Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та до Віньковецької державної нотаріальної контори. Позивач просить визнати частково недійсними два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданих державним нотаріусом 16 серпня 2007 року [PERSON], визнати за нею право власності на половину спадкового майна обов'язкової частки у спадщині після смерті діда - [PERSON]: - житловий будинок [ADDRESS]; - на земельну ділянку для обслуговування цього будинку і господарських будівель; - земельну частку (пай) сільськогосподарського підприємства «Колос»; - майновий пай сільськогосподарського підприємства «Колос»; - банківські вклади у відділеннях «Ощадбанку». Повідомляє, що вона являється інвалідом дитинства, їй встановлена 2 група інвалідності. В 2004, 2005 роках померли її батьки [PERSON] та [PERSON], а в 2006 році помер дід - [PERSON]. Вона, як онучка, має право спадкувати на підставі ст. 1241 ЦК України обов'язкову частку у спадщині, яка належала б за законом її батькові. Вона зареєстрована у бабусі в [ADDRESS], а фактично проживає і на час смерті бабусі проживала у тьоті в с. Нетечинці Віньковецького району. Після смерті бабусі позивачка була обмежена в інформації. Нотаріус та сільська рада не надали їй відомостей про те, що у спадщину вступила інша особа, [PERSON], як спадкоємець за заповітом. Про те, що в 2007 році [PERSON] оформив свої права на майно діда, вона дізналась 18.12.2013 року. У спадковій справі в 2007 році [PERSON] неправдиво зазначив у заяві на ім'я нотаріуса, що спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України, не має, а сільська рада, надаючи довідку нотаріусу, замовчала про інших членів сім'ї після смерті діда, а саме про бабу [PERSON] та онуку [PERSON] До спадкової маси входить: будинок [ADDRESS], земельна ділянка для його обслуговування, земельний та майновий паї в колишньому КСП «Колос» та грошові заощадження в Ощадбанку. На вказане майно нотаріусом видано два свідоцтва [PERSON]. [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства, являється єдиним спадкоємцем за законом за правом представлення відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, тому має право на половину зазначеної спадкової маси. Сторони в судове засідання не з'явились, були належно повідомлені про час та місце розгляду справи. Справа розглядалась в їх відсутності. В судовому засіданні представник позивачки за дорученням підтримала заявлені вимоги із зазначених у позові підстав, просить їх задовольнити. Представник відповідача вимоги позивачки не визнала. Повідомила, що відповідачка не має права на спірне майно на підставі ст. 1241 ЦК України як особа, яка не втупила у спадкові права в означені законом строки, після смерті в 2006 році діда [PERSON]. Вона з тіткою проживала в іншому селі, не обходила діда, а навпаки відмовлялась від догляду баби та діда. Вона не має права на спадщину, оскільки за законом особи мають такі права, а в даному випадку є волевиявлення спадкоємця - заповіт. Також нею не доведено факт родинних відносин з дідом. Окрім цього, є довідка сільської ради, в якій зазначено, що з 2005 року і до цього часу [PERSON] не проживала з дідом в будинку №7. Заслухавши позицію представників сторін, свідків, дослідивши письмові докази, слід вважати позов таким, що не підлягає задоволенню. Встановлено судом і сторонами не оспорюється, що позивачка є інвалідом 2 групи з дитинства. В 2013 році в с. Гоголі померла [PERSON] - її бабуся та помер в 2006 році в цьому ж селі [PERSON] її дід по лінії батька. ЇЇ батьки - [PERSON] та [PERSON] також померли в цьому ж селі відповідно в 2004 та в 2005 роках. Позивачка після смерті матері в 2004 році перейшла в 2005 році жити до тітки [PERSON] в село Нетечинці, з якою спільно нетривалий час проживав в цьому селі [PERSON] - її батько після смерті матері. Потім вона виїжджала в м. Херсон тимчасово, але з реєстрації по [ADDRESS], не знімалась і знову повернулась до тітки в с. Нетечинці, в якому з 2005 року постійно проживає без реєстрації з тіткою [PERSON]. Іноді відвідувала бабу в с. Гоголі до її смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що з 2005 року позивачка в спірному будинку №7 не проживала, свідок зі сторони позивача [PERSON] повідомила, що вона лише навідувалась і ночувала у баби і діда. [PERSON] є інвалідом 2 групи, але вона не визнана недієздатною чи обмеженою у дієздатності. Тому автоматично згідно Закону (ст. 1270 ЦК України ч.3) вона не вступила у спадкові права у шестимісячний строк, оговорений ст. 1270 ЦК України. Вона також не ставила і на час розгляду справи не ставить питання про визначення їй судом додаткового строку для прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Тобто, на час розгляду справи вона пропустила шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті діда. Ні в 2006 році, ні зараз вона таку заяву не подала. Відповідно до п. 19 Постанови ПВС України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Тому [PERSON] вважається такою, що не прийняла спадщину, оскільки не проживала з дідом на час його смерті, не подала заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору після його смерті та не звернулась з вимогою до суду в порядку ст. 1772 ЦК України про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті діда. Окрім цього, вона не відноситься до осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, адже ст 1241 ЦК України надає таке право тільки неповнолітнім, повнолітнім непрацездатним дітям спадкоємця, непрацездатній вдові (вдівцю) та непрацездатним батькам спадкодавця. Онуки до цієї категорії не входять, про що зазначає п.19 Постанови Пленуму № 7, а саме: «Перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Катерогія «непрацездатні онуки» в цій статті відсутня. Стаття 1266 ЦК України передбачає спадкування тільки за ЗАКОНОМ і не оговорює спадкування за ЗАПОВІТОМ. Тільки за ЗАКОНОМ онуки мають право на частку, яка належала б їхньому батькові, в даному випадку батькові позивачки - [PERSON], померлому в 2005 році. З аналізу правових норм та досліджених доказів відсутні підстави для задоволення позову [PERSON], тому і відсутні підстави для скасування двох свідоцтв, виданих на ім'я [PERSON] Віньковецькою державною нотаріальною конторою в 2007 році. Відповідно до ст. 88 ч.4 ЦПК України, судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed