Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій вказує, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05.11.2005р. по 12.06.2012р. Під час шлюбу вони з відповідачем придбали житловий будинок та земельну ділянку в [ADDRESS]. Просить поділити даний житловий будинок та земельну ділянку між нею та відповідачем, визнавши за нею право власності на ? частину даного майна. В ході судового розгляду [PERSON] позовні вимоги уточнила, подала заяву, в якій просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельні ділянки, розміром 0,15 га, кадастровий номер [NUMBER] та 0,026га, кадастровий номер [NUMBER] в [ADDRESS]. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки 235641, 52грн., мотивуючи тим, що на придбання даного будинку та земельної ділянки між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №VIWWGA000002108 від 09.06.2008р. , відповідно до якого він отримав у кредит 23460, 30 доларів США . Після розірвання шлюбу з позивачкою ним на погашення кредиту було достроково сплачено 21480,55 доларів США. Він претендує на відшкодування половини зазначених коштів - 10740, 27 доларів США в гривневому еквіваленті. В ході судового розгляду [PERSON] позовні вимоги уточнив, просить стягнути з відповідачки половину зазначених коштів - 10740, 27 доларів США в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ на день уточнення позовних вимог - 22.01.2016р. в сумі 264748,93грн. В судовому засіданні представники позивачки-відповідачки [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримали, зустрічний позов не визнали, мотивуючи тим, що отриманні за кредитним договором кошти не були витрачені в інтересах сім»ї на придбання спірного майна, відповідачем не доведено, що він одноосібно виконував зобов»язання за кредитним договором, ним, крім того, пропущено строки позовної давності для пред»явлення такого позову. Відповідач-позивач [PERSON] та його представник [PERSON] первісний позов визнали, зустрічний позов підтримали з підстав ,викладених у заяві, зазначивши, що [PERSON] позовна давність не пропущена, оскільки [PERSON] не мав можливості звернутись до суду доки не виплатив борг по кредиту, вважають зустрічний позов обґрунтованим. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає до задоволення повністю, а зустрічний позов до часткового задоволення виходячи з наступного. 05.11.2005р. виконкомом Сутисківської селищної ради Тиврівського району між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №25. Рішенням Тирвівського районного суду Вінницької області від 12. 06.2012р. шлюб між ними розірвано. Рішення набрало законної сили 03.07.2012р. ( а.с. 6,7). 18.04.2008р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договори купівлі-продажу, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS]: житловий будинок, позначений на плані БТІ літ «А», прибудова «а», ганок, сарай «Б», огорожа №1-3, загальна площа житлового будинку 58,3 кв.м., в т.ч. житлова -33, 1. та земельні ділянки за даною адресою : для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,1500 га, кадастровий номер [NUMBER]; для ведення особистого селянського господарства - 0,0260 га., кадастровий номер [NUMBER]. Договори посвідчено Смоляк Л.С., приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу, зареєстровані в реєстрі за №№1349, 1350 (а.с.107,108). Договір купівлі-продажу житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами зареєстровано в Державному реєстрі правочинів 18.04.2008р. за № 2846250 та в Тиврівському районному структурному підрозділі КП «ВООБТІ» - 24.04.2008р., що стверджується відповідними витягами (а.с. 114, а.інветаризаційної справи на дане домоволодіння 49,50) . 26.05.2008р. [PERSON] отримав Державні акти на право власності на дані земельні ділянки. Акти зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів 26.05.2008р. за №№010855700132, 010855700133 (а.с. 109,110). Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. (ч.1,3 ст. 61 СК України).. Таким чином, вищевказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю сторін. Згідно ст.. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу ( ч. 1 ст. 68 СК України) Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Іншої домовленості щодо часток в спільному сумісному майні між сторонами не має, шлюбний договір вони не укладали. Отже, вимоги позивачки за первісним позовом про визнання за нею права власності на ? частину спірного майна є обґрунтованими. Згідно звітів про незалежну оцінку від 25.01.2016р. вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], становить 164562грн., земельних ділянок за даною адресою : для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,1500 га- 87820грн.; для ведення особистого селянського господарства - 0,0260 га. - 15052грн.. 09.06.2008р. між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №VIWWGA0000002108, відповідно до якого він отримав у кредит 23460, 30 доларів США, з яких 18000 доларів США на споживчі цілі з кінцевим терміном погашення 09.06.2028р. (а.с.62-64). Відповідно до ч.4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Як роз»яснив Пленум ВСУ в п. 24 постанови N 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК) Суд вважає, що кошти отриманні [PERSON] за кредитним договором використані в інтересах сім»ї виходячи з такого . На забезпечення виконання даного Кредитного договору 09.06.2008р. між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки , предметом якого, зокрема, визначені вищевказані житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельні ділянки в [ADDRESS], (а.с.66-72). [PERSON] дала письмову згоду на укладення даного Кредитного договору, одержання [PERSON] кредитних коштів, надання ним в іпотеку будь-якого майна, що належить їй на праві спільної з ним власності в смт. Сутиски Тиврівського району, по [ADDRESS], з метою забезпечення виконання зобов»язань за даним кредитним договором.. У випадку втрати або пошкодження майна, наданого на забезпечення кредитного договору зобов»язалась передати в заставу/іпотеку інше майно, достатнє для погашення заборгованості за цим договором (а.с.65), що свідчить про те, що договір укладався в ітересах сім»ї. Крім того, згідно розписки продавця за договором купівлі-продажу від 18.04.2008р. - [PERSON] кошти в сумі 20000 доларів в рахунок продажу будинку в [ADDRESS] отримала 11.06.2008р., тобто після укладення вищевказаного Кредитного договору VIWWGA0000002108 (а.с..74). Доказів на спростування даних обставин суду не надано, так як і не надано доказів, що отриманні за Кредитним договором кошти витрачено в особистих інтересах [PERSON] . Викладені в договорах купівлі-продажу від 18.04.2005р. умови про те, що на час посвідчення договорів кошти за продаж спірного майна були сплачені продавцю, спростовуються вищевказаною розпискою [PERSON] Крім того, з вказаних договорів не вбачається , що кошти за продане майно були передані продавцю в присутності нотаріуса. А тому, дані обставини зустрічного позову не спростовують. Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 12. 06.2012р. про розірвання шлюбу між сторонами набрало законної сили 03.07.2012р. ( а.с. 7). У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст.114 СК України). Отже, шлюб між сторонами припинено 03.07.2012р.. Після припинення шлюбу між сторонами на погашення кредиту [PERSON] в період з 10.07.2012р. по 29.01.2015р. сплачено 21594, 53 долари США, що стверджується випискою про погашення кредиту (а.с. 76-77). Як вбачається з умов кредитного договору та виписки про погашення кредиту кредит погашений достроково. Відповідно до ст.. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Отже, закон чітко визначає, що позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності, а тому суд не погоджується з доводами представників відповідача за зустрічним позовом про те, що позовна давність за зустрічним позовом розпочинається з дати прийняття рішення про розірвання шлюбу. Боржник у зобов»язанні може бути замінений іншою особою лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачене законом ( ст.. 519 ЦК України) . Отже, обов»язок позивача щодо сплати кредитних коштів не міг бути покладений на відповідачку без згоди кредитора, а тому до сплати позивачем коштів за кредитним договором його право власності відповідачкою порушено бути не могло, а відтак судовому захисту не підлягало і строки позовної давності не розпочинались.. Таким чином, позовна давність на стягнення коштів за кредитним договором розпочинається з моменту, коли позивач дізнався або міг дізнатись про те, що відповідачка не згодна сплатити йому сплачені ним за кредитним договором кошти. Зустрічний позов позивачем подано 07.09.2015р. і по справі не надано доказів про неможливість позивача дізнатись про відмову відповідачки повернути йому сплачені ним до 07.09.2012р. за кредитним договором коштів в строк з моменту сплати відповідних періодичних платежів за кредитним договором до 07.09.2015р. Питання про поновлення строків позовної давності щодо стягнення сплачених в період з моменту припинення шлюбу сторін до 07.09.2015р. коштів позивач не ставив, а тому , виходячи з положень ст.267 ЦК України , позов в цій частині вимог задоволенню не підлягає. Отже, стягненню підлягає половина коштів, що сплачені позивачем на погашення кредиту в період з 08.09.2012р. . до дня погашення боргу , тобто до 29.01.2015р. За даний період позивачем на погашення кредиту сплачено 19994, 53доларів США. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 18.12.2009 N 14 « Про судове рішення у цивільній справі» згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Курс гривні до долара США, що встановлений НБУ станом на день постановлення рішення, тобто на 28.01.2016р. становить 24,87грн. за 1 долар США. Проте представник позивача за зустрічним позовом при обчисленні суми, що підлягає до стягнення просить виходити із курсу долара США на день уточнення зустрічного позову, тобто на 22.01.2016р., який становив 24,52грн. за 1 долар США, що менше курсу на 28.01.2016р. Згідно ст..11 ЦПК України суд справу розглядає в межах позовних вимог. Таким чином, в гривневому еквіваленті до стягнення з [PERSON]. на користь [PERSON] підлягають 245132, 82грн. (9997,26 доларів США ( 19994, 53 долари США (сплачені [PERSON] за період з 08.09.2012р. . до 29.01.2015р. ) : 2 ) х 24,52 грн.). Доводи представника відповідача за зустрічним позовом про необґрунтованість сплаченої позивачем суми за кредитним договором доказами не підтверджені, спростовуються самим кредитним договором, випискою про погашення кредиту. Відповідно до ст.88 ЦПК суд присуджує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати [PERSON] складають 1582,03грн. сплаченого судового збору за пред»явлення позову, подання заяв про забезпечення доказів та позову, що стверджується банківськими квитанціями, які підлягають стягненню із [PERSON] [PERSON] при пред»явленні позову сплачено 2647,48грн. судового збору, що стверджується банківськими квитанціями. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають до стягнення судові витрати в сумі 2451,33грн. (2647,48 х 92,60 (245132,82 х 100 : 264748,93грн.):100).

Outcome: approved