Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовними вимогами до відповідача про стягнення боргу за договором поступки прав вимоги. Вказувала при цьому, що 19 грудня 2005 року [PERSON] передала відповідачу в борг гроші в розмірі 21000 доларів США, отримання яких підтверджується розпискою [PERSON], які останній зобовязався повернути за першою вимогою. 1 червня 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про відступлення прав вимоги, на підставі якого позивачка отирмала право вимагати від відповідача повернути гроші у сумі 21000 доларів США за договором позики від 19 грудня 2005 року. Натомість після надіслання вимоги [PERSON] про необхідність повернути борг позивачці, відповідач не виконав своїх зобовязань за договором позики від 19 грудня 2005 року, внаслідок чого позивачка змушена була звернутись до суду. На підставі переліченого просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу в розмірі 449820 грн. та судові витрати по зверненню до суду із вказаним позовом. В судове засідання [PERSON] не зявилась, надавши суду заяву з проханням розгляд справи провести за її відсутності у присутності її представника, [PERSON], наполягаючи при цьому на задоволенні поданого нею позову. Представник позивачки, яка діє на підставі довіреності, [PERSON], в судовому засіданні повністю підтримала заявлені [PERSON] вимоги, які просила суд задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, надавши суду заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутність за присутності його представника, [PERSON], при цьому повністю заперечуючи проти задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог. Представник відповідача, яка діє на підставі договору, [PERSON], в судовому засіданні вказувала на необґрунтованість заявлених вимог позивачки, зважаючи на те, що [PERSON] дійсно брав гроші в сумі 21000 доларів США у [PERSON], з якою мешкав тривалий час разом, перебуваючи у шлюбі. Однак грошові кошти за розпискою від 19 грудня 2005 року відповідач віддав повністю у 2006 році [PERSON] На підставі того, що [PERSON] та [PERSON] колишні дружини відповідача, то вони таким чином намагаються через неприязні стосунки із відповідачем нашкодити [PERSON] При цьому представник відповідача зазначала, що невідомо, за які послуги позивачки [PERSON] їй поступилась своїм правом вимоги з відповідача такої значної суми грошей. Додавала, що у теперішній час третя особа виїхала до Росії на постійне проживання. Просила відмовити у задоволенні позову повністю. Третя особа, [PERSON], яка до суду не зявилась, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, надала письмові пояснення, за якими вказувала, що підтримує вимоги [PERSON] повністю, підтвердивши, що вона позичала відповідачу грошові кошти в сумі 21000 доларів США 19 грудня 2005 року. Додавала, що з 2006 року вона перебувала у шлюбі із відповідачем, який було розірвано 24 січня 2014 року. Однак по теперішній час 21000 доларів США їй [PERSON] не повернув. Внаслідок цього вона уклала із [PERSON] договір відступлення права вимоги, за яким передала право вимоги з відповідача боргу по розписці від 19 грудня 2005 року позивачці, тобто можливість отримання останньою боргу в сумі 21000 доларів США з [PERSON] Також просила провести розгляд справи за її відсутністю (а. с. 31-32). Оскільки 8 серпня 2016 року на 10-30 год. та 29 серпня 2016 року на 9-00 год. ані сторони, ані їх представники не зявились до суду повторно, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином, то судове засідання 29 серпня 2016 року було проведено судом за їх відсутності, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши письмові докази, вважає заявлені позовні вимоги [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до розписки [PERSON] від 19 грудня 2005 року вбачається, що він узяв грошові кошти в сумі 21000 доларів США у борг у [PERSON], які зобовязався повернути за першою вимогою (а. с. 11). Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується письмовою розпискою та визнавався стороною відповідача, тому не підлягає доведенню. Перебування у шлюбі [PERSON] з [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON] з 29 серпня 2006 року по 3 лютого 2014 року підтверджується копіями свідоцтва про шлюб, актовий запис № 839 від 29 серпня 2006 року Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, та рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 24 січня 2014 року, яке набуло чинності 3 лютого 2014 року. Після розірвання шлюбу третя особа залишила собі прізвище без змін [PERSON], що підтверджується паспортними даними останньої (а. с. 33, 34, 36, 55). Також суд встановив, що на підставі договору про відступлення права вимоги від 1 червня 2014 року вбачається, що [PERSON] на користь [PERSON] відступила в повному обсязі права вимоги з повернення боргу за розпискою від 19 грудня 2005 року, за якою [PERSON] отримав від [PERSON] 21000 доларів США, які зобовязався повернути за першою вимогою. Також вказаним договором сторони угоди стверджують, що [PERSON] сплатила [PERSON] 21000 доларів США в рахунок боргу [PERSON], факт чого підтверджується підписанням цього договору. На підставі вказаного договору [PERSON] передала [PERSON] боргову розписку [PERSON] на суму 21000 доларів США (а. с. 4). Вимога про повернення грошових коштів від 29 липня 2014 року, надіслана [PERSON] на адресу [PERSON], про необхідність відповідачу сплатити на користь позивачки борг у сумі 21000 доларів США у еквіваленті до національної валюти протягом семи днів за борговою розпискою від 19 грудня 2005 року на підставі договору від 1 червня 2014 року про відступлення права вимоги підтверджується копіями такого листа-вимоги, описом до конверту з відправлення, квитанцією про відправлення та зворотнім повідомленням про отримання відповідачем такої вимоги 20 серпня 2014 року (а. с. 7, 8, 9, 10). Натомість відповідно до розписки від 28 липня 2006 року за підписами [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] передав, а [PERSON] отримала грошові кошти від останнього в сумі 21000 доларів США в рахунок погашення суми боргу [PERSON] за борговою розпискою від 19 грудня 2005 року (а. с. 61, 160). На підставі висновку № 1841-16 від 31 травня 2016 року судової почеркознавчої експертизи вбачається, що підпис від імені [PERSON] у розписці від 28 липня 2006 року про повернення грошових коштів в сумі 21000 доларів США за борговою розпискою від 19 грудня 2005 року напроти слів: «[PERSON] Н.», виконаний самою [PERSON] (а. с. 138-141). Згідно із ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 3 ст. 1049 ЦК позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Суд з огляду на вказані норми права та наведені докази встановив, що за договором позики від 19 грудня 2005 року [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 21000 доларів США, які той повинен був повернути за першою вимогою. Між тим на підставі розписки від 28 липня 2006 року та проведеного експертного дослідження у справі було також судом встановлено, що [PERSON] повернув 28 липня 2006 року [PERSON] отримані ним від останньої грошові кошти в сумі 21000 доларів США згідно із договором позики від 19 грудня 2005 року. Встановлені судом обставини свідчать про фактичне виконання відповідачем перед [PERSON] узятих на себе зобовязань з повернення позики в сумі 21000 доларів США у повному обсязі. На підставі п. 1. ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи встановлені судом обставини справи, за відсутності доведеності права вимоги у [PERSON] з повернення на її користь боргу відповідачем відповідно також відсутнє право вимоги у [PERSON] щодо повернення [PERSON] на користь позивачки грошових коштів у сумі 21000 доларів США. Таким чином, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги [PERSON] щодо стягнення грошових коштів у сумі 21000 доларів США з [PERSON] на її користь задоволенню, внаслідок їх недоведеності та необґрунтованості, не підлягають.

Outcome: dismissed