Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог вказує, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02.04.2004 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, між сторонами часто виникають конфлікти, відповідач зловживає спиртними напоями, після чого стає агресивним, не дбає про матеріальне утримання сім`ї позивач просить суд розірвати шлюб, надалі іменувати її прізвищем « [PERSON] ». Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві, зазначила, що не веде із відповідачем спільного господарства протягом 3 років, просила шлюб розірвати, надалі іменувати її прізвищем « [PERSON] », не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданого 02 квітня 2004 року, сторони по справі зареєстрували шлюб 02 квітня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 236. Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторони по справі на даний час разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Причиною припинення шлюбних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved