Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Афіни» (далі ТОВ «СП «Афіни») про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, посилаючись на те, що є власником земельної ділянки площею 4,23 г, розташованої на території Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, кадастровий номер 6522983600:06:005:0014 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 120854, виданого Іванівською райдержадміністрацією 09.12.2005, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010572300847. Земельну ділянку у 2008 році передала у користування ТОВ «СП «Афіни» на підставі договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у Іванівському відділенні Херсонської регіональної філії ДЗК, відповідний запис вчинено у Державному реєстрі земель 27.08.2008 за № 040872300396. Договір оренди земельної ділянки укладено строком на 10 років, який закінчився 27.08.2018. У серпні місяці 2018 року в усній формі, а 31.01.2019 письмово повідомила ТОВ «СП «Афіни» про свої наміри припинити дію договору оренди земельної ділянки у зв`язку із закінченням строку його дії. Про наявність додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, їй стало відомо 04.09.2018 від представника, надана копія додаткової угоди та витяг про реєстрацію іншого речового права, а саме права користування земельною ділянкою відповідачем на підставі додаткової угоди від 08.05.2015. Додаткова угода зареєстрована державним реєстратором Пєшою Т.М. 10.05.2015 о 21:49 год. номер запису про інше речове право: 9617017, видавник ТОВ УГСП «Афіни» зі строком дії 10 років, яку вона не укладала, не підписувала та не уповноважувала будь-яку особу на її підписання. Відповідачем порушено її права вільно розпоряджатися та користуватися своєю власністю. Просить суд визнати недійсною додаткову угоду від 08.05.2015 до договору оренди земельної ділянки від 27.08.2008, скасувати її державну реєстрацію. 10.05.2019 представник ТОВ «СП «Афіни» Кононович О.М. направила до суду відзив на позовну заяву, посилаючись на те, що 27.08.2008 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українсько-грецьке спільне підприємство «АФІНИ», правонаступником якого є ТОВ «СП «Афіни», був укладений\~ договір оренди земельної ділянки строком на 10 років. Додатковою угодою за домовленістю сторін, строк дії договору оренди був продовжений на 10 років з правом пролонгації, збільшено розмір орендної плати в п`ять разів. Позивач знала про наявність додаткової угоди, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових правна на нерухоме майно, виданий державним реєстратором позивачу 10.05.2015 о 21:52:43 за заявою позивача, на підставі якої протягом трьох років отримувала орендну плату у значно більшому розмірі, ніж передбачено договором оренди. Посилання позивача на те, що додаткова угода не була підписана відповідачем спростовується наявним в додатковій угоді підписом позивача, державною реєстрацією правочину. Просила суд в позові відмовити (а.с.39-41). 29.05.2019 представник позивача [PERSON] надала до суду відповідь на відзив, посилаючись на те, що відповідачем не надані докази того, що позивач знала про наявність додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки. Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно свідчить про державну реєстрацію додаткової угоди 10.05.2015, але не\~ підтверджує факту подачі заяви про реєстрацію додаткової угоди особисто [PERSON] , оскільки не містить її підпису. У 2008 році позивач уклала договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, який закінчився 27.08.2018. До серпня 2018 року позивач отримувала орендну плату на підставі договору оренди. Орендна плата збільшувалась в останні роки за рахунок індексації орендної плати. Про наявність додаткової угоди до договору оренди, позивач не знала (а.с.67-68). Позивач [PERSON] в судовому засіданні від 21.10 2019 пояснила, що додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки не укладала, довіреність на державну реєстрацію додаткової угоди до договору оренди на ім`я [PERSON] не видавала. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позові та відповіді на відзив. Просила суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти заявленого позову заперечувала, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно зі ст.ст. 13, 30, 31 Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV «Про оренду землі» в редакції від 04.06.2008 чинній на момент укладення договору оренди (далі - Закон № 161-XIV) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Згідно з ч. 1 ст. 3, ст. 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Згідно з ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надано особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з п. 37 договору оренди земельної ділянки, укладеного 27.08.2008 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українсько-грецьке спільне підприємство «Афіни», правонаступником якого є ТОВ «СП «Афіни», дія договору оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 120854 від 09.12.2005 належить земельна ділянка площею 4,23 га (кадастровий номер 6522983600:06:005:0014), розташована на території Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області (том 1,ха.с.7). 27.08.2008 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українсько-грецьке спільне підприємство «Афіни», правонаступником якого є ТОВ «СП «Афіни», укладений договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, зареєстрований у Іванівському відділенні Херсонської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.08.2008 за № 040872300396 (том 2,а.с.62-63) та спірна додаткова угода до договору оренди землі № 040872300396 від 27.08.2008, зареєстрована державним реєстратором Пєшою Т.М. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 21206122 від 10.05.2015, строком на 10 років, з правом пролонгації (том 2,а.с.47). 04.09.2018 [PERSON] звернулась до ТОВ «СП «Афіни» з листом-повідомленням про припинення договору оренди земельної ділянки, повідомивши про те, що договір оренди земельної ділянки від 27.08.2008 за № 040872300396 припинив свою дію, у зв`язку з чим просить не обробляти земельну ділянку, оскільки не має наміру переукладати договір оренди на новий строк. Лист отримано керівником підприємства [PERSON] 31.01.2019 (том 1,а.с.13). Свідок [PERSON] в судовому засіданні від 27.07.2020 пояснила, що в період з 2006 до 2015 року працювала секретарем виконкому Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, в межах службових повноважень вчиняла нотаріальні дії, зокрема видавала довіреності. В 2015 році під час оформлення додаткових угод до договорів оренди, люди масово звертались до сільської ради із заявами про видачу довіреностей на оформлення їх документів іншою особою. Оскільки довіреність засвідчується особистим підписом, то присутність довірителя є обов`язковою. Із копії реєстраційної справи видно, що [PERSON] 17.03.2015 видала [PERSON] довіреність подавати від її імені документи, включаючи заяви, представляти її інтереси у відділі Держземагенства, реєстраційній службі, інших установах та організаціях, отримувати необхідні довідки, документи, витяги, оплачувати належні їй платежі, включаючи державне мито, розписуватися в одержанні документів, одержати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права,\~ а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю. Довіреність містить дані серії та номера паспорту [PERSON] , однак дата видачі паспорта є зазначена 19.03.2007, а паспорт виданий 14.06.2007. В довіреності зазначено реєстраційний номер карки платника податку [PERSON] [NUMBER] , замість правильного [NUMBER] . Довіреність посвідчена секретарем виконкому Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області Сібільовою С.С. 17.03.2015, зареєстрована в Журналі для реєстрації нотаріальних дій під № 83 (том 2, а.с.53, додаток до справи реєстраційна справа). Із пояснень свідка [PERSON] в судовому засіданні від 27.07.2020 видно, що вона працює заступником директора ТОВ «СП «Афіни», в 2015 році виконувала роботу щодо реєстрації додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок. З цією метою орендодавці видавали їх довіреності на реєстрацію додаткових угод до договорів оренди, на підставі яких вона реєструвала додаткові угоди та отримувала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. [PERSON] також видала на неї довіреність, на підставі якої вона зареєструвала додаткову угоду та отримала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Додаткову угоду підписувала за [PERSON] вона сама. Згідно заяви [PERSON] , наданої роботодавцем АТ «МОТОР СІЧ», видно, що 10.03.2015 вона звернулась з заявою про прийняття її на роботу, 25.03.2015 наказом № 357 була зарахована на роботу в АТ «МОТОР СІЧ», 30.03.2025 з нею був укладений трудовий договір № 21/15 строком на три роки (додаток до справи вільні зразки підпису [PERSON] . Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд вважає, що довіреність на вчинення від імені [PERSON] дій [PERSON] , посвідчена секретарем виконкому Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області 17.03.2015, зареєстрована в Журналі для реєстрації нотаріальних дій під № 83, є неналежним доказом, оскільки містить розбіжності щодо дати видачі паспорту та ідентифікаційного номеру, що ставить під сумнів присутність орендодавця під час її видачі. В період видачі довіреності позивач [PERSON] знаходилася в м. Запоріжжі, де влаштовувалась на роботу як молодий спеціаліст. На підставі довіреності, яка визнана судом неналежним доказом, [PERSON] 10.05.2015 зареєстрована додаткова угода до договору оренди землі, яка є недопустимим доказом, оскільки одержана в порушення порядку, встановленого законом, а саме [PERSON] не видавалась довіреність на державну реєстрацію додаткової угоди. 13.05.2020 суд направив до ТОВ «СП «Афіни» запит про витребування оригіналу додаткової угоди від 08.05.2015, укладеної з [PERSON] до договору оренди земельної ділянки від 27.08.2008 (том 1, а.с.61), який не надано у зв`язку з втратою договору оренди та додаткової угоди (том 1, а.с.85-93). Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Шкарівської Н.І. № 17-3/2008 від 10.01.2020 підпис від імені [PERSON] в додатковій угоді до договору оренди земельної ділянки № 040872300396 від 27.08.2008 у графі «Орендодавець» виконано не [PERSON] , а іншою особою (том 1, а.с.125). Суд вважає, що додаткова угода від 08.05.2015 до договору оренди земельної ділянки від 27.08.2008 не відповідає вимогам закону, оскільки на її укладення та державну реєстрацію не було волевиявлення орендодавця, зокрема вона не підписувалась орендодавцем, на її укладення та державну реєстрацію не надавались повноваження іншій особі, що є підставою для визнання її недійсною та скасування державної реєстрації. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦПК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Представник відповідача [PERSON] просила суд застосувати строк позовної давності, оскільки витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач отримала 08.05.2015, державна реєстрація додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 27.08.2008 відбулася 10.05.2015, з цього часу починається перебіг строку позовної давності, який закінчився 10.05.2018, позивач звернулась до суду у квітні 2019 року (том 1,а.с.39-41). Представник позивача [PERSON] проти застосування строку позовної давності заперечувала, посилаючись на те, що процесуальний строк звернення з позовом до суду не порушено, оскільки позивач отримувала орендну плату на підставі укладеного договору оренди земельної ділянки від 27.08.2008 із строком дії до 27.08.2018, але не на підставі додаткової угоди, про наявність якої дізналась 04.09.2018. Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права свідчить про державну реєстрацію додаткової угоди 10.05.2015, але не підтверджує факту подачі заяви про реєстрацію додаткової угоди особисто [PERSON] , оскільки не містить її підпису. 10.05.2015 [PERSON] знаходилась у м. Запоріжжі і не могла особисто звертатися до державного реєстратора (том 1,а.с.67-68). Суд вважає, що позивач [PERSON] довідалась про наявність додаткової угоди 04.09.2018, оскільки як встановлено в судовому засіданні 10.05.2015 особисто її не підписувала, довіреності на державну реєстрацію додаткової угоди [PERSON] не видавала, вважає договір оренди земельної ділянки припиненим у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено. Перебіг строку позовної давності починається з 04.09.2018, який закінчується 04.09.2021. Позивач звернулась до суду в межах строку позовної давності - 11.04.2019. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду На підтвердження судових витрат: 1) пов`язаних із залученням адвоката позивач надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу та довідку про сплату адвокату Пестрецовій Р.Г. 4 000,00 грн. (том 1,а.с.17,19); 2) пов`язаних із залученням експерта - квитанцію № 27 від 26.12.2019 про оплату експертизи за рахунком №1337/Київ від 18.12.2019 на загальну суму 2 250,00 грн. (том 1,а.с.138). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з залученням адвоката та проведенням почеркознавчої експертизи. Згідно із ст. 1 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 зі змінами, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, поданою фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, поданою фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VІІІ розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2019 становить 1 921 грн. З позовом позивач звернувся 11.04.2019, заявивши одну вимогу немайнового характеру. Отже, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача становить 768,40 грн. (1921 грн. х 0,4 = 768,40 грн.).

Outcome: approved