Витягу з погосподарської книги № 5 (ос.рах.415) за період з 1991 по1995 рік по господарству в [ADDRESS] суспільна група господарства - колгоспники, станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON], 1944 р.н.; дружина [PERSON], 1946 р.н. (а.с.15). [PERSON] помер [INFO] р. у віці 71 рік, актовий запис № 16 від [INFO] р., про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого [INFO] року виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області(а.с.9). Внаслідок його смерті відкрилась спадщина Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України). В четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). Відповідно до ст. 1265 ЦК України - у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] на день смерті ([INFO].) був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] разом із ним були зареєстровані і проживали: дружина [PERSON], 1946 р.н.; онука [PERSON], 1989 р.н.; зять [PERSON], 1986 р.н., правнук [PERSON], 2013 р.н., що стверджено копією довідки № 124, виданою виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 09.10.2015 року. Відміткою в паспорті серії [NUMBER] [PERSON], виданому 15.05.1998 р. Городенківським РВ УМВС в Івано-Франківській області стверджено, що 22.11.1965 року був зареєстрований шлюб з [PERSON], 1944 р.н. Також про те, що відповідачка [PERSON] є дружиною [PERSON], свідчить копія Свідоцтва про одруження серії [NUMBER], де зазначено, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 22 листопада 1965 року, актовий запис № 37; після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON] (а.с.52). Копією спадкової справи № 131/2015 р., наданою суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. стверджено, що відповідачка [PERSON], як той з подружжя, який пережив спадкодавця, і є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON], 12 жовтня 2015 року подала приватному нотаріусу Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. заяву про відмову від прийняття спадщини та від видачі Свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя після смерті чоловіка [PERSON] (а.с.14). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], виданого 18 березня 1989 року Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 11.08.2009 року Чернятинською сільською радою свідчить, що при одруженні з [PERSON], актовий запис № 11, прізвище дружини [PERSON] змінено з [PERSON] на [PERSON] (а.с.6-7). Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], виданого 26 квітня 1968 року с-бюро ЗАГС с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Після укладення шлюбу 8 жовтня 1988 року з [PERSON], актовий запис № 31, прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON] (а.с.8). Наведене свідчить, що позивачка [PERSON] є онукою [PERSON] та належить до п'ятої черги його спадкоємців за законом. Із спадкової справи встановлено, що позивачка [PERSON], прийняла спадщину за законом після смерті діда [PERSON] [INFO] року вона подала до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. заяву про прийняття спадщини (а.с. 59). Копією Витягу № 41774766 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого [INFO] року приватним нотаріусом Стефурак Н.Я., доводиться, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 58055596 (номер у нотаріуса 131/2015), спадкодавець - [PERSON], дата смерті [INFO] р. (а.с. 58). 08 червня 2017 року приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. позивачці, як спадкоємцю [PERSON], видані два свідоцтва про право на спадщину за законом, які зареєстровані в реєстрі за № 1029 та за № 1030, на належні спадкодавцю земельні ділянки (а.с. 66, 69). До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані [ADDRESS]. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 7921 від 13.01.2017 стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] Городенківського району зареєстровано за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності виданого Городенківським РВК 19.04.1988р. на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13.01.1988р (а.с.12). З технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1971 р., інші господарські будівлі збудовані в 1971, 1975, 1985, 1990 роках (а.с.11). Як вбачається з Звіту про оцінку житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО «Придністров'я», вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] - становить 185040 грн. (а.с.17-32). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2004 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка, як спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно. Постановою приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу від 26.11.2017 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №1 з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] після смерті її діда [PERSON], який помер [INFO] року, у зв'язку з тим, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON] відносилось до колгоспного двору, а частка померлого в даному житловому будинку конкретно не визначена (а.с.13). Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON], права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідачка не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316,317, 328, 1216, 1222, 1223, 1258, 1261, 1265, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved