Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, мотивуючи її тим, що 23 серпня 2016 року помер її чоловік [PERSON], який проживав на тимчасово окупованій території України, а саме в м.Донецьку. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина. Заявник являється спадкоємицею за законом до майна померлого. Однак, свідоцтво про право на спадщину отримати не може, оскільки лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], видано органами самопроголошеної ДНР, відповідно не може отримати свідоцтво про смерть чоловіка. Даний документ в України не визнається, тому просить суд встановити факт смерті чоловіка [PERSON] на тимчасово окупованій території України. В судове засідання заявник не з`явилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відутності в зв`язу з похилим віком, просила задовольнити заяву про встановлення факту смерті. Заінтересована особа в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, телефонограмою. Суд, вважає можливим, відповідно до ст.ст. 76, 169 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності заявника та представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказах. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть №558, виготовленого на російській мові, виданого 23.08.2016 року реєстраційним органом самопроголошеної Донецької народної республіки, 23 серпня 2016 року в м.Донецьк Калининський район по вул.Шевченка, 52/25 Донецької Народної республіки помер [PERSON], [INFO], причина смерті: церебральний атеросклероз (а.с.8). Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях від 14.11.2014 № 875/2014», діяльність державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях припинено. Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» надано особливий статус територій, які не контролюють сили АТО. Згідно статті 2 вказаного Закону в окремих районах Донецької та Луганської областей на період дії особливого порядку місцевого самоврядування діє з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Згідно Наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Донецької області тимчасово призупинено. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. [PERSON] відповідно до лікарняного свідоцтва про смерть №558, виданого Комунальною установою «Центр первинної медіко-санітарної допомоги №3 міста Донецька» від 23.08.2016 року на бланку, затвердженому наказом МЗ ДНР, помер дома. Державна реєстрація смерті громадянина [PERSON] не була проведена на території України, оскільки відповідно до наданої довідки відділу ДРАЦС РС по Тростянецькому району Тростянецького МРУЮ у Вінницькій області, заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Факт смерті [PERSON] також підтверджено договором замовленям №992/71 на організацію та проведення захоронення, актом прийому-передачі наданих послуг від 24.08.2016 року. Згідно зі ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна\~\~реєстрація\~\~смерті\~\~проводиться\~\~за\~\~місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Оскільки реєстрація смерті громадянина [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт його смерті, який достовірно встановлений судом. Встановлення даного факту є необхідним заявнику для реалізації спадкових прав. Встановленим фактичним обставинам відповідають правовідносини, визначені законодавством України та такі, що захищають порушені, невизнані або оспорюванні права. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, ч.1 ст. 257-1 ЦПК України, у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території. Згідно п.5 ч.2 ст. 234 та п.5 ч. 1 ст.256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року N5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п.1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що [PERSON],[INFO], уродженець [INFO], помер 23.08.2016 року, проживаючи на території міста Донецька, що є тимчасово окупованою територією України, де запроваджений особливий порядок місцевого самоврядування, а встановлення даного факту має значення для заявника, то з метою забезпечення реалізації її прав, які підлягають судовому захисту, суд вважає за необхідне встановити факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, про який просить заявник. Відповідно до п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved