Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку та будь-якого іншого доходу кожного місяця, але не менше 50% відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи із дня пред`явлення цього позову та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають двох дітей, які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідач фінансово не допомагає, від виховання самоусунувся. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив про виїзд [PERSON] до Росії, з лютого 2020 перераховує позивачу 2500 грн, а відтак позивач вводить суд оману вказуючи про наявність заборгованості по сплаті аліментів. Відповідач втратив роботу, не має постійного заробітку та не може сплачувати аліменти у розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку, має цивільну дружину, яка знаходиться на його утриманні, свого житла не має, мешкає в найманій квартирі. Відповідач позов визнає частково та просить стягнути з нього аліменти твердій грошовій сумі у розмірі по 1250 грн на кожну дитину. Учасники процесу у судове засідання не з`явились, надали заяви про слухання справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. У відповідності до ст.ст. 12,13 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.180\~та ч.3 ст.181 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до вимог ч.1 та ч.2\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ратифікованої\~Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991\~Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1,2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно\~ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», установлено у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком \~6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не приймає посилання відповідача про знаходження на його утриманні цивільної дружини, відсутність житла та мешкання у найманій квартирі, оскільки відповідні докази суду не надані. Щодо наданих квитанцій суд зазначає, що надання дітям матеріальної допомоги у добровільному порядку є право батька та не звільняє останнього від обов`язку утримувати дитину, крім того в графі призначення платежу значиться «переказ коштів», а відтак достеменно не встановлено на які потреби перераховувались кошти. У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що позивач вводить суд в оману, вказуючи про наявність заборгованості по сплаті аліментів. Суд звертає увагу про відсутність позовних вимог стягнення заборгованості по сплаті аліментів. Щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а не у частці від доходу суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, позивач звернулась до суду з вимогами про стягнення аліментів саме у розмірі Ѕ частини від заробітку, а відтак суд в даному випадку не знаходить підстав для призначення аліментів у твердій грошовій сумі. Разом з тим, позивачем не наведено обґрунтованості заявленого розміру аліментів, не наведено розрахунку щомісячних витрат на дитину щомісяця. Враховуючи викладене, у зв`язку із об`єктивною потребою неповнолітньої дитини, задовільний стан здоров`я відповідача, відсутність інших утриманців, працездатний вік, відсутність інвалідності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача, починаючи з 05.05.2020 року до повноліття дітей. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму сплаченого судового збору у дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial