Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] Позовні вимоги мотивувала тим, що 4 грудня 2017 р. помер її чоловік [PERSON]. У зв'язку із раптовою та несподіваною смертю зробити заповітного розпорядження щодо свого майна він не встиг. Позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, фактично вступила в управління спадковим майном: продовжує жити в будинку, несе всі витрати по обслуговуванню господарства, обробляє земельну ділянку. Згідно архівних даних ОКП КМБТІ станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано. Звернувшись в нотаріальну контору з завою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, позивачка отримала відмову в зв'язку з тим, що спадкодавець не зареєстрував належним чином право власності на нерухоме майно. Позивачка зазначила в позові, що після одруження вони з чоловіком побудували будинок та господарські будівлі по [ADDRESS]. Для обслуговування даного будинку за господарством закріплена земельна ділянка розміром 0,25 га. Увесь час сім'я проживала за вищевказаною адресою, вели спільне господарство, мали спільний побут, неодноразово проводили як поточний, так і капітальний ремонти. В 2007 р. провели газифікацію житлового будинку. Власником та головою вищевказаного будинковолодіння до дня смерті вважався [PERSON] Разом з ним на день смерті проживала тільки позивачка. Спадкоємцями першої черги за законом є також їхні діти - відповідачі: [PERSON] та [PERSON] які не претендують на частку у спадщині після смерті свого батька. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити. Відповідачі: [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Довідкою № 933, виданою 07 грудня 2018 р. виконавчим комітетом Виноградської сільської ради, стверджується, що головою колгоспного двору по [ADDRESS] був [PERSON]. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із довідки № 931, виданої 07 грудня 2018 р. виконавчим комітетом Виноградської сільської ради, слідує, що в житловому будинку в [ADDRESS] станом на 15.04.1991 р. проживали та були зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]; двір колгоспний. Із виписок з погосподарських книг Виноградськоїї сільської ради встановлено, що по [ADDRESS] проживала сім'я [PERSON], в т.ч.: згідно погосподарських книг за 1977 - 1982 р. - [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно погосподарських книг за 1983 -2000 р. - [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], згідно погосподарської книги №1 за 2001 -2005 р. - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно погосподарських книг за 2006 -2015 р. - [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [INFO], помер [INFO]. у віці 59 років в с. Виноград Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 17 від [INFO], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого [INFO] виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На день смерті [PERSON] ([INFO].) разом з ним в [ADDRESS] проживала дружина [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 514, виданою 17.07.2018 р. виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району. Про те, що [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], були подружжям, свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 11 вересня 1977 р. Виноградською сільською радою, запис за № 46 від 1 вересня 1977 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу. [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], є дочками [PERSON] та [PERSON], що стверджується копіями їх свідоцтв про народження, виданими Виноградською сільською радою Городенківського району, відповідно: серії [NUMBER] запис за № 3 від 08 лютого 1979 р. в книзі записів актів про народження, та серії [NUMBER] запис за № 12 від 21 травня 1983 р. в книзі записів актів про народження. [PERSON] у зв'язку із одруженням 03.11.1996 р. з [PERSON] змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», запис за № 11 від 03 листопада 1996 р. в книзі реєстрації актів про одруження, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Виноградською сільською радою Городенківського району. [PERSON] у зв'язку із одруженням 21.09.2000 р. з [PERSON] змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», запис за № 6 від 21 вересня 2000 р. в книзі реєстрації актів про одруження, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Виноградською сільською радою Городенківського району. Позивачка прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Копією спадкової справи № 31/2018 р., наданою суду в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С., стверджено, що позивачка [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, 17 січня 2018 р. подала до Городенківської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] Дочки померлого [PERSON] - відповідачі [PERSON] та [PERSON] 17.01.2018 р. (до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини після смерті батька) подали до Городенківської районної державної нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини і видачі свідоцтв про право на спадщину за законом і за заповітом від 11 березня 2011 р., зареєстрованим в реєстрі за № 31, після смерті батька [PERSON]. Витягом № 50663144 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданим 24.01.2018 року Першою Снятинською державною нотаріальною конторою стверджено, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 6194080 (номер у нотаріуса 31/2018), спадкодавець - [PERSON], дата смерті: [INFO]. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2061/02-31 від 10 липня 2018 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] з посиланням на те, що спадкоємець не надала правовстановлюючий документ на належний померлому житловий будинок. Копією виписки № 8566 від 05.06.2018 р. з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], - не зареєстровано. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1968 р., господарські будівлі та споруди - в 1976, 1985, 1990 роках, їх інвентаризаційна вартість станом на 22.06.2018 р. становить 216 261 грн. За даним господарством закріплена земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських споруд в розмірі 0,2500 га, що стверджується довідкою виконавчого комітету Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області № 583 від 24.07.2018 р. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець першої черги за законом [PERSON], фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, сплачує за комунальні послуги, надані їй за адресою: [ADDRESS] що підтверджується копією абонентської книжки по розрахунку за газ та квитанціями про оплату за електроенергію, однак через відсутність правовстановлюючого документу на належний спадкодавцю житловий будинок немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на дане нерухоме майно. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як одним із подружжя та як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позову. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1258, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved