Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 жовтня 2014р., між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] кошти у розмірі 10000 доларів США, а [PERSON] зобовязався повернути отримані кошти 14 червня 2015р.. Однак свої зобовязання відповідач не виконав, у звязку з чим, позивачка просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 10000 доларів США. В судове засідання позивачка подала заяву, згідно якої вона просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також справу розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи є заява представника відповідача, згідно якої він не заперечував проти задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що 14 жовтня 2014р., між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] кошти у розмірі 10000 доларів США, а [PERSON] зобовязався повернути отримані кошти 14 червня 2015р.. Вищевказаний факти підтверджується розпискою відповідача. Отже між сторонами виникли зобовязальні правовідносини щодо договори позики, які регулюються наступними нормами законодавства. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобовязання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно із вимогами ч.1ст.1046ЦК України,за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Нормою ч. 2 ст.\~1047\~ЦК\~України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути надана розписка позичальника. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.\~526\~ЦК\~України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу. Відповідно до ст.625\~ЦК\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.\~530\~ЦК\~України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.525\~ЦК\~України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом або договором. Стаття 610 ЦКУкраїнивизначає,що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 612\~ЦК\~України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобовязання за договором позики від 14 жовтня 2014р. відповідач не виконав та повернув позивачці кошти у розмірі 10000 доларів США в строк до 14 червня 2015р., отже зі сторони відповідача наявні порушення зобовязань. Окрім того, оскільки між сторонами визначено суму коштів саме в іноземній валюті, то належним виконанням рішення є перерахування стягувачу саме іноземної валюти, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Суд також вважає, що оскільки суд звільнив позивачку від сплати судового збору то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір

Outcome: approved