Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та оформлення необхідних документів для виїзду за кордон. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Згідно рішення суду від 05.08.2011 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу з [PERSON] має дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. 19.12.2013 року вона вдруге вийшла заміж за отримала прізвище [PERSON]. В травні минулого року її колишній чоловік [PERSON] давав свою згоду, засвідчену нотаріусом, на виїзд дитини до Російської Федерації з метою відпочинку. Термін дії згоди закінчився в травні 2015 року. Місце перебування батька дитини не відоме, з дитиною він не спілкується. У зв'язку з відсутністю на теперішній час письмової згоди відповідача на вивіз дитини за кордон, вона просить суд надати дозвіл на тимчасові виїзди за кордон її доньки [PERSON], [INFO] в її супроводі без згоди її батька строком на один рік та оформлення необхідних документів для виїзду за кордон. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, повідомила суд шляхом телефонограми про підтримання свого позову та розгляду справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Представник Василівської сільської ради Житомирського району Житомирської області в особі сільського голови, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про не можливість прибути до судового засідання та одночасно повідомив, що сім'я [PERSON] на території сільської ради з 01 вересня 2016 року фактично не проживає. Враховуючи, що позивач не висловила думку щодо винесення судом заочного рішення, а відповідач не заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в загальному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією свідоцтва про народження, виданого виконкомом Ребриківської сільської ради Антрацитівського району Луганської області 29 травня 2014 року, [PERSON] народилась [INFO], батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно рішення Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 05 серпня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Згідно з копією свідоцтва про шлюб, виданого 19 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції у Луганській області, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] з присвоєнням прізвища дружині [PERSON]. Із копії заяви [PERSON] до нотаріальних органів вбачається, що [PERSON] не заперечує проти тимчасової поїздки його неповнолітньої доньки до Російської Федерації у супроводі матері на період з 30 травня 2014 року по 30 травня 2015 року. Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків. Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Особисте немайнове право на свободу пересування фізичної особи закріплене статтею 313 ЦК України. Згідно частини третьої даної статті фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно до ст. 25, 33 Конституції України, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами. Кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] у 2014 році надавав згоду на виїзд дитини за кордон у супроводі матері, але строк сплинув, і відповідачем не надано жодного доказу неможливості виїзду дітей за кордон у теперішній час. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Суд приймаючи рішення, повинен бути впевненим в тому, що зазначена подорож за кордон, не завдасть шкоди дитині, її інтересам і не буде порушувати права батька на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні. Окрім того, з позовної заяви вбачається, що позивачка просить суд надати дозвіл на виготовлення проїзного документа для неповнолітньої дитини. Згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» - оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). З відсутності згоди одного із батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання. Проїзний документ на дитину оформляється на термін три роки або до досягнення нею 18-річного віку. П.п. 18,19 Правил оформлення паспорту встановлюють, що у разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ. Оформлення проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Тобто в даному випадку, суд має право надати лише дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі території України, на підставі якого уповноважений орган, а в даному випадку це орган внутрішніх справ за місцем проживання, видає проїзний документ дитини. З вищезазначених норм вбачається, що у судовому порядку вирішується саме надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, тому позовні вимоги щодо надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду малолітньої дитини за межі України, не ґрунтуються на законі. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або на підставі рішення суду при відсутності згоди одного з батьків. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, яка має конституційне право на освіту, здоровий образ життя та право вільно залишати територію України, а відсутність письмової згоди батька позбавляє її цих прав, суд вважає, що виїзд неповнолітньої дитин за кордон України буде здійснений в її інтересах, буде сприяти її всебічному розвитку і не буде суперечити діючому законодавству. При цьому суд зазначає, що відповідно до чинного законодавства України надання дозволу на виїзд з України неповнолітньому громадянину України за рішенням суду надається до досягнення дитиною 16-річного віку. Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши в сукупності надані докази, а також беручи до уваги те, що згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Сторони та інші особи, які брали участь у справі, мали рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості На підставі викладеного, Закону України «Про охорону дитинства», Конституції України, ст. 155 СК України,

Outcome: partial