Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 20.02.2020 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №152. В обгрунтування позову посилається на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб 20.02.2020 року. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, на підставі чого в сім`ї відбувалися сварки. Вказує, що дітей від даного шлюбу у них з відповідачем немає. Зазначає, що на даний час проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують з 4 травня 2020 року. На примирення не згодна і вважаю за необхідне розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просить відновити її дошлюбне прізвище [PERSON] . Ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 25.09.2020 року справу направлено за підсудністю до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.11.2020 року позовну заяву залишено без руху. 10 листопада 2020 року позивачем були усунуті недоліки, зазначені в ухвалі. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.11.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання. Подала заяву, згідно якої просить розглянути дану справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та з підстав, наведених в позові, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує, що відповідає вимогам ч.3 ст. 211 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, виклик відповідача здійснювався через оголошення на офіційному порталі Судової влади України, однак про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву не подав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 20.02.2020 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №152. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Також встановлено, що неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Позивач у позовній заяві зазначає, що можливості зберегти сім?ї немає, проживають окремо, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 4 травня 2020 року, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Приймаючи до уваги, що сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, дітей від шлюбу не має, їхній шлюб набув формального характеру, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому шлюб слід розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] бажає відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110-112, 113, 114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved