Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.07.2013 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Однак, подружнє життя не склалося через різні погляди на життя, розбіжності в інтересах, у зв'язку із чим, [PERSON] просить шлюб розірвати, а також залишити проживати з нею неповнолітню дитину. Позивач [PERSON] письмовою заявою підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутності; примирення з відповідачем не бажає, проти проведення заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Як вбачається із повідомлення про отримання рекомендованого поштового відправлення, яким відповідачу надсилалась судова повістка (поштове відправлення №3460002084793), [PERSON] 12.02.2019 року особисто отримав судову повістку. Відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку. На підставі вказаного положення ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідач, належним чином та своєчасно сповіщений про час та місце судового засідання. Відзиву [PERSON] не подав. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Зі згоди позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 25.07.2018 року, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 26.07.2013 року. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 16.08.2013 року, сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач станом на 19.02.2019 року відзиву на позовну заяву не подав, не з'явився в судове засідання і не представив суду будь-яких доказів на спростування обставин, яким обґрунтовуються позовні вимоги. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом із позовної заяви встановлено, що між подружжям склались відносини, які унеможливлюють подальше збереження шлюбу, позивач у письмовій заяві наполягає на розірванні шлюбу, примиритись не бажає. Відповідач в судове засідання не прибув, намірів зберегти шлюб не висловив. Клопотання про надання строку для примирення жодною зі сторін не заявлено, зв'язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги вік дитини, суд вважає за можливе визначити місце її проживання з матір'ю.

Outcome: approved