Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просила стягувати із відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 930 гривень щомісячно від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що 15.12.2009 року вона уклала шлюб із відповідачем. У період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час неповнолітній син проживає разом із позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріально допомагає досить рідко та у незначній кількості. А тому, враховуючи, що відповідач є молодою, працездатною людиною, не має на утриманні інших осіб, нікому аліментів не сплачує, а обовязок матеріального утримання дитини лежить на кожному із батьків, [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомлені, не з`явились. Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, а справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] також надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, та просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони спільно не проживають, та домовленості щодо утримання сина між собою вони досягти не можуть. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження 1-БВ № 072211 від 15.12.2009 року; свідоцтвом 1-БВ № 133003 від 29.04.2010 року про народження [PERSON], [INFO] та матеріалами позовної заяви. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. За положеннями ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Предметом розглядуваного судом спору є стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, а спосіб стягнення має визначати суд з врахуванням обставин справи щодо наявності у позивача регулярного заробітку (доходу) чи нерегулярного. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дочки, суд бере до уваги, що відповідач офіційно ніде не працює, сталого, регулярного доходу не має, а тому суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, їхній стан здоровя, вік дитини та її матеріальні потреби, беручи до уваги, що із 01.01.2018 року розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років встановлений у сумі 1860 гривень, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання дитини у розмірі 930 гривень щомісячно, як просила позивач та визнав відповідач. В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня предявлення позову, а відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674- VІ із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved