Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до їх повноліття. В судове засідання позивачка не зявилась, але надала заяву про розгляд справи в її відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, але надав заяву про розгляд справи в його відсутність, з позовними вимогами щодо стягнення аліментів згоден, але на підставі того що не має постійного заробітку просив суд зменшити розмір аліментів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо 187 відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази, суд встановив. Відповідно до ст.4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно\~ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2016 року розірвано. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти мешкають з позивачкою, знаходяться на її повному утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. В позові позивачка зазначила, що неповнолітні діти проживають з нею та знаходиться на її повному утриманні, відповідач в свою чергу ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає, угоди добровільно сплати аліментів між ними не досягнуто. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати дітей, інших утриманців, у тому числі малолітніх та неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків у відповідача не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться, відповідач офіційно не працює, але працює будівельником, розмір його заробітної плати дозволяє стягнути аліменти у зазначеному розмірі. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, але такий рівень позивачка одна не може забезпечити. Відповідач проти позовних вимог заперечував, вказуючи на занадто великий розмір аліментів, визначений у позовній заяві, оскільки не має постійного заробітку та перебуває у скрутному матеріальному становищі. Згідно\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обовязку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання повязане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобовязаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст.141 СК України). Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1,2\~ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно дост. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, суд враховує обставини, інтереси сторін та потреби самої дитини. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей з можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Коментована стаття визначає, що розмір аліментів на батьків визначає суд у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу), з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Під матеріальним становищем розуміється рівень забезпеченості платника та одержувача. В кожному конкретному випадку суд враховує всі види заробітку чи доходу як дітей так і батьків. В залежності від цих обставин і визначається розмір аліментів. Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, неповнолітня дитина [PERSON] на теперішній час страждає на тяжке захворювання та потребує великих грошових затрат, що підтверджується медичним висновком №8(і) від 16.02.2015 року, діти підростають та потребують більшого забезпечення для належного утримання, але відповідач в свою чергу добровільно матеріальної допомоги не надає. Судом також встановлено, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти, але офіційно не працює, відповідач має нерегулярний дохід, в той же час стан здоровя відповідача дозволяє утримувати дітей, інших утриманців, у тому числі малолітніх та неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків у відповідача не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться. З урахуванням принципу співмірності, потреб дітей, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, матеріальне становище сторін, захворювання дитини, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітніх дітей, враховуючи, що\~ст.180 СК України\~покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21.12.2017 року та до досягнення повноліття, в іншій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відновідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 704,80 грн. в дохід держави.

Outcome: partial