Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в обґрунтування якого покликається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06.10.2007 року, є батьками малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], який проживає із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. [PERSON] офіційно не працевлаштований, однак отримує винагороду за роботу у приватних підприємців, є працездатним, інших утриманців не має. [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву вимоги [PERSON] визнав частково вказавши, що брати участь у вихованні та проводити особисте спілкування із дитиною не відмовляється, купує дитячі речі та продукти. Однак, офіційно не працевлаштований, доходу та майна не має. Не заперечує щодо обов'язку утримувати дитину, однак вказує на відсутність постійного місця роботи, тому погоджується на стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1013 грн. 50 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; просить суд розглянути справу без його участі. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Позивач [PERSON] письмовою заявою підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просить суд розглянути справу без її присутності. Згідно заяви від 22.02.2019 року відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги частково у розмірі 1 100 грн. та просить провести розгляд справи у його відсутності. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 06.10.2007 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.10.2007 року. Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане 15.12.2011 року). Згідно з положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання обов'язку утримувати сина, а тому з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка має право на утримання від своїх батьків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України). Визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги наступні обставини. Згідно довідки Березнівської міської ради Рівненської області від 04.02.2019 року за №566, [PERSON], [INFO], не працює згідно трудової книжки з 01.06.2004 року. Відповідно до довідки Березнівської РФ РОЦЗ за №155 від 04.02.2019 року, [PERSON], [INFO], станом на 04.02.2019 року на обліку в центрах зайнятості України не перебуває. Відповідно до положень ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працювати та виконувати свій батьківський обов'язок по утриманню дитини. Враховуючи вищевикладені обставини, вік дитини та її потреби, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі зі сплати судового збору, відповідно до положень ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial