Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача кошти на її утримання в розмірі по 2000 грн. щомісячно, з дня подачі заяви і до досягнення трьохрічного віку сином [PERSON], [INFO]. В позові покликається на те, що з відповідачем зустрічалися на протязі 4 років та 6 місяців. [INFO] р. позивачка народила сина. Згідно поданої відповідачем заяви дитину зареєстрували на його прізвище - [PERSON]. Після народження дитини проживали спільним подружнім життям більше року, пізніше відповідач приїздив тільки один раз у місяць. Як стало відомо позивачці, він має іншу сім'ю. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання та виховання сина, всі обов'язки по вихованню та утриманню дитини покладені тільки на позивачку. Фактично позивачка одна виховує і утримує сина, про що свідчить довідка про склад сім'ї від 07.03.2018р. № 294, видана Далешівською сільською радою. В даний час позивачка не працює, здійснює догляд за сином до трьохрічного віку, отримує щомісячну допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. та допомогу малозабезпеченій сім'ї в розмірі 2243 грн. Отримуваних коштів є недостатньо для проживання. Покликаючись на положення Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», згідно з яким мінімальна заробітна плата становить 3723 грн., позивачка зазначає, що дохід її сім'ї менший мінімальної заробітної плати. Також позивачка покликається на ч.2 ст. 91 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що жінка та чоловік, які не перебувають в шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини 2-4 ст. 84 цього кодексу. В позові зазначила, що відповідач працює у одній із фірм в Тернопільській області водієм-далекобійником, його заробіток складає від 10 до 12 тисяч гривень. Тому позивачка вважає, що відповідач може сплачувати на її утримання кошти в розмірі по 2000 грн. в місяць. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Пояснила, що вона має двох синів - [PERSON] і [PERSON]. Як малозабезпечена сім'я, вона отримує державну допомогу. З відповідача, батька [PERSON], який народився [INFO]., судом присуджені аліменти на його утримання. Шлюб з відповідачем не реєстрували, перебували в фактичних шлюбних відносинах. Про те, що відповідач має іншу сім'ю, їй стало відомо після року спільного проживання. За час спільного проживання заробітку відповідача вистачало на їх утримання, вони винаймали житло в м. Городенка. Після припинення спільного проживання вона з дітьми проживає в будинку своєї бабусі в с. Репужинці Городенківського району, а він проживає з іншою сім'єю в с. Саджівка Гусятинського району Тернопільської області, хоча зареєстрований в с. Далешове Городенківського району. Оскільки син відповідача постійно проживає разом з нею, перебуває на повному її утриманні, що підтверджено довідкою Далешівської сільської ради, відповідач має стабільний дохід, постійно працює в м. Тернопіль ПП «Детранс» водієм далекобійником, тому позивачка просить задовольнити її позов. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно з невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що доводиться рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки) за адресою його фактичного проживання. Відзив на позов відповідач не надавав. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони в даній справі - [PERSON] та [PERSON], у шлюбі між собою не перебували. Про те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], свідчить копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 25 березня 2016 р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Довідка № 294 від 07.03.2018р., видана Далешівською сільською радою Городенківського району свідчить, що до складу сім'ї [PERSON] входять сини: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та баба [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Також, відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Даних про те, що відповідач неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання матері свого сина [PERSON] до досягнення ним трирічного віку, суду не надано. З урахуванням ч.2 ст. 182 СК України, яка визначає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи з того, що відповідач не надав доказів щодо неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання, виходячи з положень ч. 11 ст.10 ЦПК України, яка визначає - якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), приймаючи до уваги Закон України «Про державний бюджет України на 2018 рік», яким визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років з 1 липня 2018 р. становить 1944 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки кошти на її утримання (аліменти) в розмірі 972 грн. (50 відсотків від 1944 грн.), щомісячно. Згідно ст. 79 Сімейного Кодексу України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позивачка звернулася до суду з позовом 15.03.2018 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення сином сторін [PERSON] віку трьох років, тобто до [INFO] Оскільки позовні вимоги про стягнення аліментів задовольняються частково, при подачі позову позивачка була звільнена від сплати судового збору, не надала суду підтвердження витрат на правничу допомогу, тому, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. На підставі викладеного, ст. ст. 79, 84, 91 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial