Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду, відповідно до якого просить стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах. У даних шлюбних відносинах у них народились дві доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON] іванівна, [INFO], які проживають разом з нею та батьком яких в свідоцтві про народження записаний відповідач. На теперішній час відповідач не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання їхніх спільних дітей, хоча має таку можливість оскільки офіційно працює та має стабільний заробіток. На даний час діти перебувають на її утриманні, а відповідач ухиляється від обовязку утримувати їхніх спільних дітей, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на дітей. В судове засідання позивач не зявилась, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, також надав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України встановлює, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина друга тієїж статті зазначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Так, відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] встановлено, що їхніми батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7-8). Враховуючи всі вивченні судом обставини, суд вважає, що оскільки відповідач працює, має постійний заробіток, тож повинен виплачувати позивачу на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: partial