Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даним позовом, який мотивує тим, що 08 листопада 2016 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Однак спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги, подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Просить суд шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Позивач у судове засідання не з`явилась та в матеріалах справи міститься її заява, згідно з якою вона просить розглянути справу без її участі, задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з`явився та його представник - адвокат Турецька Є.А. подала заяву, згідно з якою її довіритель позов визнає у повному обсязі. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб 08.11.2016 року, який зареєстрували муніципалітетом комуни Ере, м. Ерескебінг, Королівство Данія, номер реєстрації шлюбу №15872. Судом встановлено, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейних відносин, їх шлюб існує формально, примирення між сторонами не можливе, подружжя проживає окремо, спору про поділ майна не має. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] є громадянкою іншої держави - Російської Федерації. Відповідно до ст. 28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. Частиною 2 ст. 29 Конвенції, по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. За таких обставин, суд вважає за можливе застосувати законодавство України у даних цивільно-правових відносинах. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З`ясувавши фактичні обставини справи, дійсні причини позову, суд у відповідності до ст. 112 Сімейного Кодексу України вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому згідно вимог ч. 3 ст. 105 СК України даний шлюб слід розірвати. Частиною 2 статті 114 СК України визначено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання заяви про розірвання шлюбу у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved