Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом, зазначивши, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , яка за життя заповіла їй житловий будинок та прибудинкову земельну ділянку, що знаходиться по [ADDRESS] . Крім того, за життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 5,84 га, згідно сертифікату серії [NUMBER] виданого Ріпкинською РДА 25.07.1996 року на підставі рішення № 209 від 10.06.1996 року, яке заповітом не охоплено. \~ \~ \~ \~Позивач прийняла спадщину після матері, фактично вступивши в управління спадковим майном, що підтверджується рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.02.2018 року. Позивач успадкувала житловий будинок в [ADDRESS] . Рідна сестра позивача - [PERSON] , не проживала разом із матір`ю на час відкриття спадщини, а звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вказала, що являється єдиною спадкоємицею після померлої, та 15.09.2017 року отримала свідоцтво про право на земельну ділянку (пай). \~ \~ \~ \~Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.02.2018 року у справі №743/1709/17 було встановлено факт прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті матері та встановлено місце відкриття спадщини - [ADDRESS] , оскільки на той час позивач доглядала спадкодавця за місцем свого постійного проживання. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07.09.2018 року по справі №743/688/18 було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.09.2017 року, зареєстроване за № 828 та видане [PERSON] , [INFO] , ( [ADDRESS] ) як спадкоємиці майна [PERSON] , померлої [INFO] , відносно права на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП імені Примакова, яке знаходиться в с.Павлівка Ріпкинського району Чернігівської області, розміром 5,84 га, в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належить спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . Разом з цим, постановою приватного нотаріуса Ріпкинського районного нотаріального округу Чернігівської області Моклигіної Олени Сергіївни № 4/02-31 від 16.01.2019 року, незважаючи на судові рішення від 13.02.2018 року по справі №743/1709/17, та від 07.09.2018 року по справі №743/688/18, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкування земельної частки з тих підстав, що спадщина відкрилася в період дії ЦК УРСР в редакції 1963 року, отже сестра позивача [PERSON] має право на спадкування Ѕ частки земельного паю. Таким чином, позивач посилаючись на ст.50 Закону України «Про нотаріат», просить: 1) скасувати постанову приватного нотаріуса Ріпкинського районного нотаріального округу Чернігівської області Моклигіної О.С. № 4/02-31 від 16.01.2019 року про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом; 2) зобов`язати приватного нотаріуса видати [PERSON] , як спадкоємиці майна померлої [INFO] [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 5,84 га, в умовних кадастрових гектарах, серії [NUMBER] виданого Ріпкинською РДА Чернігівської області 25.07.1996 року, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 30.07.1996 року за №15; 3) стягнути з відповідача понесені судові витрати. На стадії підготовчого судового засідання до участі у справі в якості третьої особи, котра не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, було залучено [PERSON] . \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги [PERSON] , посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, додатково пояснивши, що приватний нотаріус фактично не перевірила документи, які були подані від імені [PERSON] про прийняття спадщини, не встановила коло всіх спадкоємців та безпідставно видала вказаній особі правовстановлюючий документ. Крім того, відповідачем було проігноровано судове рішення яким встановлено незаконність видачі попереднього свідоцтва про право на спадщину та з надуманих підстав, всупереч вимогам діючого законодавства, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на земельну часту (пай) в цілому, оскільки всі наявні документи підтверджують той факт, що [PERSON] особисто не подавала заяви про прийняття спадщини і не мала наміру цього робити, а довіреність від її імені отримала стороння особа, за відсутності самого довірителя. Крім того, приватний нотаріус не закликала до спадкування [PERSON] що являється додатковим доказом неправомірних дій [PERSON] \~ \~ \~ \~Відповідач в судові засідання не з`являлася, надіславши відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи за її відсутності, в яких вона заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що [PERSON] має право на спадкування Ѕ земельної частки, у зв`язку з чим винесена нотаріусом постанова є законною і обґрунтованою. \~ \~ \~ \~Третя особа [PERSON] в судові засідання не з`являлась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Від неї не надходило клопотань про відкладення судового розгляду або про розгляд справи за її відсутності. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Порядок правового регулювання діяльності органів та посадових осіб нотаріату в Україні визначено Законом України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року. Частиною 1 ст.1 Законом України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст.1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта. Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року, можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій. Закон України «Про нотаріат» поділяє об`єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи: нотаріальні дії; відмова у вчиненні нотаріальних дій; нотаріальні акти. Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч.3 ст.49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні. Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, визначено ст.49 Закону України «Про нотаріат» і він не є вичерпним. За наявності умов, передбачених ст.49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. У відповідності до ч.2 ст.50 Закону України «Про нотаріат», право на оскарження нотаріальної дії чи акта або відмови у її вчиненні, має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з п.п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України № 296/5 від 22.02.2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Пунктом 4.14. Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину визначено, що нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно ст.68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Таким чином, підставами для визнання нотаріальної дії незаконною є невідповідність здійснення такої дії чинному законодавству та порушення процедури здійснення нотаріальної дії. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що постановою приватного нотаріуса № 4/02-31 від 16.01.2019 року відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. З матеріалів спадкової справи № 152/2017 щодо майна померлої [INFO] року [PERSON] вбачається, що 15.09.2017 року [PERSON] , від імені [PERSON] та в інтересах останньої, звернулась до приватного нотаріуса Ріпкинського районного нотаріального округу Моклигіної О.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, зазначивши, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею померлої і прийняла спадщину, до складу спадщини входить право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП ім.Примакова. Також у матеріалах спадкової справи міститься заява [PERSON] з аналогічним змістом, яка подана 04.09.2017 року до Павлівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, та зареєстрована в реєстрі за № 21. З інформації Першої Чернігівської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Чернігівській області від 08.06.2017 року, вбачається, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] згідно даних Алфавітної книги обліку спадкових справ 1999-2004 роки не заводилась. Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 15.09.2017 року, інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти та спадкові договори після померлої [INFO] [PERSON] відсутні. З довідки Павлівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 01.11.2016 вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.09.2017 року, відповідно до якого нотаріус посвідчила, що на підставі ст.529 ЦК УРСР (1963 року) та п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ спадкоємцем майна [PERSON] , є її дочка [PERSON] , на яку видане це свідоцтво складається з права на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП імені Примакова, яке знаходиться в селі Павлівка Ріпкинського району Чернігівської області, розміром 5,84 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належить спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Ріпкинською РДА Чернігівської області 25.07.1996 року. Судовим рішенням у справі №743/688/18 встановлено, що 17.10.2017 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Запорожець О.О. із заявою, в якій повідомила, що вона є спадкоємицею за заповітом, посвідченим Кезівською сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області від 19.09.1995 року по реєстру №44 та за законом приймає спадщину, що залишилася після померлої матері [PERSON] , яка була зареєстрована в с [ADDRESS] Шумани Ріпкинського району Чернігівської області та проживала разом із заявницею по день смерті в [ADDRESS] . Вказана заява зареєстрована в реєстрі за №1136. З дублікату заповіту від 19.09.2017 року, виданого секретарем Павлівської сільської ради вбачається, що 19.09.1995 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла своїй дочці [PERSON] належний їй на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями, що в [ADDRESS] . Заповіт посвідчений секретарем виконкому Кезівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 19.09.1995 року [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 44. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.02.2018 року у справі № 743/1709/17, встановлено факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON] та встановлено місце відкриття спадщини - [ADDRESS] . В матеріалах\~справи №\~743/1709/17\~наявний відзив\~ [PERSON] \~на позовну\~заяву [PERSON] ,\~в якому\~ [PERSON] зазначила, що в 2005 році [PERSON] передала їй на зберігання оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , однак влітку 2017 року представник Чернігівської індустріальної молочної компанії ввела [PERSON] в оману, забравши оригінал сертифіката та паспорт останньої. При цьому у відзиві [PERSON] вказувала, що вона не оформляла спадщини після смерті своєї матері - [PERSON] і не мала такого наміру. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона займає посаду провідного юрисконсульта ТОВ «Чернігівська індустріальна молочна компанія» з 2016 року і до її посадових обов`язків входить оформлення документів для фізичних осіб стосовно права на земельні частки (паї), з послідуючою передачею їх в оренду ЧІМК. [PERSON] не знайома з [PERSON] , ніколи з нею особисто не спілкувалася та не була присутньою під час оформлення довіреності від імені [PERSON] на своє ім`я щодо представництва інтересів, в тому числі в органах нотаріату. Водночас [PERSON] , за місцем своєї роботи, отримувала від менеджера [PERSON] пакет документів, які стосувалися права спадкування [PERSON] земельної частки в КСП ім.Примакова після померлої матері. Серед цих документів була довіреність посвідчена сільською радою, однак за відсутності [PERSON] , а також сертифікат на право на земельну частку. Вказаний пакет документів [PERSON] надала приватному нотаріусу Моклигіній О.С., підписавши в інтересах [PERSON] заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, в якій було вказано про відсутність інших спадкоємців. Послуги нотаріуса були оплачені ТОВ «ЧІМК», а свідок отримала правовстановлюючий документ, який передала на роботі за належністю, ймовірно юристу [PERSON] , з метою укладення договору оренди земельної ділянки. [PERSON] не пам`ятає, чи з`ясовувала у неї нотаріус про наявність інших спадкоємців окрім [PERSON] , а також про походження сертифіката про право на земельну частку. [PERSON] не відомо, чи укладався з [PERSON] договір оренди земельної ділянки та чи отримувала остання орендну плату за договором. Водночас, [PERSON] достовірно відомо, що перед тим, як працівники ТОВ «ЧІМК» отримують від громадян документи з метою оформлення спадщини та подальшої передачі землі в оренду, з такими особами попередньо укладаються договори, за якими у потенційних власників землі виникають фінансові зобов`язання перед вказаною юридичною особою. Приватний нотаріус [PERSON] неодноразово видавала правовстановлюючі документи на землю в інтересах [PERSON] . Таким чином, в судовому засіданні отримано додаткові відомості про те, що приватний нотаріус не закликала [PERSON] до спадкоємства, отже у неї не було жодних підстав для відмови у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину. Заочним рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07.09.2018 року по справі №743/688/18, яке вступило в законну силу, було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.09.2017 року, зареєстроване за № 828 та видане [PERSON] , [INFO] , як спадкоємиці майна [PERSON] відносно права на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП імені Примакова, розміром 5,84 га в умовних кадастрових гектарах, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Ріпкинською РДА Чернігівської області 25.07.1996, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 30.07.1996 року за № 15. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем необхідно покласти на відповідача, в тому числі витрати понесені на оплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Розмір понесених [PERSON] . витрат за надання правничої допомоги підтверджується договором № 10 від 11.03.2019 року; квитанцією від 11.03.2019 року про сплату 2000 грн. гонорару, квитанцією від 28.01.2019 року про сплату 1500 грн. гонорару.

Outcome: approved