Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд в інтересах малолітнього сина [PERSON] із позовом до відповідача Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №458 від 13 червня 2018 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 25 січня 2019 року їй стало відомо з відзиву на позовну заяву по справі № 607/26589/18, що 13 червня 2018 року відповідачем було прийнято рішення № 458, у відповідності до якого надано дозвіл Тернопільському РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області на реалізацію нерухомого майна - Ѕ частки будинковолодіння по [ADDRESS] при умові реалізації вищевказаної частки будинковолодіння в користь [PERSON] . Позивач вважає, що вказане рішення слід визнати протиправним та скасувати з наступних підстав. Як вбачається з оспореного рішення, відповідачу було відомо, що у житлі по [ADDRESS] має право на проживання малолітня дитина позивача [PERSON] . При ухваленні спірного рішення не було обумовлено жодного застереження щодо неприпустимості зменшення чи обмеження права [PERSON] на проживання у вказаному житлі. В свою чергу, скориставшись обумовленим рішенням, [PERSON] набула право власності на відповідне житло та подала позов до суду про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом за вищевказаною адресою, оскільки він не належить до кола сім`ї власника. З урахуванням викладеного позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 458 від 13 червня 2018 року. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON] до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON] , про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №458 від 13 червня 2018 року. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 22 березня 2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено [PERSON] 02 квітня 2019 року судом зареєстровано письмові пояснення щодо позову третьої особи [PERSON] , в яких вона просить відмовити у позові [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON] до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON] , про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №458 від 13 червня 2018 року. В обґрунтування доводів третьої особи зазначено, що малолітній позивача [PERSON] [INFO] , через п`ять днів після народження був зареєстрований з його батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . При цьому [PERSON] жодного дня не проживав у вказаному житлі, так як його батьки [PERSON] та [PERSON] одружилися в 2012 році і проживали за адресою: [ADDRESS] . Будинок за адресою: [ADDRESS] належав батькам [PERSON] , яксиний після їх смерті в 2009 році прийняв спадщину, однак не реєстрував це майно за собою. При цьому [PERSON] має місце реєстрації: [ADDRESS] . 10 вересня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Третя особа вважає, що прийняття рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №458 від 13 червня 2018 року нічим не порушує права малолітнього [PERSON] , оскільки цим рішенням ніхто не позбавив його права користування житлом, тим більше малолітній [PERSON] проживає за іншою адресою і забезпечений правом користуватися ще і тим житловим приміщенням, у якому проживає разом з матір`ю [PERSON] 10 квітня 2019 року представник відповідача Виконавчого комету Тернопільської міської ради подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] Додатково зазначає, що Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення №458 від 13 червня 2018 року «Про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна». Дане рішення прийнято на підставі звернення Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 26 березня 2018 року №14448 та відповідних документів. В провадженні Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебувало зведене виконавче провадження АСВП №5319955 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] Загальна сума боргу згідно виконавчих документів становила 101 917,25 грн. Реалізації підлягала 1/2 частина ідеальної частки будинковолодіння [ADDRESS] , яка належить боржнику [PERSON] . Старший державний виконавець Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Корната P.O. на засіданні комісії повідомила, що арештоване майно боржника [PERSON] , а саме 1/2 частина будинковолодіння [ADDRESS] в подальшому повинна бути передана на реалізацію для проведення прилюдних торгів з метою погашення боргу. [PERSON] (колишня дружина боржника) на комісії повідомила, що не заперечує щодо реалізації 1/2 частки будинковолодіння [ADDRESS] , оскільки вона зобов`язалася в подальшому викупити 1/2 частку цього будинковолодіння після передачі її на реалізацію для проведення прилюдних торгів. Також [PERSON] пояснила, що за даною адресою зареєстрована малолітня дитина [PERSON] , 2017 року народження, яка ніколи не проживала в даному будинку. [PERSON] на засідання комісії не з`явився та не повідомив причини своєї відсутності, хоча був належним чином повідомлений. Відповідно до довідки про склад сім`ї ДП «Фаворит-3» від 23 березня 2018 року №273, у вказаному помешканні зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 1998 року народження, [PERSON] , 2007 року народження. Згідно листа виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 05 березня 2018 року №3068/06 за вищевказаною адресою зареєстрована малолітня дитина [PERSON] , 2017 року народження. Також, в службу у справах неповнолітніх та дітей надійшла інформація від Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області про [PERSON] , який вчинив насильство стосовно [PERSON] в присутності дитини за адресою: [ADDRESS] . Згідно ухвали суду від 12 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON] до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON] , про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №458 від 13 червня 2018 року, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Вважає, що при прийнятті оспорюваного рішення відповідачем не було враховано інтереси дитини, що в подальшому стало підставою для звернення нового власника до суду з позовом про втрату права дитини [PERSON] на користування жилим приміщенням. Представник відповідача Виконавчого комітету Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового розгляду повідомлявся неодноразово належним чином, однак попередньо подав до суду відзив, в якому висловив позицію щодо заявлених позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , адвокат Семененко С.М. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні. Додатково пояснив, що малолітній [PERSON] був зареєстрований, однак жодного дня не проживав у житлі за адресою: [ADDRESS] . Син позивача проживав разом з нею та батьком [PERSON] в [ADDRESS] . Вказане будинковолодіння успадковане [PERSON] , однак останній не оформив до кінця своїх спадкових прав, а тому це жито на праві власності за ним не зареєстроване. Крім того [PERSON] має зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] , де може бути зареєстрований [PERSON] , а тому права малолітнього сина позивача не є порушеними. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Щодо юрисдикції виниклого спору суд виходить з наступного. В силу п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зспорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду (ч. 3 ст. 19 КАС України). В силу ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Виниклий між сторонами спір не є публічно-правовим, а носить приватно-правовий характер, про що свідчать вже заявлені позови, які перебувають на розгляді в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області. Зокрема, 09 листопада 2018 року судом відкрито провадження по справі №607/20957/18 за позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Позивач просить визнати такими, що втратили право на користування жилим приміщенням (будинком) за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У грудня 2018 року [PERSON] також звернулася до суду з позовом до [PERSON] , приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Терещук Л.І., Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання недійсним акта про проведені електронні торги, затвердженого 03 серпня 2018 року начальником Тернопільського РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області про придбання [PERSON] Ѕ ідеальної частки будинковолодіння [ADDRESS] , скасування свідоцтва від 09 серпня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Терещук Л.І., про приналежність [PERSON] Ѕ ідеальної частки будинковолодіння за вищевказаною адресою та скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень. Підставою обґрунтування позовних вимог є те, що для відчуження обумовленого житла, право на проживання в якому має [PERSON] , не було одержано згоду органів опіки та піклування у встановленому законодавством порядку. Врахувавши вищенаведене, суд робить висновок про те, що предметом виниклого між сторонами спору є житлові правовідносини, а відтак позов [PERSON] підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства судом загальної юрисдикції. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства(ч. 1 ст. 19 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 травня 2017 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [INFO] народився [PERSON] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки № 2025 від 18 грудня 2018 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 11 травня 2017 року по час видачі довідки. Як слідує з рішення Комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Тернопільської ради № 99 від 13 квітня 2018 року «Про доцільність надання дозволу на реалізацію нерухомого майна», слухання справи перенесено на чергове засідання. Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 131 від 11 травня 2018 року «Про доцільність надання дозволу на реалізацію нерухомого майна», визнано доцільним надати Тернопільському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області дозвіл на реалізацію нерухомого майна, а саме: 1/2 частки будинковолодіння [ADDRESS] при умові реалізації вищевказаної частки будинковолодіння в користь [PERSON] . Як вбачається із вказаного рішення, Комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради розглянуто запит Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 26 березня 2018 року №14448 та відповідні документи. Встановлено, що в провадженні Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває зведене виконавче провадження АСВП №5319955 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] . Загальна сума боргу згідно виконавчих документів становить 101 917,25 грн. Реалізації підлягає 1/2 частина ідеальної частки будинковолодіння [ADDRESS] , яка належить боржнику [PERSON] . Відповідно до довідки про склад сім`ї ДП «Фаворит-3» від 23 березня 2018 року №273, у вказаному помешканні зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 1998 року народження, [PERSON] , 2007 року народження. Згідно листа виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 05 березня 2018 року №3068/06 за вищевказаною адресою зареєстрована малолітня дитина [PERSON] , 2017 року народження. Відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 28 лютого 2018 року (справа №607/156/17) визначено за [PERSON] право власності на 1/2 ідеальну частку будинковолодіння [ADDRESS] . [PERSON] (колишня дружина боржника) на засіданні комісії повідомила, що не заперечує щодо реалізації 1/2 частки будинковолодіння [ADDRESS] , оскільки, вона зобов`язалася в подальшому викупити 1/2 частку будинковолодіння [ADDRESS] після передачі її на реалізацію для проведення прилюдних торгів. Старший державний виконавець Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Корната P.O. на засіданні комісії повідомила, що арештоване майно боржника [PERSON] , а саме 1/2 частина будинковолодіння [ADDRESS] в подальшому повинна бути передана на реалізацію для проведення прилюдних торгів з метою погашення боргу. [PERSON] на засідання комісії не з`явився та не повідомив причини своєї відсутності, хоча був належним чином повідомлений. У відповідності до листа Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області № 4241/19-18-17-03 від 13 лютого 2014 року, заява [PERSON] від 23 січня 2014 року про здавання в найм житла розглянута за адресою: [ADDRESS] в присутності громадянина [PERSON] , який проживає за даною адресою. Згідно наданого пояснення, громадянин [PERSON] отримав будинок по [ADDRESS] в спадок після смерті батьків. Документи на право власності відсутні, так як на даний час вони знаходяться на стадії виготовлення. Житло в найм він нікому не здає по причині того, що в даному будинку проживають: на першому поверсі сам [PERSON] з дружиною, а на другому - сестра дружинин. Жодних коштів від родички [PERSON] не отримує. Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 458 від 13 червня 2018 року «Про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна» надано дозвіл Тернопільському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на реалізацію нерухомого майна, а саме Ѕ частки будинковолодіння [ADDRESS] при умові реалізації вищевказаної частки будинковолодіння в користь [PERSON] . Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , складеного 14 лютого 2019 року представниками служби у справах неповнолітніх та дітей, умови проживання у вищевказаній квартирі задовільні. Для дитини створені всі необхідні умови для проживання, тобто власне ліжечко для сну, іграшки, змінний віковий одяг та взуття. Стосунки, традиції сім`ї: стосунки між батьками хлопчика натягнуті, постійні конфлікти між собою. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Норми ст. 177 СК України, ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 12 закону «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» (далі - Закон) передбачають необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям (ч. 4 ст. 12 Закону). Судом встановлено та сторонами не заперечується, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і від цього шлюбу в них [INFO] народився син[PERSON]. 11 травня 2017 року малолітній син позивача був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Попередньо [PERSON] перебував зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і від цього шлюбу в нього також є діти - дочка [PERSON] , 1998 року народження, та син - [PERSON] , 2007 року народження. У зв`язку із невиконанням аліментних зобов`язань у [PERSON] утворилась заборгованість по їх сплаті. Загальна сума боргу згідно виконавчих документів становила 101 917,25 грн., а відтак з метою забезпечення виконання рішення суду та для можливості реалізувати належне боржнику майно, на підставі ухвали суду було визначено за [PERSON] право власності на 1/2 ідеальну частку будинковолодіння [ADDRESS] . Оскільки малолітній син боржника [PERSON] був зареєстрований за вищевказаною адресою, державний виконавець звернулася до органу опіки та піклування Тернопільської міської ради для отримання дозволу на реалізацію майна боржника. Орган опіки та піклування такий дозвіл надав за умови придбання майна [PERSON] , яка є стягувачем та діяла в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] . Він оформлений рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №458 від 13 червня 2018 , яке оспорюється. Частиною першою ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР). Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником квартири (будинку), ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таким чином, малолітній син боржника [PERSON] мав право лише на проживання та користування майном за адресою: [ADDRESS] , до набуття у власність Ѕ частки цього майна [PERSON] , яка набула майно у зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх аліментних зобов`язань та діяла в інтересах спільних з [PERSON] дітей. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи малолітній [PERSON] був тільки зареєстрований за вищевказаною адресою, однак ніколи там не мешкав, проживав з батьками в іншому житлі по [ADDRESS] , де йому були створені всі належні умови, про що 14 лютого 2019 року представниками служби у справах неповнолітніх та дітей складено акт обстеження. Тобто, дитина була забезпечена правом користування іншим житловим приміщенням, де проживала від свого народження, що вказує на те, що майнові права неповнолітнього з прийняттям оспорюваного рішення не були порушені. Крім того, в силу свого віку [PERSON] має право на проживання за місцем проживання кожного з батьків, в тому числі і за зареєстрованим місцем проживанням матері. Відтак, суд не встановив порушень житлових прав малолітнього [PERSON] , [INFO] , при прийнятті Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради рішення №458 від 13 червня 2018 року. За вказаних вище обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON] до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON] , про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №458 від 13 червня 2018 року На підставі викладеного та

Outcome: dismissed