Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості за договором та неустойки. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 21.02.15 р. між нею та відповідачем укладено договір про надання послуг, за умовами якого [PERSON] зобовязався виготовити та передати їй у власність металопластикові ПВХ-вікна з профілю «VIKRA» за індивідуальним замовленням, а [PERSON] л.Л. зобовязувалась прийняти виготовлену продукцію у власність та сплатити кошти в сумі 6000,00 грн. 21.02.15 р. нею на вимогу уповноваженої [PERSON] особи з оформлення договорів в м.Кузнецовську Рівненської області, сплачено завдаток в сумі 1000,00 грн., а 02.03.15 р. додатково 2000,00 грн. завдатку. Проте, продукцію для неї не виготовлено, у звязку з чим, на підставі ст.571 ЦК України, заявлено вимогу про стягнення завдатку та додаткову сплату суми у розмірі завдатку, а всього 6000,00 грн., з підстав, передбачених п.4.2 договору неустойку у розмірі 0,1 % від вартості послуг за договором за період прострочення з 07.04.15 р. по 19.02.16 р. в сумі 1314,00 грн., з підстав, передбачених ст..625 ЦК України пеню у розмірі 157,30 грн., а також моральної шкоди в сумі 2289,15 грн. Під час розгляду справи позивачем [PERSON] зменшено позовні вимоги, позивач просила стягнути з [PERSON] заборгованість за договором від 21.02.15 р. в сумі 6000,00 грн., неустойку у вигляді штрафу за період з 07.04.15 р. по 30.06.16 р. у передбаченому договором розмірі 0,1 % від вартості договору за кожний робочий день у загальному розмірі 1836,00 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності з участю її представника. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та пояснила, що замовлення відповідачем не виконано як на день подання до суду позовної заяви, так і на даний час. Позивач [PERSON] як замовник повністю виконала усі свої зобовязання за договором. Під час телефонних розмов відповідач обіцяв виконати умови договору та поставити продукцію, проте свої зобовязання так і не виконав. Враховуючи, що відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи у його відсутності не клопотав, заперечень проти позову не подав, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. При цьому суд встановив та врахував наступне. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Судом встановлено, що 21 лютого 2015 року між [PERSON] як замовником та фізичною особою підприємцем [PERSON] як виконавцем укладено договір, за умовами якого виконавець зобовязався організувати роботи з виготовлення і передачі у власність замовника ПВХ конструкцій за індивідуальним замовленням SOUM-430 загальною площею 3,16 кв.м, білого кольору профілю ПВХ «Vikra Light», а замовник взяла на себе зобовязання оплатити та прийняти готові вироби і роботу, сплативши вартість виробів у розмірі 6000,00 грн. При цьому сторони погодили, що розмір завдатку становить 1000,00 грн. Виконавець зобовязується передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладення договору, а у разі нестандартної комплектації виробів протягом 40 робочих днів. При цьому про передачу виробів замовник оповіщається за добу. Зобовязання виконавця за цим договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акту прийому-передачі виробів (п.п.1.1, 1.2, 1.4-3.2, 3.9 договору). Сплата позивачем завдатку за договором у розмірі 1000,00 грн. підтверджується товарним чеком від 21.02.15 р. Крім того, з позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні судом встановлено і відповідачем не спростовано, що після укладення договору сторони погодили додаткову сплату позивачем завдатку в сумі 2000,00 грн., сплата якого підтверджується товарним чеком від 02.03.15 р. Таким чином, відповідно до укладеного договору позивач [PERSON] сплатила 3000,00 грн. завдатку. З позовної заяви, пояснень представника позивача в судовому засіданні судом встановлено і відповідачем не спростовано, що свої зобовязання за договором від 21.02.15 р. [PERSON] не виконав, вироби позивачу [PERSON] не поставив, про їх виготовлення позивача не повідомляв. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. З позовної заяви та пояснень представника позивача вбачається, що на даний час позивач [PERSON] втратила інтерес щодо виконання відповідачем [PERSON] своїх зобовязань за договором від 21.02.15 р. внаслідок прострочення боржника. Статтею 570 ЦК України передбачено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Правові наслідки порушення або припинення зобов'язання, забезпеченого завдатком, встановлені ст.571 ЦК України. Так, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. За таких обставин, на підставі ст.ст.571, 612 ЦК України суд вбачає правові підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] сплаченого за договором про надання послуг від 21.02.15 р. завдатку в сумі 3000,00 грн., а також додатково 3000,00 грн. у звязку з порушенням зобовязання, забезпеченого завдатком. Відповідно до ст.ст.549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Пунктом 4.2 договору від 21.02.15 р., укладеного між сторонами, передбачено, що у разі невиконання виконавцем п.3.2 цього договору (обовязок передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладення договору), виконавець зобовязаний виплатити неустойку у розмірі 0,1 % від вартості цього договору за кожний робочий день прострочення. Оскільки позивач стверджує, що індивідуальне замовлення не передбачало нестандартної комплектації, і дана обставина відповідачем не спростована, в силу п.3.2 договору від 21.02.15 р. відповідач зобовязаний був поставити вироби протягом 30 робочих днів з дня укладення договору, тобто до 06.04.15 р. Таким чином, відповідачем допущено прострочення з 07.04.15 р. Отже, неустойка, яка підлягає нарахуванню відповідачу у розмірі, встановленому п.4.2 договору від 21.02.15 р., у звязку з простроченням виконання зобовязання, за період з 07.04.15 р. по 30.06.16 р., складає: 6000,00 грн. * 0,1 % * 306 робочих днів = 1836,00 грн. На підставі ст.526 ЦК України, п.4.2 договору від 21.02.15 р., суд вбачає підстави для стягнення вищенаведеної неустойки. Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. На підставі ст.88 ЦПК України, судові витрати, які складаються із сплаченого позивачем судового збору за подання заяви про забезпечення позову, підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved