Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб, що був зареєстрований 29.01.2010 року між нею та відповідачем. В обґрунтування позову зазначала, що сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони з чоловіком мають різні погляди на сімейне життя, та втратили почуття кохання один до одного. З червня 2016 року подружжя спільно не проживають, будь-яких відносин не підтримують, і їхній шлюб існує формально. Дітей у шлюбі не мають, спору щодо спільно нажитого майна подружжя майна також немає. Тому позивач, не вбачаючи підстав для збереження шлюбу, просила його розірвати. У судове засідання 26.10.2016 року сторони, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не зявились, у зв`язку з чим справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позивач [PERSON] при зверненні до суду із позовом подала письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] також надав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов такого висновку. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 29.01.2010 року у Колодіївські сільські раді Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ № 063984. Від шлюбу у сторін спільних дітей немає. Як випливає із змісту позовної заяви, в період шлюбного життя між сторонами виникали конфлікти та суперечки, сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають порізно, спільного господарства не ведуть та їхній шлюб існує формально. Позивач примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажає, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб існує формально, оскільки сторони тривалий час не повязані спільним побутом та проживанням, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно п. 5 ст. 191 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак, беручи до уваги, що відповідач у судове засідання не зявився, натомість надіслав заяву про повне визнання позовних вимог, позивач у наданій заяві наполягає на припиненні шлюбу, спільних дітей у подружжя немає, суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674- VІ із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved