Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 червня 2013 року помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Довбуша, 12 в м. Ківерці Волинської області, який був побудований за час перебування її у шлюбі із спадкодавцем [PERSON], а тому належить їм на праві спільної сумісної власності. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка [PERSON], іншим спадкоємцем першої черги після смерті останнього є їхній син відповідач по справі [PERSON], який прийняв спадщину шляхом проживання разом з спадкодавцем до дня його смерть. На даний час позивач вирішила оформити право на спадщину належним чином, однак нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Ківерці вул. Довбуша, 12 Волинської області, як частку спільної сумісної власності подружжя, та на 1/4 його частки в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 07.06.2013 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, згідно поданої заяви просить проводити слухання у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просить проводити розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 червня 2013 року помер [PERSON], що стверджується відповідним свідоцтвом серії 1-ЕГ № 143941 від 07.06.2013 року (а.с. 5), який перебував у зареєстрованому шлюбі із позивачем по справі [PERSON] з 03 вересня 1967 року, відповідно до свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ № 154776 від 24.11.1967 року (а.с. 10). Із представлених документів, зокрема свідоцтва про право власності серія АБ №21974 від 11.03.2002 року, технічного паспорта на обєкт нерухомого майна (а.с. 6-9) вбачається, що житловий будинок у м. Ківерці по вул. Довбуша, 12 Волинської області належить [PERSON], був збудований за час перебування його у шлюбі з позивачем і являється спільною сумісною власністю подружжя. Згідно ст. 22 ч. 1 Кодексу про шлюб та сімю України та ст. 368 ЦК України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів справи вбачається, що позивач є дружиною померлого, а відповідач сином, тому відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України відносяться до першої черги спадкоємців за законом. Позивач звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на імя померлого (а.с. 12). Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у м. Ківерці по вул. Довбуша, 12 Волинської області, як частку спільної сумісної власності подружжя, та на 1/4 його частки в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 07 червня 2013 року.

Outcome: approved