Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ Банк Київська Русь про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки видачі зарплати та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що при звільненні її в зв`язку зі скороченням штату працівників їй не була повністю виплачена заробітна плата. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, направивши до суду заяву, в якій ствердив уточнені позовні вимоги та просив суд справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача ПАТ Банк Київська Русь в судове засідання не зявився, хоча про дату час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутність представника позивача за його клопотанням та представника відповідача заочно. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Згідно із ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Відповідно до наказу № 472-К від 12.05.2015 року [PERSON] звільнена з посади касира Золотоніського відділення ПАТ Банк Київська Русь з 12 травня 2015 року в зв`язку із скороченням штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КзпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку відповідно до ст. 44 КзпП України. Пунктом 2 даного наказу правління розрахунків з персоналом департаменту бухгалтерського обліку та звітності ([PERSON]П.) було зобов'язано виплатити [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку за 15 календарних днів за період роботи з 25 лютого 2014 року по 12 травня 2015 року та компенсацію за невикористану додаткову соціальну відпустку жінці, яка працює і має двох дітей віком до 15 років (20 календарних днів за 2014, 2015 роки). Всього нарахування зробити за 35 календарних днів. Як вбачається з розрахункових листів за квітень, травень 2015 року середня заробітна плата (оклад) [PERSON] становить 2900,0 грн., а сума невиплаченої заробітної плати складає 5359,83 грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином суд погоджується з розрахунками позивача щодо розміру середнього заробітку за весь час затримки зарплати та стягує з відповідача ПАТ Банк Київська Русь кошти в сумі 16623,74 грн. за період затримки виплати з 13 травня 2015 року по 29 жовтня 2015 року та невиплачену заробітну плату в сумі 5359,83 грн. Згідно з вимогами ст. 237-1 КзпП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають віднього додаткових зусиль для організації свого життя. Не підлягає доказуванню той факт, що із-за невиплати заробітної плати у повному обсязі [PERSON] зазнала моральних страждань, так як вона і члени її сім`ї були позбавлені частини коштів на життєві потреби, проте суд вважає, що сума моральної шкоди, яку просить відшкодувати позивачка є завищеною і не відповідає спричиненій моральній шкоді, та приходить до висновку про стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди, якої зазнала позивачка, коштів у сумі 1000,0 грн. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: partial