Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, яким, з урахуванням уточнень, просить визнати незаконним та скасувати наказ директора Харківського музичного училища ім.Б.М. Лятошинського № 5с від 26.01.2018 року про відчислення студентки [INFO], поновлення в навчальному закладі та відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування позову зазначено, що 27 серпня 2015 року [PERSON] була прийнята на перший курс денного віділення Харківського музичного училища ім.Б.М. Лятошинського за кваліфікацією артист камерного ансамблю, концертмейстер, викладач спеціалізованих мистецьких навчальних закладів, спеціальність Музичне мистецтво, спеціалізація «Фортепіано». На протязі навчання [PERSON] виконувала навчальний план та не мала заборгованостей. Однак у грудня 2017 року вона отримала незадовільну оцінку по іспиту з навчального предмету «Сольфеджіо». Перездача заборгованості була призначена на 26 січня 2018 року. 26 січня 2018 року [PERSON] з'явилась на перездачу іспиту, проте не змогла його успішно перездати, оскільки на той час проходила лікування з приводу загострення хронічного тонзилиту. 26 січня 2018 року [PERSON] була відрахована з Харківського музичного училища ім. Б.М. Лятошинського за невиконання навчального плану. В той же час, позивач вважає вказаний наказ таким, що прийнятий з порушенням норм діючого законодавства, а саме: відрахування [PERSON] відбулося без погодження з відповідним органом студентського самоврядування та без погодженням з відповідною службою у справа дітей. Позивач зазначає, що вказаними діями дитині було завдану моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 10000,00 грн. 15.02.2018 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова справу було призначено у підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.03.2018 року справу було призначено до судового розгляду по суті. В судовому засідання представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник позивача зазначив, що він не заперечує факт невиконання [PERSON] навчання плану, однак її відрахування було проведено з порушення вимог діючого законодавства. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та зазначили, що не отримували згоду служби у справах дітей на відрахування [PERSON] оскільки зазвичай це необхідно коли у дитини немає атестату про повну середню освіту, а такий у [PERSON] є. Що стосується погодження її відрахування з училища з органом студентського самоврядування, то голова студентської [PERSON] входить до складу [PERSON] ради, яка в свою чергу приймає рішення про відрахування студентів. Крім того, представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому окрім вищевказаних доводів зазначено, що з другого курсу [PERSON] стала нерегулярно відвідувати заняття, погано готуватись до занять дома, однак не дивлячись на це їй було надано можливість перездати незадовільні оцінки, що нею зроблено не було. Представник третьої особи в судове не зявився з невідомих суду причин. Заслухавши представника позивача та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. 27.08.2015 року між [PERSON] та Харківським музичним училищем ім.Б.М. Лятошинського було укладено договір № 01/15, відповідно до умов якого [PERSON] була прийнята на перший курс денного ділення училища за кваліфікацією артист камерного ансамблю, концертмейстер, викладач спеціалізованих мистецьких навчальних закладів, спеціальність Музичне мистецтво, спеціалізація «Фортепіано» (а.с.9). Наказом від 30.06.2016 № 24с [PERSON] було переведено на вакантне місце державного замовлення, у звязку із чим дію договору № 01/15 від 27.08.2015 р. було припинено (а.с.55). Рішенням [PERSON] ХМУ [PERSON] було дозволено ліквідувати академзаборгованість до 26.01.2018 р. про що директором училища було видана наказ № 1с від 05.01.2018 року (а.с. 49). 26.01.2016 року викладач [PERSON] склала на імя директора училища доповідну записку, якою повідомила про те, що під час складання іспиту 26.01.2018 року [PERSON] не виконала жодного завдання, ні практичного, ні теоретичного, у звязку з чим її академічна заборгованість вважається непогашеною (а.с.53) Наказом директора Харківського музичного училища ім.Б.М. Лятошинського від 26.01.2018 року № 5с [PERSON] була відчислена з училища на невиконання навчального плану (а.с.10). Відповідно до\~ст.46 Закону України «Про вищу освіту»\~підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: 1) завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; 2) власне бажання; 3) переведення до іншого навчального закладу; 4) невиконання навчального плану; 5) порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; 6) інші випадки, передбачені законом. \~\~Наказом Міносвіти України від 15.07.1996 р. № 245\~Про затвердження Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти передбачені випадки відрахування студента з вищого закладу освіти - за власним бажанням, у зв'язку з переведенням до іншого вищого закладу освіти, за станом здоров'я на підставі висновку ЛКК, за академічну неуспішність та за порушення навчальної дисципліни і правил внутрішнього розпорядку вищого закладу освіти. \~\~Відповідно до п. 15\~Положення\~відрахування неповнолітніх студентів здійснюється за погодженням зі службою у справах неповнолітніх місцевих органів виконавчої влади. Проте, при відрахуванні із навчального закладу неповнолітньої [PERSON] погодження служби у справах дітей відсутнє. 01.08.2017 року [PERSON] отримала атестат про повну загальну середню освіту серії 12 АШ № 762139 (а.с.52). Однак, посилання представника відповідача на Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів ХМУ, яке передбачає, що погодження зі службою у справах дітей при відрахуванні студента не здійснюється у випадку, коли він має атестат про повну загальну середню освіту, є безпідставним, оскільки воно суперечить вимогам діючого законодавства, яким визначено обовязок отримання такого погодження на відчислення студента у випадку його неповноліття та ніяким чином не повязує це з отриманням неповнолітнім атестату про повну середню освіту. Крім того, відповідно до\~ст.40 Закону України «Про вищу освіту» у вищих навчальних закладах та їх структурних підрозділах діє студентське самоврядування, яке є невід'ємною частиною громадського самоврядування відповідних навчальних закладів. Студентське самоврядування забезпечує захист прав та інтересів осіб, які навчаються у вищому навчальному закладі, та їхню участь в управлінні вищим навчальним закладом. Студентське самоврядування здійснюється особами, які навчаються у вищому навчальному закладі, безпосередньо та через органи студентського самоврядування, що обираються шляхом таємного голосування. Положеннями ст.40 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що за погодженням з органом студентського самоврядування закладу вищої освіти приймаються рішення про відрахування студентів (курсантів) з закладу вищої освіти та їх поновлення на навчання. Пункт 11 частини 3\~статті 34 вказаного Закону\~передбачає, що керівник вищого навчального закладу в межах наданих йому повноважень відраховує з вищого навчального закладу здобувачів вищої освіти за погодженням з органом студентського самоврядування. Незважаючи на ці вимоги Закону, відрахування [PERSON] з училища здійснено без погодження з органом студентського самоврядування. Так, згідно наказу директора училища від 01.09.2017 року № 112 до складу [PERSON] ради входить голова студентської [PERSON]. На засіданні [PERSON] 17.01.2018 року, де був присутній голова студентської [PERSON], було прийнято рішення про відрахування студентів, в тому числі, [PERSON], у випадку нездачі академічної заборгованості (а.с.61.) Разом з цим, зважаючи на те, що студентська [PERSON] є колегіальним органом, відповідні рішення, в тому числі щодо погодження на відрахування [PERSON] з училища, повинні прийматись на засіданні студентської ради та оформлятись відповідним протоколом. Представник відповідача не заперечував, що рішення про відрахування [PERSON] студентською [PERSON] не приймалось. Тому є безпідставними посилання представника відповідача на те, що при відрахуванні [PERSON] з училища був дотриманий порядок погодження вказаного питання з органами студентського самоврядування, передбачений пунктом 11 частини 3\~статті 34 Закону України «Про вищу освіту», у звязку з тим, що голова студентської [PERSON] входить до складу [PERSON] ради. Враховуючи викладене, суд вважає, що відрахування [PERSON] було проведено не у спосіб, встановлений законом, тому позовна заява в частині визнання наказу про відчислення незаконним, його скасування та поновлення [PERSON] до складу студентів є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в цій частині. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то слід зазначити наступне. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] під час навчання в училищі неналежним чином виконувала вимоги навчального плану та мала погану успішність, що підтверджується відомостями з залікової книги. Більше того, в судовому засідання представник позивача не заперечував факту невиконання [PERSON] навчального плану. Крім того, надані докази свідчать про обізнаність [PERSON] та її матері і бабусі про можливість відрахування у звязку з академічною заборгованістю. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що посилання позивача на шоковий стан у звязку із втратою будь-якої впевненості в майбутньому, викликане її відрахуванням з навчального закладу є безпідставним. Таким чином, підстави для задоволення позову про стягнення моральної шкоди відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial