Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що 20 червня 2001 року уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя не склалось. Шлюбно-сімені відносини сторони припинили з 2014 року. Кошти на утримання дитини відповідач не надає. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки з усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 20 червня 2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-КЕ № 064739, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Решетилівського районного управління юстиції. У шлюбі сторони мають сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії. Шлюбні відносини сторони припинили з 2014 року по причині різних поглядів на життя, шлюб, права та обовязки подружжя, проживають окремо. Відновити сімейні стосунки вони не бажають. Малолітній син сторін проживає разом із позивачем перебуває на її утриманні. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1,2 ст.80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконує батьківський обовязок по утриманню малолітньої дитини, суд на підставі встановлених фактів, вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів є обґрунтованими. Приймаючи до уваги відсутність заперечень проти вказаних позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами за згодою позивача встановити [PERSON] прізвище - [PERSON]. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved