Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000\~грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем зареєстрували шлюб 25 05.08.2007 року. Від спільного проживання у них народилися діти донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили подружні відносини і ведення спільного господарства, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, які знаходяться на утриманні позивача. Відповідач є працездатним, працює водієм в приватного підприємця, має мінливий дохід, отже спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Оскільки позивач не в змозі утримувати дітей сама, а відповідач відмовляється від надання матеріальної допомоги на дітей, тому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000\~грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти його задоволення. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-БВ №037693 від 05.08.2007 р. Під час спільного проживання народилися діти донька [PERSON], [INFO], про що видане свідоцтво про народження серії І-БВ №052237 від 11.01.2008 року, та син [PERSON], [INFO], про що видане свідоцтво про народження серії І-БВ №129311 від 11.01.2011 року. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має задовільний стан здоров»я, має щомісячний дохід, який є мінливим, працює в водієм в приватного підприємця, інших утриманців немає. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1,2,3 статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Сторони не можуть досягнути домовленості про участь батька в утриманні дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1 травня 2017 року становить - 1426 грн., для дітей віком від 6 років до 18 років - 1777 грн. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи задовільний стан здоровя малолітніх дітей, відповідача, матеріальний стан відповідача, виходячи з обовязку відповідача надавати дітям матеріальну допомогу, суд вважає, що на утримання малолітніх дітей [PERSON], та [PERSON], слід стягнути аліменти \~\~ в сумі 2000 грн. щомісячно, що відповідає мінімальному розміру, встановленому Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», починаючи з дати подання позову і до досягнення повноліття найстаршою дитиною і такий розмір не погіршить матеріального становища платника аліментів. Відповідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved