Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить ухвалити рішення про усунення перешкод у користуванні належною їй на праві приватної власності квартирою, яка знаходиться по [ADDRESS] , шляхом визнання такою, що втратила право на користування житлом по вказаній адресі неповнолітньої дочки відповідачки - [PERSON] , [INFO] . Також просить стягнути з відповідачки на її користь сплачений нею судовий збір. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно договору купівлі-продажу від 16 березня 2001 року та договору дарування від 29 січня 2002 року, посвідчених приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р., позивачка є власником квартири по [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] з 10.05.2006 року перебувала в шлюбі з сином позивачки - [PERSON] , [INFO]. За час шлюбу у них народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Місце проживання внучки 13.08.2007 було зареєстровано в належній позивачці квартирі по [ADDRESS] , де дитина проживала разом із своїми батьками. Рішенням Городенківського районного суду від 23.12.2009 по справі № 2-618, яке набрало законної сили 04 січня 2010 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, дочку [PERSON] залишено проживати з матір`ю. Після розірвання шлюбу [PERSON] забрала дочку, всі її речі та переїхали проживати на [ADDRESS] . З того часу внучка [PERSON] не проживає у квартирі позивачки. В даний час у позивачки виникла потреба в призначенні субсидії, на розмір субсидії впливає те, що в її квартирі зареєстроване проживання дочки відповідачки. Відповідачка з дочкою з 2014 року не проживають у квартирі позивачки по [ADDRESS] . Тому позивачка вважає, що відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України вона має право звернутися з позовом до відповідачки про усунення перешкод у користуванні своїм житлом, шляхом визнання внучки такою, що втратила право на проживання та користування даним житлом, так як вона не проживає за адресою по [ADDRESS] без поважних причин понад один рік. Відповідачка з неповнолітньою дочкою більше 3-х років проживають в Чехії, там внучка навчається в школі. Неодноразово позивачка попереджувала відповідачку про добровільне зняття з реєстраційного обліку її неповнолітньої дочки з належної позивачці квартири, однак, відповідачка відмовляється, тому позивачка звернулася в суд з даним позовом. Ухвалою від 13 лютого 2019 року залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить задовольнити. Пояснила суду, що вона недавно зійшлася з чоловіком і в даний час проживає в його будинку по [ADDRESS] , за цією адресою зареєстроване її місце проживання. Раніше вона була зареєстрована (прописана) в квартирі по [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності. В цій квартирі в даний час зареєстровані: син [PERSON] , дочка [PERSON] , синова дочка [PERSON] , та син дочки [PERSON] . Фактично дочка з внуком проживають в Росії в м. Санкт- Петербург . В грудні 2016 року її син [PERSON] дав дозвіл відповідачці на виїзд доньки [PERSON] за кордон і з того часу внучка проживає з своєю мамою [PERSON] в Чехії. Місце проживання відповідачки зареєстроване в будинку її брата по [ADDRESS] . Хоча за рішенням суду про розірвання шлюбу дитину було вирішено залишити проживати біля матері, однак фактично [PERSON] проживала біля батька [PERSON] . Останній в даний час хворіє, лікується за межами України. Для лікування потрібні кошти, тому вона планує продати дану квартиру, але перешкодою в продажі є те, що в квартирі зареєстрована неповнолітня внучка [PERSON] , якій [INFO] виповниться 13 років. Письмових доказів, які б підтвердили факт відсутності сина в м. Городенка в зв`язку з лікуванням, - надати не може. Відповідачка в судове засідання не з`явилася повторно. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неприбуття в судове засідання відповідачка не повідомила, відзив на позов не подала. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, за згодою позивачки, з дотриманням визначених ст. 280 ЦПК України умов, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачки, з постановленням заочного рішення. В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області Боднарчук О.Л. пояснила, що питання про визнання малолітньої [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житлом та зняття її з реєстраційного обліку за адресою - [ADDRESS] , 28.02.2019 розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації. Комісія вирішила недоцільним визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житлом по [ADDRESS] . Зазначила, що в 2018 році на розгляді в суді перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну місця проживання дитини [PERSON] , [INFO], визначеного рішенням суду про розірвання шлюбу батьків, згідно з яким дитину було залишено проживати з матір?ю, але фактично дівчинка проживала з батьком, відвідувала школу в м. Городенка, її місце проживання зареєстроване біля батька [PERSON] . Суд, вислухавши позивачку, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених особою вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд ( ст.13 ЦПК України). Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Копією договору купівлі-продажу від 16 березня 2001 року, приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р., зареєстрованим в реєстрі за № 531, стверджується, що [PERSON] , від імені якого на підставі доручення діє [PERSON] , продав, а [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частках квартиру під номером [ADDRESS] [ADDRESS] . Про те, що [PERSON] прийняла у дар від [PERSON] 1/2 частку квартири під [ADDRESS] , свідчить копія договору дарування 1 /2 частки квартири, укладеного 29 січня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р., зареєстрованого в реєстрі за № 160. Із копій: довідки № 10131, виданої 07.11.2018 виконавчим комітетом Городенківської міської ради та будинкової книги для прописки громадян встановлено, що по [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO]; [PERSON] , [INFO]; [PERSON] , [INFO]. