Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, посилаючись на наступне. З 03.12.2005 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] року в м. Єнакієве Донецької області вона народила хлопчика, відповідно до чого їй було видано медичне свідоцтво про народження. На той час зареєстрована та проживала [PERSON] в м. Єнакієве Донецької області. Місто Єнакієве Донецької області у відповідності до розпорядження Кабінету України від 7 листопада 2014 року № 1085 - р, відносяться до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому, прибувши на територію України, мати дитини [PERSON], вимушена була звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції Харківської області для реєстрації народження дитини, однак, їй було відмовлено у реєстрації та видачі свідоцтва про народження дитини з огляду на те, що медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на території, непідконтрольній українській владі, вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідність до відомчої підпорядкованості. В судове засідання заявник не з?явилась, про дату,час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку шляхом направлення поштової кореспонденції, в своїй заяві просила розглянути справу за її відсутності . Представник зацікавленої особи до суду не з?явився, надали заяву про слухання справи без участі представника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції Харківської області, в задоволені заяви не заперечують. Враховуючи що розгляд справи відбувся у відсутність сторін відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може бути ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно з п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ?я сторін та враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Судом забезпечено усім учасникам можливість для реалізації їх прав для надання та витребування доказів, усі вони долучені до справи і досліджені. При аналізі доказів суд керується положеннями ст. 60 ЦПК України про те, що обов'язки доказування і подання доказів покладається на сторони, і виходить лише із тих доказів, які надані ними під час розгляду справи. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв?язок наявних у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст.. 257 - 1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до вимог ст.ст.1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що територія Криму є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є не від?ємною частиною території України, на яку поширюється дії Конституції та законів України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконним, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органом та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров?я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров?я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров?я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров?я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров?я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов?язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Судом встановлено, що заявник є громадянкою України, перемістилась з тимчасово окупованої території.З 03.12.2005 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] року в м. Єнакієве Донецької області народила хлопчика, відповідно до чого їй було видано медичне свідоцтво про народження. На той час зареєстрована та проживала [PERSON] в м. Єнакієве Донецької області. Місто Єнакієве Донецької області у відповідності до розпорядження Кабінету України від 7 листопада 2014 року № 1085 - р, відносяться до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому , прибувши на територію України, мати дитини [PERSON], вимушена була звернутися до відділ державної реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції Харківської області для реєстрації народження дитини, однак, їй було відмовлено у реєстрації та видачі свідоцтва про народження дитини з огляду на те,що медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на території, непідконтрольній українській владі, вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у в відповідність до відомчої підпорядкованості. Медичне свідоцтво про народження № [NUMBER] від [INFO] року, видане комунальною установою «Міська лікарня № 1» м. Єнакієве (а.с.8), яке відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. Як вбачається зі змісту ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об?єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та його дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України [PERSON] свідоцтво про народження її сина, виданого державним органом України.

Outcome: approved