Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила розірвати шлюб зареєстрований із [PERSON] 06 жовтня 2015 року Виконавчим комітетом Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області, актовий запис № 33. В подальшому позивач збільшила позовні вимоги, просить відновити після розірвання шлюбу її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». В обгрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що 06 жовтня 2015 року Виконавчим комітетом Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області між сторонами по справі зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 33. Під час сімейного життя відповідач поводився щодо позивача агресивно, про сім`ю не піклувався, що стало приводом для припинення сімейних стосунків. Вказаний стан речей між подружжям триває з 2018 року. Враховуючи наведене, позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання подала письмову заяву, якою підтримала заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився вдруге, був повідомлений про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Позивач не висловила заперечень щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у її відсутність, яке судом задоволено. Інших клопотань від сторін не надходило. Правовідносини між сторонами виникли з приводу розірвання шлюбу. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно із ст.110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб від 06 жовтня 2015 року, згідно із яким цього ж числа Виконавчим комітетом Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 33. Відповідно до ст.112 СК України - суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви встановлено, що між подружжям систематично виникали непорозуміння на побутовому грунті, через що сімейні стосунки припинені. Згідно із ст.111 СК України - суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Подружжя має трьох неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що встановлено судом із наданих позивачем копій свідоцтв про народження дітей, однак, сторони бажання до примирення не виявили. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, відсутність бажання до примирення як у позивача, так і у відповідача, який відзиву щодо позовних вимог не надіслав, в судові засідання не з`явився, що свідчить про його байдужість до долі сім`ї, з огляду на ті обставини, що непорозуміння між подружжям тривають протягом тривалого часу (орієнтовно два роки поспіль), за вказаний час примирення між ними не відбулось, а тому, на думку суду, надання строку на примирення є недоцільним. З огляду на наведені вище обставини, вимога [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Крім цього, позивач просить відновити їй після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище. Вказані правовідносини регулюються ст.113 СК України, якою встановлено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] », що вбачається із дослідженого судом свідоцтва про одруження, а тому ця вимога також підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved