Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась з даним позовом до суду, посилаючись на те, що вона з відповідачем проживала в зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 1975 року по 23 лютого 2016 року. За період спільного проживання вони з відповідачем придбали спільне майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,1045 для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,1828 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,0087 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,0766 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,0763 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS], загальною площею 52,3 кв. м.; приміщення [ADDRESS], загальною площею 28,4 кв. м.; автомобіль марки Mitsubishi L 200, загальний пікап-В, номер шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. В добровільному порядку дійти згоди щодо поділу набутого у шлюбі майна сторони не можуть. На підставі викладеного позивач просить суд виділити [PERSON] у власність ? частину житлового будинку та надвірних споруд по [ADDRESS]; виділити [PERSON] у власність ? частини земельної ділянки площею 0,1045 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; виділити [PERSON] у власність ? частину земельної ділянки площею 0,1828 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; виділити [PERSON] у власність ? частину земельної ділянки 0,0087 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; виділити [PERSON] у власність ? частину земельної ділянки площею 0,0766 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; виділити [PERSON] у власність ? частину земельної ділянки площею 0,0763 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; виділити у власність [PERSON] ? частини квартири [ADDRESS]; виділити у власність [PERSON] ? частину приміщення [ADDRESS]; виділення у власність [PERSON] ? частину автомобіля марки Mitsubishi L 200, загальний пікап-В, номер шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]; виділити [PERSON] у власність ? частини житлового будинку та надвірних споруд по [ADDRESS]; виділити [PERSON] у власність ? частини земельної ділянки площею 0,1045 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; виділення [PERSON] у власність ? частину земельної ділянки площею 0,1828 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; виділити [PERSON] у власність ? частину земельної ділянки 0,0087 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; виділити [PERSON] у власність ? частину земельної ділянки площею 0,0766 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; виділити [PERSON] у власність ? частину земельної ділянки площею 0,0763 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; виділити у власність [PERSON] ? частини квартири [ADDRESS]; виділити у власність [PERSON] ? частину приміщення [ADDRESS]; виділити у власність [PERSON] ? частину автомобіля марки Mitsubishi L 200, загальний пікап-В, номер шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15 травня 2018 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання у загальному провадженні. Ухвалою суду від 19 вересня 2018 року позовні вимоги в частині виділення у власність [PERSON] ? частини квартири [ADDRESS]; виділення у власність [PERSON] ? частину приміщення [ADDRESS]; виділення у власність [PERSON] ? частину автомобіля марки Mitsubishi L 200, загальний пікап-В, номер шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]; виділення у власність [PERSON] ? частини квартири [ADDRESS]; виділення у власність [PERSON] ? частину приміщення [ADDRESS]; виділення у власність [PERSON] ? частину автомобіля марки Mitsubishi L 200, загальний пікап-В, номер шасі [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], залишено без розгляду за заявою позивача. Ухвалою суду від 07 грудня 2018 року позовні вимоги в частині виділення [PERSON] у власність ? частину земельної ділянки площею 0,1828 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; виділення [PERSON] у власність ? частину земельної ділянки 0,0087 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; виділення [PERSON] у власність ? частину земельної ділянки площею 0,0766 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; виділення [PERSON] у власність ? частину земельної ділянки площею 0,0763 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; виділення [PERSON] у власність ? частину земельної ділянки площею 0,1828 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; виділення [PERSON] у власність ? частину земельної ділянки 0,0087 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; виділення [PERSON] у власність ? частину земельної ділянки площею 0,0766 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; виділення [PERSON] у власність ? частину земельної ділянки площею 0,0763 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; виділення у власність [PERSON] ? частини квартири [ADDRESS]; виділення у власність [PERSON] ? частину приміщення [ADDRESS], залишено без розгляду за заявою позивача. Позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала заяву в якій просить розглянути справу без її участі позовні вимоги в частині виділення [PERSON] у власність ? частину житлового будинку та надвірних споруд по [ADDRESS]; в частині виділення [PERSON] у власність ? частини земельної ділянки площею 0,1045 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]; в частині виділення [PERSON] у власність ? частини житлового будинку та надвірних споруд по [ADDRESS]; в частині виділення [PERSON] у власність ? частини земельної ділянки площею 0,1045 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS] підтримує в повному обсязі та просить про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. 15 серпня 1975 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Печерським РАЦС, актовий запис № 656. 23 лютого 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 9. За період перебування у шлюбі, [PERSON] та [PERSON] набуто майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS], власником якого є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності, видане 23 січня 2002 року Вишгородським бюро технічної інвентаризації, на підставі рішення виконкому Козаровицької сільської ради № 80 від 25 грудня 2000 року, та записане в реєстрову книгу № 38 за реєстровим № 432; земельну ділянку площею 0,1045 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться в [ADDRESS] та видана на підставі рішення Козаровицької сільської ради № 14 від 14 червня 1994 року, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виданого КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» 24 листопада 2007 року, житловий будинок та надвірні споруди побудовані у 1983 році. Згідно копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, житловий будинок [ADDRESS], належить [PERSON] Відповідно до довідки № 764 виданої виконавчим комітетом Козаровицької сільської ради Вишгородського району Київської області 04 грудня 2018 року, адресу житлового будинку, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок № 432 від 23 січня 2002 року, у зв'язку з інвентаризацією номерів будинків змінено з адреси: [ADDRESS], на: [ADDRESS]. Відповідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). На підставі ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, майно, а саме: житловий будинок та надвірні споруди по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,1045 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS], є спільною сумісною власністю, оскільки набуте подружжям за час шлюбу. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ набута, за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Отже, норми сімейного законодавства презумують спільність майна подружжя, набутого у шлюбі, якщо не буде доведено, що це майно є особистою приватною власністю одного з них. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 ( далі Постанова), встановлено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшенням, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший). Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу України. Також, суд враховує правові позиції Верховного Суду України з аналогічних спорів, в яких Верховний Суд України роз'яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 Сімейного кодексу України. Суд, вирішуючи спір, дійшов висновку, що майно, а саме: житловий будинок та надвірні споруди по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,1045 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS] є спільним майном подружжя, в якому має бути визнано за кожною зі сторін право власності на зазначене майно в рівних частках по ? його частині. Також, відповідач визнав вимоги позивача та не заперечував факт будівництва (придбання) будинку за спільні кошти. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Враховуючи вищезазначене, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved