Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПП «Агрофірма «Іззія» про розірвання договору оренди землі, мотивуючи свої вимоги тим, що вона на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку є власником земельної ділянки, що розташована на території Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, площею 2,5850 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 30.04.2004 року між нею, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,5850 га, яка знаходиться на території Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Взяті на себе зобовязання щодо сплати орендної плати відповідач не виконує. За період з 2010 року по 2015 рік орендодавцю орендна плата не виплачена. У звязку із систематичною несплатою відповідачем орендної плати, що є істотним порушенням договору, просила розірвати договір оренди землі. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечив (а.с.60). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Представник відповідача ПП «Агрофірма «Іззія» в судове засідання з розгляду справи по суті не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, судовою повіткою (а.с.21,59). Причини неявки суд не повідомлено, клопотання про відкладення розгляду справи не надано. Позов не оспорено, заяви про розгляд справи у його відсутності не надано. Суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 76, 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечив щодо такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки, що розташована на території Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.6). 30.04.2004 року між позивачем [PERSON] з одного боку та Приватним підприємством «Агрофірма «Іззія» з другого боку укладено договір оренди земельної ділянки, площею 2,5850 га, строком дії 20 років,\~ який зареєстровано 10.05.2007 року у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» за №040780600188 (а.с.7-9). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України щодо загальних положень про договір, Земельного кодексу України, а також Законом України «Про оренду землі». Відповідно \~до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеними, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до статей\~1,\~13-14,\~18 Закону України «Про оренду землі»\~оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Спір між сторонами виник з приводу порушення істотних умов договору, зокрема щодо систематичної несплати орендарем орендної плати, зокрема, за період з 2010 року по 2015 рік. Відповідно до\~частин першої та другої статті 792 ЦК України\~за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Умовами договору оренди земельної ділянки від 30.04.2004 року, а саме пунктами 9 та 11 передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, послугами, натуроплатою, перші два роки 1 %, що складає 327,39 грн., далі не менше 1,5 % від вартості паю, що складає 491,08 грн. Орендна плата вноситься у строк до 15 листопада поточного року і не пізніше. Відповідно до п. 27 вказаного договору оренди землі, одним із обовязків орендаря є своєчасне внесення орендної плати. Згідно п. 34\~ договору його дія припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін \~внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором. Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На \~вимогу однієї із \~сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Згідно із\~ст.32 Закону\~України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями\~24\~і\~25\~цього\~Закону\~та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~Земельним кодексом України\~та іншими законами України. Відповідно до частини першої\~статті 24 вказаного вище Закону орендодавець, зокрема, має право\~ вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання \~договору допускається лише за згодою сторін, якщо \~інше не \~встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін \~у разі \~істотного порушення\~договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок \~завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до п. «д» ст. 141 Земельного кодексу України однією з підстав для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.\~ Згідно\~ ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що згідно вимог Закону України «Про оренду землі» та умов спірного договору оренди землі на відповідача, як орендаря покладається обовязок своєчасно вносити орендну плату на користь позивача - орендодавця, тягар доказування цих обставин, а саме виконання обовязку щодо сплати орендної плати, покладається на відповідача. Останній, будучи обізнаним з вимогами позивача, його доводи не спростував, доказів виконання свого обовязку перед орендодавцем не надав. Таким чином, як встановлено в судовому засіданні, відповідач починаючи з часу укладення договору оренди земельної ділянки з позивачем, у строки, обумовлені цим договором до 15 листопада поточного року, щороку, впродовж 2010 2015 років не вносив орендну плату на користь позивача орендаря, що свідчить про систематичність її несплати, а тому суд приходить до висновку про можливість розірвати такий договір оренди на вимогу сторони у звязку з істотним порушенням його умов. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені (а.с.1) судові витрати в сумі судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved