Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у квартирі [ADDRESS] , з 2003 року до дня смерті [PERSON] - [INFO] та на час відкриття спадщини [INFO] . В обґрунтування заяви покликається на те, що є свекрухою померлої. У 2003 році вони разом з невісткою придбали квартиру [ADDRESS] . З цього часу, у даній квартирі проживали її син [PERSON] , невістка та сама заявниця. Вони проживали однією сім`єю та вели спільний бюджет. ЇЇ син [PERSON] - чоловік [PERSON] помер ще у 1998 році. У встановленому законом порядку [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте нотаріусом їй було відмовлено, зважаючи, що для оформлення спадщини їй необхідно встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років. З урахуванням наведеного, просить встановити факт проживання зі спадкодавцем для прийняття спадщини, вказуючи, що інших спадкоємців за померлою немає. Заявник та її представник подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Просили заяву задовольнити. У судовому засіданні 11.12.2019 року представник заявниці заяву підтримала, з мотивів, наведених у ній. Представник Львівської міської ради подала заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. За приписами ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За змістом статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника (п.7 вказаної Постанови). Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 21.03.2019 року (справа №461/4689/15-ц, провадження №61-43735св18), для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. У відповідності до ч.2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч.4 ст.3 СК України). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] , виданого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 04.06.2018 року на підставі актового запису № 905. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме на Ѕ частини квартири [ADDRESS] , яка належала померлій, на підставі договору купівлі продажу квартири від 19.02.2003 року. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Олефір О.Г., вказана квартира була придбана [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, тобто по Ѕ частини. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Ѕ частини квартири [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] , а Ѕ [PERSON] . Спадоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] . Останнім місцем проживання та реєстрації спадкодавця являлась квартира [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №2228 від 01.07.2019 року, виданою ЛКП «Цитадель-центр». Згідно вказаної довідки [PERSON] також є зареєстрованою у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , є свекрухою [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, згідно якого [PERSON] та [PERSON] 12.11.1988 року уклали шлюб, зареєстрований Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, за відповідним актовим записом №537. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] , [INFO] , є сином заявниці, що стверджується копією свідоцтва про народження, виданого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 14.09.2019 року, серія [NUMBER] . [INFO] чоловік [PERSON] - [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис №3839 від 01.07.1998 року та Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області видано свідоцтво про смерть останнього. Крім цього, як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо актового запису про шлюб померла [PERSON] [INFO] року уклала шлюб із [PERSON] , який зареєстрований у Підберезцівській сільській раді Пустомитівського району Львівської області за відповідним актовим записом №03. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] , 1965 року народження, помер [INFO] , що підтверджується довідкою Пустомитівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області від 09.09.2019 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що сім`ю [PERSON] знає з дитинства. Невістка [PERSON] - [PERSON] разом із заявницею у 2003 році придбали квартиру у якій і проживали разом до смерті [PERSON] 26.07.2019 року [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , покликаючись на положення ст.1264 ЦК України. Нотаріусом було заведено спадкову справу № 438/2019. Листом в.о. завідуючої Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. від 26.07.2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Підставою відмови, вказано необхідність встановлення постійного проживання зі спадкодавцем до дня смерті останньої за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту ч.1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З роз`яснень викладених у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року вбачається, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зважаючи на вищенаведені доводи заявника та докази по справі, суд вважає доведеним, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю з 2003 і до дня смерті [PERSON] [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Встановлення факту, про який просить заявник, має для неї юридичне значення та не порушує прав та інтересів інших осіб, в тому числі прав заінтересованих осіб. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів свідчить, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження обставин, викладених у заяві, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення факту проживання заявника зі спадкодавцем однією сім`єю більш ніж п`ять років, а отже, заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved