Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в січні 2016 р. в суд до Микуличинської сільської ради, [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (загальною площею 84,4 кв.м., житловою площею 46,6 кв.м. по [ADDRESS] , в порядку спадкування по заповіту після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов обґрунтований тим, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за складеним за життя заповітом, остання заповіла [PERSON] та [PERSON] по половині своє домоволодіння, 1925 року будівництва. Позивач після смерті бабусі [PERSON] вступила у спадщину, звернулась до нотаріуса з відповідною заявою на прийняття спадщини по заповіту на половину будинку з господарськими будівлями (1/2 частки або ж 8/16 частки). Однак, через відсутність правовстановлюючого документу у бабусі на нерухоме майно, нотаріус відмовила позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Іншу частину- половини будинку прийняв був батько позивача, який в подальшому помер у 2013 році. Після його смерті трьома спадкоємцями по закону є позивач та двоє сестер відповідачів - по 1/16 частці, 1/16 частці та 6/16 частки відповідно. Ухвалою суду від 02.03.2016 р. до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - [PERSON] . Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи, визначено 02.04.2019 р. головуючого суддю - Польську М.В. Позивач заявлені вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві та наданих пояснень в судовому засіданні, просила позов задовольнити. Відповідач Микуличинська сільська рада подала заяву до суду про розгляд справи за відсутності представника, по суті позову не висловилась. Відповідач [PERSON] позов визнала, суду пояснила, що вона також є спадкоємцем по закону разом з сестрами - позивачем та відповідачем [PERSON] на Ѕ частки домоволодіння (8/16), після смерті батька [PERSON] Решта частки домоволодіння після смерті [PERSON] перейшло по заповіту позивачу. Будинок 1925 року будівництва, тому прабаба не зареєструвала належним чином свою власність, вчинивши тільки заповіт. Відповідач [PERSON] в судові засідання 20.05.2019 р. (повістку отримано особисто 14.05.2019р.), 01.07.2019р. (повістку отримано особисто 24.05.2019р.) та 21.08.2019р. (повістку отримала особисто 06.07.2019р.) не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов до суду надала ще 15.07.2016р., в якому просила у позові відмовити. Третя особа [PERSON] в судові засідання 20.05.2019р. (повістку отримано особисто 10.05.2019р.), 01.07.2019р. (відсутнє повідомлення про вручення) та 21.08.2019р. (повістку отримала особисто 03.08.2019р.) не з`явилася, при цьому 03.07.2019р. направила до суду заперечення щодо позову, просила відмовити в цілому з підстав викладених в запереченні. Також, представник третьої особи за довіреністю судове засідання, яке проводилось 21.08.2019р. просила відкласти з призначенням ВКЗ, судом було відкладено на 28.08.2019 р. водночас бронювання майданчика для ВКЗ з іншим судом на цю дату було не можливим, а тому суд вважав за можливе з врахуванням письмової позиції третьої особи до даного спору, завершити розгляд даної справи без її участі. Зважаючи на строки розгляду даної справи судом ще з січня 2016 року, про що зазначила позивач, значну дорогу від місця проживання (Харківська область) до суду у поважному віці, а також повторну неявку одного з трьох відповідачів і третьої особи без поважних причин та можливість розгляду судом даної справи за наявних доказів у матеріалах даної цивільної справи та отриманих пояснень, суд вважав за можливе завершити розгляд даної справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] - прабабуся позивача та двох відповідачів [PERSON] та [PERSON] , що посвідчується Свідоцтвом про смерть (Т.1, а.с.4), Свідоцтвом про шлюб позивача, дівоче прізвище якої [PERSON] (Т. 1, а.с.8) та поясненнями сторін щодо родинних зв`язків з померлою. Померлій належало на праві власності нерухоме майно, яке складалося з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 84,4 кв.м., житловою площею 46,6 кв.м. по [ADDRESS] , 1925 року будівництва, що посвідчується даними по господарської книги Микуличинської сільської ради, довідкою Микуличинської сільської ради від 09.11.2005р та від 10.11.2005р., Актом обстеження від 10.01.2006р. та випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «ОБТІ» станом на 31.12.2012р. (Т.1, а.с.13-26,28-30). Факт належності даного будинковолодіння померлій [PERSON] визнає і відповідач [PERSON] у запереченні поданому до суду та аналогічно третя особа [PERSON] . Під даним будинковолодінням є земельна ділянка, яка була в користуванні померлої - пл.0.45 га та 0.50га (Т.1, а.с.31) та яку сільська рада, про що зазначено нею, буде вже надавати під обслуговування будинку у відповідності до отриманих часток у спадщині (Т.1., а.с.135). Водночас, земельна ділянка пл.0.40га для ведення особистого селянського господарства, яка була в користуванні померлої, оформлена позивачем у власність згідно наданого до матеріалів справи копії Державного акту (Т.1., а.с.136-142). Згідно Заповіту від 15.12.1969 року [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок з господарськими приміщеннями, що знаходяться в с.Микуличин по половині: [PERSON] та [PERSON] (Т.1, а.с.5). Як встановлено судом [PERSON] - онук померлої [PERSON] та батько позивача та двох відповідачів, а [PERSON] - правнука. Позивач після смерті бабусі [PERSON] вступила у спадщину, звернулась до нотаріуса з відповідною заявою на прийняття спадщини по заповіту на половину будинку з господарськими будівлями (1/2 частки або ж 8/16 частки). Однак, через відсутність правовстановлюючого документу у бабусі на нерухоме майно, нотаріус відмовила позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. [INFO] помер [PERSON] - батько позивача та двох відповідачів, що посвідчується Свідоцтвом про смерть (Т.1., а.с.6). після його смерті із заявами про прийняття спадщини по закону є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , позивач та двоє сестер відповідачів по 1/16 частці, 1/16 частці та 6/16 частки відповідно,згідно довідки державної нотаріальної контори (Т.1., а.с.143-146). При цьому, одночасно із заявами про відмову від прийняття спадщини за законом на користь саме [PERSON] звернулися 5-ро дітей померлого (сестри та брат [PERSON] , а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (Т.1., а.с.147-151). Отже, третя особа у даній справі [PERSON] є сестрою позивача та двох відповідачів, яка відмовилась від своєї частки 1/16 від спадкової маси 8/16 житлового будинку з господарськими спорудами на користь сестри - відповідача [PERSON] . Як надала пояснення позивач та підтверджується Актом депутатів сільської ради від 21.03.2016р., після смерті [PERSON] вона підтримує стан житлового будинку, який є вже дуже старим та зношеним, проводить ремонт, фарбує дах, спільно з батьком похоронила бабусю та поставили пам`ятник (Т.1., а.с.95), а також часто періодично відвідувала як ще за життя прабабусі її в с.Микуличин, так і після смерті (Т.1., а.с.153-158). Заперечуючи письмово 15.06.2016 р. позовні вимоги, відповідач [PERSON] вказала на те, що сестра [PERSON] доглядала бабусю, проживала у спірному будинку до 2005 року, організувала похорон бабусі [PERSON] , а утриманням житлового будинку займається сестра [PERSON] Вважає, що позивач пропустила строк звернення до нотаріуса на прийняття спадщини, а всю спадщину після [PERSON] прийняв тільки батько [PERSON] , який і проживав у даному спірному будинку. Відповідач також зверталась про прийняття спадщини і вважає що має право претендувати на спадкове майно. Щодо цього слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів відмови нотаріуса позивачу про прийняття заяви [PERSON] на прийняття спадщини по заповіту, водночас є відмова у видачі вже Свідоцтва про прийняття спадщини по заповіту через відсутність правовстановлюючого документу. Окрім того, предметом спору не є визнання прав на Ѕ (чи 8/16 частки) будинковолодіння по закону після смерті [PERSON] , який був спадкоємцем по заповіту [PERSON] , а визнання прав за ще одним спадкоємцем по заповіту [PERSON] - [PERSON] Разом з тим, відповідач [PERSON] , як зазначено вище, є також спадкоємцем по закону на 6/16 часток будинковолодіння після смерті [PERSON] , і доказів того, що в неї є перешкоди в оформленні прав на частку визначену нотаріусом чи зустрічного позову в даній справі [PERSON] не надала. Заперечуючи позовні вимоги, третя особа [PERSON] висловила позицію про те, що з моменту смерті [PERSON] спірне будинковолодіння (особовий рахунок № [NUMBER] ) рахується за нею [PERSON] , що підтверджується випискою з погосподарської книги 2017 року, довідкою сільської ради від 26.01.2015р. та листом Микуличинської сільської ради від 04.09.2018р. (Т.1., а.с.242-244), на даний час у спірному житловому будинку зареєстрована [PERSON] , її донька [PERSON] та її онука [PERSON] . Також, третя особа зазначає те, що її батько [PERSON] до часу його смерті ніколи не заявляв про права на домоволодіння, спадщини за заповітом не приймав після смерті його бабусі [PERSON] , а тому все майно належить їй. Дійсно, як слідує з матеріалів справи, а саме погосподарської книги з 1986 року (особовий рахунок № [NUMBER] ), після запису голови сім`ї - [PERSON] , наявний запис члена сім`ї [PERSON] , 1964 р.н. (Т.1., а.с.15), при цьому дати запису члена сім`ї - не значиться. З даних цієї ж погосподарської книги з 1986р. (особовий рахунок № [NUMBER] ), та облікової картки об`єкта погосподарського обліку за 2011-2015рр. (№1516), наданих також Микуличинською сільською радою до матеріалів судової справи, занесена [PERSON] та член її сім`ї - дочка [PERSON] (Т.1., а.с.18, 21-23). Аналогічна облікова картка об`єкта погосподарського обліку за 2011-2015рр. (№1517), надана також Микуличинською сільською радою до матеріалів судової справи, занесена вже [PERSON] та члени її сім`ї [PERSON] та [PERSON] (Т.1., а.с.24-25, 243), і як зазначено вище на 2017 рік така виписка погосподарської книги номер об`єкта містить уже - 17 (Т.1., а.с.242) з цими ж особами. Отже, такі дані Погосподарського обліку об`єкта нерухомості видані одним і тим ж органом - Микуличинською сільською радою без зазначення дати видачі та дати (часу) внесення даних у таку книгу, з невідомих для суду причин - є різні: як щодо осіб, так і щодо номерів особового рахунку одного і того ж об`єкта нерухомості. Тому, такі докази які суперечливі одні до одного, суд оцінює критично. Але, як вірно зазначено в листі Микуличинської сільської ради від 04.09.2018р. №325-04-08 наданого до справи третьою особою (Т.1., а.с.244), згідно Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських радах, такий облік не передбачає реєстраційних дій і не несе жодних правових наслідків для об`єктів відносно яких він здійснюється. Це вид первинного обліку для статистичних спостережень. Дане домогосподарство по [ADDRESS] на даний час рахується за [PERSON] , а первинний власник - [PERSON] , що померла. При цьому, як вказує орган місцевого самоврядування, у них відсутні відомості щодо набуття чи переходу прав власності на дане домогосподарство до [PERSON] . Тому, доводи третьої особи про набуття нею у власність всього спірного домоволодіння (а вірніше Ѕ частки яка є предметом даного спору та яку просить визнати позивач за заповітом), є помилковими. Окрім того, третя особа не зверталась у даній справі з позовом як третя особа з самостійними вимогами, так само при з`ясуванні судом у позивача та відповідача 2 чи відомо їм про будь-які судові спори щодо будинковолодіння чи оскарження заповіту [PERSON] в судовому порядку, такі відсутні, на спростування чого матеріали справи іншого не містять. Разом з тим, позивач звернулася на отримання спадщини за заповітом на Ѕ (8/16) частки домоволодіння до нотаріуса, але не надала оригінал правовстановлюючого документу, тому їй і було відмовлено 07.07.2014р. у вчиненні нотаріальної дії (Т.1., а.с.9). Стаття 1268, 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При цьому, за ч.1 ст.1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь тільки іншого спадкоємця, те ж за заповітом. Такої відмови позивач [PERSON] щодо іншого спадкоємця [PERSON] , від прийняття спадщини за заповітом - не вчиняла. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». Відповідно до абз.3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті за ст.1233 ЦК України. А як зазначено нормами ст.1235-1236 цього ж кодексу, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Те, що відповідач чи третя особа має право на обов`язкову частку у спадщині за ст.1241 ЦК України, останні не доводили перед судом і доказів щодо цього не подавали. Отже, позивач є спадкоємцем по заповіту, але у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документа на нерухоме майно, право на яке не було зареєстроване у встановленому порядку померлою особою, що склала заповіт. Інших доказів, які б спростували доводи позову та висновок суду, в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі наведеного, відповідно до ст. 331, 1235-1236, 1268, 1297 ЦК України та

Outcome: approved