Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок № 5, який розташований по вулиці Грушевського (Леніна) в с. Женишківці Віньковецького району Хмельницької області, в порядку спадкування після смерті [PERSON]. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 24.12.2006 року померла її тітка [PERSON]. На момент смерті у [PERSON] залишилося майно, зокрема житловий будинок 5 по вул. Грушевського в селі Женишківці Віньковецького району Хмельницької області, що підтверджується витягом з реєстру права власності на нерухоме майно від 22.04.2004 року реєстраційний № 5580605, також свідоцтвом про право на нерухоме майно від 22.04.2004 року. Згідно довідки від 31.05.2017 року № 389 [PERSON] була зареєстрована і проживала до дня смерті за адресою: с. Женишківці вул. Грушевського, буд. 5 Віньковецького району Хмельницької області. Заповіту [PERSON] не залишала, єдиним спадкоємцем є [PERSON], яка проживала зі своєї тіткою до моменту смерті, інших родичів в неї немає. 09.10.2017 року за заявою [PERSON] був виготовлений технічний паспорт, а свідоцтво про право власності на будинок не може бути видане в силу п.п. 11 ч. 2 ст. 346 Цивільного кодексу України. [PERSON] важко хворіє, в неї загострилися хронічні хвороби та опорно-руховий апарат. З огляду на те що, рухова активність її була обмежена й до цього часу, відбувся рецидив хвороби, який привів до того, що вона уже тривалий час не пересувається взагалі. Вперше позивач важко захворіла в січні 2007 року, з поставленим діагнозом лікарів деформуючий артроз колінних суглобів, больова форма з порушенням ходьби ПФС III ступеня, хронічна венна хвороба, що підтверджується листом Віньковецького центру первинної медико-санітарної допомоги від 27.09.2017 року. 05.07.2017 року під час тимчасового короткострокового покращення здоров'я за допомогою третіх осіб [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу в Хмельницькій області про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті тітки, але їй було відмовлено. На виконання Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 15.12.2017 року (справа № 670/854/17), [PERSON] звернулась до нотаріуса, де була відкрита спадкова справа. Із довідки [PERSON] сільської ради від 25.06.2018 року № 462 слідує, що згідно записів в господарській книзі № 8/0525/-5 по господарськім номері двору померлої [PERSON] рахується земельна ділянка розміром 0,49 га., яка не приватизована. Згідно 1, 2 абзацу ч. 5 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності заповіту на все майно правило частини другої статті 1223 ЦК застосовується у разі неприйняття спадщини або відмови від спадщини усіма спадкоємцями за заповітом. У разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК (435-15), відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає що, [PERSON] є спадкоємцем померлої тітки [PERSON] майна, яке складається з будинку що розташований в с. Женишківці, вул. Грушевського, буд. 5 Віньковецького району Хмельницької області, і має право на успадкування цього майна. Відповідно до п. 37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, щодо складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За ст. 1258 ЦК України спадкоємці наступних черг одержують право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередніх черг, усунення їх від спадкування чи неприйняття ними спадщини. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов. За п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що «...при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом». За змістом положень статті 182 ЦК України до складу спадщини входить лише те нерухоме майно, право на яке зареєстровано в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ст. ст. 1261-1265 ЦК України). У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 Постанови). Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п. 11 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Тобто, першою умовою до спадкування спадкоємців четвертої черги є проживання однією сім'єю. Відповідно до вимог статті 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно абзацу 1 ч. 2 Постанови N 7 Пленуму Верховного суду від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно абзацу 15 п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Щодо неможливості отримати свідоцтво на право власності на спадкове майно, то [PERSON] звернулась до нотаріальної контори але їй було відмовлено, оскільки органом відділу державної реєстрації актів цивільного стану, не надано документи що підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] Надати вказаних документів позивач не може, оскільки Віньковецьким РВ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 07.06.2018 року їй було відмовлено в наданні інформації. У зв'язку з цим, виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що [PERSON] є рідною тіткою для - [PERSON]. 24.05.2018 року надіслано адвокатський запит щодо надання витягу з актового запису свідоцтва про народження [PERSON], [PERSON] та свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.04.2004 року, [PERSON] є власником будинку № 5, по вул. Леніна (Грушевського) с. Женишківці, Вінковецького району Хмельницької області. Згідно листа Віньковецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 07.06.2018 року в наданні інформації було відмовлено. До моменту смерті [PERSON] проживала разом з [PERSON] понад 5 років, оскільки [PERSON] самостійно майже не пересувалась з 2000 року, приготувати їжу, поратись по господарству самостійно не могла. Крім того факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] зможуть підтвердити свідки, клопотання про виклики та допит яких буде заявлено на підготовчому судовому засіданні. Також до вказаної заяви позивачем додано схему родинних зв'язків між [PERSON] та [PERSON], для зручності візуального сприйняття, де червоним кольором позначено відсутні документи, що обривають ланцюжок для підтвердження родинних зв'язків. За ст. 16 Цивільного кодексу України захист права власності здійснюється судом, а за ст. 392 власник може пред'явити позов про визнання права власності, якщо воно не визнається іншими особами. У судове засідання 29.10.2018 року учасники справи, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не зявились. Представник позивача [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги, викладені в позові підтримав, справу просив розглянути за відсутності сторони позивача. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільський голова [PERSON] надав суду відзив на позов, у якому просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав повністю. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 24.12.2006 року в с. Женишківці Віньковецького району Хмельницької області померла тітка позивача [PERSON], яка була власником житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Женишківці по вул. Грушевського, 5. Спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину. Вказані обставини підтверджуються: паспортом позивача, свідоцтвом про смерть [PERSON] серії 1-БВ № 051253; рішенням Віньковецького районного суду від 15.12.2017 року; свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 22.04.2004 року; матеріалами спадкової справи № 33-2018, заведеної після смерті [PERSON], наданої приватним нотаріусом на запит суду. Дійсна вартість домоволодіння в с. Женишківці по вул. Грушевського, 5, відповідно до довідки КП «БТІ» Віньковецької районної ради Хмельницької області від 09.10.2017 року № 1-767 становить 25517,00 гривень. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом. До\~складу спадщини\~входять усі\~права та\~обов'язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинилися\~внаслідок його\~смерті. (ст. 1217 та ст. 1218). Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцям з часу її відкриття. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За матеріалами справи позивач [PERSON] є спадкоємцем тітки [PERSON] за законом, прийняла спадщину, однак у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове домоволодіння по вул. Грушевського, 5, в с. Женишківці, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальні конторі. Визнання права власності на домоволодіння за [PERSON] визнається відповідачем, не порушує прав чи інтересів інших осіб. Враховуючи, що позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, він підлягає задоволенню.

Outcome: approved