Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі по 1500 гривень на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття з проведенням індексації відповідно до закону; стягнення аліментів в зміненому розмірі розпочати з дня набрання рішенням по даній справі законної сили; припинити стягнення аліментів по виконавчому листу, виданому Городенківським районним судом Івано-Франківської області 06.06.2017 року на виконання рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 06.06.2017 року по справі № 342/383/17 (провадження №2/342/359/2017) з моменту набрання рішенням по даній справі законної сили. В позовній заяві позивачка зазначила, що шлюб між нею та відповідачем зареєстрований виконавчим комітетом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 02.06.2008 р. За час шлюбу в сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час є неповнолітніми та проживають разом з позивачкою в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, перебувають на її утриманні та вихованні. 06.06.2017 р. рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Городенківського районного суду від 06.06.2017 р. присуджено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнення аліментів розпочато з 19.04.2017 р. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менший, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На момент звернення до суду з позовом між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем обов'язку щодо утримання неповнолітніх дітей. Позивачка зазначає, що відповідач аліментів не платить нікому. 13.09.2018 року та 26.09.2018 року позивачка подала до суду заяви про збільшення позовних вимог, в яких просила постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з проведенням індексації відповідно до закону; стягнення аліментів в зміненому розмірі розпочати з дня набрання рішенням по даній справі законної сили; припинити стягнення аліментів по виконавчому листу, виданому Городенківським районним судом Івано-Франківської області 06.06.2017 року на виконання рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 06.06.2017 року по справі № 342/383/17 (провадження №2/342/359/2017) з моменту набрання рішенням по даній справі законної сили. В даних заявах позивачка зазначила, що на момент звернення до суду розмір заробітної плати відповідача становив трохи більше 6000 гривень. За серпень 2018 року згідно рішення Городенківського районного суду від 06.06.2017 року з відповідача було стягнено на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей в розмірі 4300 грн. Це свідчить про те, що розмір заробітної плати відповідача значно зріс, так як він офіційно працевлаштований в торговому центрі «Епіцентр» в м. Чернівці, а тому поданий позивачкою первісний позов про стягнення із відповідача аліментів в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття з проведенням індексації відповідно до закону буде суперечити інтересам дітей, так як сума стягнених коштів буде значно меншою ніж 1/3 заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилася. До суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач 14.09.2018 року подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає. В судове засідання 20.11.2018 року відповідач не з'явився із невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки). Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 06 червня 2017 року по справі № 342/382/17 (провадження № 2/342/358/2017), яке набрало законної сили 04 липня 2017 р., розірвано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 02.06.2008 року в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4; дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], залишено на проживанні з матір'ю [PERSON]. Те, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], стверджується копіями свідоцтв про народження, відповідно: серії [NUMBER], виданого 18 травня 2010 року виконкомом Киселівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис № 17 від 18 травня 2010 р., серії [NUMBER], виданого 24 вересня 2014 року виконавчим комітетом Киселівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис № 33 від 24 вересня 2014 р. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Відповідно до ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 06 червня 2017 року по справі № 342/383/17 (провадження № 2/342/359/2017), яке набрало законної сили 04 липня 2017 р., вирішено стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; стягнення аліментів присуджено з 19.04.2017 р. та до досягнення дітьми повноліття. На виконання згаданого рішення Городенківським районним судом Івано-Франківської області 06.06.2017 р. позивачці видано виконавчий лист. Копіями довідок № 7605 від 06.10.2017 року, № 8120 від 20.10.2017 року та № 5385 від 25.04.2018 року, виданих Кіцманським районним відділом Державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області стверджено, що позивачка [PERSON] отримувала аліменти від відповідача [PERSON] з квітня 2017 року по березень 2018 року, згідно з виконавчим листом № 342/383/17 від 06.06.2017 року, виданим Городенківським районним судом. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII внесено зміни до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із змінами, внесеними до частини 2 ст.182 Сімейного кодексу України Законом України № 2475-VIII від 03.07.2018 р., розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів не відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, тому є підстави для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів. Вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1 /3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з проведенням індексації відповідно до закону не можуть бути задоволені, так як індексації відповідно до ст. 184 СК України підлягає розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачкою підстави позовних вимог, обставини, визначені ст.182, 183, 192 СК України, приймаючи до уваги відсутність даних про те, що відповідач має інших утриманців, відсутність доказів про розмір отримуваного відповідачем доходу (заробітку), суд приходить до висновку, що збільшені позовні вимоги слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти в зміненому розмірі в користь позивачки в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», який визначає, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, стягнення аліментів в зміненому розмірі слід проводити з дня набрання чинності рішенням суду в даній цивільній справі і проводити до досягнення дітьми повноліття. Виконавчий лист, виданий Городенківським районним судом Івано-Франківської області 06.06.2017 року по справі № 342/383/17 (провадження № 2/342/359/2017) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, після набрання законної сили даним судовим рішенням слід визнати таким, що не підлягає виконанню, якщо відсутня заборгованість зі сплати аліментів за цим виконавчим листом. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-183, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial