Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Голден Дістрибюшин», ТОВ «Сервісна компанія «Формула» про скасування арешту накладеного на автомобіль, який належить їй на праві власності. В обґрунтування заяви зазначила, що під час оформлення купівлі-продажу автомобіля марки FORD, моделі EXPLORER, 2009 року випуску, д.н.з. [NUMBER], якій належить позивачу на праві власності, вона дізналася у Черкаському ВРЕВ про те, що на вищезазначений автомобіль накладений арешт. З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна позивачем було зясовано, що приватним обтяженням (застава рухомого майна) №14239659 від 14.03.2014р., на підставі договору поставки укладеного між ТОВ «Голден Дістрибюшин» (боржник) і ТОВ «Сервісна компанія «Формула» (обтяжувач), було накладено арешт на автомобіль марки FORD, моделі EXPLORER, 2009 року випуску, номер обєкту: 1FMEU7EE0AUA20987, та оголошено заборону на його відчуження. Проте, даний автомобіль було придбано позивачем у липні 2013 року у ТОВ «Голден Дістрибюшин», даний правочин відбувся у відповідності до норм діючого законодавства, автомобіль був знятий з реєстраційного обліку у м. Києві, оформлено договір купівлі-продажу і на підставі цього договору, автомобіль був зареєстрований у Черкаському ВРЕВ та отримав державний номерний знак [NUMBER]. Оскільки позивач не має жодного відношення до будь-якої господарської діяльності між ТОВ «Голден Дістрибюшин» та ТОВ «Сервісна компанія «Формула», не укладала з даними товариствами ніяких договорів, і з 10.07.2013р. була законим власником автомобіля на який було накладено арешт 14.03.2014р., тому була вимушена звернутися до суду з даним позовом з метою захисту порушених прав. Ухвалою суду від 10.09.2018р. провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження з викликом сторін та призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.11.2018р. підготовче провадження закрито та призначено судове засідання з розгляду даної справи по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Відповідачі в судове засіданні не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися, причину неявки суду не повідомили. У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засідання встановлено, що з 10.07.2013р. позивач є власником автомобіля марки FORD, моделі EXPLORER, номер шасі 1FMEU7EE0AUA20987, 2009 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зазначене вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 4). Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого від 21.06.2018р., 14.03.2014р. за №14239659 Полтавською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано відомості про приватне обтяження на підставі договору поставки б/н від 14.03.2014р. щодо обєкту обтяження, зокрема, автомобіль марки FORD, моделі EXPLORER, 2009 року випуску, номер обєкту: 1FMEU7EE0AUA20987, де обтяжувачем є ТОВ «Сервісна компанія «Формула», а боржником - ТОВ «Голден Дістрибюшин» (а.с. 5). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз'яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз'яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Таким чином, з метою захисту свого порушеного права на володіння та розпорядження власним майном, позивач звернулася до суду з даним позовом. Разом з тим, як вбачається з відповіді від 03.11.2018р. за вих. №31/23/41-2231 Територіального сервісного центру №7141 Регіонального сервісного центру в Черкаській області МВС України, згідно до ЄДР «НАІС», станом на 02.11.2018р. транспортний засіб марки FORD EXPLORER, кузов 1FMEU7EE0AUA20987, д.н.з. [NUMBER], зареєстровано за гр. [PERSON], 22.09.1986р.н. та станом на 02.11.2018р. арешт на даний транспортний засіб не накладено (а.с. 33). Зазначене також вбачається з доданої до даної відповіді реєстраційної картки транспортного засобу (а.с. 34). З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що оскільки станом на 02.11.218р. арешт на автомобіль позивача не накладено, то за таких обставин відсутні підстави для задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат, то суд приходить до наступних висновків. Оскільки судом було обґрунтовано прийнято рішення у відмові в задоволенні позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір відшкодуванню за рахунок відповідачів не підлягає.

Outcome: dismissed