Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цим позовом до Представництва «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» (далі - Представництва «ОНУР»), [PERSON] та просить стягнути з першого відповідача на свою користь 103590,16 грн матеріальної шкоди, 25000 грн моральної шкоди, а всього 135376,06 грн. Позов мотивує тим, що є власником автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] . 21 липня 2020 року о 14.20 годині по вул. Визволителів, 1 у с. Гурівка Долинського району Кіровоградської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який є чоловіком позивачки та автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер [NUMBER] , що належить Представництву «ОНУР» під керуванням [PERSON] , який на той час працював водієм у Представництві «ОНУР». Постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 2 вересня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПАТ «СК «УСГ»). За висновком експерта № 155/20 від 10 серпня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] становить 593876,79 грн, а ринкова вартість цього транспортного засобу становить 233590,16 грн. Відповідно до полісу № ЕР140417562 від 24 січня 2020 року ліміт страхової суми за шкоду заподіяної майну встановлено в сумі 130000 грн. Розмір франшизи - 0 грн. ПАТ «СК «УСГ» відшкодувало на користь позивачки страхову суму в розмірі 130000 грн. Шкода завдана позивачці працівником Представництва «ОНУР» при виконанні трудових обов`язків, а відтак цим відповідачем підлягає відшкодуванню 130590,16 грн. [PERSON] не заперечує проти передачі на користь Представництва «ОНУР» після відшкодування ним шкоди залишків автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , що є фізично знищеним, однак має вартість у сумі 57114,22 грн. У дорожньо-транспортній пригоді позивачка отримала тілесні ушкодження, а саме закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забійну рану лоба, правої очниці, забій лівої половини м`яких тканин грудної клітини, забій м`яких тканин правого колінного суглобу. Після дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] проходила лікування та медичне обстеження у медичному закладі, а після цього страждає на головний біль, фізичні страждання пов`язані з ушкодженням здоров`я мають тривалий та системний характер. З огляду на це, позивачка вважає очевидним, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй спричинено моральної шкоди, що полягає у фізичному болю, стражданнях, у тому числі у зв`язку із фізичним знищенням власного транспортного засобу та неможливістю ним користуватися. Представництво «ОНУР» відзив до суду не надіслало. Відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив на позовну заяву. Просить відмовити у позові. Зазначає, що в період з 19 лютого 2020 року по 24 липня 2020 року працював у Представництві «ОНУР» на посаді водія автотранспортних засобів. На момент дорожньо-транспортної пригоди у робочий час виконував свої трудові обов`язки. Таким чином, [PERSON] вважає, що не є суб`єктом, відповідальним за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки та не може нести відповідальності перед потерпілим за таку шкоду. ПАТ «СК «УСГ» надіслало до суду пояснення. Вказує, що згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-140417562, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 130000 грн. У зв`язку із тим, що матеріальна шкода, завдана власнику транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] перевищує страхову суму (ліміт відповідальності), ПАТ «СК «УСГ» відшкодовує виключно суму в розмірі 130000 грн, що було здійснено 12 жовтня 2020 року. Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2021 року прийнято відмову [PERSON] від позову у частині вимог до відповідача [PERSON] . Фактично у цій справі позивачкою визначено [PERSON] співвідповідачем у справі, однак позовних вимог до нього не було пред`явлено. У судовому засіданні представник [PERSON] , [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Представник Представництва «ОНУР» у судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду телефонограму про розгляд справи за його відсутності. ПАТ «СК «УСГ» у письмових поясненнях просить розглянути справу за відсутності представника. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (чч. 1-3 ст. 83 ЦПК України). Судом установлено, що 21 липня 2020 року о 14.20 годині по вул. Визволителів, 1 у с. Гурівка Долинського району Кіровоградської області, [PERSON] керуючи автомобілем «Ford Transit», реєстраційний номер [NUMBER] виїхав на зустрічну смугу руху рухаючись у сторону автомобільної дороги Н-23, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , що рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 2 вересня 2020 року встановлено порушення [PERSON] п. 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, визнано винним в адміністративному правопорушенні, передбаченому ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а. с. 10). Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Отже, у цій справі постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду з приводу наявності дорожньо-транспортної пригоди в якій винуватим є [PERSON] . Під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення [PERSON] зазначав, що на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових правовідносинах з Представництвом «ОНУР», що відображається зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення від 2 вересня 2020 року. Той факт, що [PERSON] перебував на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди у трудових правовідносинах з Представництвом «ОНУР» також підтверджується його трудовою книжкою із записами у ній про те, що згідно з наказом № 426 від 18 лютого 2020 року з 19 лютого 2020 року прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів, а 24 липня 2020 року згідно з наказом № 3257 від 24 липня 2020 року звільнений за згодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України) (а. с. 198-202). У повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від 23 липня 2020 року Представництво «ОНУР» зазначало, що є власником автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер [NUMBER] та 21 липня 2020 року о 14.00 години за адресою: с. Гурівка, вул. Визволителів, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю цього транспортного засобу під керуванням [PERSON] . Учасником дорожньо-транспортної події також є транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] (а. с. 141). Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України). Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з чч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. З аналізу змісту глави 82 ЦК України слідує, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13, підтриманою у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 373/1773/18-ц (провадження № 61-17948св19), від 20 листопада 2019 року у справі № 501/2298/16-ц (провадження № 61-31268св18), від 5 вересня 2018 року у справі № 534/872/16-ц (провадження № 61-11969св18). Отже, оскільки у цій справі суд установив, що [PERSON] , який є винним у дорожньо-транспортній пригоді та в момент її виникнення виконував трудові обов`язки, відповідно відповідальним за завдану ним шкоду є роботодавець, тобто відповідач у справі Представництво «ОНУР». За змістом висновків експерта № 155/20 від 10 серпня 2020 року та № 173/20 від 1 вересня 2020 року, сума матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer Х 2.0і», реєстраційний номер [NUMBER] складає 233590,16 грн. Ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Lancer Х 2.0і», реєстраційний номер [NUMBER] в аварійному стані на момент дорожньо-транспортної пригоди складає 57114,22 грн. Зі змісту висновку експерта також відомо, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Lancer Х 2.0і», реєстраційний номер [NUMBER] складає 593876,79 грн, а його ринкова вартість 233590,16 грн (а. с. 13-105). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України (далі - Закон). Пунктом 21.1 ст. 21 Закону передбачено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер [NUMBER] , тобто Представництва «ОНУР» застрахована у ПАТ «СК «УСГ», про що свідчить Поліс № ЕР-140417562 від 24 січня 2020 року. Строк дії договору з 12 лютого 2020 року по 11 серпня 2020 року. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 130000 грн. Розмір франшизи 0 грн (а. с. 139). ПАТ «СК УСГ» добровільно виплатило на користь [PERSON] страхове відшкодування на суму 130000 грн, тобто в межах ліміту відповідальності, про що свідчать платіжні доручення від 12 жовтня 2020 року № 25102 на суму 28167,99 грн та від 15 грудня 2020 року № 31117 на суму 101832,01 грн (а. с. 176, 179). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, відповідач у справі Представництво «ОНУР» зобов`язано відшкодувати [PERSON] шкоду, що перевищує ліміт відповідальності страховика. Відповідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч. 1, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Долинська центральна районна лікарня Долинської районної ради» в період з 22 липня 2020 року по 22 липня 2020 року з діагнозом: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забійна рана лоба, правої очниці. Забій м`яких тканин лівої половини грудної клітки. Забій м`яких тканин правого колінного суглобу» та з 22 липня по 27 липня 2020 року в нейрохірургічному відділенні Комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Криворізької міської ради з діагнозом: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забійна рана правої повіки. Забій м`яких тканих лівої половини грудної клітини. Забій м`яких тканин правого колінного суглобу», про що свідчать довідка № 98/01-18 від 23 липня 2020 року, а також виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 1927 та № 7674 (а. с. 107-109). Зважаючи на це, позивачка має право на відшкодування моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких зазнала у зв`язку із знищенням її майна. Беручи до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд уважає стягнути з відповідача на користь позивачки завдану моральну шкоду в сумі 25000 грн. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом чч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з квитанцією № 48278 від 28 березня 2021 року [PERSON] понесла судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1285,90 грн, а також на залучення експерта згідно з квитанціями № 002259 від 22 липня 2020 року, № 002268 від 14 серпня 2020 року в розмірі 3500 грн та 2000 грн, а всього 6785,90 грн, що підлягають стягненню з відповідача. Вирішення питання про судові витрати на правничу допомогу підлягає згідно з положеннями ч. 8 ст. 141, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved