Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Шевченківський РВ у м. Запоріжжя УДМС в Запорізькій області, про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свою заяву мотивує тим, що на підставі договору дарування квартири № 3687 від 17.07.2007 року їй належить на праві приватної особистої власності квартира [ADDRESS]. Наприкінці 2007 року зі згоди позивачки у вищевказану квартиру був зареєстрований чоловік її доньки - відповідач по справі. Але шлюб її доньки з відповідачем в подальшому було розірвано. В належній позивачці квартирі відповідач прожив до 2011 року. У жовтні 2011 року він зібрав усе належне йому майно та свої речі і залишив помешкання. Таким чином з вказаного часу відповідач у квартирі не проживає, будь яких речей та іншого особистого майна, які б йому належали в квартирі не має. Позивачка є пенсіонеркою та не в змозі сплачувати всі комунальні послуги за відповідача. У добровільному порядку вирішити питання щодо зняття з реєстрації в органах Державної міграційної служби вона не має можливості, оскільки їй невідомо місце нового проживання відповідача, будь-яких стосунків з ним не підтримує. Тому на підставі вищевикладеного просить суд усунути перешкоди у користуванні її власністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування її житлом. В судовому засіданні позивачка підтвердила зазначені в позові обставини, підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, а також через оголошення у пресі, про причину неявки суд не повідомив, заперечень не надав. Представник третьої особи - Шевченківський РВ у м. Запоріжжі УДМС в Запорізькій області, до суду не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень не надав. Свідки, [PERSON], [PERSON], допитані в удовому засіданні, підтвердили обставини зазначені в позові та пояснили, що відповідач не проживає у квартирі позивачки з 2011 року. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачці на праві приватної особистої власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування квартири № 3687 від 17.07.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого ЗМ БТІ в реєстровій книзі № 254 за реєстровим номером № 37156, копією технічного паспорту на зазначену квартиру (а.с.7, 8-9). Відповідач по справі, який є колишнім чоловіком дочки відповідачки, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження та про розірвання шлюбу (а.с.5-6), був зареєстрований у вказаній квартирі зі згоди позивачки. Але на даний час відповідач за зазначеною адресою не мешкає з 2011 року, та в квартирі позивачки відсутні його речі, про що свідчать покази свідків допитаних у судовому засіданні. Також ці обставини підтверджуються актом від 10.07.2014 р. та довідкою з місця проживання (а.с.11-12). Відповідно до ч. 1 ст. 317, ст. 319, ст.. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що вимоги позивачки правомірні, відповідач безпідставно порушує її право власності позивача, не маючи законних підстав.

Outcome: approved