Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові зазначила, що з 06.12.2003 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано 30.10.2015 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який постійно проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на аліменти на дитину у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) батька. В судове засідання позивачка не зявилась, від неї надійшла заяви про розгляд справи за її відсутності, при цьому позивачка наполягає на задоволенні позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином: судова повістка надсилалась йому поштою рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем реєстрації. Однак, поштова кореспонденція повернулась до суду з відміткою поштового відділення № 71: За закінченням терміну зберігання».У такому разі вважається, що судовий виклик або судове повідомлення у відповідності до ст.ст. 74, 76 ЦПК України вручене належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За згодою позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши і зясувавши всі обставини справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 06 грудня 2003 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2015 року (а.с.8). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Дитина проживає разом з матірю, що підтверджується довідкою відділу РФО по Шевченківському району № 04/19-4573 від 15.08.2016 року (а.с.5). Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вивчивши усі надані докази у сукупності, матеріальне положення сторін, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини 1\\3 частину його заробітку (доходу).

Outcome: approved