Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Ухвалою судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є власником домоволодіння [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований в її будинку, однак з березня 2009 року в ньому не проживає без поважних причин. Просить визнати його таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням. В поданій заяві позивач позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, розгляд справи проводити у її відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд враховує і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-283 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач більше року без поважних причин не проживає в належному позивачу житловому будинку [ADDRESS] , не користується ним. Із представлених позивачем доказів: довідки виконкому Солотвинської селищної ради Богородчанського району Івано-Франківської області (а.с.22), акту обстеження матеріально-побутових умов (а.с.23) вбачається, що відповідач зареєстрований у житловому будинку позивача, що розташований в [ADDRESS] , але не проживає в ньому більше десяти років. Виходячи з положень статей 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано захист права власності. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна не інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За наведених обставин суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки відповідач, будучи зареєстрованим в житловому будинку, який належить на праві власності позивачу, не проживає в ньому більше року, чим чинить перешкоду в здійсненні права власності, а тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . На підставі ст.ст. 386, 391,405 ЦК України,

Outcome: approved