Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час навчання. Позов мотиваний тим, що з 1 серпня 1995 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 24 січня 2003 року шлюб розірвано, до червня 2003 року разом не проживали. З червня 2003 року сторони продовжили проживати однієї сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. 5 травня 1995 року народився син [PERSON], який на даний час проживає разом з матірю та повністю перебуває на її утриманні. 5 травня 2013 року [PERSON] виповнилося 18 років. З 1 вересня 2011 року він навчається у Вінницькому національному медичному університеті імені [PERSON]. З 1 вересня 2015 року Нікіта є студентом 5-го курсу денної форми навчання медичного факультету №2 за спеціальністю «Педіатрія» за державним замовленням. Термін навчання з 01.09.2011 р. по 01.07.2017 р. Стипендії він не отримує. В звязку із навчанням син потребує матеріальної допомоги. Позивач матеріально утримує сина, проте сама не в змозі надавати допомогу, яка забезпечила б достатній рівень його проживання, навчання та забезпечення самим необхідним, що стало підставою звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково. Згідно з його поясненнями в судовому засіданні він працює на Приватному підприємстві «Вінфорт» та отримує заробітну плату у розмірі 2500 грн. Довідка про доходи надана відповідачем до матеріалів справи. Окрім того, він сплачує аліменти у розмірі 25 % заробітку на утримання молодшого сина. Тому не спроможний сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання старшого сина, як про це просить позивач. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. З 01 серпня 1995 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 24 січня 2003 року шлюб між ними було розірвано, проте вони продовжили проживати однієї сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. 5 травня 1995 року у сторін народився син [PERSON], який на даний час проживає разом з матірю та повністю перебуває на її утриманні. 5 травня 2013 року [PERSON] виповнилося 18 років. З 1 вересня 2011 року він навчається у Вінницькому національному медичному університеті імені [PERSON]. З 1 вересня 2015 року Нікіта є студентом 5-го курсу денної форми навчання медичного факультету №2 за спеціальністю «Педіатрія» за державним замовленням. Термін навчання з 01.09.2011 р. по 01.07.2017 р. Стипендії він не отримує, що підтверджується довідкою з місця навчання за №1142 від 28 вересня 2015 року, довідкою МКП ЖЕК №12 за №8311 від 23 вересня 2015 року. В звязку із навчанням син потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Позивач матеріально утримує сина, який проживає разом із нею. Проте на її утриманні знаходиться ще й неповнолітній син [PERSON], тому вона не в змозі надавати старшому синові допомогу, яка забезпечила б достатній рівень його проживання, навчання та забезпечення самим необхідним. Відповідач фізично здорова, працездатна людина, має постійну роботу та отримує стабільну заробітну плату. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. [PERSON] працює на Приватному підприємстві «Вінфорт» та отримує заробітну плату у розмірі 2594 грн., що доведено довідкою про заробітну плату. Згідно з ч.3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Проте відповідач має регулярний, стабільний дохід, джерелом якого є заробітна плата, тому розмір аліментів не може бути визначений у твердій грошовій сумі, а лише в частині від заробітку. Також судом враховано, що відповідач сплачує аліменти в розмірі 25 % від свого заробітку (доходу) на утримання молодшого сина. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню про стягнення з відповідача аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % його заробітку (доходу) щомісячно. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial