Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, яку вона має намір прийняти. Позивачка зазначила, що за життя її матір не мала наміру складати заповіт. Проте, на початку 2020 року їй стало відомо від працівників сільської ради, що за рік до своєї смерті [PERSON] залишила заповіт на ім`я своєї доньки, яким заповіла їй земельну ділянку, в зв`язку з чим вона не змогла вчасно звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, а коли 21 січня 2020 року з такою заявою звернулась до Дворічанської державної нотаріальної контори, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивачка вважає, що вона пропустила вказаний строк з поважних, об`єктивних, незалежних від неї причин, та просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом. Позивачка в підготовче засідання не з`явилась, від її представника до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача голова Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області в підготовче засідання не з`явився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову, просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачкою обставин справи та наданих нею доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04 липня 1968 року Пісківської сільською радою Дворічанського району Харківської області, батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23 липня 1988 року Миколаївським с/РАЦС Дворічанського району Харківської області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 11. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13 грудня 2005 року Адміністрацією Двулученського сільського округу Валуйського району Белгородської області, Росія, [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис про смерть № 70. Відповідно до заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 204 від 13 травня 2004 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області, [PERSON] , заповіла належну їй на підставі сертифікату серії ХР № 0072115 земельну частку (пай), розміром 6 умовних кадастрових гектарів, своїй донці - [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 27/02-31 від 21 січня 2020 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері [PERSON] , в зв`язку з пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правова позиція Верховного Сулу України від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 передбачає, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Суд враховує посилання позивачки, на те, що вона не могла своєчасно звернутися з заявою до держнотконтори з об`єктивних причин, в зв`язку з тим, що не була обізнаною про існування заповіту на її ім`я. В зв`язку з цим, суд визнає поважними причини пропуску позивачем 6-ти місячного строку для прийняття спадщини, оскільки вони пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює відповідачу, представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилалася позивачка як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову. Враховуючи позовні вимоги [PERSON] , суд вважає, що два місяці буде достатньо для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved