Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Раковецької сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивувала тим, що в житловому будинку по [ADDRESS] , який належав колишньому колгоспному двору та зареєстрований в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації, станом на 15.04.1991 (час, до якого існували колишні колгоспні двори) членами двору були дід позивачки [PERSON] , 1944 року народження, баба позивачки [PERSON] , 1939 року народження, та їх дочка/мама позивачки [PERSON] , 1970 року народження. Батьками позивачки є [PERSON] і [PERSON] . При реєстрації шлюбу 15.05.2015 шлюб з [PERSON] позивачка змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 22.01.1990 житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] в цілому належав колгоспному двору на праві особистої власності, де головою двору був [PERSON] . Майно двору не ділилось і частки членів двору не виділялись. Даний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці розміром 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями. Ринкова вартість вищезгаданого житлового будинку та господарських будівель на даний час складає 163719 грн. За життя [PERSON] 11.08.2008 в Раковецькій сільській раді склав заповіт, яким заповів позивачці все належне йому майно. Заповіт зареєстрований в Спадковому реєстрі 13.03.2009 . [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті позивачка прийняла спадщину. Однак, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як спадковий житловий будинок з господарськими будівлями належав колишньому колгоспному двору, де частки майна членів двору на виділялися. Тому позивачка звернулась в суд з цим позовом. В підготовчому засіданні представник позивачки - адвокат Буждиган О.В. підтримав позов з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити. Позивачка в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує повністю. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнають повністю. Представник Раковецької сільської ради в підготовче засідання не з`явився. Раковецька сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без представника сільської ради, позов визнає. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності позивачки та відповідачів. Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачі позов визнають, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. З копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 22 січня 1990 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 247 від 13 грудня 1989 р. слідує, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, службових будівель і споруд, розташоване в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Довідкою № 38, виданою 15.01.2019 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради підтверджується, що вулиця [ADDRESS] перейменована на вул. [ADDRESS]. Довідкою про об`єкт нерухомого майна № 94, виданою 10.12.2018 ФОП [PERSON] , стверджується, що згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] згідно свідоцтва на право власності, виданого Городенківським райвиконкомом 22.01.1990 на підставі рішення цього ж виконкому № 247 від 13.12.1989. Із довідки № 1158, виданої 10.12.2018 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради вбачається, що станом на 15.04.1991 в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані, проживали та спільно вели домашнє господарство: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За заповітом, посвідченим 11 серпня 2008 р. виконавчим комітетом Раковецької сільської ради, зареєстрованим в книзі для запису нотаріальних дій під № 17, [PERSON] , [INFO] , уродженець належний йому на правах особистої власності жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , земельну ділянку та усе інше майно і цінні папери, рухоме і нерухоме, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, що буде належати йому на день його смерті і на що він згідно закону матиме право, - заповів внучці [PERSON] . Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 46558462, що доводиться копією витягу № 18965522 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 13.03.2009. [PERSON] помер [INFO] у віці 63 роки в с. Семенівка Городенківського району, актовий запис за № 19 від 22 серпня 2008 р. в Книзі реєстрації смертей, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 серпня 2008 року Раковецькою сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На час смерті ( [INFO] ) [PERSON] в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані, проживали та вели спільне домашнє господарство: [PERSON] , 1939 р.н., [PERSON] , 1970 р.н., [PERSON] , 1968 р.н., [PERSON] , 1994 р.н., що підтверджується довідкою № 37, виданою 15.01.2019 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради. Виписка із погосподарських книг № 6 за: 1986-1990, 1991-1995, 1996-2000,2001-2005, 2006-2010, 2011-2015, 2016-2020 роки Раковецької сільської ради підтверджує, які особи були зареєстровані та проживали в господарстві по [ADDRESS] за період з 1986 р. по даний час. Про те, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] , який помер [INFO] , свідчать копії: свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 25 вересня 1970 р. Раковецькою сільською радою Городенківського району, де зазначено що її батьками є [PERSON] та [PERSON] , запис за № 23 від 25 вересня 1970 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження; свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 03 березня 1994 р., де зазначено, що [PERSON] , [INFO] , при одруженні 03.03.1994 з [PERSON] змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 6 від 03 березня 1994 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу; свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 07 грудня 1994 року, де зазначено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] , запис за № 25 від 07 грудня 1964 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження; повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 09 червня 2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, де зазначено, що [PERSON] , [INFO] , при одруженні 15.05.2015 з [PERSON] змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис № 5 від 15 травня 2015 р. Позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті діда [PERSON] , оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідачка [PERSON] , як непрацездатна вдова спадкодавця [PERSON] , маючи, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, право на обов`язкову частку у спадщині, до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині після смерті [PERSON] . Інформаційною довідкою № 55579038 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою 22.03.2019 Городенківською районною державною нотаріальною конторою підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. № 3965/02-31 від 22 грудня 2018 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 р., належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 10.12.2018, встановлено, що житловий будинок збудований в 1958/1991 р., господарські будівлі та споруди - в 1958, 1965, 1991 роках. Їх ринкова вартість станом на 11.12.2018 становить 163719 грн., що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку № 11122018 _00460 , складеного ФОП « [PERSON] ». За даним господарством числиться земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується довідкою № 48, вданою 17.01.2019 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті діда [PERSON] , фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved