Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до Горішньоплавнівської міської ради, в якому прохає визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS]. Заявлені вимоги вмотивовані [PERSON] тим, що за рішенням суду, в порядку поділу майна подружжя, їй було виділено у власність житловий будинок з господарськими будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS] 29.10.2015 року право власності було зареєстровано в Державному реєстрі. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, була набута її колишнім чоловіком у порядку приватизації. Оскільки земельна ділянка не входила до складу спільного майна подружжя, питання про її поділ судом не вирішувалось. Враховуючи, що у позивача виникло право власності на вказану будівлю, в порядку ст.120 ЗУ України та ст.377 ЦК України, [PERSON] прохає визнати за нею право власності на земельну ділянку, на якій розташований належний їй жилий будинок. Ухвалою суду від 19.09.2016 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] (а.с.30). Будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з'явились. Від адвоката Кириченко Г.В. та представника Горішньоплавнівської міської ради на адресу суду надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Представником позивача заявлені позовні вимоги підтримані у повному обсязі, відповідач проти задоволення позову не заперечував. Співвідповідач [PERSON] правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористався. Дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено наступне. Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 06.07.2015 року, яке набрало законної сили 17.09.2015 року, в порядку поділу спільного майна подружжя позивачу [PERSON] було виділено у власність житловий будинок з господарськими будівлями, розташованими по [ADDRESS] (а.с.44-46). Постановою Верховної ради України від 19 травня 2016 року місто Комсомольськ перейменовано на місто Горішні Плавні. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, право приватної власності на зазначений вище житловий будинок з господарськими будівлями зареєстровано за [PERSON] (а.с.48). Згідно з приєднаними до справи Інформаційними довідками з Державного реєстру, відомості про права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження щодо спірної земельної ділянки у реєстрі відсутні (а.с.18). Власником земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер [NUMBER]) по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на підставі рішення виконкому Комсомольської міської ради №190 від 28.05.1991 року, є відповідач [PERSON] Вказана обставина підтверджується відповідним державним актом про право власності на земельну ділянку, виданим 27 вересня 2011 року (а.с.4). Розглянувши справу в межах заявлених вимог та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного та Земельного Кодексів України, також судом взято до уваги правові позиції, висловлені Верховним Судом України. За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, в контексті статей 120,125 ЗК України, у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга цієї статті). На підставі викладеного та

Outcome: approved