Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась з вимогами до [PERSON], просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Вимоги мотивовані тим, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Після досягнення [PERSON] повноліття, вона продовжує навчання у Севастопольському професійному ліцеї сфери послуг денної форми навчання на бюджетній основі. Оскільки відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, позивач звернулась з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив в їх задоволенні відмовити, пояснив, що надає грошові кошти особисто дочці шляхом перерахування їх їй на картку. Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги не підтримала, просила у їх задоволенні відмовити, пояснила, що проживає з матір'ю, батько щомісяця перераховує їй матеріальну допомогу приблизно 1000 грн. Також пояснила, що вона навчається у Севастопольському професійному ліцеї сфери послуг з 01.09.2013р. на 1 курсі денної форми навчання, офіційно працює та її заробіток складає 512 грн у місяць. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років, при умові що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено, [PERSON], [INFO] є донькою сторін, проживає з позивачем. Згідно довідки від 21.10.2013 року № 132, [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання Севастопольського професійного ліцею сфери послуг. Строк навчання з 01.09.2013р. по 28.02.2015 р., стипендію не отримує. Відповідно ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, які продовжують навчання. В такому випадку аліменти на дитину стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, а аліменти є його власністю і повинні використовуватися за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Судом встановлено, що відповідач відраховує аліменти дочці за своєю ініціативою, що не суперечить способам виконання обов'язку утримувати повнолітню дитину, передбачених СК України. При цьому суд враховує, що [PERSON] є повнолітньою та вільна у здійсненні свого право на утримання, а те, що вона не підтримує позовні вимоги, суд розцінює як відсутність спору через мирне вирішення даного питання між нею та батьком. У судовому засіданні повнолітня донька підтвердила, що вона не потребує додаткової матеріальної допомоги. Доводи позивача, що вона надає дочці кошти на проїзд, одяг суд приймає до уваги, однак зазначає, що обов'язок по утриманню повнолітніх дітей в рівній мірі покладений на обох батьків. Крім того суд приймає до уваги, що [PERSON] є здоровою, працездатною людиною, з 05.09.2013р. прийнята на постійну роботу до ТОВ «Цар Хліб» на посаду помічника бухгалтера на 0,5 ставки. Таким чином суд приходить до висновку, що вимоги позивача є безпідставними, а тому в задоволенні позову повинно бути відмовлено. На підставі ст.ст. 184, 191 ч.1, 198, 199, 200 СК України,

Outcome: dismissed