Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В позові вказувала, що 18.07.2005 року з відповідачем зареєструвала шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №31. Посилалася на те, що за час спільного проживання, через несумісність характерів, різницю у поглядах на життя та часті виникнення конфліктних ситуацій сім'я не склалася. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти суть проблем, які виникають у сім'ї, не бажає підтримувати нормальну атмосферу, піклуватись про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Зазначала, що вказана поведінка відповідача виключає можливість спільного проживання з ним, а тому вона вважає подальше спільне життя, примирення і збереження сім'ї неможливим. У даний час їх шлюбні стосунки, у тому числі ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у них виникла неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що за таких умов збереження шлюбу є недоречним, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним. Від подання спільної заяви про розірвання шлюбу відповідач ухиляється. За усною домовленістю з відповідачем ними обрано для розгляду даної заяви Вижницький районний суд Чернівецької області. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 18.07.2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №31. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, від її представника [PERSON] в суд надійшла письмова заява про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві дав згоду на розлучення (розірвання шлюбу) з [PERSON] згідно з пред'явленою цивільною позовною заявою, до якої зауважень не має. Просив розглянути справу без його участі у судовому засіданні. Не бачить шансів дійти згоди між сторонами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.07.2005 року між сторонами зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №31, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] від 18.07.2014 року, в шлюбі дітей немає. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, на примирення не згідні, а отже ї їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] надалі іменуватись шлюбним прізвищем [PERSON]. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved