Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, вказавши, що 05 грудня 2013 року вона почала проживати в громадянському шлюбі з [PERSON] За час спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з ними і перебуває на її повному утриманні. Останні три місяці відповідач перестав надавати кошти на утримання дитини та на її утримання як матері, яка знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною. Незважаючи на те, що відповідач має обов'язок надавати матеріальну допомогу відповідно до ст. 180 СК , від виконання цього обов'язку він ухиляється. Утримувати їхнього сина самостійно вона не може, внаслідок того, що йому необхідно виділяти кошти на наступні витрати: харчування, проживання, одяг, ліки та інше, що й стало підставою для звернення до суду. Коли постало питання про утримання дитини, відповідач перестав надавати допомогу. У такий специфічний спосіб відповідач відмовився від участі у вихованні дитини. Також відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її права, передбаченіч.2, 4 ст. 84 СК України, якими передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру частки заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися як аліменти на дитину та на її утримання, просить суд взяти до уваги наступні обставини: вона ніде не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного віку, кошти, які вона отримує на дитину, недостатньо для утримання дитини та ще й свого існування, відповідач працює слюсарем-інструментальником інструментального цеху ПАТ «Уманьфермаш», отримує заробітну плату у розмірі приблизно 3000 грн. і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини, які край необхідні для його існування і становлення, та на її утримання в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитини [PERSON] трьох років, а саме до [INFO]. Її неодноразові прохання надати матеріальну допомогу є без результативними. Тому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] до повноліття у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на її утримання в розмірі ? частки усіх видів його заробітку щомісяця, до досягнення сином трирічного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просить його задоволити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково та не заперечує сплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі ? частини та на утримання дружини у розмірі 1/6 частини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного та

Outcome: partial