overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує його тим, що 21 лютого 2014 року між нею та відповідачем [PERSON] сільською радою Галицького району, Івано-Франківської області зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №2. Від шлюбу них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, суперечки, які виникають між нею та відповідачем, шлюбні відносини фактично припинені, на даний час проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Просить шлюб розірвати, після розлучення залишити прізвище «Вітковська», неповнолітню дочку - [PERSON] залишити проживати із нею. Позивач в судове засідання не з'явилась, попередньо подала заяву про підтримання позовних вимог повністю та просила справу слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив і не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21.02.2014 року між сторонами зареєстровано шлюб у [PERSON] сільській раді, актовий запис № 2, що підтверджується Свідоцтвом шлюб серії I-НМ № 128460 від 21.02.2014 р. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. На даний час сімейні відносини між сторонами фактично припиненні. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Таким чином, суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сімї, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 105 ч.3, ч.2 ст. 104, ч.1 ст. 110, ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує його тим, що 21 травня 2015 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Бринської сільської ради Галицького району, Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №1. Дітей від шлюбу у них немає. Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, суперечки, які виникають між нею та відповідачем, шлюбні відносини фактично припинені, на даний час проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Просить шлюб розірвати, після розлучення залишити прізвище «Ткачівська». Позивач в судове засідання не з'явилася, попередньо подала заяву про підтримання позовних вимог повністю та просила справу слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив і не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21.05.2015 року між сторонами зареєстровано шлюб у Виконавчому комітеті Бринської сільської ради, актовий запис № 1, що підтверджується Свідоцтвом шлюб серії I-НМ № 147311 від 21.05.2015 р. Дітей від шлюбу у них немає. На даний час сімейні відносини між сторонами фактично припиненні. Статтею 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Таким чином, суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сімї, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 105 ч.3, ч.2 ст. 104, ч.1 ст. 110, ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує його тим, що 27 червня 2014 року між нею та відповідачем [PERSON] міською радою, Галицького району, Івано-Франківської області зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 54. Від шлюбу них народився син [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, суперечки, які виникають між нею та відповідачем, шлюбні відносини фактично припинені, на даний час проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Просить шлюб розірвати, після розлучення відновити дошлюбне прізвище «Уштанюк», неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати із нею. Позивач в судове засідання не з'явилась, попередньо подала заяву про підтримання позовних вимог повністю та просила справу слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив і не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27.06.2014 року між сторонами зареєстровано шлюб у [PERSON] міській раді, актовий запис № 54, що підтверджується Свідоцтвом шлюб серії I-НМ № 132973 від 27.06.2014 р. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час сімейні відносини між сторонами фактично припиненні. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Таким чином, суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сімї, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 105 ч.3, ч.2 ст. 104, ч.1 ст. 110, ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 08.05.2009 року між нею та відповідачем укладено шлюб. За час шлюбу в них народилась одна дитина, донька [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу є те, що подружнє життя не склалось, через непорозуміння, різні погляди на сімейне життя. Шлюб існує формально. Позивач в судове засідання не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Обстеживши матеріали справи та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Так, дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям тривалий час не живуть, шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню. Судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. на підлягають стягнення з відповідача на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 11.02.2012 року між нею та відповідачем укладено шлюб. За час шлюбу в них народилась одна дитина, донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Причиною розірвання шлюбу є те, що подружнє життя не склалось, через непорозуміння, різні погляди на сімейне життя. Вже більше як півроку вони не підтримують сімейні стосунки. Шлюб існує формально. Позивач в судовому засіданні обставини та вимоги позову підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Заслухавши пояснення, обстеживши матеріали справи та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Так, дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям тривалий час не живуть, шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, у звязку із чим позов підлягає задоволенню. Судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. на підлягають стягнення з відповідача на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 18.11.1995 року з відповідачем укладено шлюб. За час шлюбу народилось двоє дітей, яким на час звернення до суду виповнилось більше року. Причиною розірвання шлюбу є те, що подружнє життя не склалось, через непорозуміння та сварки. Створити міцний шлюб не вдалося. Шлюб існує формально. Позивач в судове засідання не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач повторно не зявився в судове засідання, належним чином повідомлений про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила. Розгляд справи проведено в порядку, визначеному ст.ст.224, 225 ЦПК України. Обстеживши матеріали справи та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Так, у відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям тривалий час не живуть, шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, у звязку із чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 25.10.2003 року між нею та відповідачем укладено шлюб. За час шлюбу народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу є те, що подружнє життя не склалось, через непорозуміння та сварки. Шлюб існує формально. Вони стали чужими людьми. Сторони в судове засідання не з»явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, відповідач проти позову не заперечує. Обстеживши матеріали справи та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Так, у відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, у звязку із чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 27.07.2002 року між нею та відповідачем укладено шлюб. За час шлюбу народилася дочка [PERSON],[INFO] Причиною розірвання шлюбу є те, що подружнє життя не склалось, через непорозуміння, відповідач до сімейних обовязків ставиться безвідповідально. Подружня зрада чоловіка призвела до розпаду сімї. Позивач в судове засідання обставини та вимоги позову підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Заслухавши пояснення, обстеживши матеріали справи та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Так, у відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям тривалий час не живуть, шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, у звязку із чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що 14 липня 2001 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів громадянського стану Бережанського районного управління юстиції, Тернопільської області, актовий запис №70. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Вказує, на те, що сумісне життя з відповідачем не склалося. Не зійшлися характерами; не розуміють один одного; не підтримують подружніх відносин; втратили почуття любові та поваги один до одного, тому що за час спільного проживання не було спільних інтересів. Не мають бажання бути разом. Вважає, що сімя давно розпалася, шлюб існує формально. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, надавши пояснення аналогічні викладені у позові. Просила суд позовні вимоги задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги про\~розірвання шлюбу підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 липня 2001 року у відділі державної реєстрації актів громадянського стану Бережанського районного управління юстиції, Тернопільської області, актовий запис №70. Внаслідок різниці в характерах та поглядах на життя у сімї виник стійкий конфлікт, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, втратили почуття любові та поваги, миритися не бажають. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, розлад носить стійкий і тривалий характер, збереження сім'ї неможливе, подальше перебування у шлюбі недоцільне і веде до загострення взаємовідносин, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги\~ знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що 17.07.2010 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1236. Сторони різні за характерами та поглядами на життя, тривалий час не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, втратили почуття поваги та любові, миритись не бажають, подальше існування шлюбу вважає недоцільним та таким, що суперечить її моральним принципам, просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечив, пояснив, що сімейне життя не склалось, між ними немає порозуміння і бажання зберегти сім»ю. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1236. У шлюбі в [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON],[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-СГ №271716, який після розірвання шлюбу, буде проживати із матірю [PERSON], про що сторони дійшли згоди. Внаслідок різниці в характерах та поглядах на життя у сімї виник стійкий конфлікт, тривалий час не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, втратили почуття любові та поваги, миритися не бажають. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, розлад носить стійкий і тривалий характер, збереження сім'ї неможливе, подальше перебування у шлюбі недоцільне і веде до загострення взаємовідносин, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати; за час що надавався для прим ширення, таке між подружжям не наступило. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved