Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує наступним. 17 квітня 2004 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . Від зазначеного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . 23 грудня 2015 року рішенням Сватівського районного суду Луганської області у справі 426/5970/15-ц шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] розірвано, про що 03.12.2015 року складено відповідний актовий запис за №2. Відповідно до рішення між позивачем та відповідачем досягнуто згоди, що діти будуть проживати разом з матір`ю. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З моменту припинення шлюбних стосунків між подружжям у червні 2014 року діти проживають разом з матір`ю. Спору про місце проживання дітей наразі немає. Відповідач спілкування з позивачем з питань досягнення домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання спільних дітей уникає. Про місце свого фактичного проживання та реєстрації не повідомляє. У період з 2016 року по 2020 рік позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про добровільну сплату аліментів, або надання будь-якої фінансової допомоги на виховання та утримання спільних дітей. Але відповідач відмовляв у добровільній сплаті аліментів, посилаючись на маленьку заробітну платню та брак коштів. Відповідно до оприлюднених у загальнодоступних джерелах інформації на у відомостях про декларування доходів та майна особою, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено наявність достатньої заробітної платні для сплати аліментів. Згідно декларації про доходи відповідача він працює детективом у Національному антикорупційному бюро України та його заробітна платня за місцем роботи за 2019 рік склала 941 921 (дев`ятсот сорок одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. Згідно п.2.2 декларації позивач визнає наявність в нього дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Вивченням декларації про доходи відповідача за основним місцем роботи за 2019 рік у розділі 13 «Фінансові зобов`язання» та розділі 14 «Видатки та правочини суб`єкта декларування», а також у інших розділах відсутнє посилання на витрати відповідача на утримання спільних з позивачем дітей. Аналіз декларацій про доходи відповідача свідчить про наявність постійного доходу за останні три роки, що надало можливість придбати нерухомість та коштовний транспортний засіб іноземного виробництва, але не надало можливість добровільно сплатити аліменти на утримання дітей, та виконати обов`язок батька по їх вихованню та утриманню, передбачений законом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових конпів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей, віком від б до 18 років з 01 липня 2020 року становить 2318 грн. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи викладене, вважає доцільним зобов`язати відповідача сплачувати щомісячно на користь позивача аліменти на утримання двох спільних дітей у сумі однієї третини від отриманих доходів, але не менше мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину у сумі 2318 (дві тисячі триста вісімнадцять) грн. на кожну спільну дитину, тобто не менше ніж 4 636 (чотири тисячі шістсот тридцять шість) грн. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Після розірвання шлюбу позивач переїхав на постійне місце проживання до м. Києва та адресу свого проживання не повідомив. Натепер позивачу також достеменно не відома фактична адреса проживання, а вказана у позові інформація отримана з відкритих джерел інформації в мережі інтернет. У продовж часу проживання позивача з дітьми окремо від відповідача з 2016 по 2020 рік, позивач неодноразово зверталась з проханням у наданні фінансової допомоги на утримання дітей та сплату аліментів у телефонному режимі та з використанням месенджеру WhatsApp та соціальної мережі Facebook, зареєстрованих за номером мобільного телефону відповідача. Згідно наявних скріншотів з зазначених джерел наявне листування, яке підтверджує звернення до відповідача починаючи з 22 липня 2016 року з вимогою про добровільну виплату аліментів, які в подальшому протягом 2016 року він добровільно сплачував, передаючи через свою матір. В останнє матір відповідача передавала кошти у якості сплати аліментів відповідачем у січні 2017 року. Після цього позивач припинив спілкування та заблокував позивача у соціальній мережі, на телефонні дзвінки не відповідав, належну участь у вихованні дітей у вигляді фінансової допомоги не надавав мотивуючи важким особистим фінансовим становищем та політичними обставинами. Враховуючи наявність підтверджених спроб позивача отримувати аліменти кошти на утримання дітей з травня 2016 року, та визнання позивачем цих вимог, а також добровільне виконання позивачем вимог щодо сплати аліментів у період з травня 2016 по січень 2017 року, та ухиляння відповідача у подальшому від виконання своїх батьківських обов`язків, вважаю необхідним призначити аліменти на утримання дітей саме з лютого 2017 року. Вжиття заходів досудового врегулювання спору позивачем не здійснювалось. Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 р. № 15-рп/2002 у «справі про досудове врегулювання спорів» розтлумачено, що «... обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.» Заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалися. У позивача наявні оригінали письмових доказів, копії яких додано до заяви. Відповідно до ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Згідно ч.9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Відповідно до п. 3 декларації про доходи відповідача за 2019 рік він є власником квартири загальною площею 40.2 м.кв, яка знаходиться у м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, у якому зареєстрована та мешкає його малолітня донька [PERSON] , що дає підстави вважати що у цій квартирі також мешкає і відповідач. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідач є власником квартири за адресою [ADDRESS] , загальною площею 40,2 м.кв., що дає підстави вважати що саме ця квартира вказана ним у декларації, та фактично він мешкає саме за цією адресою. У зв`язку з чим позивачем позовну заяву направлено саме до Києво- Святошинського районного суду Київської області. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 15000 (п`ятнадцять) тис. грн., та підлягає уточненню - після визначення правової позиції відповідача щодо предмету спору та обсягу фактично наданих правових послуг. Відповідно до п. 3 ч. І ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового я наказу про стягнення аліментів. Враховуючи викладене,

Outcome: partial