Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні житловою квартирою. Позовна заява мотивована тим, що 25.04.2002 року [PERSON] разом із чоловіком - [PERSON] , та сином - [PERSON] , приватизували квартиру [ADDRESS] по 1/3 частині кожному. 30.07.1996 рокушлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. 02.05.2005 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 31.01.2006 року позивач надала [PERSON] довіреності на продаж 1/3 часток кожного у праві власності на спірну квартиру з метою реалізації спільного майна та розподілу спільних виручених грошових коштів. [PERSON] продав 2/3 частки квартири своїй дружині - [PERSON] про що не повідомив позивача та кошти за продаж позивачу не передав. [INFO] [PERSON] - помер. В подальшому, 25.04.2008 року [PERSON] подарувала своєму синові - [PERSON] 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2015 року у справі №127/19274/13-ц за позовами третіх осіб із самостійними вимогами [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , визнано недійним договір купівлі-продажу спірної квартири від 22.12.2006 року щодо відчуження 1/3 частки [PERSON] та 1/3 частки [PERSON] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2016 року у справі №127/19755/15-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього сина - [PERSON] витребувано у [PERSON] 1/3 частку спірної квартири, яка належить [PERSON] та 1/3 частку, що належить [PERSON] . Крім того, визнано за [PERSON] та [PERSON] (по 1/3 частці за кожним) право власності на квартиру [ADDRESS] . На підставі вказаного, за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності (по 1/3 частці за кожним) квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , [INFO] , відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частку спірної квартири, а спадкоємцями після його смерті стали малолітній син померлого - [PERSON] (7/8 часток у спадковому майні або 7/24 часток у житловій квартирі), як спадкоємець за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом ВМНО Курановою О.О. 28.10.2006 року за № 5679, та непрацездатна мати спадкодавця - [PERSON] (1/8 частка у спадковому майні або 1/24 частка у житловій квартирі), як спадкоємець, що відповідно до ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині. Однак, [INFO] [PERSON] померла, не оформивши своїх спадкових прав на 1/24 частку квартири. 22.11.2013 року Третьою Вінницькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №551/2013 до майна померлої [PERSON] , [INFO] , за зверненням спадкоємця померлої, доньки - [PERSON] , яка є спадкоємицею померлої за заповітом. Позивач зазначає, що [PERSON] хоч і прийняла спадщину, проте не оформила свою частку у праві спільної часткової власності на спірну квартиру. Таким чином, співвласниками квартири [ADDRESS] є: [PERSON] , якій належить 1/3 частки, [PERSON] , якому належить 1/3 частка, [PERSON] , якому належить 7/24 частки, [PERSON] , - 1/24 частки, яка прийняла спадщину, але спадкові права не оформила. 29.05.2018 року та 04.06.2019 [PERSON] , через свого адвоката - Лавренчука А. С., звернулась із листом до [PERSON] , у якому просила надати доступ до спільної квартири та ключі від неї, однак відповідач [PERSON] доступ до квартири не надала по теперішній час, у зв`язку із чим позивач звернулась до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні житловою квартирою. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, за обставин викладених в позовній заяві, просив суд їх задоволити. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.12.2016 року, [PERSON] належить 1/3 частки квартири за [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.12.2016 року, [PERSON] на праві власності належить 1/3 частки квартири за [ADDRESS] (а.с.12) Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.04.2002 року за №559 та технічного паспорту за №606, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить по 1/3 частини квартири за [ADDRESS] (а.с.15, 32-33). [INFO] [PERSON] , - помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 13.11.2007 року (а.с.16). Як вбачається із Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-2854 від 19.09.2008 року, виданого державним нотаріусом Третьої Вінницької державної нотаріальної контори Березовською B.C., - [PERSON] є спадкоємцем 7/8 частин майна [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкове майно складається з 1/3 частини квартири за [ADDRESS] (а.с.17). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.08.2007 року, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Відповідно до договору купівлі-продажу від 22.12.2006 року[PERSON] продав 2/3 частки квартири [PERSON] (а.с.22). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2015 року у справі №127/19274/13-ц за позовами третіх осіб із самостійними вимогами [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , визнано недійним договір купівлі-продажу спірної квартири від 22.12.2006 року щодо відчуження 1/3 частки [PERSON] та 1/3 частки [PERSON] (а.с.23-26). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2016 року у справі №127/19755/15-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього сина [PERSON] витребувано у [PERSON] 1/3 частку спірної квартири, яка належить [PERSON] та 1/3 частку, що належить [PERSON] (а.с.27-29). Відповідно до довідки з Третьої вінницької державної нотаріальної контори від 18.06.2010 року за №872/01-14, спадкоємцями майна померлого [PERSON] є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.30). Довідкою Третьої Вінницької державної нотаріальної контори від 06.03.2014 року за №1000/02-14 підтверджується, що після смерті [PERSON] , спадкоємцем за заповітом є її донька - [PERSON] 9 (а.с.31). 29.05.2018 року та 04.06.2019 [PERSON] , через свого адвоката, Лавренчука А. С., зверталась із листом до [PERSON] , у якому просила надати доступ до спільної квартири та ключі від неї (а.с.34,36). Відповідно до листа відповіді від 15.06.2018 року [PERSON] поставила питання щодо вирішення питання про поділ особового рахунку між співвласниками (а.с.35). Представником позивача направлялися листи до Вінницького відділення поліції ГУНП у Вінницькій області, ГУ ДФС у Вінницькій області про наявність проживаючих осіб в квартирі за [ADDRESS] , на що були надані відповіді, що в даній квартирі ніхто не проживає та на дзвінки ніхто не відповідає (а.с.37, 38,39,40,41,42,43,44,45). Згідно довідки з МКП «Управляюча компанія «Господар Люкс» від 09.04.2019 року за №05-21/1485, особовий рахунок відкрито на [PERSON] та в даній квартирі проживає [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.46). Як вбачається із довідки №354 від 09.10.2018 року, виданої Бохоницькою сільською радою Вінницького району Вінницької області,[PERSON] придбала земельну ділянку в [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу в 2012 роді. На даний час побудувала житловий будинок, в якому проживає разом з сином [PERSON] , без реєстрації (а.с.47). Частина третя статті 9 ЖК УРСР вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. В той же час, згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Протокол №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до статті 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В той же час, згідно з частиною першою статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживаннячленів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла (в тому числі колишній) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що позивач і відповідачі не пов`язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов`язків, відповідачі, як встановлено судом, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , не проживають. Таким чином, відповідачі, будучи зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] чинять перешкоди співвласнику квартири в користуванні своїм майном на власний розсуд. Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач є співвласником квартири [ADDRESS] , однак немає доступу до своєї власності. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні житловою квартирою відповідачами [PERSON] та [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved