Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Нікопольського міськвиконкому Територіальної громади м. Нікополь про визнання права власності на земельну ділянку посилаючись на такі обставини. [INFO] року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на: житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку при житловому будинку [ADDRESS] На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт від 08.07.1989 року, яким усе своє майно, заповіла позивачу. На підставі рішення Нікопольського міськрайоного суду від 26.08.2004 року за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], з переходом земельної ділянки, наданої в користування, на якій розташований будинок з надвірними будівлями», а не на право приватної власності на землю. Просить суд визнати за нею право власності на вищезазначену земельну ділянку. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 26.08.2004 року визнано спадкоємцем за заповітом від 08.07.1989р. (а.с.13), після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. (а.с.12), позивача [PERSON], спадкоємців за законом - немає (а.с.14), що підтверджується також копією спадкової справи (а.с.45-50). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з заповіту від 08.07.1989р. складеного [PERSON] усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося вона заповіла позивачу [PERSON] (а.с.13). На підставі рішення Нікопольського міськрайоного суду від 26.08.2004 року (справа № 2-8036) за позивачем визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], що підтверджується випискою з реєстру прав власності на нерухоме майно КП НМБТІ від 13.10.2004р. за № 5053497, зареєстроване у встановленому законом порядку в книзі 48, запис №37 (а.с.15). Як вбачається з матеріалів справи, домоволодіння розташоване на земельній ділянці, площею 0,0305 га, переданому в особисту власність [PERSON] на підставі рішення Нікопольської міської ради № 830 від 24.12.1997р. Земельна ділянка передана [PERSON] для обслуговування житлового будинку на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER]. Державний акт зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3959. Грошова оцінка земельної ділянки становить 15400,00 гривень, що підтверджується звітом з експертної грошової оцінки земельної ділянки від 21.11.2017р. (а.с.21,22-26,27-38,43). Таким чином до складу спадщини після смерті [PERSON] входить також земельна ділянка при житловому будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] Судом встановлено, що при звернені позивача до виконавчих органів Нікопольської міської ради за узгодженням технічної документації по землевпорядженню відносно відновлення границь земельної ділянки в натурі на території [ADDRESS]. Однак, листом відповідача № 5359 від 21.09.2017р. їй було відмовлено в узгодженні вищевказаного питання у зв'язку з тим, що в рішенні Нікопольського міськрайоного суду від 26.08.2004 року (справа № 2-8036) зазначене - «з переходом земельної ділянки, наданої в користування, на якій розташований будинок з надвірними будівлями», а не на право приватної власності на землю (а.с.20). Відповідно до п. 1 ст.120 ЗК України у випадку придбання права власності на житловий будинок, будову або спорудження, які перебуває у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розміщені дані об'єкти. До особи, яка придбала право власності на житловий будинок, будову або спорудження, розташоване на земельній ділянці особи, яка перебуває у власності іншого, переходить право власності на земельну ділянку або його частину, на якім вони розміщені, без зміни його цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України особи, яка придбала право власності на житловий будинок, будову або спорудження, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розташовані, без зміни її цільового призначення, в обсязі й на умовах, установлених для попереднього землевласника (землекористувача). Оскільки домоволодіння № [ADDRESS] належить позивачу на праві власності в порядку спадкування, а земельна ділянка 0,0305 га, на якім перебуває це домоволодіння належало спадкодавцю то за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку, та в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], якій за життя належала ця земельна ділянка. Таким чином суд дійшов висновку, що судом може бути визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку при житловому будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року.

Outcome: approved