Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на гараж №280 у гаражному масиві по вул.Грибоєдова в м.Ковелі в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 18.03.1991 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач [PERSON] зазначала, що являється єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка [PERSON], оскільки прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Однак, реалізувати свої спадкові права в нотаріальній конторі вона не змогла через відсутність правовстановлюючих документів на гараж. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно в судовому порядку. Донька померлого [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати право власності на гараж в порядку спадкування за нею, мотивуючи свою вимогу тим, що саме вона прийняла спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку. В судове засідання сторони не зявились, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Одночасно [PERSON] у письмовій заяві вказала, що проти задоволення зустрічного позову не заперечує. [PERSON] заявлений позов підтримала повністю. [PERSON] проти задоволення зустрічного позову не заперечила. Представник Ковельської міської ради подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, рішенням виконкому Ковельської міської ради №241 від 25.10.1974 року [PERSON] було дозволено будівництво індивідуального гаражу в гаражному масиві в м.Ковелі по вул. Грибоєдова. Головним архітектором м.Ковеля був затверджений будівельний паспорт від 20.05.1975 року №193 на будівництво індивідуального гаража №280. Однак, [PERSON] право власності на гараж не зареєстрував. Згідно акту обстеження забудови від 18 липня 2016 року та висновку відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради від 08.08.2016 року гараж має розміри 7,00х3,89, забудова відповідає проекту планування гаражного массиву та затвердженому будівельному паспорту. Згідно технічного паспорту від 09.08.2016 року гараж загальною площею 24,0 кв.м побудований у 1976 році. Отже, спірний гараж не є самочинним будівництвом та може бути предметом спадкування. [PERSON] помер 18 березня 1991 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ №188319. Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, визначений розділом VІІ Цивільного кодексу України1963 року (далі ЦК). Відповідно до статті 524 ЦК спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ст.525 ЦК). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст.549 ЦК ), а також відмовитись від спадщини на користь інших спадкоємців ( ст.553 ЦК). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем визначені у частині першій статті 549 ЦК. Так, за змістом цієї статті визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично втсупив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.553 ЦК спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно спадкової справи після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом. В силу ст.529 ЦК спадкоємцями за законом першої черги були дружина, діти та мати померлого. Дружина спадкодавця ( позивач за первісним позовом) [PERSON] відмовилась від спадщини на користь матері спадкодавця [PERSON]. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивач за зустрічним позовом [PERSON], що підтверджено матеріалами спадкової справи та свідоцтвом про право на спадщину від 10.11.2004 року. Таким чином, саме [PERSON] набула право на спірний гараж в порядку спадкування. Позивач [PERSON] від свого права відмовилась. Як вбачається з матеріалів справи завідувачем Ковельської державної нотаріальної контори відмовлено сторонам у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно. Така відмова є обґрунтованою, оскільки відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин спадкове право [PERSON] може бути реалізовано лише в судовому порядку. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним застосувати передбачений ст.16 ЦК України спосіб захисту прав позивача за зустрічним позовом - визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування. У позові [PERSON] необхідно відмовити з мотивів безпідставності. Судові витрати у справі слід залишити за сторонами.

Outcome: approved