Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Кам'янської сільської ради Тростянецького району Сумської області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та визнання права власності за набувальною давністю на майно, посилаючись на те, що з 02.12.2005 вона зареєстрована та проживає у будинку розташованому за адресою: [ADDRESS]. Даний будинок на праві спільної часткової власності належав її тітці - [PERSON], яка померла [INFO] та її (позивача) матері - [PERSON], яка померла [INFO]. Так, 1/2 частина будинку належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок виданого Кам'янською сільською радою від 12.12.1996. Інша 1/2 частина будинку належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок виданого Кам'янською сільською радою від 14.12.1992, де помилково її прізвище було зазначено як «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». [INFO] [PERSON] померла. На день смерті вона проживала у вказаному будинку зі [PERSON]. Остання доглядала її до дня смерті, взяла на себе витрати по похованню. Також [PERSON] прийняла рухоме майном, яке належало [PERSON] та складалося у тому числі із сертифікату серія [NUMBER] на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності САПТЗТ ім. Ватутіна, на території Кам'янської сільської ради Тростянецького району, розміром 3,25 в умовних кадастрових гектарах, виданого на підставі розпорядження голови Тростянецької райдержадміністрації №307 від 25.05.1996. У вказаному сертифікаті також помилково було зазначено по батькові [PERSON], а саме як «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Мати намагалася оформити спадщину після смерті [PERSON], але за законодавством того часу вона не була спадкоємицею за законом. Заповіт тітка за життя не складала. Спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита не була, проте [PERSON] продовжила проживати в будинку та відкрито користувалася майном, яке належало [PERSON] [INFO] померла [PERSON]. Спадщину після смерті матері вона (позивачка) прийняла та серед іншого успадкувала за заповітом 1/2 частину будинку по [ADDRESS]. Позивачка у позові зазначає, що після смерті матері вона продовжує утримувати вказаний будинок, розпоряджається також і рухомим майном, в тому числі і тим, яке належало тітці. Також вона намагалася оформити спадщину після смерті тітки, але приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Гребінник О.Д. їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії так як на день відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс УРСР від 1966 року, згідно якого існувало 2 черги спадкоємців, і племінники не були спадкоємцями за законом. Разом із тим, на час звернення до суду з позовом вона продовжує відкрито, безперервно володіти вказаним майном більше десяти років, постійно сплачує комунальні послуги за цією адресо, провела водопостачання до будинку, проводила поточні та капітальні ремонти будинку. Також вона протягом всього часу після смерті матері володіє сертифікатом на земельну частку пай, що належав [PERSON]. Посилаючись на вказані обставини, позивачка остаточно уточнивши позовні вимоги, просила суд: 1) встановити факт, що свідоцтво про право особистої власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS], виданого Кам'янською сільською радою від 14.12.1992 на ім'я голови колгоспного двору [PERSON], належить на праві приватної власності [PERSON], яка померла [INFO], та, що сертифікат серія [NUMBER] на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності САПТЗТ ім. Ватутіна, на території Кам'янської сільської ради Тростянецького району розміром 3,25 в умовних кадастрових гектарах, виданого на підставі розпорядження голови Тростянецької райдержадміністрації №307 від 26.05.1996, виданий на ім'я [PERSON], належить на праві приватної власності [PERSON], яка померла [INFO]; 2) визнати за нею, [PERSON], [INFO], право власності за набувальною давністю: на 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], за даними технічного паспорту: «А-1ж» - житловий будинок, житловою площею 37,2 м.кв, «а»- прибудова, «Б»- літня кухня, «В»- сарай, «в» - сарай-прибудова, «Г» - погрібняк, «пг» - погріб, №1-3-ворота, огорожа, право власності на які, належало [PERSON], яка померла [INFO]; на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] в САПТЗТ ім. Ватутіна Тростянецького району Сумської області на території Кам'янської сільської ради Тростянецького району, розміром 3,25 умовних кадастрових гектарів, який належав [PERSON], яка померла [INFO], на підставі розпорядження голови Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області №307 від 26.05.1996. Позивачка та її представник у судове засідання з'явились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання з'явився, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 14.12.1992 Кам'янською сільською радою народних депутатів на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією відповідного документу. (а.с.10) Також, 27.06.1995 Головою Тростянецької РДА на підставі розпорядження №307 від 26.05.1996, на ім'я [PERSON] було видано сертифікат серії [NUMBER] на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності САПТЗТ ім. Ватутіна, розміром 3,25 в умовних кадастрових гектарах. (а.с.12) Розглядаючи вимогу про встановлення факту належності вказаних документів [PERSON], яка померла [INFO], суд дійшов висновку, що під час складання зазначених документів була допущена неточність у написанні по батькові останньої, що підтверджується: копією свідоцтва про смерть [PERSON] від 28.05.1996 серії [NUMBER]; довідкою Кам'янської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 04.11.2016 №720/02-28, згідно з якою за [PERSON] [INFO] значиться земельна частка-пай в с. Кам'янецьке та остання проживала за адресою: [ADDRESS]; копією свідоцтва про народження [PERSON], витягом із технічної документації про вартість земельної частки паю посвідченої сертифікатом від 22.05.2015 №19-28-0,2-1633/2-15, згідно з яким [PERSON], яка померла [INFO], на підставі розпорядження голови Головою Тростянецької РДА Сумської області №307 від 26.05.1996 був виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] по САПТЗТ ім. Ватутіна розміром 3,25 в умовних кадастрових гектарах; показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт належності [PERSON], як свідоцтва, виданого 14.12.1992 Кам'янською сільською радою народних депутатів про право особистої власності на жилий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], так і сертифікату серії [NUMBER] виписаного головою Тростянецької РДА на підставі розпорядження №307 від 26.05.1996. Відповідно до п.1 п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За таких обставин суд вважає за необхідне встановити факт належності [PERSON], яка померла [INFO], вищезазначених правовстановлюючих документів, оскільки цей факт повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Розглядаючи вимогу позивачки - [PERSON] про визнання за нею права власності за набувальною давністю: на ? частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], право власності на яку, належить [PERSON], суд виходить із наступного. Згідно копії довідки характеристики від 21.11.2016 №10001 виданої КП Охтирської міської ради «БТІ та АПР» адресою: [ADDRESS] знаходяться наступні будівлі та споруди: «А-1ж» - житловий будинок, житловою площею 37,2 м.кв, «а»- прибудова, «Б»- літня кухня, «В»- сарай, «в» - сарай-прибудова, «Г» - погрібняк, «пг» - погріб, №1-3-ворота, огорожа. (а.с.13) Як вбачається з матеріалів справи даний будинок зі спорудами на праві спільної часткової власності належав тітці позивачки - [PERSON], яка померла [INFO] та її (позивача) матері - [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується копіями правовстановлюючих документів на будинок, довідкою - характеристикою на будинок від 21.11.2016 №1001 та копіями свідоцтв про смерть зазначених осіб. (а.с.8-11) Так, 1/2 частина будинку належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок виданого Кам'янською сільською радою від 12.12.1996. (а.с.11) Інша 1/2 частина будинку належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок виданого Кам'янською сільською радою від 14.12.1992, де помилково її прізвище було зазначено як «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». (а.с.10) Після смерті [PERSON], спадщину ніхто не прийняв та не успадкував, що підтверджується листом Тростянецької РДНК від 13.01.2017 про відсутність заведеної спадкової справи та матеріалами інвентарної справи на будинок, у якій відсутні відомості про зміну власника частки будинку, що належала померлій. (а.с.42 та матеріали інвентарної справи) Разом із тим, [PERSON] після смерті [PERSON] продовжила проживати в будинку та відкрито користувалася майном, яке належало останній, що підтверджується показаннями допитаних як свідків [PERSON] та [PERSON] За життя [PERSON] заповіла належну їй 1/2 частину спірного житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], позивачці що підтверджується копією заповіту від 01.04.1997. Після смерті [PERSON] позивачка спадщину прийняла, про що свідчить лист Тростянецької РДНК від 13.01.2017 №02-03/10/2017. (а.с.40) Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачка намагалася оформити спадщину після смерті тітки [PERSON], яка померла [INFO], на належну їй 1/2 частину спірного житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, але приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Гребінник О.Д. їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії так як на день відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс УРСР від 1966 року, згідно якого існувало 2 черги спадкоємців, і племінники не були спадкоємцями за законом. (а.с.16) У своїх поясненнях позивачка зазначила, що після смерті матері вона продовжує утримувати вказаний будинок, частка якого також належить її тітці - [PERSON], відкрито, безперервно володіє зазначеним майном більше десяти років, постійно сплачує комунальні послуги за цією адресо, провела водопостачання до будинку, проводила поточні та капітальні ремонти будинку. Зазначені обставини також підтверджуються і показаннями допитаних як свідків [PERSON] та [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що починаючи з листопада [INFO], спочатку мати позивачки [PERSON], а потім і сама позивачка [PERSON] відкрито, безперервно володіли житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], у томи числі 1/2 його частини, що належала [PERSON], проживали в ньому, доглядали за господарством, робили поточний ремонт, оплачували комунальні послуги. Відповідно до ч.1,4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності в порядку набувальної давності на нерухоме майно, а саме: 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS], право власності на яку, належало [PERSON], яка померла [INFO], підлягають задоволенню, оскільки позивачка добросовісно заволоділа вказаним нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним більше 10 років поспіль. У той же час суд дійшов висновку, що вимога позивачки про визнання за нею права власності за набувальною давністю на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого головою Тростянецької РДА на підставі розпорядження №307 від 26.05.1996, на ім'я [PERSON], задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Як вбачається зі змісту позову позивачка просить суд визнати за нею права власності за набувальною давністю на відповідний сертифікат з метою подальшого оформлення за собою права на земельну частку (пай) та отримання вже сформованої земельної ділянки. Водночас, суд звертає увагу, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (частини перші статей 79 та 791 Земельного кодексу України відповідно). На відміну від земельної ділянки, земельна частка (пай) є умовною часткою земель, які належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, розмір якої визначений в умовних кадастрових гектарах. Місцезнаходження та межі такої земельної частки (паю) не визначені. Отже, земельна частка (пай) не є земельною ділянкою та не відноситься до об'єктів нерухомого майна. Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Посилання позивача на ст. 344 ЦК України, згідно з якою особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом, суд прийняти не може, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) не можна віднести до рухомого майна, яким можна відкрито та безперервно володіти, в розумінні наведеної статті, оскільки як вже зазначалось вище сертифікат є лише правовстановлюючим документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) та надає можливість, за певних обставин, отримати вже сформовану земельну ділянку. За таких умов саме сформована земельна ділянка може набуватись громадянами у приватну власність за набувальною давністю. При цьому передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому Земельним Кодексом України, а саме: за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом на підставі ст.116, 119 ЗК України. Таким чином, позов [PERSON] в частині заявленої нею вимоги про визнання за собою права власності за набувальною давністю на сертифікат на право на земельну частку (пай), задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial