Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, для дітей відповідного віку і до повноліття дітей. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та пояснила, що з 1994 року проживала з відповідачем однією сім'єю, а 15.01.2001 року між ними у відділі РАЦС Первомайського МРУЮ Миколаївської області було зареєстровано шлюб, який на даний час вже розірвано. За час сумісного проживання та в період шлюбу, у них народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Відповідач після розірвання шлюбу проживає окремо, допомоги на утримання дітей не надає, хоча є працездатним і має можливість надавати допомогу на утримання дітей. Вона перебуває у важкому матеріальному становищі, оскільки на даний час не працює, так як здіснює догляд за дитиною до досягненя нею трирічного віку, а тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дітей. Відповідач є працездатним, не хворіє і в змозі сплачувати їй аліменти на утримання дітей, в зв'язку з чим вона звернулась до суду із зазначеним позовом. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, і пояснив, що дійсно перебував з позивачкою у зареєстрованому шлюбі, який на даний час вже розірвано. Проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) заперечував, оскільки вказав, що не являється батьком цих дітей. Рахує, що оскільки їх з позивачкою шлюб розірвано і він проживає окремо, то не зобов'язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що 15.01.2001 року між сторонами у відділі РАЦС Первомайського МРУЮ Миколаївської області було зареєстровано шлюб, який на даний час вже розірвано, що підтверджується поясненнями сторін, ксерокопією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується поясненням позивачки, ксерокопіями свідоцтв про народження дітей (а.с 2,6), ксерокопією свідоцтва про встановлення батьківства (а.с.8). Твердження відповідача, про те, що він не є батьком дітей, ніякими доказами не підтверджені. Рішення суду про оспорювання батьківства, яке набрало законної сили, суду відповідачем не надано. Діти знаходяться на утриманні позивачки, а відповідач добровільно позивачці матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча не хворіє та є працездатним, що підтверджується поясненнями сторін. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стосовно розміру аліментів, та із урахуванням обставин, передбачених ст.180-183 СК України, суд вважає, що з відповідача можуть бути стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), на утримання двох неповнолітніх дітей, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, для дітей відповідного віку і до повноліття дитини. Крім того, на підставі ст. 88 ч. 3 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved