Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з відповідача [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в сумі 3161 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн. Мотивуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, вони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], на утримання якої за судовим рішенням відповідач зобовязаний до сплати аліментів в розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно, до повноліття дитини. Відповідно до довідки Горішньоплавнівського ВДВС ГТУЮ в Полтавській області заборгованість [PERSON] і сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини станом на 01.10.2017 року становить 10473,22 грн. Провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 13.12.2017 року (а.с.25). Відповідно до п.9\~Перехідних положень ЦПК України\~(в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В порядку ст.178 ЦПК України 06.03.2018 року відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.45-47), в якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що висновок щодо наявності у відповідача заборгованості по аліментах зроблено позивачем на підставі недостовірної довідки державної виконавчої служби. Як наслідок приєднаний до позову розрахунок неустойки не може бути прийнятим судом до уваги. 23 березня 2018 року позивач надала відповідь на відзив, в якій наполягала на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на приєднані до позову докази. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник прохали відмовити у задоволенні позову з підстав, викладений у відзиві на позов. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], будучі належно повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засіданні не прибули, направивши заяви про розгляд справи у їх відсутність. На задоволенні позову наполягали з підстав, викладених у позовній заяві. Розглянувши справу у межах заявлений вимог, суд звертає увагу на те, що спірні правовідносини регулюються нормами сімейного законодавства. Так, відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Встановивши фактичні обставини справи, зясувавши позиції сторін та дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено наступне. Сторони проживали однією сімєю та мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження дитини (а.с.21). Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 травня 2015 року задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від всіх видів заробітку, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів на одну дитину, щомісячно, починаючи з 14.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-15). Згідно довідки-розрахунку від 09.10.2017 року наданою Горішньоплавнівським ВДВС ГТУЮ в Полтавській області заборгованість [PERSON] і сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини станом на 01.10.2017 року становить 10473,22 грн. (а.с.16). Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем [PERSON] разом з відзивом на позовну заяву надано довідку - розрахунок від 26.02.2018 року видану Горішньоплавнівським відділом ДВС ГТУЮ в Полтавській області, відповідно до якої, станом на 01.03.2018 року у [PERSON] відсутня (а.с.46). Отримавши зазначений доказ та відзив на позовну заяву, позивач та його представник доводів на обґрунтування позовних вимог із урахування наданий відповідачем доказів у відповіді на відзив не навели, обставин, якими спростовуються доводи відповідача не зазначили, не надали суду розрахунку розміру неустойки із урахуванням оновлених відомостей щодо сплати аліментів відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовується позову, тому у задоволенні вимог [PERSON] про стягнення 3161,07 грн. неустойки необхідно відмовити, рівно як і 10000 грн. витрат на правову допомогу, як це передбачено ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed