Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

[PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON], за участю третьої особи - Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, в якому просить усунути перешкоди в користуванні квартирою №2 у будинку №4 по вул. Б.Хмельницького м.Тернополя, зобовязати [PERSON] передати ключі від вхідних дверей квартири та встановити порядок користування даною квартирою, виділивши її в користування житлову кімнату площею 13,2 кв.м., [PERSON] виділити в користування житлову кімнату площею 13,7 кв.м., залишивши в їхньому спільному користуванні господарські приміщення: кухню, коридор, вбиральню (туалет) і ванну кімнату. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що позивачці на праві власності належить 1/4 частки квартири [ADDRESS], що належала померлій [PERSON] Квартира має дві окремі ізольовані кімнати, позивач просить виділити їй для проживання кімнату меншої площі відповідно до меншої частки, права та інтереси відповідача порушуватися таким виділом в користування порушуватися не будуть. Проте, відповідач [PERSON] в квартирі не проживає, змінив замки від вхідних дверей, позивач не може вільно зайти в квартиру, на неодноразові звернення про надання ключів не реагує, чим чинить перешкоди співвласнику у вільному користуванні квартирою. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнають та просять відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що встановити порядок користування квартирою у спосіб, який просить [PERSON] не вдається можливим, оскільки співвласники мають різні частки власності, таким порядом користування будуть порушуватися права [PERSON], оскільки вона має у власності 3/4 частки і з розрахунку до площі квартири має право на значну більшу площу користування, ніж кімнатою площею 13,7 кв.м. Стверджують, що кімнати в квартирі не ізольовані, є прохідними, прохід між кімнатами перекритий конструкцією із гіпсокартону, який в будь-який момент можна розібрати. Перешкод у доступу до квартири [PERSON] позивачу не чинить, оскільки він у квартирі не проживає, а лише здійснює її догляд. Ключі від вхідних дверей [PERSON] має, замків не міняв, а тому [PERSON] не довела належними доказам факту вчинення [PERSON] перешкод в користуванні квартирою. [PERSON] заяви Служба у справах неповнолітніх та дітей ТМР при ухвалені рішення просить врахувати інтереси неповнолітньої. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, встановив наступні обставини. У судовому засіданні встановлено, що 25.04.2011р. померла мати позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД № 119232, виданого 25.04.2011 р. відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, а саме квартира [ADDRESS]. [PERSON] заповіту від 30.08.2010 року вказану квартиру [PERSON] заповіла [PERSON], [INFO] - дочці рідного брата позивачки - [PERSON], який виступає законним представником неповнолітньої спадкоємиці. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2012 року по справі №1915/12207/2012 за [PERSON] визнано право власності на 1/4 частки квартири № 2 у будинку № 4, яка знаходиться за адресою: м. Тернопіль вул. Б.Хмельницького, що належала померлій 25.04.2011р. [PERSON]. [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №378280 від 08.02.2013р. [PERSON] є власником 1/4 частки квартири [ADDRESS]. [PERSON] набуте право власності на 3/4 частки у квартирі по вул. Хмельницького,4/2, в м. Тернополі станом на дату розгляду справи не реалізувала, свідоцтва про право на спадщину не отримала, державну реєстрацію право власності не здійснила. Судом встановлено, що не заперечується представником позивача та відповідачем, що позивач [PERSON] проживає в Російській Федерації в м. Москва, періодично приїжджає в м. Тернопіль. Співвідповідач [PERSON] проживає в [INFO]. Співвідповідач [PERSON] проживає в квартирі №3А по вул. Б.Хмельницького,4. В спірній квартирі [ADDRESS] не проживає, лише здійснює її утримання. Із долученого представником відповідача копії Технічного паспорту від 29.04.1994р. на квартиру [ADDRESS], вбачається, що кімнати у квартирі були прохідними. [PERSON] технічного паспорту від 07.08.2015р. кімнати в квартирі є окремими ізольованими, про що наголосив в судовому засідання представник ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації». Технічний паспорт від 07.08.2015р. виготовлявся працівником БТІ за заявою [PERSON] по наслідках огляду квартири по вул. Хмельницького,4/2, яким і було зафіксовано, що кімнати площами 13,7 кв.м. і 13,2 кв.м. не є прохідними. Відповідно до [PERSON] поточних змін, які містяться в інвентарній справі та долучені до матеріалів справи працівником БТІ при огляді квартири зафіксовано, що в квартирі знесені опалювальні грубки, замурований дверний пройом між кімнатами, влаштовано арочний пройом з коридору в кухню. Таким чином, вказаними доказами спростовують твердження відповідачів щодо наявності в квартирі по вул. Хмельницького,4/2, в м. Тернополі прохідних кімнат, а відтак і не можливість з цих підстав визначити порядок користування квартирою у спосіб, вказаний [PERSON], при тому, що [PERSON] просить виділити собі у користування кімнату меншою площею 13,20 кв.м., а співвідповідачу [PERSON] окрему кімнату площею 13,70 кв.м., що в межах існуючої норми. [PERSON] ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, чи інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. У відповідності до статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 383 Кодексу надає власнику житлового будинку, квартири право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. При наведених обставинах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою підлягають до задоволення шляхом виділення в користування [PERSON] житлову кімнату площею 13,2 кв.м., [PERSON] виділити в користування житлову кімнату площею 13,7 кв.м., залишивши в їхньому спільному користуванні господарські приміщення: кухню, коридор, вбиральню, ванну кімнату в квартирі [ADDRESS]. Такий порядок користування квартирою є справедливий, враховуючи розмір часток співвласників, допустимий в межах існуючої санітарної норми житлової площі на одну особу на співвідповідача [PERSON], при тих обставинах, що меншу за розміром кімнату позивач просить виділити собі, і не має собою мету для позивача щодо поліпшення житлових умов. Твердження відповідача про неможливість встановлення визначеного порядку користування квартирою через не співрозмірність часток співвласників, необхідність відповідачу виділити значну більшу площу у користування згідно розміру її частки у власності судом при вирішенні даного спору не приймається. В частині заявлених [PERSON] позовних вимог до [PERSON] щодо не вчинення перешкод в користуванні квартирою №2 по вул. Хмельницького,4, надання ключів від замка вхідних дверей у квартиру суд зазначає наступне. [PERSON] ст.ст. 389, 391 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При зверненні [PERSON] до суду 16.08.2013р. з позовом про усунення перешкод та встановлення порядку користування квартирою в підтвердження вчинення [PERSON] перешкод у вільному доступу до квартири позивач додавала листи від 31.07.2013р. та від 12.08.2013р. від Державного територіально-галузевого обєднання Львівська залізниця «Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд №2», які були адресовані [PERSON] про допуск працівників [PERSON] та БТІ для обстеження житлового приміщення на виконання судового рішення №1915/12207/2012 від 26.10.2012р. для виготовлення за заявою [PERSON] технічного паспорту, [PERSON] від 13.08.2013р. №36 комісії БЖК БУ-2 про неможливість потрапити в квартиру. Також, позивачем в підтвердження її вимог в частині вчинення [PERSON] перешкод до справи додані матеріали виконавчого провадження по виконанні заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду по справі №607/14971/13-ц, яке в подальшому було скасовано. [PERSON] державного виконавця від 05.08.2015р. встановлено, що рішення суду виконано, перешкоди в користуванні квартирою №2 по вул. Б.Хмельницького,4, усунено, встановлено порядок користування квартирою і виділено у користування [PERSON] кімнату площею 13,2 кв.м., [PERSON] передано ключі від вхідних дверей квартири по вул. Хмельницького,4/2. Крім цього, представник позивача до матеріалів справи долучив [PERSON] від 11.01.2016р. №4 та від 12.01.2016р. №3, складені комісією ГЖК про те, що при відкриванні дверей в квартиру [ADDRESS], на нижньому замку вхідних дверей замінено серцевину замка. [PERSON] не може зайти у квартиру. [PERSON] судом оцінюються поряд з іншими доказами, зокрема, із показами свідків [PERSON], [PERSON], а також поясненнями відповідача [PERSON] Із показів [PERSON] вбачається, що він є колишнім чоловіком [PERSON], проживали в [INFO], разом із її батьками і займали кімнату площею 13,7 кв.м. до 1982 року. На момент проживання кімнати були прохідними, потім із кухні з коридору був вибитий прохід до їхньої кімнати, дверний пройом між кімнатами заставлений меблями. В серпні 2015 року при обстежені працівниками БТІ квартири він не був, із слів [PERSON] знає, що працівник БТІ робив фотографії, огляд та обміряв квартиру, пройом між кімнатами перекритий гіспокартоном. [PERSON] приїжджає в м. Тернопіль і під час її останнього перебування приходив з нею до квартири. [PERSON] мала ключі від вхідних дверей, які їй дала ще мати, однак, ключ від нижнього замка не підходив. Коли при виконанні рішення суду [PERSON] і працівники ДВС поміняли вхідні двері, працівники ДВС ключі від дверей надали [PERSON] та [PERSON] Ключ від нижнього замка в серцевину входить, однак не прокручується. [PERSON] стукала в двері, дзвонила до [PERSON], двері ніхто не відкривав, на телефонні дзвінки [PERSON] не відповідач. Зі слів [PERSON] знає, що вона постійно, коли приїжджала в Тернопіль дзвонила до [PERSON], який її в квартиру не впускав. При обстеженні його із [PERSON] квартири, [PERSON] жодного разу не було. Також не було факту, що за наявності в квартирі [PERSON], останній не впускав [PERSON] в квартиру. На клопотання представника позивача та із згоди [PERSON], її було допитано в судовому засіданні в якості свідка. Із показів свідка [PERSON] вбачається, що вона є рідною сестрою [PERSON], стосунки між ними були хороші, поки їхня мати [PERSON] не склала заповіт на всю квартиру дочці [PERSON] [PERSON] За життя мати говорила, що квартира по заповіту перейде дітям [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, проте заповіт був не зрозумілих причин перероблений, в результаті відносини між ними різко погіршилися. [PERSON] в кватиру її не пускає, на виконання судового рішення були задіяні працівники ДВС, за допомогою яких вона потрапила в квартиру, встановили нові двері, ключі від вхідних дверей передала працівникам ДВС для подальшої передачі їх [PERSON] Після цього потрапити в квартиру знову не має можливості, оскільки [PERSON] поміняв серцевину нижнього замка. Коли вона була в квартирі із працівниками БТІ, то останніми було зафіксовано, що кімнати квартири окремі, мають два окремих входи. 05 січня 2016 року приїхала в Тернопіль, проте потрапити в квартиру не змогла, верхній замок відкрила, нижній замок не могла відкрити, ключ проходить, але не прокручується. Постійно дзвонила [PERSON], який був не доступний. Із 05 січня 2016 року намагалася потрапити в квартиру, проте не може відкрити нижній замок. [PERSON], що поки не виділять їй окрему кімнату для проживання, не звільнять кімнату від речей, не поставить замок в кімнату, у квартирі знаходиться не буде, оскільки боїться [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] надав свої пояснення, з яких свідчить, що ще за життя їхньої матері [PERSON] говорила, що не буде мати ніяких претензії по квартирі. Проте, після складеного заповіту в користь його дочки [PERSON] стосунки між ним погіршилися і [PERSON] почала претендувати на частку у квартирі. Він проживав все своє життя разом із матірю в квартирі №2, в якій залишилися його речі. Станом на теперішній час проживає в квартирі №3а по вул. Хмельницького,4, яка не має кухні, а тому він зі згоди своєї дочки [PERSON], якій належить 3/4 частки власності в квартирі здійснює догляд, утримує, тимчасово проживав в квартирі №2. Перешкод в доступу [PERSON] до квартири не вчиняв, замків від дверей не міняв. Коли поставили нові двері йому працівники ДВС передали ключі від вхідних дверей, які їх отримали від [PERSON] При монтажі дверей частково була зрушена їх конструкція, і нижній замок відкривається важко, потрібно трішки підштовхнути двері, що і пояснюється неможливістю [PERSON] відкрити нижній замок в дверях. Кімнати в квартирі є прохідними, пройом заставлений меблями. Зазначає, що коли приходили працівники [PERSON] його в квартирі не було, оскільки часто їздить до своєї сімї в м. Заліщики, про факт навідування працівниками [PERSON] він нічого не знав. [PERSON] інколи телефонувала до нього про намір прийти до квартири, однак його не було в місті, або він перебував на роботі і не має можливості постійно знаходиться в квартирі [ADDRESS], так як проживає в квартирі №3а. Також відзначає, і це підтверджується поясненнями позивача, що не було ні одного разу такого факту, що він знаходився в квартирі №2 і не пустив [PERSON], при тому, що вона визнала про небажання перебувати в квартирі разом з [PERSON] через побоювання. [PERSON] ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Стаття 57 цього Кодексу визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ці дані встановлюються, зокрема також, на підставі пояснень сторін. Таким чином, [PERSON], зареєструвавши набуте нею право власності на квартиру [ADDRESS] має право на вільне користування, володіння житловим приміщенням, а саме виділеною судом кімнатою площею 13,2 кв.м. та приміщеннями загального користування, а згідно ст. 321 ЦК України є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При розгляді справи суд прийшов до висновку, що станом на 03.08.2015р. заочне рішення суду було виконане, [PERSON] усунено перешкоди в користуванні квартирою, працівниками ДВС були передані ключі сторонами від вхідних дверей, позивачем належними і допустимими доказами не підтверджено факту здійснення [PERSON] перешкод у вільному доступі до квартири, сторонами маю одинакові ключі від вхідних дверей. Долучені позивачем матеріали виконавчого провадження стосувалися виконання заочного рішення і не підтверджуються вчинення відповідачем перешкод станом на дату розгляду справи. [PERSON] від 11.01.2016р. від 12.01.2016р. на думку суду не можуть слугувати належними доказами доведення вчинення перешкод відповідачем чи вчинення ним дій по замінені серцевини нижнього замка, дане не встановлено комісією в установленому законом порядку, приймаючи до уваги пояснення [PERSON] щодо порушення конструкції дверей при їх монтажі. Також, до матеріалів справи не долучено будь-яких доказів сповіщення [PERSON] про необхідність зявитися і визначений час для допуску [PERSON] до квартири і при тих обставинах, що [PERSON] проживає в іншій квартири, ніж на усунення перешкод якої звернулася позивач в даному позові. Також, як показами свідка [PERSON], так і показами самої [PERSON] не було підтвердження на думку суду вчинення [PERSON] будь-яких перешкод в доступі позивача до квартири, не підтверджено факту перебування [PERSON] в квартирі при намаганні [PERSON] зайти в квартиру та вчинення з його сторони протиправних дій, визнання [PERSON] тієї обставини, що вона не залишалася в квартирі через побоювання і буде користуватися кімнатою лише після її виділу та встановлення замка у дверях кімнати. Суд вважає, що між сторонами виникли неприязні відносини щодо успадкування спірної квартири, вирішений спір між спадкоємцями з приводу володіння та користування житлом, захищені та відновлені права позивача шляхом виділення їй кімнати в користування як співвласнику квартири. А тому, позовні вимоги в частині усунення [PERSON] перешкод в користуванні квартирою до задоволення не підлягають, так як не підтвердженні матеріалами справи та спростовані відповідачем. Разом з тим, позивачем не підтверджено віднесення витребовуваних ключів до його власності, дані предмети за своєю природою є такими, що фізично знищуються, заявлені вимоги спрямовані на припинення вчинення дій на майбутнє, захист яких судом в такому випадку не здійснюється. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір позивачу відшкодовуються за рахунок відповідача.

Outcome: partial