Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , в якому прохає стягнути з останнього аліменти на її особисте утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи стягнення за один рік до моменту подачі позовної заяви до суду, тобто з 28.07.2019 і до досягнення дитиною трирічного віку - до [INFO] . Заявлені вимоги мотивує тим, що з 04.11.2015 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 25.01.2019 було розірвано. Від цього шлюбу вони мають спільну неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка наразі проживає разом із нею. Вихованням та утриманням дитини займається позивачка, відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини, яка знаходиться у відпустці до догляду за дитиною, у добровільному порядку не надає. Ухвалою суду від 18.08.2020 (а.с.11) позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні позивач зменшила свої позовні вимоги та прохала суд стягнути з відповідача аліменти на її особисте утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду, тобто з 29.07.2020 і до досягнення дитиною трирічного віку - до 15.12.2020 Відповідач у судовому засіданні, після уточнення [PERSON] своїх позовних вимог, позов визнав повністю, розмір стягуваних аліментів не заперечував та додатково суду повідомив, що дійсно він перебував у шлюбі з позивачем від якого мають доньку, після розірвання шлюбу змінив своє прізвище на « [PERSON] ». Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 25.01.2019 шлюб, зареєстрований 04.11.2015 у Центральному відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції за актовим записом №1807, між [PERSON] та [PERSON] , розірвано (а.с.6). Сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно з наданою виконавчим комітетом Полтавської міської ради довідкою б/н від 29.07.2020, місце проживання неповнолітньої [PERSON] зареєстровано разом із позивачем [PERSON] по [ADDRESS] (зворотній бік а.с.5). Встановивши фактичні обставини справи, з`ясувавши позиції сторін та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд наголошує, що спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Виходячи із змісту частини 4 даної норми дружина, з якою проживає дитина до досягнення трьох років, має право на утримання незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач позов визнав і згоден сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі, він фізично здоровий, і має обов`язок надавати матеріальну допомогу на дружину. З огляду на викладене, враховуючі всі обставини справи, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, визнання ним позову в повному обсязі, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно. Разом із тим, вимога позивача щодо стягнення аліментів на її особисте утримання з прив`язкою до прожиткового мінімуму для працездатних осіб є безпідставною, оскільки не ґрунтується на Законі. Так, Сімейним Кодексом України встановлені додаткові гарантії щодо мінімального розміру аліментів виключно для дитини, тому вимога [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі частини заробітку відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для працездатних осіб ґрунтується на хибному тлумаченні останньою норм Сімейного законодавства. Аліменти підлягають стягненню від дня пред`явлення позову, тобто з 29.07.2020. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved