Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на неповнолітніх дітей у розмірі 85\~253, 69 грн. У позовній заяві зазначається, що 25.10.2003 р. між сторонами було зареєстровано шлюб. Рішенням Карлівського райсуду від 31.01.2013 р. шлюб було розірвано. Згідно виконавчого листа № 531/339/13-ц Карлівського райсуду з відповідача визначено стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуми для дитини відповідного віку на утримання синів: Іллі, [INFO] та Назарія,[INFO] , починаючи з 22.02.2013 р. до досягнення ними повноліття. Даний виконавчий лист перебуває на виконанні у ВДВС Карлівського РУЮ. Але відповідно до довідки від 26.05.2014 р. заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 13357,43 грн. За розрахунками позивача, відповідач повинен сплатити на її користь неустойку по заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 85\~253, 69 грн. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.Позивач пояснила, що у 2013 р. виконавчий лист на виконання не подавала, вони проживали разом, у 2014 р. відповідач інколи проживав з позивачкою. З літа 2015 р. відповідач взагалі проживав за межами Карлівки. Відповідач та його представник позов визнали частково. Відповідач визнає борг у розмірі 3000 грн. Пояснив, що між ним та позивачкою була усна домовленість, що [PERSON] не подаватиме на виконання виконавчий лист , а відповідач за свої кошти зробить ремонт у квартирі. Додав, що він виписався з квартири щоб позивач мала можливість оформити субсидію. Сам відповідач хворий на цукровий діабет, є ПП займається ремонтними роботами, також він має іншу сім*ю і дитину. У 2013 р. возив дітей на море, давав дітям карманні кошти. З 2013 р. не проживає у квартирі, після розлучення залишив квартиру дітям, для ремонту наймав людей. Представник відповідача вважає, що розрахунок заборгованості потрібно проводити з часту коли виконавчий лист було подано на виконання, з грудня 2014 р., не беручи до уваги минулий період. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З виконавчого листа №531/163/2013 від 04.04.2013 р. вбачається , що [PERSON] повинен сплачувати на користь [PERSON] на утримання синів: Іллі, [INFO] та Назарія,[INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуми для дитини відповідного вікуз 22.02.2013 р. до досягнення дітьми повноліття ( а.с.10). До матеріалів справи додано копії свідоцтв про народження дітей ( а.с.9,10). Відповідно до довідки-розрахунку №5214/03-46 від 26.05.2015 року, заборгованість відповідача за виконавчим листом №531/339/13-ц складає 13\~357 ,43 грн. (а.с. 11). Довідка про склад сім*ї ( а.с.12) свідчить про те, що сини [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем. Також у справі мається довідкарозрахунок від 23.10.2015 р., де суму боргу відповідача визначено як 1\~065,17 грн.( а.с.44), але суд дану довідку не бере до уваги, оскільки її подано після подання позовної заяви. З виписного епікризу з історії Хвороби № 23295 ( а.с.46) вбачається, що [PERSON] має захворювання на цукровий діабет , тип 1. 12.12.2014 р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 531/339/13-ц ( а.с.47). Відповідачем було надано копії квитанцій ( а.с.50-72) на підтвердженя того, що він купляв матеріали для проведення ремонтних робіт у квартирі, але їх більшу частину суд не може взяти до уваги, оскільки на них не вказано особу, яка є платником, а інші не можуть підтвердити, що саме зазначені у квитанціях будматеріали були необхідні для проведення ремонту . Згідно ч. 1\~ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У ч. 2 цієї ж статті зазначається, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У ч.1 ст. 194 СК України визначено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання, тому твердження представника відповідача про те, що розрахунок заборгованості потрібно проводити з грудня 2014 р., з часу звернення позивачем до виконання виконавчого листа , є безпідставним. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Тож , провівши розрахунок неустойки (пені) прострочення сплати аліментів за вказаний період, суд отримав суму, яка підлягає стягненню з відповідача, що становить 6321,26 грн. Розподіл судових витрат провести відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі викладеного ,

Outcome: partial