Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Макіївської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, мотивуючі свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. Після смерті чоловіка, вона разом із сином [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, при цьому [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на її користь. 21.01.2014 року вона отримала від нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними прибудовами, розташований за адресою: [ADDRESS], однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв'язку з тим, що за життя її чоловік не зареєстрував правовстановлюючий документ на землю у реєстраційній службі Макіївського міського управління юстиції. [PERSON] дійсно належить вказана земельна ділянка на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївки від 24.01.2013 року. Після отримання рішення суду її чоловік тривалий час хворів в зв'язку з чим і помер, а тому не встиг зареєструвати своє право власності на землю. На підставі викладеного, просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,0749 га у порядку спадкування. Позивач [PERSON], та її представник, що діє на підставі договору про надання юридичних послуг - [PERSON], у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,0749 га у порядку спадкування. Представник відповідача Макіївської міської Ради в судове засідання не з'явився за невідомими суду причинами, про день та час розгляду справи Макіївська міська Рада була повідомлена своєчасно та належним чином /а.с. 17/. Заяв щодо відкладення розгляду справи або щодо розгляду справи у відсутності їхнього представника до суду не надходило. Представник третьої особи Реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції в Донецькій області в судове засідання не з'явився за невідомими суду причинами, про день та час розгляду справи Реєстраційна служба Макіївського міського управління юстиції в Донецькій області була повідомлена своєчасно та належним чином /а.с. 18/. Заяв щодо відкладення розгляду справи або щодо розгляду справи у відсутності їхнього представника до суду не надходило. Згідно зі ст. 224 ЦПК України суд вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних доказів у справі у відсутність представника відповідача, який не з'явився, проти чого не заперечувала позивач та її представник. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, [PERSON] на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївки від 24 січня 2013 року на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0749 га, розташована за адресою: [ADDRESS] /а.с. 9/. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] /а.с. 8/ Відповідно до листів першої Макіївської державної нотаріальної контори від 11.04.2014 року та 10.04.2014 року, інформаційних довідок зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та (заповіти/спадкові договори), із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] звернулись дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON], який відмовився від спадщини на користь [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом 21.04.2014 року було видано [PERSON] /а.с. 21-24/. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2014 року [PERSON] прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] /а.с. 11/. Відповідно до листів Управління Держземагенства у м. Макіївці Донецької області від 01.11.2013 року та 14.04.2014 року, згідно кадастрових даних (з 1991 року) земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] була передана у власність [PERSON] на підставі рішення виконкому міської Ради № 245 від 20.05.1997 року площею 0,0749 га. Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд. Державний акт про право власності на земельну ділянку отримано та зареєстровано 12.06.1997 року. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївки від 24.01.2013 року право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку було припинено, та визнано право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] /а.с 10, 27/. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.04.2014 року за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано тільки на житловий будинок з надвірними спорудами, а відомості щодо реєстрації права власності на земельну ділянку відсутні /а.с. 25-26/ Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, та Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з п. п. «а», «г» ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 131 Земельного Кодексу України передбачене право громадян та юридичних осіб України, а також територіальних громад та держави, набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій його розміщено, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Відповідно до ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Так, у п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дано визначення поняття нерухомого майна як земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Відповідно до ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 11 ст. 16 цього ж Закону під час подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі фізична особа повинна пред'явити документ, що посвідчує її особу, а у разі подання заяви представником фізичної чи юридичної особи також - документ, що підтверджує його повноваження діяти від імені таких осіб. Таким чином, судом встановлено, що на теперішній час реєстрація права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] неможлива, оскільки власник земельної ділянки помер, а суб'єктом звернення до Відділу державної реєстраційної служби відповідно до чинного законодавства є саме власник майна, або уповноважена ним особа, в зв'язку з чим порушується право позивача [PERSON] на прийняття спадщини. З урахуванням наведеного суд вважає, що за позивачем [PERSON] можливо визнати право власності в порядку спадкування на земельну дялінку, площею 0, 0749 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS], оскільки як було встановлено в судовому засіданні, ця земельна ділянка належала її чоловіку [PERSON], який помер [INFO], на підставі рішення суду, а [PERSON] є спадкоємцем першої черги і прийняла спадщину, у вигляді домолодіння розташованого на зазначеній земельній ділянці. На підставі викладеного,

Outcome: approved