Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1 000 грн. щомісячно. В обґрунтування позову зазначає, що з 21 листопада 2004 року з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. За період подружнього життя народилася донька [PERSON]. Рішенням Рівненського міського суду 01 квітня 2011 року шлюб було розірвано, неповнолітню доньку залишено на вихованні матері. Будучи батьком дитини відповідач зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття, однак матеріальної допомоги не надає. Оскільки відомостей про працевлаштування відповідача не має, просить аліменти слід стягувати у твердій грошовій сумі, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. За наведених обставин, суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів у відсутності відповідача з постановленням заочного рішення, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України, проти чого позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду від 01 квітня 2011 року розірвано. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 12.07.2006 р. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини. Стаття 184 СК України, передбачає можливість визначення судом розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, зокрема за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Факт ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає доведеним, оскільки у судовому засіданні встановлено, що дитина постійно проживає з матір'ю, та перебуває на її утриманні. Відсутність відомостей про працевлаштування відповідача, його матеріальний стан, дають можливість визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на дитину. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини. На підставі встановлених судом фактів, з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 184 СК України, приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме про доцільність стягнення аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 111, 112, 180-183 СК України,

Outcome: dismissed