Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, у якій просила встановити юридичний факт, що [PERSON], померла [INFO] року, та [PERSON] є її матір'ю та однією і тією ж особою та встановити факт, що вона належить до єврейської національності. В обґрунтуванні своїх вимог заявник зазначила, що вона народилася [INFO] року в м. Харкові. Відповідно до свідоцтва про народження її батько [PERSON], росіянин, мати - [PERSON], єврейка. Відповідно до актового запису про шлюб № 10182, її мати, до одруження - [PERSON], 15 листопада одружилась з [PERSON]; після реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище [PERSON], а її національність зазначена як «єврейка». У грудні 1941 року мати потрапила у гетто, однак їй вдалося звідки втекти. Після втечі з гетто та з метою уникнення подальшого переслідування нацистів, її мати самостійно виправила в документах своє по батькові з «[PERSON]» на «[PERSON]». З цього часу та по день смерті вона жила під по батькові «[PERSON]». При отриманні паспорту громадянина СРСР та заповненні форми А, побоюючись переслідування осіб єврейської національності у Радянському Союзі, вона також вказала своє по батькові «[PERSON]», а національність «українка». 11 червня 1950 року мати, як [PERSON], українка, уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON]. [INFO] року її мати, [PERSON], померла. Отже, з 1942 року та по день смерті її мати жила з по батькові «[PERSON]». Таким чином, на сьогоднішній день дані про матір, зазначені в свідоцтві про її народження не збігаються з даними метрики, з якими її матір жила з 1942 року. Враховуючи те, що батьки її матері були євреями, а матір, відповідно, єврейкою, що зазначено в актових записах про її народження та про шлюб її батьків, вона бажає відновити національність та встановити факт належності її до єврейської національності. Встановлення фактів необхідно для оформлення документів для виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю, де мешкають її родичі. У судовому засіданні представник заявника повністю підтримала заяву та просила задовольнити її в повному обсязі. Представник зацікавленої особи - Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року. Відповідно свідоцтву про її народження серії [NUMBER] (повторне), виданого Харківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану 04.11.1998 року: її мати - [PERSON], єврейка, батько - [PERSON], росіянин. Аналогічні дані містяться в актовому записі № 3375 про народження [PERSON], копія з книги актових записів про який надана до суду зацікавленою особою. Відповідно копії актового запису про шлюб № 10182 від 15 листопада 1937 року між [PERSON], росіянином, та [PERSON], єврейкою, зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON]. У 1942 році з метою уникнення переслідування осіб єврейської національності, матір'ю заявника, [PERSON] власноруч за допомогою підручних засобів було виправлено по батькові з «[PERSON]» на «[PERSON]». При отриманні паспорту громадянина СРСР у повоєнний період у формі А нею також зазначено по батькові «[PERSON]» та національність зазначена як «українка». Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, складеного 27.05.2014 року відділом державної реєстрації шлюбу по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції - 11 червня 1950 року між [PERSON], росіянином, та [PERSON], українкою, було зареєстровано шлюб, актовий запис № 3377. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану. Таким чином, з 1942 року та по день смерті мати заявника, [PERSON] жила під по батькові «[PERSON]», а свою національність зазначала як «українка», оскільки з міркувань безпеки боялася показувати свою справжню національність. Встановлення зазначених юридичних фактів заявникові необхідно для усунення розбіжностей у метриці її матері та оформлення і подачі документів для виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що заявника знає з дитинства, вони проживали у одному дворі, знала і її матір [PERSON] яку називали як «Іванівну». Їй відомо, що остання з після втечі з гетто у 1942 році з метою уникнення розстрілу нацистами виправила своє по батькові з «[PERSON]» на «[PERSON]» в документах та втекла до Ахтирки. Коли після війни повернулась, з таким по батькові продовжила жити, та, при отриманні паспорту громадянина СРСР свою національність зазначила як «українка». Проте, їй достеменно відомо, що матір заявника належала до єврейської національності. Оскільки вона саме є єврейкою, вони разом потайки святкували національні свята, підтримували національні традиції. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що заявник по справі є її матір'ю. Їй достеменно відомо, що дівоче прізвище її бабусі, матері заявника, [PERSON] та вона належить до єврейської національності, після одруження з дідусем, їй присвоєне прізвище [PERSON]. Після втечі з гетто у 1942 році її бабуся власноруч за допомогою леза виправила в документах по батькові з «[PERSON]» на «[PERSON]». При отриманні паспорта СРСР після війни, у формі А вона також зазначила своє по батькові «[PERSON]» та національність зазначила як «українка». Зі слів бабусі, вона так зазначила, оскільки після пережитого внаслідок належності до єврейської національності, вона боялася геноциду та переслідування євреїв. У 1950 році бабуся взяла шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]». Таким чином, з 1942 року та по день смерті її бабуся жила з по батькові «[PERSON]», а національність зазначала як «українка». [INFO] рок вона померла як [PERSON]. Бабуся потайки дотримувалася єврейських традицій та намагалася привіти їх своїх доньці, її матері . Статтею 28 ЦК України встановлено, що фізична особа набуває прав і обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України складається із прізвища, власного імені та по батькові. Відповідно до ст. 234 ЦПК України у прядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 256 ЦПК України, одним із способів захисту прав та законних інтересів фізичних осіб є встановлення в судовому порядку юридичних фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Положеннями ст. 300 ЦК України визначено, що фізична особа має право на індивідуальність, має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законам і не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст.4 Закону України «Про національні меншини в Україні» відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Положеннями ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» визначено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. З урахуванням викладеного, враховуючи наявність родинних зв'язків, дотримання заявником способу життя та звичаїв, притаманних особам єврейської національності, виявлення нею почуття національного самоусвідомлення та спільності з особами єврейської національності, суд приходить до висновку про єврейську національність [PERSON], яка по материнській лінії була передана від її матері - [PERSON] ([PERSON]); а також того, що [PERSON] та [PERSON] є однією й тією ж особою.

Outcome: approved