Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Харківській міської ради з вимогою визнати за неї право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO], що є предметом позову. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що в 1950 році рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради депутатів трудящих ся її діду [PERSON], було виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку по [ADDRESS]. Після будівництва житлового будинку в ньому проживало дві родини. В одній половині будинку прадід позивачки зі своєю дружиною, в іншій дід позивачки з родиною. Рішенням народного суду Дзержинського району м. Харкова від 28.03.1973 року за її прадідом та дідом було визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] в рівних частинах - по ? частині за кожним. [INFO] прадід позивачки, [PERSON], помер і ? частина житлового будинку за вказаною вище адресою за заповітом перейшла до батька позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину №2-1773 від 23.07.1981 року. [INFO] помер дід позивачки, [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалася з ? частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] у м. Харкові. Батька позивачки [PERSON] заяви про відмову від цієї спадщини до нотаріальної контори не надавав, а фактичне вступив у права спадщини, оскільки мешкав разом з дідом позивачки - [PERSON], що підтверджується копією витягу з домової книги. [INFO] батько позивачки помер і вона стала власником ? частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про на спадщину №3-250 від 11.04.2014 року. На теперішній час позивачці необхідно оформити правовстановлюючі документи на іншу ? частину житлового будинку, що належала її дідові, спадкоємцем якого був її батько та спадкоємцем якого є позивачка. З метою прийняття спадщини та отримання відповідного свідоцтва позивачка звернулася до 10-ї Харківської державної нотаріальної контори з відповідною заявою. Однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено , у зв'язку з тим, що, договір №43 на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідчений 20.06.1951 р. Першої Міською державною нотаріальною конторою, не зареєстрований в БТІ, а тому позивачка була вимушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позивача [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.. Представник відповідача - Харківської міської ради, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином. Представник відповідача подав до суду письмові пояснення по суті предмету спору, просив ухвалити рішення суду згідно норм чинного законодавства, та розглядати справу у відсутності представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що в 1950 році рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради депутатів трудящих ся її діду [PERSON], було виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку по [ADDRESS]. Після будівництва житлового будинку в ньому проживало дві родини. В одній половині будинку прадід позивачки зі своєю дружиною, в іншій дід позивачки з родиною. Рішенням народного суду Дзержинського району м. Харкова від 28.03.1973 року за її прадідом та дідом було визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] в рівних частинах - по ? частині за кожним. [INFO] прадід позивачки, [PERSON], помер і ? частина житлового будинку за вказаною вище адресою за заповітом перейшла до батька позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину №2-1773 від 23.07.1981 року. [INFO] помер дід позивачки, [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалася з ? частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] у м. Харкові. Батька позивачки [PERSON] заяви про відмову від цієї спадщини до нотаріальної контори не надавав, а фактичне вступив у права спадщини, оскільки мешкав разом з дідом позивачки - [PERSON], що підтверджується копією витягу з домової книги. [INFO] батько позивачки помер і вона стала власником ? частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про на спадщину №3-250 від 11.04.2014 року. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України) Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. В жовтні 2013 року [PERSON] звернулась до Десятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про намір прийняти спадкове майно, яке залишилося після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO], до складу якої входить майно: ? частина житлового будинку з надвірними будівлями, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 11 жовтня 2013 року Державним нотаріусом Десятьої Харківської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частина житлового будинку з надвірними будівлями, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON], оскільки спадкоємцем не надано документи, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно, що є предметом спадкування, у зв'язку з чим рекомендовано визнавати право власності в судовому порядку. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя [PERSON] фактичне вступив у права спадкування на ? частина житлового будинку з надвірними будівлями, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті свого батька - [PERSON], оскільки мешкав з ним за вказаною адресою, що підтверджується копією витягу з домової книги. Після смерті [PERSON], який помер [INFO], право власності на спірну ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] перейшло в порядку спадкування за законом спадкоємцю першої черги - доньці [PERSON], яка у встановленому порядку заявила про намір прийняти спадкове майно, однак у встановленому порядку не отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, в той же час обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набув або володів нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи судом не встановлено. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, суд задовольняючи позов ухвалює рішення визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , як спадкоємцем першої черги за законом майна спадкодавця [PERSON], який помер [INFO]. На підставі викладеного та

Outcome: approved