Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] та просила стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 45000 дол.США. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказувала на те, що 22.04.2018р. відповідач звернувся до [PERSON] з проханням позичити йому 45000 доларів США. Враховуючи, що [PERSON] є родичкою [PERSON] , то 27.04.2018 року відповідач\~отримав в позику від неї грошові кошти у сумі 45000 дол.США, які зобов`язався повернути до 27.04.2019 року, що підтверджується розпискою [PERSON] .. У вищевказаний строк відповідач на порушення своїх договірних зобов`язань позику не повернув. Посилаючись на зазначені обставини, оскільки у визначений сторонами строк сума боргу добровільно не повернута, позивач змушена звернутись до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою судді від 28.09.2021р. відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не прибула, до суду подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився,\~повідомлявся належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК) про дату та час розгляду справи, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надсилав, судові повістки за адресою реєстрації не отримує, у зв`язку із чим, на підставі на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України, суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 27.04.2019 року, [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] , який проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , отримав безпосередньо від [PERSON] , паспорт запис [NUMBER] ; [NUMBER] , орган: 5116, грошову суму в розмірі 45000 (сорок пять тисяч) доларів США, яку зобов`язався повернути до 27.04.2019 року. Факт укладання між сторонами договору позики та виникнення у [PERSON] обов`язку по поверненню позичених грошових коштів підтверджується представленою з боку позивача розпискою. За твердженням позивача, в обумовлений сторонами в договорі строк, [PERSON] позичені грошові кошти не повернув, прийняті на себе зобов`язання не виконав. Причини невиконання зазначеного грошового зобов`язання та цільове використання позичених грошових коштів правового значення для розгляду справи по суті не мають. Відповідно до ч.1\~ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2\~ст.1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Нормами\~ст.1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно вимог\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п.1\~ст.611 ЦК України,\~ у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України\~встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Отже, одностороння відмова [PERSON] від повного виконання зобов`язання, яке виникло у нього за договором позики є недопустимою, та дає суду можливість дійти висновку, що пред`явлені позовні вимоги щодо стягнення суми боргу за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду вказані в постанові від 16.01.2019 р. у справі №373/2054/16-ц, щодо валюти повернення позики. З боку відповідача суду не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги в частині стягнення суми боргу. Крім того, відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача також необхідно стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 10510,00 грн..

Outcome: approved