Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вказаним позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 21.06.2019 року, виданим Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно. Дітей, чи інших родичів у [PERSON] не було. Так, в період з 2005 року позивач по день смерті [PERSON] проживали спільно. Позивач зазначає, що за час такого постійного проживання була пов`язана спільним побутом та бюджетом зі спадкодавцем, проводила разом дозвілля, проявляла турботу та матеріальну підтримку до неї. В зв`язку із хворобою [PERSON] оплачувала їй лікування, купляла медикаменти, одяг, продукти харчування, готувала їжу, прала білизну, здійснювала догляд як особисто, так і шляхом найняття третіх осіб, здійснювала виклики сімейного лікаря, доглядала за належним станом квартири, вчасно проводила заміну водостічних та каналізаційних труб, сантехнічних кранів, шлангів, проводила електричні та малярні роботи. Після смерті [PERSON] вона звернулася до нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, і таким чином позивачу стало відомо що Відповідачем оспорюється факт проживання позивача разом зі спадкодавцем. Таким чином, присутній спір про право на прийняття спадщини, а тому змушена звернутися з даною заявою до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с. 30, 75). Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, одночасно зазначила, що позовні вимоги визнає, не заперечує з приводу задоволення позову (а.с. 52). Дослідивши докази та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] за актовим записом № 1147, виданим Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.11). Згідно копії довідки про причину смерті від 20.06.2019 року, причиною смерті [PERSON] стала закрита черепно-мозкова травма (а.с.12). 21.06.2019 року між [PERSON] та КП «Міська ритуальна служба» було укладено договір-замовлення № 853 на організацію та проведення поховання, та оплачено вартість послуг в розмірі 890 грн. (а.с.13) Із копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно слідує, що у приватній власності [PERSON] мається однокімнатна квартира, що по [ADDRESS] (а.с.18). Відповідно до довідки приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінського В.Д. за №157/02-14 від 05.10.2020, спадкова справа по смерті [PERSON] заведена за №49/2019 та згідно поданих заяв по спадковій справі, єдиним спадкоємцем за законом до майна [PERSON] , померлої [INFO] , є [PERSON] (а.с. 74). Здійснення права на спадкування визначено главою 87 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Так за змістом ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно повідомлення Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори за №1290/01-16 від 11.08.2020 року спадкова справа, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським В.Д. (а.с. 66). Так, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським В.Д. після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за №49/2019 (а.с.74). З роз`яснень листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності ЦК (п. 21 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Пунктом 23 цієї постанови передбачено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, окрім перелічених у ч.1 ст.256 ЦПК України фактів, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем надані належні та допустимі докази, на підтвердження факту проживання однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2005 року по день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 1217, 1223, 1233, 1258, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved