Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про поділ майна, мотимвуючи свої вимоги наступним. Між нею та [PERSON] 18.06.2005 р. зареєстровано шлюб. До вересня 2016 р. сторони проживали разом. .в перірд шлюбу до моменту припинення спільного проживання спільною працею та за спільні кошти було набуто спірне майно - автомобіль «Шкода Октавія» д.н.з. [NUMBER] , меблі та побутову техніку, загальна вартість якої складає - 230 400,00 грн. Вказане майно залишилось у особистому користуванні відповідача. Згоди про поділ майна досягнуто не було. За час спільного проживання набуто наступне майно: автомобіль вартістю 207 200,00 грн., посудомийна машина Арістон вартістю 2 500,00 грн., обідній стіл дерев`яний з 4 стільцями вартістю 2 700,00 грн., холодильник «Самсунг» 4 500,00 грн., бойлер Бош вартістю 1 500,00 грн., шафа-купе вартістю 3-дверний 5 000,00 грн., телевізор Шивакі вартістю 2 000,00 грн., домашній кінотеатр Шивакі вартістю 2 000,00 грн., ліжко 2-х ярусне «Жасмин» з матрацом вартістю 3 000,00 грн. За таких обставин позивач просить суд поділити спільне майно, визнавши за нею право особистої приватної власності на Ѕ частину автомобіля «Шкода Октавія» д.н.з. [NUMBER] , залишити за відповідачем право спільної сумісної власності на Ѕ частину автомобіля «Шкода Октавія» д.н.з. [NUMBER] ; вирішити питання щодо компенсації різниці вартості майна, яке виділяється позивачу та відповідачу, враховуючи, що реальний поділ вбудованої техніки, меблів та автомобіля здійснити неможливо, стягнути на користь позивача Ѕ частину вартості зазначеного майна у розмірі 115 200,00 грн. Провадження у даній справі відкрито 19.01.2017 р., сторонам запропоновано подати письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вона обгрунтовуються. 21.11.2017 р. за розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києві зв № 01-08-1063 відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний розподіл справи. 22.11.2017 р. справу прийнято суддею Шевченківського районного суду м. Києва до свого провадження про що винесено відповідну ухвалу. 15.02.2018 р. зважаючи на набрання чинності змін до ЦПК України в судовому засіданні вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12.04.2018 р. позивачем було змінено позовні вимоги. [PERSON] просила суд: виділити у власність позивачу Ѕ частину автомобіля «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] вартістю 207 200,00 грн. та посудомийну машину Ariston Hotpoint CISLI 460А вартістю 2500,00 грн., обідній стіл дерев`яний з чотирма стільцями вартістю 2700,00 грн., холодильник Samsung вартістю 4500,00 грн., бойлер Bosh вартістю 1 500,00 грн.; виділити у власність відповідачу: Ѕ частину автомобіля «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] вартістю 207 200,00 грн.,вбудовану шафу купе 3-х дверний вартістю 5 000,00 грн., телевізор Shivake вартістю 2000,00 грн., домашній кінотеатр Shivake вартістю 2000,00 грн., ліжко двох-ярусне «Жасмин» з матрацом вартістю 3000,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію, що становить вартість Ѕ частини автомобіля «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] , а саме 103 600,00 грн. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву де зазначив наступне. Сторонами спору дійсно придбавались речі, в тому числі і зазначені в позові. Проте, автомобіль придбано в період шлюбу, проте за кошти отримані з продажу власного автомобіля Fiat Linea, який продано 16.08.2011 р. вартістю 129 000,00 грн. та коштів спадку, що залишились відповідачу після батька, який помер [INFO] . На даний час автомобіль «Skoda Octavia» відчужений і не перебуває у власності [PERSON] . Посудомийна машина Ariston Hotpoint CISLI 460А, холодильник Samsung, телевізор Shivake не придбавалось сторонами, а перебувало у тимчасовому користуванні сторін. Домашній кінотеатр Shivake ніколи не придбавався та не перебував у користуванні сторін. Ліжко «Жасмин», яке згадує позивач, є власністю [PERSON] , яка проживала в квартирі відповідача разом із дітьми з 22 грудня 2015 р. по кінець 2016 р. В свою чергу позивач після розриву шлюбних відносин одноособово привласнила придбані разом речі: набір посуду Vinzor (каструлі 6 шт.) вартістю 3 500,00 грн., набор ножів Vinzor (6 шт.) вартістю 1 500,00 грн., пилосос Samsung вартістю 500,00 грн., телевізор Panasonic 14 вартість 1000,00 грн., телевізор Samsung 21 вартістю 5 000,00 грн., 2 велосипеди Comanche спільна вартість 3 000,00 грн., швейна машинка Janome 1800,00 грн., телефон Lenovo вартістю 5000,00 грн., планшет Lenovo 3 000,00 грн., матрац ортопедичний вартістю 800,00 грн., м`ясорубка Moulinex ME вартістю 2595,00 грн., міксер Moulinex вартістю 462,00 грн., соковижималка Moulinex вартістю 389,00 грн., кавомолка Kenwoodвартістю 213,00 грн., а всього на суму 28 759,04 грн. у відповідача залишились обідній стіл дерев`яний з чотирма стільцями вартістю 2 700,00 грн., бойлер Bosh вартістю 1 500,00 грн., шафі-купе 3 х дверна вартістю 5 000,00 грн., а всього майна на суму 9 200,00 грн. Зважаючи на такі обставини позов [PERSON] не може бути задоволений. Позивач надала відповідь на відзив. Вказала, що набір посуду та ножів, швейна машинка були їй подаровані у різний час спільного життя і була залишена у відповідача, 2 телевізори Panasonic та Samsung з`явились у відповідача ще до шлюбу з позивачем, два велосипеди - один придбано позивачем за подаровані кошти , а другий подаровано відповідачем синові позивача- [PERSON] . Також у особистому вжитку позивача був телефон Lenovo, який був нею придбано у 2015 р. Планшет Lenovo придбано відповідачем та він був розбитий. Матрац ортопедичний придбано для [PERSON] для належного сну та відпочинку дитини, інші речі вказані відповідачем подаровані позивачеві особисто для полегшення роботи по дому. Разом з тим, відповідач замовчує щодо залишення у своєму користуванні багато інших речей придбаних спільно на суму 39 330,00 грн. 26.10.2018 р. було задоволено клопотання представника позивача та поновлено процесуальний строк для надання заяви про зміну позовних вимог. Так, представник позивача [PERSON] просив поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя виділивши у власність позивачу: посудомийну машину Ariston Hotpoint CISLI 460А вартістю 2500,00 грн., обідній стіл дерев`яний з чотирма стільцями вартістю 2 700,00 грн., холодильник Samsung вартістю 4 500,00 грн., бойлер Bosh вартістю 1 500,00 грн., Ѕ частину від грошових коштів, отриманих від продажу автомобіля «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] в загальній сумі 110 855,00 грн.; виділити у власність відповідача вбудовану шафу-купе 3-х дверний вартістю 5 000,00 грн., телевізор Shivake вартістю 2000,00 грн., домашній кінотеатр Shivake вартістю 2000,00 грн., ліжко двох-ярусне «Жасмин» з матрацом вартістю 3000,00 грн., Ѕ частину грошових коштів, триманих від продажу автомобіля «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] в загальній сумі 110 885,00 грн., стягнути з відповідача компенсацію за належну позивачу частку у майні яке є спільною частковою власністю подружжя та відчужене без її згоди у розмірі 110 885,00 грн. Покласти на відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, росив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача заперечував щодо задоволення вимог в повному обсязі. Вислухавши пояснення учасників процесу, опитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. з огляду на наступне. Встановлено і не заперечується сторонами, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований 18 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції к м. Києві, про що було складено актовий запис № 486. Після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу, як це встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідач спільних дітей не мають. 22.02.2017 року шлюб між сторонами було розірвано на підставі заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва. За приписами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Представник позивача вказує, що під час шлюбу було придбано майно, перераховане у заяві про збільшення розміру позовних вимог, сторони між собою не домовились про поділ майна, а тому права [PERSON] мають бути захищені шляхом, визначеним у позові. Представник відповідача в свою чергу зазначає що позивач, після розриву шлюбних відносин, одноособово забрала собі речі на суму, що втричі перевищує вартість речей, які залишились [PERSON] . А крім того, автомобіль, зазначений позивачем є особистою власністю відповідача. У ч.1 ст.70 СК встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Таку позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду 27.02.2019 р. у справі № 755/4757/16-ц з огляду на правову позицію викладену в постанові ВСУ від 24.05.2017 у справі №6-843цс17 та постановах ВС від 6.02.2018 у справі №235/9895/15-ц, від 5.04.2018 у справі №404/1515/16-ц. Так, як свідчать матеріали справи, під час перебування у шлюбі було придбано автомобіль «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] . Представник відповідача зазначає, що транспортний засіб є особистою власністю [PERSON] , оскільки придбана від продажу попереднього автомобіля - Fiat Linea, який було здійснено у 2011 р. та коштів спадку, що залишились відповідачу від батька, який помер [INFO] . Проте, слід зазначити, що спірний автомобіль було придбано, що не заперечувалось учасниками процесу у 2016 р. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також слід наголосити, що відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вказуючи на те, що спірний автомобіль було придбано за особисті кошти [PERSON] , сторона відповідача не надала достатніх, достовірних та належних, в розумінні положень ст.ст. 77-79 ЦПК України, які б свідчили про те, що саме грошові кошти отримані в 2011 р. були витрачені на придбання транспортного засобу у 2016 р. З огляду на такі обставини,суд не вважає за можливе покласти в основу рішення в цій частині пояснення, які надав відповідач [PERSON] в якості свідка та приходить до висновку, щоавтомобіль «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] є спільним майном подружжя. Приймаючи рішення щодо іншого майна вказаного як стороною позивача так і стороною відповідача, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Сторони вказують перелік майна, меблів,кухонного приладдя, телевізори, телефон і планшет. Як позивач так і відповідач наголошують, що частина майна залишилась у іншої сторони, відповідач наполягає, що частин майна не є спільною сумісною власністю - як то 2-х ярусне ліжко «Жасмін» з матрацем, телевізор та домашній кінотеатр перебували у користуванні сторін, частина майна, за твердженнями позивача, була придбана для сина позивача, частина отримана в якості дарунків. Достовірних доказів, які б свідчили про придбання всього переліку майна подружжям в період шлюбу сторонами, їх представниками не надано, таких доказів не було отримано і під час розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд не вбачає можливим вважати перелік майна, вказаний сторонами спільним майном та здійснити його поділ. Натомість, як було встановлено в судовому засіданні автомобіль «Skoda Octavia» [INFO] був перереєстрований на громадянку [PERSON] , на підставі договору купівлі - продажу. Як вбачається з договору купівлі - продажу, вартість за яку було реалізовано автомобіль склала - 221 770 грн. 63 коп. Згідно з ч.3 ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Також слід наголосити на положеннях ст.68 СК України якими закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК. Так, матеріали справи не свідчать про те, що здійснюючи відчуження транспортного засобу, [PERSON] було отримано згоду позивача, що мала бути надана з огляду на приписи ст. 60,65 СК України та з урахуванням того, що розірвання шлюбу між сторонами 22.02.2017 р. не припинило право спільної сумісної власності на зазначений автомобіль. В розумінні чинного сімейного законодавства України, у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже зважаючи на обставини встановлені в судовому засіданні, зважаючи на відсутність доказів надання згоди позивача на відчуження спільного майна, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь позивача має бути стягнута Ѕ частина вартості автомобіля - 110 885,00 грн. Розподіляючи судові витрати, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial