Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила, що 12 липня 1997 року між нею та [PERSON], [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], був оформлений та зареєстрований на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов'я» договір купівлі-продажу зазначеної квартири. В Бердянському підприємстві з технічної інвентаризації за позивачкою зареєстровано право власності на квартиру. При укладенні договору позивачка виконала всі його умови, а саме - сплатила гроші у розмірі вартості квартири, зареєструвалась та мешкає в ній, сплачує комунальні послуги. На час укладання договір купівлі-продажу не було нотаріально посвідчено, що заважає позивачці розпорядитися своїм майном, в зв'язку із чим вона вимушена звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомили, заперечень не надали. Згідно із ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Згідно ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). У відповідності із ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Правило ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР про визнання угоди дійсною не може бути застосоване, якщо сторонами не досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. За змістом ст. ст. 128, 153, 227 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості № 48 від 12 липня 1997 року [PERSON], [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] - продали, а [PERSON] - купила двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира належала продавцям на підставі угоди міни, зареєстрованої Бердянською держнотконторою під № 1-2347 15 вересня 1994 року та Бердянським міським підприємстві з технічної інвентаризації 26 вересня 1994 року за № 11121. Реєстрація Бердянським підприємством з технічної інвентаризації за позивачкою права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 12 липня 1997 року не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Отже, зазначене вище свідчить про узгодження між сторонами угоди щодо усіх істотних її умов, зокрема щодо факту продажу, об'єкту продажу нерухомості, ціни будинку, продавець був власником будинку і мав право на відчуження будинку та отримав кошти за будинок, і всі умови відображені в письмовому договорі Досягнуті умови договору купівлі-продажу мали силу, сторонами не змінювалися і не оспорювалися, договір виконано продавцем і покупцем. Позивачка [PERSON] 24 липня 1997 року зареєструвалась в квартирі [ADDRESS] (паспорт громадянина України [NUMBER] виданий Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області 17 грудня 1996 року). Згідно адресних довідок відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради відповідачі в спірній квартирі не зареєстровані, що свідчить про їх своєчасне зняття з реєстрації після укладення договору купівлі-продажу. Таким чином, фактичні дії сторін за спірним договором були спрямовані на досягнення певного юридичного результату: передачу квартири у власність від продавця покупцеві та набуття останнім права власності на це нерухоме майно і сплату за нього обумовленої суми грошових коштів. Враховуючи наведене - позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved