Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Корнівської сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що її мама [PERSON] , [INFO] , була головою колгоспного двору, у приватній власності якого був житловий будинок по [ADDRESS] . За даним господарством закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею - 0, 25 га, для ОСГ - 0,10 га. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. На час смерті [PERSON] разом з нею у житловому будинку по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] . Після смерті матері позивачка звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що господарство по [ADDRESS] відносилося до колгоспного двору, визначити частку кожного з членів колгоспного двору неможливо. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15.04.1991 у житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] . На даний час у вищезгаданому житловому будинку зареєстровані та проживають: дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] . Технічним паспортом на житловий будинок стверджується, що житловий будинок, який належав [PERSON] , знаходиться по [ADDRESS] . Звітом про оцінку даного житлового будинку визначено його ринкову вартість, яка становить 87 998 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилися. На електронну адресу суду від позивача поступила заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надіслали на електронну адресу суду заяви про проведення судового засідання у їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі, не заперечують щодо задоволення позову. Представник відповідача Корнівської сільської ради в судове засідання не з`явився. Корнівська сільська рада надіслала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позов визнає повністю. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 15 квітня 1990 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 247 від 13 грудня 1989 р., в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Довідкою № 71, виданою 25.02.2020 виконкомом Корнівської сільської ради, стверджується, що [ADDRESS] . Станом на 15.04.1991 в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 70, виданою 25.02.2020 виконкомом Корнівської сільської ради. [PERSON] померла [INFO] у віці 82 роки в с. Корнів Городенківського району, актовий запис за № 5 від 12 травня 1994 р. в книзі реєстрації актів про смерть, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Корнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) проживала та була зареєстрована в господарстві по [ADDRESS] ; разом з нею проживали та були зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 100, виданою 12.03.2020 виконавчим комітетом Корнівської сільської ради. Про те, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою спадкодавця [PERSON] свідчать копії: свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , виданого Городенківським рай бюро ЗАГС Івано-Франківської області, запис за № 12 від 10 серпня 1951 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження; свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Корнівською сільською радою Городенківського району, з якого слідує, що позивачка у зв`язку із одруженням 25 січня 1970 р. змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 2 від 25 січня 1970 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження. Наведене свідчить, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її дочка - позивачка [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину, судом не встановлено. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 129/2020, наданої суду державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори, вбачається, що позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, яка прийняла спадщину, 19.05.2020 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на вищезгадане спадкове майно. Копією Витягу № 60233566 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 19.05.2020 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 65842384 (номер у нотаріуса 129/2020), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: 11.05.1994. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 529/02-31 від 19 травня 2020 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого була [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 25.02.2020, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1936 році, господарські будівлі та споруди - в 1938, 1970, 1980, 1990, 1991 роках. Їх ринкова вартість станом на 28.02.2020 становить 87 998 грн., що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку № 28022020_00683/С, складеного ФОП « [PERSON] ». За даним господарством закріплена земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,10 га - для ОСГ, що стверджується довідкою № 102, виданою 12.03.2020 виконкомом Корнівської сільської ради. Позивачка на даний час зареєстрована та проживає в житловому будинку по [ADDRESS] , про що свідчить довідка № 101, видана 12.03.2020 виконкомом Корнівської сільської ради. З наведеного слідує, що позивачка, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не встановлено, позов визнається відповідачами, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 524- 526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved