Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 15.05.2003 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 1,9893га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Єдиним спадкоємцем щодо майна померлого являється позивач по справі. [PERSON] вчасно прийняла спадщину, оскільки проживала з спадкодавцем, після його смерті вступила в управління спадковим майном. В червні 2017 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа отримала відмову. Державний акт втрачено, про що є оголошення в газеті. В зв`язку з цим позивач [PERSON] змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 1,9893га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області, що належала [PERSON], який помер 15.05.2003 року. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON], що діє на підставі договору, в судове засідання не зявились, однак представником позивача надано на адресу суду заяву, в якій він заявлені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та просить справу заслухати в їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тростянецького району в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просив справу заслухати в їх відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно померлого за дружиною [PERSON] Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що останні скористались своїми процесуальними правами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЕД №356959 від 16.05.2003 року, [PERSON] помер 15.03.2003 року (а.с.4). Родинний зв`язок померлого з позивачем підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЕД №253459 виданого 06.12.1980 року, в якому зазначено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 06.12.1980 року, прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON](а.с.9). Відповідно до довідки №98 від 29.04.2017 року, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Тростянецького району встановлено, що [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном, що належала її покійному чоловіку [PERSON], отримує орендну плату за землю(а.с.8). Відповідно до копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 017279 від 15.05.2003 року, встановлено, що [PERSON], житель [INFO], на підставі розпорядження Тростянецької РДА від 08.11.2002 року №186, являвся власником земельної ділянки площею 1,9893га у межах згідно з планом, розташованої на території [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.(а.с.25). З оголошення, надрукованого в газеті «Тростянецькі вісті» від 11.08.2017 року підтверджено, що оригінал Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 017279 від 15.05.2003 року втрачено(а.с.12). Довідкою №651 від 11.10.2017 року, виданою виконкомом [PERSON] сільської ради Тростянецького району встановлено, що спадкоємцем до майна померлого [PERSON] являються дружина [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON]В.(а.с.29). Діти покійного [PERSON] та [PERSON] надали на адресу суду заяви, в яких повідомили, що спадщину після смерті батька не приймають, в шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини не звертались, на спадщину не претендують, не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно після смерті батька за матірю [PERSON]В.(а.с.31,32). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. З відповіді №162/02-14 від 21.06.2017 року приватного нотаріуса Тростянецького районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] випливає, що [PERSON] за відсутності правовстановлюючих документів, тобто оригіналу Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 017279 від 15.05.2003 року, не має змоги оформити свої спадкові права через нотаріальну контору(а.с.11). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 1216 ЦК Ураїни, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 3.5 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4- 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що «Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз»яснень, викладених у пунктах 10,11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в судовому засіданні встановлено, що позивач має право на спадщину після смерті [PERSON], за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved