Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Рибинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю [PERSON], який помер 20.07.2009 року, а саме на земельні ділянки (колишня земельна частка (пай) на території Рибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №256631, виданого Корюківською районною державною адміністрацією Чернігівської області 01.03.2005 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010584100300: земельну ділянку площею 2,44 га рілля, кадастровий номер 7422487900:08:003:0052; земельну ділянку площею 0,18 га сіножаті, кадастровий номер 7422487900:08:015:0052; земельну ділянку площею 0,12 га пасовища, кадастровий номер 7422487900:08:007:0052. В судове засідання позивач не зявилась, в позові просила розглянути справу без її участі, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подали письмову заяву про слухання справи без їх участі. Представник Корюківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, подали письмову заяву про розгляд справи без їх участі, при ухваленні рішення покладаються на думку суду. Також повідомили, що до майна померлого 20 липня 2009 року [PERSON] спадкова справа не заводилась. В звязку з неявкою до суду сторін фіксація судового процесу відповідно до ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити за наступних підстав. По справі встановлено, що 20 липня 2009 року батько позивача [PERSON] помер у віці 72 роки. За життя [PERSON] був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» Рибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, тому до спадкового майна належать земельні ділянки (колишня земельна частка (пай), власність на які підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ЯБ №256631, до якого увійшли земельні ділянки загальною площею 2,74 га, а саме: земельна ділянка площею 2,44 га рілля, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 18395,91 грн.; земельна ділянка площею 0,18 га сіножаті, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 784,95 грн.; земельна ділянка площею 0,12 га пасовища, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 506,50 грн. Саме на дане майно померлого [PERSON] відкрилася спадщина. [PERSON] не розпорядився своїм майном, заповіту не склав. На момент його смерті разом з ним проживала мати позивача [PERSON]. Відповідно до ст. 1273 ЦК України мати позивача, так як є спадкоємцем першої черги спадкування, відмовилася від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, але з невідомих позивачу причин сільська рада не посвідчила її підпис, тому вже зараз повторно для звернення до суду матірю позивача було написано заяву про відмову від спадщини та посвідчено її підпис в порядку, передбаченому законодавством України. Отже, мати позивача [PERSON], повністю розуміючи значення своїх дій та без будь-якого тиску зі сторони, відповідного до власного волевиявлення, будучи спадкоємцем за законом, відмовилася від належної їй частки в спадковому майні. Також на момент смерті разом з батьком позивача проживала його сестра [PERSON], але вона відповідно до норм ЦК України є спадкоємцем другої черги, а відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. На сьогоднішній день фактичним власником спадкового майна є позивач [PERSON], так як після смерті батька прийняла спадщину та вважала, що є повноправним власником земельних ділянок, але коли виявила бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без свідоцтва про право на спадщину вона цього зробити не зможе. У встановлений законодавством термін позивач звернулася до Корюківської районної державної нотаріальної контори, де надала докази прийняття нею спадщини після смерті [PERSON], але в документах вона не знайшла державного акту на право власності на земельну ділянку виданого на померлого. За відсутності правовстановлюючого документу нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Письмової відмови державний нотаріус позивачу не надав, проінформував, що ці обставини є загальновідомими фактами, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за відсутності правовстановлюючих документів. Нажаль документи були втрачені, тому для вирішення даного питання позивач змушена звернутися до суду. Для підтвердження дійсності отримання покійним [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку позивач звернулась із заявою до Відділу Держгеокадастру у Корюківському районі, де їй надали відповідну інформацію (Х-1648/0-1643/6-16 від 11.08.2016) та копію примірника державного акту. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та обєднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності на неї, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Склалася така ситуація, що позивач не має можливості здійснити оформлення та реєстрацію свого права власності на успадковані земельні ділянки, оскільки оригінал державного акту на вказані земельні ділянки втрачені та відновлення їх не можливе. Згідно об»яви в газеті «Маяк» від 10.09.2016 року втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №256631 на території Рибинської сільської ради , виданий 01.03.2005 року на ім»я [PERSON], вважати недійсним. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Так як нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, що складається із земельних ділянок, позивач змушений звернутися до суду. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин позов є законним, обґрунтованим і підтвердженим відповідними доказами і тому підлягає задоволенню. Судові витрати по сплаті судового збору, сплачені позивачем при подачі позову до суду, залишити за позивачем.

Outcome: approved