Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою, у якій просила встановити факт постійного її проживання із своєю матір`ю [PERSON] на час її смерті, а саме 05 березня 2015 року, у с. Пилипи Олександрівські по вул. Молодіжна, 7, Віньковецького району Хмельницької області. Свої вимоги мотивувала тим, що її мати [PERSON] померла 05.03.2015 року. Після її смерті відкрилась спадщина на земельні ділянки (паї) для ведення товарного сільського господарського виробництва, які розташовані на території Пилипоолександрівської сільської ради. [PERSON] є спадкоємцем за законом та за заповітом. Крім неї є ще два спадкоємці за законом -- її рідні брати [PERSON] та [PERSON], які спадщину не прийняли і на неї не претендують. Однак при зверненні до нотаріальної контори заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. У звязку з цим, з метою переоформлення спадкового майна, [PERSON] змушена звернутись за захистом своїх прав до суду. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Зокрема, [PERSON] пояснила, що в останній рік перед смертю її мати дуже захворіла, і тому вона перейшла на постійне проживання у її будинок по вул. Молодіжна, 7, с. Пилипи Олександрівські. Вона утримувала господарство, обходила матір, годувала її, та похоронила. Представник заінтересованої особи, територіальної громади в особі Пилипоолександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, будучи повідомленим належним чином про дату і час розгляду справи, у суд не зявився. Сільський голова [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутності та зазначив, що заяву [PERSON] про встановлення факту спільного проживання із [PERSON] визнає. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] у надісланих до суду заявах також погодились із заявою [PERSON] та просили розглянути справу без їхньої участі. Заслухавши пояснення заявника, представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що заяву належить задовольнити. Судом встановлено, що 05.03.2015 року в с. Пилипи Олександрівські померла мати заявника [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після її смерті залишилося майно, до складу якого входять, зокрема, земельні ділянки на території Пилипоолександрівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2020 га, 07359 га, 0,2006 га, на яке відкрилась спадщина. 23.05.20167 року заявник [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно після смерті [PERSON], однак постановою нотаріуса від 23.05.2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з пропущенням шестимісячного терміну для прийняття спадщини. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-БВ № 251054; копією паспорта заявника; копією свідоцтва про народження [PERSON] УІІ-УР №1075610, згідно якого матір`ю останньої записана [PERSON]; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01.07.2004 року, згідно якого [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] житловий будинок по вул. Фрунзе, 7, в с. Пилипи Олександрівські; копією Державних актів на право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ № 197522, серії ЯЖ № 197521, серії ЯЖ № 197519; постановою приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.05.2017 року. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1258, 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 234 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Встановлення факту постійного проживання заявнику необхідно для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавиці, оскільки реалізувати своє право на оформлення спадщини вона не може через відсутність документа, котрий свідчить про факт її постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] Згідно довідки Пилипоолександрівської сільської ради № 461 від 26.08.2015 року, до дня смерті [PERSON] спільно з нею проживала її дочка [PERSON] Крім того, факт постійного проживання заявниці [PERSON] із матірю [PERSON] на час відкриття спадщини підтвердили у суді свідки [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що [PERSON] була дуже хвора, потребувала постійного догляду, тому [PERSON] постійно жила з нею аж до смерті. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що [PERSON] потребувала догляду та допомоги, не могла проживати самостійно в сільській місцевості, та у зв'язку з цим заявник постійно проживала з нею аж до часу смерті [PERSON]

Outcome: approved