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 липня 1984 року вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Про смерть [PERSON] , який помер [INFO] , свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 31 серпня 1987 року Коломийським міським відділом ЗАГСу. Те, що позивачка [PERSON] є матір?ю [PERSON] , стверджується копією витягу № 00012520722 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 30.07.2013, про те, що при реєстрації 20 січня 1990 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON] прізвище дружини змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] »; шлюб розірваний 18 липня 1994 року, актовий запис про розірвання шлюбу № 195, складений 18.07.1994; також про розірвання шлюбу свідчить копія свідоцтва серії [NUMBER] , виданого 18.07.1994. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31 липня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області стверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області 23 грудня 2009 року по справі № 2-618/2009, яке набрало законної сили 04 січня 2010 року, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , реєстрований 10 травня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 28; дочку [PERSON] , [INFO] залишено проживати біля матері [PERSON] . Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 14 березня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 4 від 14 березня 2012 року; після реєстрації розірвання шлюбу відповідачці присвоєно прізвище «[PERSON]». Копією виписки з історії хвороби № 1132, виданої Онкологічним диспансером Івано-Франківської обласної державної адміністрації стверджено, що [PERSON] з 06.03.2008 по 28.03.2008 проходив лікування та переніс операцію в онкологічному диспансері. Згідно інформації Городенківського РВ УДМС України в Івано-Франківській області № 2616-122/2616.1-19 від 05.02.2019, отриманою на запит суду, відповідачка [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] , які проживають у будинку [ADDRESS] суду пояснили, що син позивачки [PERSON] також проживає в цьому будинку, в тому ж під`їзді, що й вони, він живе в квартирі [ADDRESS] Раніше разом з ним жила дочка [PERSON] , батько водив дитину в дитячий садочок, в школу, але протягом останніх 2 чи 3 років [PERSON] вони не бачать. Від людей їм відомо, що [PERSON] тепер живе з мамою в Чехії. Висновком органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації від 01.03.2019 № 01-22/148 стверджено, що комісія з питань прав дитини районної державної адміністрації 28.02.2019 розглянула і вважає недоцільним визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житлом за адресою - [ADDRESS] . Висновок мотивований тим, що малолітня [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 13.08.2007 р., де також зареєстрований її батько [PERSON] Дочка фактично проживала в цій квартирі з дня реєстрації до кінця 2016 року. Згідно нотаріально посвідченої заяви від 07.12.2016 батько [PERSON] надав дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон дитини [PERSON] . Мати дитини [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] в даний час перебуває з малолітньою дочкою - [PERSON] в Чехії . [PERSON] є неповнолітньою, не набула повної цивільної дієздатності, не може самостійно обирати місце проживання, тому факт її непроживання у належній бабусі квартирі обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення її права користування житлом за місцем проживання батька. Ст. 310 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа має право на місце проживання та на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно з правилами ч.ч. 1, 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з положеннями ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Також, правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K., 21.02.1990). У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Посилання позивачки, що підставою для звернення до суду з цим позовом стала потреба в призначенні субсидії, на розмір якої впливає те, що в її квартирі зареєстроване проживання дочки відповідачки, не підтвердилось в ході судового розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] зазначила необхідність визнання внучки такою, що втратила право на користування житловим приміщенням тим, що для лікування її сина [PERSON] потрібні кошти, тому вона планує продати дану квартиру, і перешкодою в продажі є те, що в квартирі зареєстрована неповнолітня внучка [PERSON] . Однак, в ході судового розгляду встановлено, що в квартирі крім сина позивачки [PERSON] , його дочки [PERSON] , зареєстровані дочка позивачки [PERSON] з своїм сином [PERSON] , яка фактично проживає в м. Санкт-Петербург. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки [PERSON] , [INFO] , внучка позивачки, одночасно дочка сина позивачки [PERSON] та відповідачки [PERSON] , на час розгляду справи не досягла 14 річного віку; її місцем проживання є місце проживання її батька [PERSON] за адресою - [ADDRESS] , за якою вона зареєстрована, що відповідає . На підставі ст.ст. 29, 310,405 ЦК України, ст.ст. 7, 160 Сімейного кодексу України ст.ст.11, 18 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: dismissed