Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, який згодом уточнила з вимогою про позбавлення батьківських прав та збільшити розмір аліментів на утримання сина - [PERSON] [INFO] з колишнього чоловіка [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем має сина. Однак, з самого розірвання шлюбу, відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не турбується про його здоров`я, фізичний, духовний розвиток, не сплачує аліменти на його утримання. За висновком органу опіки та піклування Августівської сільської ради було вирішено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Відповідач має неадекватну поведінку, пов`язане з його психічним здоров`ям, що підтверджується довідками лікарні, та дає підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його сина. За рішенням Суворовського районного суду м. Одеси було стягнуто аліменти у розмірі ј усіх видів заробітку [PERSON] на користь позивачки та не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, на сьогоднішній час гарантований розмір аліментів на одну дитину складає не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку із збільшенням витрат на дитину, позивач просить збільшити розмір стягнутих аліментів. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились та в матеріалах справи наявна заява в якій представник просить судове засідання провести за їх відсутності на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Представник Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області до суду не з`явився, та від нього наявна заява про розгляд справи за відсутності представника виконкому, не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання шляхом надіслання ухвал та судових повісток на зареєстроване місце проживання (перебування), та конверт повернувся до суду без вручення, що не дало змогу здійснити обов`язок щодо сповіщенні відповідача про дату судового засідання, шляхом почтового відправлення. Судом також було здійснено виклик відповідача до суду, шляхом створення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади. В установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явилась в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подала відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі розірвали шлюб 24.02.2010 року згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, від шлюбу мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 11, 12). 2017 року [PERSON] звернулась до Августівської сільської ради з клопотанням про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , висновком органу опіки та піклування Августівської сільської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , рішенням Августівської сільської ради № 74 від 21.09.2017 року було вирішено за доцільно позбавити його батьківських прав (а.с. 14, 15, 16). Позивач вважає, що поведінка батька буде погано впливати на емоційне, психологічне та фізичне здоров`я сина, оскільки [PERSON] вживає алкоголь. На підтвердження цього надала довідку лікарні від 2018 року, згідно якої відповідач отримував діагноз: психічний та поведінковий розлад здоров`я в наслідок вживання алкоголю (а.с. 17). Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси було стягнуто аліменти у розмірі ј усіх видів заробітку [PERSON] на користь позивачки та не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 13). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданого державним виконавцем № 37484 від 19.12.2019 року з серпня 2010 року та станом на 19.12.2018 р. не сплачував аліментів, на підставі чого виникла заборгованість у розмірі 77135,66 грн. (а.с. 18-21). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Пунктом 15 Постанови зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За вимогами ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона чи він, в тому числі: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, є хронічними алкоголіками або наркоманами. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина, оскільки він не цікавиться його життям, здоров`ям, розвитком, не приймає участі у вихованні, не піклується про нього, не створює умов для життя та належного розвитку, не сплачує аліменти, у свою чергу мав розлад здоров`я пов`язаний з вживанням алкоголю, а тому має бути позбавлений батьківських прав. Позивач також просить збільшити розмір аліментів. Судом встановлено, що раніше вже ухвалено рішення про стягнення аліментів, тому позивач просить збільшити їх розмір, та стягувати ј усіх доходів відповідача та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, замість ј усіх доходів відповідача та не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Частинами 2 та 3 статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено, що у відповідача наявні непрацездатні члени сім`ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Згідно положень ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом із тим, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року у справі № 355/511/17-ц (провадження № 61-32606св18) зроблено висновок про те, що вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, така зміна можлива, у тому числі і у зв`язку зі зміною в законодавстві, що узгоджується з вимогами статей 181, 182, 184, 192 СК України та Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Враховуючи дійсні положення ст. 182 СК України, слід збільшити розмір стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати по справі. За позовну вимогу про стягнення аліментів 768,40 грн. в дохід держави та за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав на користь позивача у сумі 768,40 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідного ч. 6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно постанови пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved