Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та фактично проживає там. Зареєстрованим за вказаною адресою є її син, відповідач по справі - [PERSON] , з яким на даний час вона не спілкується і який фактично не проживає у спірній квартирі вже давно. Відповідач витрати по утриманню житла ніякі не несе, комунальні платежі не сплачує. На неодноразові прохання позивачки знятися з реєстрації відповідач не реагує і продовжує ухилятися від цього. Наявність зареєстрованого в квартирі відповідача позбавляє позивачку можливості користуватися субсидією, тягне за собою збільшення вартості комунальних платежів. Враховуючи викладене, позивачка просила усунути перешкоди у здійсненні права користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, а саме - квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити його в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 18.11.1994 року, копії договору дарування Ѕ частини квартири від 18.09.2004 року, копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5153739 від 22.10.2004 року, копії технічного паспорту квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.9,11,13,14). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 07.06.2019 року, довідки відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області від 20.06.2019 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с.17,27). Відповідач в даному житловому приміщенні не проживає, що підтверджується актом обстеження квартири за адресою: [ADDRESS] від 10.06.2019 року, зі змісту якого вбачається факт не проживання [PERSON] у спірній квартирі та відсутність його особистих речей (а.с.18). З копії повідомлення про призначення субсидії на ЖКП від 19.06.2018 року [PERSON] , як власнику квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , не призначено житлову субсидію з 01.05.2018 року з таких підстав: середньомісячний дохід менший від мінімальної зарплати (а.с.23). За змістом позовної заяви, відповідач не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житла та не приймає участі у спільному побуті. Позивачка не чинила ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачеві, особистих речей та майна, яке належить відповідачу, в зазначеній квартирі немає. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналогічні висновки викладені в правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-709цс16. Враховуючи зазначене, оскільки відповідач не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , участі в оплаті комунальних платежів не приймає, самостійно дій щодо зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не здійснює, що порушує права власника житла, а доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку, що вимога позивача в частині позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням підлягає задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Що стосується позовної вимоги [PERSON] про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням та зняття відповідача з реєстраційного обліку, то суд вважає, що з урахуванням предмету спору та заявлених позовних вимог, суб`єктного складу учасників судового розгляду та виходячи з норм ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», де однією з підстав для зняття з реєстраційного обліку особи є рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, - вказана позовна вимога підлягає задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та вимога щодо зняття його з реєстрації задоволенню не підлягає, враховуючи, що будь-які дії реєстраційного органу позивачем не оскаржуються.

Outcome: partial