Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] про зміну формулювання причини звільнення. Свої вимоги мотивуючи тим, що 17.08.2012 року вона уклала з відповідачем [PERSON] безстроковий трудовий договір, відповідно до умов якого її було прийнято на роботу завідувачем магазину з розміром заробітної плати 1700 грн. на місяць. У зв'язку з тим, що відповідач став порушувати її права, а саме нерегулярно виплачував заробітну плату, відпускні, не надавав вихідні, вона вирішила розірвати договір та звільнитися за власним бажанням. Після написання нею заяви про звільнення, відповідач примусив її відробляти ще два тижні. По закінчені часу відробки, її було звільнено за ч. 2 ст. 41 КЗпП України - «виновні дії робітника, безпосередньо обслуговуючого грошові, товарні цінності, втрата довіри». Позивач просить змінити формулювання причини звільнення зі ст.41 ч.2 КЗпП України «виновні дії робітника, безпосередньо обслуговуючого грошові, товарні цінності, втрата довіри» на ст.38 КЗпП України звільнення за власним бажанням. У ході судового розгляду [PERSON] уточнила позовні вимоги просить У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та надала пояснення відповідно до тих, що викладені в позовній заяві. 02.12.2013 року позивач уточнила свій позов та просила визнати недійсною формулювання її звільнення з займаної посади завідувача магазину фізичної особи підприємця [PERSON] за п. 2 ст. 41 КЗпП України та запис у її трудовій книжці; визнати незаконним звільнення її за п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку із втратою довіри з боку власника; змінити формулювання причини її звільнення з роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП України на ст. 38 КЗпП. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову в повному обсязі та надав пояснення, відповідно до яких він після проведення аудиторської перевірки та виявлення недостачі у розмірі 109857, 63 грн., звернувся до правоохоронних органів з заявою. У вересні він не міг провести ревізію, оскільки знаходився в Сімферополі. Робітники його магазину, відповідно до умов трудового договору, є матеріально-відповідальними особами, а тому вони повинні нести відповідальність за виявлену недостачу товару. Вивчивши письмові матеріали цивільної справи, заслухавши позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беріть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. За ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України - у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Відповідно до пунктів 10,18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю. Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року (із змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів», - звільнення з підстав втрати довір'я (п. 2 ст. 41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою. Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини: 17.08.2012 року позивач [PERSON] уклала з відповідачем [PERSON] безстроковий трудовий договір, відповідно до умов якого її було прийнято на роботу завідувачем магазину в [ADDRESS] з розміром заробітної плати 1700 грн. на місяць. 17.08.2013 року вищевказаний трудовий договір зареєстровано у Чорноморському районному центру зайнятості. 12.10.2013 року комісією у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в присутності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була проведена інвентаризація товарно-матеріальних цінностей у магазині с. Далеке. В документальне підтвердження висновків вказаної інвентаризації складений аудиторський звіт, за результатами якого була виявлена нестача на суму 109857,63 грн. 15.10.2013 року на підставі наказу № 5 «Про звільнення» [PERSON] була звільнена з займаної посади на підставі ч. 2 ст. 41 КЗпП України - винні дії працівника, який обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підставу для втрати довіри зі сторони власника або уповноваженого їм органу». З 01.09.2013 року [PERSON] прийнята на стажування на посаду комірника і проходила його по 31.10.2013 року з режимом праці з 07-30 до 17-00 год. Відповідачем не надано достатньо доказів, які були б підставою для звільнення позивачки. Власник повинен доказати наявність в діях працівника конкретних порушень та доказати його вину у цих порушеннях. У разі коли не були встановлені конкретні винні дії працівника, сам факт виявлення недостачі матеріальних цінностей у осіб, що обслуговують грошові, товарні або культурні цінності, не може бути підставою для розірвання трудового договору у зв'язку із втратою довіри. [PERSON] не надав суду доказів встановлення конкретних винових дій зі сторони позивача. Крім того, у судовому засіданні було встановлено, що з 1.09.2013 року [PERSON] вже не працювала, у зв'язку з тим, що з 1.09.2013 року по 31.10.2013 року проходила стажування на посаду комірника ТОВ «Преображенське» з режимом праці з 07-30 до 17-00 год, що підтверджується довідкою управляючого ТОВ «Преображенське». 01.11.2013 року позивачка офіційно була прийнята на посаду роботу до ВАТ «Преображенське». Пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які обвинуватили [PERSON] у обраховуванні покупців, не може бути прийняті судом до уваги у якості доказів, тому що не пов'язані з фактом недостачі товарів, у зв'язку з чим вона біла звільнена. Сам факт обраховування покупців ніде не зафіксований та не був причиною звільнення [PERSON] за п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку із втратою довіри з боку власника. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до фізичної особи підприємця [PERSON] про зміну формулювання причини звільнення є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved