Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із цим позовом в обґрунтування якого зазначила, що 30.10.2018 року [PERSON] , взяла у неї на себе зобов`язання повернути борг у розмірі 708 000 грн. 00 коп. 11.02.2019 року Відповідач взяла у Позивача на себе зобов`язання повернути борг у розмірі 1700 грн. 00 коп. 04.04.2019 року Відповідач взяла у Позивача на себе зобов`язання повернути борг у розмірі 3 700 грн. 00 коп. 13.03.2019 року Відповідач взяла у Позивача на себе зобов`язання повернути борг у розмірі 2 600 грн. 00 коп. Загальна сума боргу складає 716 000 грн. 00 коп. На сьогоднішній день грошові кошти в сумі 716 000 грн. 00 коп. Відповідачем не повернуті. На неодноразові звернення Позивача щодо повернення боргу Відповідач не реагує, на телефонні дзвінки не відповідає. З огляду на це Позивач просить суд, постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] вказану суму боргу. Ухвалою від 31.08.2020 року прийнято до свого провадження цивільну справу за цим позовом. Ухвалою від 07.09.2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою від 15.03.2021 року суд постановив перейти до розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 06.05.2021 року суд закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явились. Від позивачки до суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала, просила проводити розгляд справи за її відсутності, не заперечувала заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, тому справа розглянута, відповідно до ст. ст. 280-281 ЦПК України, в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 615 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, а ч.1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ч.2 ст. 640 ЦК України зазначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція відповідає судовій практиці Верховного Суду України у справі № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, у постанові у справі № 6-50цс16 від 24 лютого 2016 року. Отже, досліджуючи боргову розписку, необхідно виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (постанова Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 8 червня 2016 року у справі № 6-1103цс16, від 18 січня 2017 року у справі № 6-2789цс16). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Таким чином, у судовому засіданні досліджено оригінали розписок від 30.10.2018 року, 11.02.2019 року, 04.04.2019 року, 13.03.2019 року. Розписка підтверджує факт укладення договору позики грошових коштів, в ній зазначені умови договору, відомості про передачу у власність другій стороні (позичальникові) грошових коштів або інших речей, які визначені родовими ознаками, зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у визначені строки та у визначеному порядку. Судом встановлено, що за розписками відповідач отримала від позивача у борг грошові кошти у розмірі 716 000 ( сімсот шістнадцять тисяч) грн. 00 коп. Факт укладення між сторонами договору позики, передачі позивачем відповідачу обумовлених в розписці коштів, підтверджено належними доказами. Отже, розписки від 30.10.2018 року, 11.02.2019 року, 04.04.2019 року, 13.03.2019 року підтверджує боргове зобов`язання відповідача перед позивачем, містить умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів, а також власноруч написана розписка є доказом укладення договору та посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, аргументи [PERSON] щодо наявності у [PERSON] простроченого грошового зобов`язання за договором позики, оформленого борговими розписками від 30.10.2018 року, 11.02.2019 року, 04.04.2019 року, 13.03.2019 року в 716 000 ( сімсот шістнадцять тисяч) грн. 00 коп. обґрунтовані. Відповідачем порушено зобов`язання щодо своєчасного повернення боргу за розписками, (крім того, позивачем направлена вимога про повернення коштів), тому позовні вимоги є доведеними. 24.01.2020 року Позивач направила на адресу Відповідача претензію про необхідність виконати зобов`язання та повернути борг. Цю претензію Відповідач отримала 25.01.2020 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується документально. Згідно приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також витрати по сплаті судового збору в сумі 5840 грн. 00 коп. На підставі ст. 526, 625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved