Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 12 січня 2013 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис № 05 від 12.01.2013 та повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 09 листопада 2018 року. Спільних неповнолітніх дітей у сторін немає. Позивач вказала також, що спільне життя між сторонами не склалося через різні характери та погляди на життя, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги, спільне господарство між ними не ведеться. У позовній заяві позивачка також зазначила, що подальше проживання у шлюбі із відповідачем і збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить її інтересам. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка не з`явилася, однак, представник позивачки - адвокат Ракущинець А.А. подав заяву про розгляд справи без участі позивача, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток, в тому числі й SMS-повідомлень, та розміщення оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечила, а тому відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд розглянув справу заочно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, суд прийшов до наступних висновків. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 09 листопада 2018 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 12 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 05 від 12.01.2013. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] . Як встановлено в ході розгляду справи, спільних неповнолітніх дітей подружжя немає, подружнє життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя та різні характери, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги. Спільного господарства сторони не ведуть. Згідно зі ст.\~21\~Сімейного кодексу\~України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25\~СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Згідно з ч. 3 ст.\~105\~СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно з якою позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.\~112\~СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Оцінивши належним чином всі встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим, на підставі ст. 105 СК України позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved