Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна членів сімї (жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі). Мотивуючи тим, що вона з відповідачем, [PERSON], проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 24 квітня 2011 року до кінця липня 2013 року. Весь цей час вони постійно проживали разом, вели спільне господарство. За час спільного проживання з відповідач вони в серпні 2012 року за спільні сімейні кошти придбали автомобіль марки Renault Master, 2006 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], який було зареєстровано на ім'я відповідача. Згодом в сімейних стосунках виникли непорозуміння, відповідач пішов проживати до іншої жінки, що призвело до розпаду їхньої сім'ї та припинення сімейних відносин. Згідно ст.74 Сімейного кодексу України якщо жінка і чоловік проживають однією сім'єю але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності і на нього поширюються положення глави 8 даного Кодексу. Так як їхня сім'я розпалась вона пропонувала відповідачу розділитися набутим майном добровільно, адже це майно належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідач спочатку погоджувався, а в даний час їй стало відомо, що він дав оголошення про продаж спірного автомобіля, а тому вона змушена звертатися до суду. Вказаний автомобіль вони придбали за 12 тис. доларів США, що на той час складало суму в 106000 (сто шість тисяч) грн. Виходячи з цієї суми, що підлягає розподілу в рівних долях, вона оцінює спірний автомобіль. Вони як рівні співвласники, поставлені з відповідачем в неоднакові умови, адже вона не має можливості користуватися належною їй часткою в спільному майні. Відповідач самовільно забрав автомобіль і інтенсивно його експлуатує і в даний час має намір продати. А тому вона бажає спірний автомобіль розподілити таким чином - залишити відповідачу в користування вищезгаданий цілий автомобіль, а їй стягнути з відповідача грошову компенсацію за його 1/2 частку вартості, що становитиме 53000 (п'ятдесят три тисячі) грн. Під час розгляду справи по суті позивачка змінила позовні вимоги ( а.с. 60-61), вказала, що отримавши заперечення від [PERSON], вона зрозуміла, що коштів у нього для виплати їй грошової компенсації немає, а тому він придумав неправдиві факти, щоб суд відмовив їй в позові. В зв'язку з цим вона вирішила частково змінити свої позовні вимоги. В натурі автомобіль на дві рівні частини розподілити неможливо, а тому вона бажає, щоб вищевказаний автомобіль був виділений в користування їй, а вона згодна виплатити відповідачу грошову компенсацію за його частку в сумі 53000 (п'ятдесят три тисячі) грн.00 коп. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмове заперечення в якому вказав, що позивач звернулася з позовом в якому стверджує, що вони з нею проживали однією сімє'ю без реєстрації шлюбу з 24 квітня 2011 року до кінця липня 2013 року та вели спільне господарство. Також позивач зазначає, що за час нібито спільного проживання, ними в серпні 2012 року за спільні сімейні кошти було придбано автомобіль марки Renault Master 2006 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], який було зареєстровано на його ім'я. Зважаючи на те, що згідно норм чинного сімейного законодавства частки чоловіка і жінки у спільному майні подружжя є рівними, просить залишити йому у користування на праві власності цілий автомобіль марки Renault Master 2006 року випуску білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], стягнувши з нього на користь позивача грошову компенсацію за половину вартості автомобіля в сумі 53 000 грн. та судові витрати. Вважає, вимоги позивача незаконними, необгрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України. Ствердження позивача про те, що вони з нею проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 24.04.2011 року і по серпень місяць 2013 року не відповідає дійсності, оскільки він з 18.11.1989 року проживав в зареєстрованому шлюбі виконавчим комітетом Долинівської сільської ради з [PERSON], який між ними було розірвано рішенням Гайворонського районного суду від 19.07.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER]. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Тобто дана норма закону встановлює заборону укладення шлюбу між особами, які бажають одружитися, обоє або один з яких на момент укладення ще перебуває в зареєстрованому органом ДРАЦСу іншому шлюбі, або прирівняного до нього шлюбу, укладеного за релігійним обрядом відповідно до статті 21 СК України. Дана норма закріплює принцип моногамії (одношлюбності), згідно з яким чоловік та жінка можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. У зв'язку з цим закон одночасно передбачив, що другий шлюб не може бути зареєстрований до того часу, поки попередній шлюб, незважаючи на фактичне його припинення, не розірваний у встановленому законом порядку. Тому перебувати у шлюбі з позивачем та вести спільне господарство він не міг, чого власне і не було. Так дійсно позивача знає і в дійсності він перебував з останньою лише в близьких дружніх стосунках, у зв'язку з чим і відвідував її місце проживання, однак ці обставини не можуть свідчити про їхнє проживання однією сім'єю та веденням спільного господарства. При зустрічах та перебуванні у позивача він не передбачав і не мав на меті бажання проживати однією сім'єю з [PERSON] та вести з останньою спільне господарство, оскільки він перебував в зареєстрованому шлюбі зі своєю колишньою дружиною [PERSON], якій він весь час матеріально допомагав, з якою вони разом забезпечували утримання та виховання їхніх спільних дітей. Також підтвердженням того, що він не перебував у незареєстрованому шлюбі з позивачем свідчить реєстрація його місця проживання, а саме те, що він був зареєстрований до 10.07.2013 року в будинку, що знаходиться в [ADDRESS], власником якого є [PERSON], тобто його колишня дружина, а після того як 10.07.2013 року виписався з зазначеного будинку, він зареєстрував своє місце проживання в будинку за адресою [ADDRESS], власником якого є його рідний брат, але аж ніяк не в будинку позивача, який знаходиться в [ADDRESS]. Дані обставини підтверджуються копіями домових книг та свідками. Стаття 74 СК України, встановлює, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відтак вимоги позивача суперечать вищезазначеній нормі, оскільки він до 19.07.2012 року перебував у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON], а тому ділити набуте ними за час спільного проживання майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності він повинен лише з гр. [PERSON], але аж ніяк не з позивачем. Пленум Верховного Суду України в пункті 20 своєї постанови від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ майна подружжя» чітко визначив права фактичного подружжя, які повинен мати на увазі суд при розгляді спорів про майно: «При застосуванні статті 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю». Ним було придбано автомобіль марки Renault Master 2006 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. Даний автомобіль було придбано ним особисто та в період перебування в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Даний автомобіль купував на свій власний вибір, за свої кошти, які він довгий час накопичував, ще перебуваючи в шлюбі з [PERSON] і до знайомства з позивачем. До того ж згідно довідок про доходи за 2011 р його дохід становить 36 000 грн., а за 2012 рік дохід становить 22 645 грн. підтвердженням чого є довідка №4175110111-03-17 від 08.10.14р. видана Гайворонською ОДПІ. Згідно даної довідки його річний дохід з квітня 2011 року по серпень 2012 року складає 40 209 грн. В позовних вимогах позивач зазначає, що автомобіль було куплено за 106 000 грн. За таких обставин він не міг би заробити на авто навіть і половини суми, не враховуючи витрати на проживання та утримання своєї сім'ї, а саме колишньої дружини та двох неповнолітніх дітей. Тому вимоги позивача про поділ спільного майна членів сім'ї (жінки та чоловіка, які не перебувають в шлюбі) є необгрунтованими та такими що не відповідають закону та не мають законодавчого підтвердження. Вважає за необхідне в задоволені позову [PERSON] до нього про поділ спільного майна членів сім'ї (жінки та чоловіка, які не перебувають в шлюбі) відмовити повністю. З матеріалів справи, пояснень сторін, свідків, судом встановлено, що з 18 листопада 1989 року по 19.07.2012 року відповідач [PERSON] проживав в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] який було розірвано 19.07.2012 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області. Рішення вступило в законну силу 31.07.2012 року. 17.08.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гайворонського районного управління юстиції у Кіровоградській області зареєстровано розірвання шлюбу і видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 41, 90, 91). 18 серпня 2012 року [PERSON] купив автомобіль марки Renault Master 2006 року випуску білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 10, 54), тобто зазначений автомобіль відповідач [PERSON] придбав на наступний день після реєстрації розірвання шлюбу. Згідно ст. 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Перебування осіб в зареєстрованому шлюбі створює презумпцію права спільної сумісної власності на майно набуте в шлюбі. Позивачка [PERSON] не надала суду допустимих та належних доказів, що автомобіль був придбаний за спільні кошти з відповідачем під час проживання у фактичних шлюбних відносинах, а тому при таких обставинах позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed