Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до повноліття дитини. В судовому засіданні адвокат Каланжов В.І., який діє в інтересах позивача [PERSON] просив стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 3 000 грн. щомісяця, оскільки позивачка самостійно утримує дитину та не вистачає грошей для належного забезпечення дитини всім необхідним, дитина потребує постійних вкладень, [PERSON] вимушена підробляти, щоб забезпечити дитину. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснення адвоката Каланжова В.І. підтримала та просила позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні адвокат Олійник Р.В., який діє в інтересах відповідача [PERSON] пояснив, що на утриманні відповідача знаходиться ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , якій він сплачує аліменти у розмірі 1 500 грн. щомісячно, відповідач на даний час спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дитини у розмірі 1 200 грн. щомісячно. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та її адвоката, адвоката в інтересах відповідача, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було розірвано. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . На підтвердження факту того, що дитина проживає разом із позивачем та знаходяться на її утриманні, позивачем надано суду довідку № 105 від 21.01.2019 року, видану виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, згідно якої вказано, що склад сім`ї [PERSON] складає: донька [PERSON] , [INFO] . Позивачкою, на підтвердження платоспроможності відповідача, суду не надано належних доказів, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно. Як пояснив суду адвокат Олійник Р.В., який діє в інтересах відповідача [PERSON] , на даний час у відповідача на утриманні знаходиться ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , на її утримання він сплачує аліменти у розмірі 1 500 грн. щомісячно, про що свідчить рішення Білгород-Дністровського суду Одеської області від 06.02.2019 року. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд бере до уваги наведені суду та обґрунтовані обставини з підтвердженням їх відповідними належними і допустимими доказами стосовно того, що на утриманні відповідача вже знаходиться дитина, яка також потребує матеріальної допомоги, також позивачем не надано жодних доказів та підтверджень, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 3 000 грн. щомісячно. З огляду на вищенаведене, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, виходячи із засад розумності та справедливості, рівності батьків на участь в утриманні їх дітей, матеріальне становище сторін, пояснення та докази на які посилається адвокат Олійник Р.В., який діє в інтересах відповідача у своєму відзиві на позовну заяву, а саме: з дня народження дочки відповідач приймає участь у матеріальному забезпеченні дитини та її виховані, на даний час позивач не надає відповідачу можливості зустрічатися та спілкуватися з донькою, ігнорує обговорення питань виховання дитини, її оздоровлення та відпочинок, на утриманні відповідача також знаходяться його престарілі батьки, яки є непрацездатними пенсіонерами, також у квітні 2016 року відповідач переніс операцію, перебував на лікуванні, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1 500, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Приймаючи саме таке рішення суд виходить також з того, що визначений судом розмір аліментів надасть можливість забезпечити інтереси дитини, не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання дітей, а також загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності та моральності. При цьому, визначаючи саме такий розмір аліментів суд враховує встановлений у 2019 році Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. в дохід держави.

Outcome: partial