Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цим позовом посилаючись на те, що із 20.10.2013 року перебуває у шлюбі з відповідачем, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . Сторони проживали однією сім`єю до лютого 2021 року. За останні місяці перебування в шлюбі стосунки між подружжям були не гармонійними. Спільне життя між ними не склалось через розбіжності у життєвих поглядах та позиціях, порушення принципу рівності подружжя. Все це призвело до втрати будь-якої взаємної поваги, терпіння, допомоги та підтримки, що виключає можливість побудови нормальних сімейних відносин на паритетних засадах. Спільне господарство сторонами не ведеться, разом вони не проживають. На думку позивачки, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі та суперечать інтересам подружжя і їхньої дитини. За даних обставин має місце стійкий розлад в подружніх стосунках. На момент пред`явлення позову майнового спору немає. З питань щодо виховання та утримання дитини спору немає, дитина залишається проживати з матір`ю (позивачкою). Із врахуванням наведеного, просить суд розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] під час судового розгляду позов підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Додатково пояснила, що намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним, миритись не бажає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив у встановлений судом строк відзив не подав, тому це не перешкоджає вирішенню спору в порядку ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивачка проти цього не заперечує, а відповідач був належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Заслухавши пояснення позивачки, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Із свідоцтва про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 20.10.2013 року у Виконавчому комітеті Скелівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області (актовий запис № 8). ( а.с. 4). У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 12), дитина залишається проживати з матір`ю (позивачкою). Згідно викладеного позивачкою [PERSON] у позовній заяві та зазначеного в судовому засіданні відомо, що її намір розірвати шлюб є остаточним, миритись із відповідачем не бажає. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~24 Сімейного\~кодексу України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, аналізуючи обставини справи судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, розлад в сім`ї носить тривалий характер, згода на примирення відсутня, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, їх сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved