Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] як заступника директора Державного підприємства «Запорізький Науководослідний та проектний інститут Землеустрою» про стягнення судових витрат та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] вказує на те, що вона неодноразово приймала участь у судових засіданнях по справі за її позовом до ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут Землеустрою», третя особа: відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії. 17.04.2019 р. згідно з постановою Запорізького апеляційного суду від 17.04.2019 р. (ЄУН №331/385/18; провадження № 22-ц/807/32/19) її позов задоволено та зобов`язано Державне підприємство «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут Землеустрою» виготовити проекти землеустрою згідно наказів Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 21 червня 2016 року № 91, від 21 червня 2016 року № 92, від 29 грудня 2015 року № 136. По справі відбулось 12 судових засідань, в зв`язку з чим вона понесла значні транспортні витрати, витрати на харчування водія та представника, роботу представника по справі в розмірі 20000 грн., а також моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивачка [PERSON] просить суд стягнути її користь з відповідача [PERSON] як заступника директора Державного підприємства «Запорізький Науководослідний та проектний інститут Землеустрою» в сумі 30 000 гривень. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2019 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомлення мсторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 12.08.2019 року на 10 год. 00 хв. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2020 року справу призначено до судового розгляду на 23.11.2020 року на 15 год. 00 хв. Представник позивача надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважав позовні вимоги необґрунтованими та не підтвердженими доказами. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши надані письмові докази, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні вивчено постанову Запорізького апеляційного суду від 17.04.2019 р. (ЄУН №331/385/18; провадження № 22-ц/807/32/19), згідно з якою задоволено позов [PERSON] до Державного підприємства «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут Землеустрою», треті особи: відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії; зобов`язано Державне підприємство «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут Землеустрою» виготовити проекти землеустрою згідно наказів Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 21 червня 2016 року № 91, від 21 червня 2016 року № 92, від 29 грудня 2015 року № 136. Як встановлено судом в даному провадженні, саме у зв`язку з невиконанням Державним підприємством «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут Землеустрою» договорів № 613 від 24 червня 2016 року, №615 від 24 червня 2016 року, № 632 від 01 липня 2016 року, [PERSON] наполягає на стягненні з [PERSON] витрати на харчування водія та представника, роботу представника по справі, моральну шкоду. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З позовної заяви поданої [PERSON] випливає, що позивач фактично просить не відшкодувати шкоду, а стягнути з відповідача судові витрати понесені ним при розгляді цивільної справи №331/385/18. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом зазначених норм за своєю правовою природою судові витрати, можуть бути відшкодовані виключно у спосіб, передбачений процесуальним законодавством і лише в тому процесі, в якому розглядалась справа, а тому в цієї частині вимога [PERSON] не підлягає задоволенню. Згідно зі статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями, 1167, 1168, 1177 ЦК передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Так, в пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено: «оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.» Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку що позивачкою [PERSON] не доведено а ні факту заподіяння їй моральної шкоди, а ні розміру такої шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed