Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], про визнання заповіту недійсним, мотивуючи позов тим, що [INFO]. помер її батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина. 01.04.2013р. позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус їй повідомив, що вона та її сестра [PERSON] усунуті від спадкування, оскільки 07.09.2012р. [PERSON] склав заповіт на користь своєї дружини [PERSON] (яка не є матір'ю позивачки).Ознайомившись з оспорюваним заповітом, позивач помітила, що підпис, виконаний на ньому від імені її батька [PERSON] не схожий на його звичайний підпис. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили визнати заповіт, складений [PERSON], посвідчений 07 вересня 2012 року на користь [PERSON], посвідчений секретарем Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №99, недійсним. Відповідач [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON] позов не визнали і просили в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що вказаний запорвіт підписав власноручно [PERSON] В судовому засіданні третя особа - секретар Вергунівської сільської ради Черкаського району [PERSON] щодо позовних вимог [PERSON] заперечила, зазначивши, що вона особисто 07.09.2012р. посвідчувала заповіт [PERSON] за його місцем проживання в [ADDRESS], оскільки [PERSON], з його слів, хворів і не міг самостійно прибути до сільської ради. Вказала, що заповіт був складений добровільно, без ніякого впливу чи тиску на заповідача. Сумнівів в дієздатності [PERSON] не виникало. Заповіт був зареєстрований нею в книзі реєстрів за №99. [PERSON] підтвердила, що заповіт [PERSON] був нею набраний зі слів [PERSON], який повідомив їй про своє рішення заповісти своє майно дружині [PERSON] під час розмови по телефону. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, не повідомивши про причину неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Всі учасники процесу не заперечували щодо розгляду справи без участі [PERSON] Заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [INFO]. помер [PERSON], який був батьком [PERSON] та [PERSON]. 07.09.2012р. був складений заповіт, згідно якого все своє майно [PERSON] заповідав своїй дружині [PERSON]. Заповіт був посвідчений секретарем Вергунівської сільської ради Черкаського району [PERSON], зареєстрований в книзі реєстрів за №99. Заповіт був складений за місцем проживання заповідача в [ADDRESS] 07 березня 2013 року, під час розгляду цивільної справи № 707/3787/13-ц суддею Соколишиною Л.Б., ухвалою суду була призначена почеркознавча експертиза, так як позивач виявляв сумніви з приводу справжності підпису на вказаному заповіті, вважаючи його не схожим на підпис спадкодавця. Згідно висновку почеркознавчої експертизи № 1/322 від 22.04.2014 року: підпис від імені [PERSON] в заповіті від 07.09.2012 року, укладеному на користь [PERSON]., виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням будь-якого справжнього підпису [PERSON] Підпис від імені [PERSON] в заповіті від 07.09.2012 року виконано у незвичних умов пов'язаних з наслідуванням досліджуваного підпису іншою особою. Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно зі ст. 1244 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Зі змісту статті 1247 ЦК України вбачається, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. За загальними правилами, встановленими ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 і 6 ст. 203 ЦПК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Згідно з приписами ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Стаття 57 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про необхідність визнати недійсним заповіт складений 07 вересня 2012 року на користь [PERSON], посвідчений секретарем Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №99. Суд критично оцінює доводи відповідача [PERSON] та її представників щодо того, що [PERSON] під час виконання даного підпису перебував у незвичайному стані, пов'язаному з його хворобою, в зв'язку з чим експерт міг помилитися, так як допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] чітко пояснив, що незвичайний стан особи, яка підписала заповіт обумовлений, тим, що підпис у заповіті від 07.09.2012 року, здійснений не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON], а не з будь-яких інших причин. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача витрати понесені ним судові витрати.

Outcome: approved