Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою, посилаючись на те в належній їй трудовій книжці, [NUMBER] , дата заповнення 25 червня 1975року, виписана на ім`я [PERSON] , є описка у даті народження, а саме « [INFO] », хоча у всіх інших належних їй правовстановлюючих документах : свідоцтві про народження, паспорті громадянина України, РНОКПП датою її народження є [INFO] . З метою реалізації свого права на отримання пенсії вона просить встановити факт належності їй трудової книжки [NUMBER] , дата заповнення 25 червня 1975року, виписана на ім`я [PERSON] , із записом дати народження [INFO] . Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Представник заявника в судовому зсіданні вимоги викладені в заяві підтримав та просить задовольнити. Від представника заінтересованої Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області на адресу суду надійшла письмова заява про розгляд справи без участі представника пенсійного фонду . Рішення просить ухвалити на підставі наявних матеріалів у справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, дата народження заявника [PERSON] в трудовій книжці [NUMBER] , помилково записана [INFO] , що не збігається з даними її паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 25 грудня 1998р. Петровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, копія якого знаходиться в матеріалах справи, свідоцтвом про народження (повторне) [NUMBER] , виданого Хачмаським райвідділом ЗАГС Азербайджанської РСР 01.06.1977р., копія якого знаходиться в матеріалах справи, картою платника податків, копія якої знаходиться в матеріалах справи, довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.09.2016 року № 2330-4388, копія якої знаходиться в матеріалах справи, у яких її вірною датою народження є [INFO] . У зв`язку з розбіжностями у написанні дати народження заявника у правовстановлюючих документах, з метою реалізації свого права на отримання пенсії вона вимушена звернутися до суду з відповідною заявою, якою просить встановити факт належності трудової книжки [NUMBER] , дата заповнення 25 червня 1975року, виписана на ім`я [PERSON] , із записом дати народження [INFO] . Згідно з ч.1 та п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п.6 ст.315 ЦПК України судами розглядаються справи в порядку окремого провадження щодо встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої не збігається з прізвищем у паспорті. Водночас, діючий ЦПК України передбачає обов`язкове досудове вжиття заходів з надання відповідних доказів (ст.318 ЦПК України - зміст заяви та додатки до заяви). Саме на цей факт звернуто увагу у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Крім цього, у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення факту, що мають юридичне значення», зазначено наступне: «Інколи трапляються випадки, коли громадяни не можуть використовувати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові чи час народження не відповідають записам у паспорті чи у свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може нести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них.» Інколи трапляються випадки, коли громадяни не можуть використовувати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права. Метою встановлення зазначеного факту, що має юридичне значення, є усунення перешкод у використанні правовстановлюючих документів та перешкод в реалізації заявником її права на оформлення пенсії. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника [PERSON] про встановлення факту належності їй трудової книжки, є законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, з урахуванням майнового стану заявника суд вважає за можливе звільнити останню від спати судового збору у відповідності зі ст.136 ЦПК України, компенсувавши їх за рахунок держави.

Outcome: approved