Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 11 грудня 2010 року між нею та відповідачем укладений шлюб. Подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, в звязку з чим позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 11 грудня 2010 року між сторонами укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 185674, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Юрївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 18.01.2011 року (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КИ №\~364935, виданого виконавчим комітетом Вербуватівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області 25.01.2012 року, подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Сторонами не надано доказів того, що між батьками досягнута угода про утримання дитини, а також доказів добровільного виконання відповідачем своїх обовязків по утриманню сина. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач зі своєї сторони доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не надав. Тому суд вважає, що відповідач має можливість надавати утримання дитині. Право дитини на такий рівень життя, що необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, закріплено в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін. Також суд враховує, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідач не надав суду відомостей щодо свого майнового стану, стану здоров'я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів. На підставі ст.ст. 182, 183, 191 Сімейного кодексу України суд встановлює аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів суд вважає достатнім для задоволення розумних потреб дитини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також суд розяснює, що за положеннями ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану , погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~\~позивачку було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved