Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що знаходиться в [ADDRESS] Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником вказаного будинку. Відповідач, її дочка [PERSON] зареєстрована у спірному будинку, однак не проживає. У1975 році [PERSON] виїхала на проживання до Російської Федерації без поважних причин. Участі в утриманні будинку [PERSON] не приймає. В добровільному порядку знятися з реєстрації відповідач не бажає, що і стало підставою звернення з позовом до суду. Позивач на підготовче засідання не з'явилася, від неї надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Від відповідача [PERSON] також надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю та не зперечує щодо задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому суд приймає визнання позову відповідачем у даній справі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Суд вважає можливим ухвалення рішення у справі при проведенні підготовчого провадження. Перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна від 23 лютого 2007 року власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] Волинської області є позивач по справі, [PERSON]. (а.с. 4-5). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 19 жовтня 2018 року ( а.с. 6) у житловому будинку [ADDRESS] Іваничівського району Волинської області зареєстрована [PERSON], однак з 1975 року у будинку не проживає. Після укладення шлюбу відповідач переїхала проживати у Російську Федерацію. Той факт, що відповідач зареєстрована за вище вказаною адресою підтверджується також будинковою книгою. (а.с.7). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що відповідач по справі дійсно зареєстрована у житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] Волинської області, однак у будинку з 1975 року не проживає та участі в утриманні будинку не приймає. В судовому засіданні не встановлено жодних доказів про те, що позивач чинила перешкоди відповідачу у користуванні спірним житлом. Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність відповідачів у спірному житлі понад один рік - встановлений законом строк, не зумовлений поважними причинами. Непроживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави суду для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку, що позов про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням - житловим будинком по вул. Т. Шевченка, 4 с. Заставне Іваничівського району Волинської області підлягає до задоволення.

Outcome: approved