Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що 15 грудня 2012 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороді, про що зроблено відповідний запис за № 480. У подружжя народилося двоє дітей ? донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю і знаходяться на спільному утриманні. Позивач зазначає, що спільне життя між ними не склалось, вони з відповідачем перестали розуміти та поважати один одного. Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя стало неможливим, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. В результаті таких взаємовідносин, ведення між подружжям спільного господарство остаточно припинено, вони тривалий час не живуть як подружжя. Позивач вказує, що вони з відповідачем вважають, що збереження сімї є неможливим, а розірвання шлюбу єдиний вихід для них побудувати нове життя та зберегти адекватне сприяння дітьми сімейних цінностей. За спільною згодою діти будуть проживати з разом матірю. За таких обставин, позивач просить шлюб укладений 15.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засіданні суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії І-ФМ № 096812 від 15.12.2012 року - 15 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис №480. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON]. У подружжя народився двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ФМ № 235909 від 18.09.2012 року серії І-ФМ № 321491 від 13.05.2015 року, відповідно. Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3\~ ст.105 СК України\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, близько двох років проживають окремо, тобто даний шлюб існує тільки формально. Спорів щодо поділу спільного майна, визначення місця проживання малолітніх дітей сторонами не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. У відповідності до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved