Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, до досягнення дитиною трьохрічного віку, мотивуючи свої позовні вимоги тим, сторони з 05.10.2013 р. перебувають у шлюбі, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського МУЮ, актовий запис №1493. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Неповнолітній проживає разом з матір'ю і перебуває на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення сином повноліття. Також просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на своє утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання [PERSON] не з'явилась, проте подала через канцелярію суду письмову заяву, в якій уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на своє утримання у твердій грошовій сумі - 300 грн. Розгляд справи позивач просила проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог. Дослідившия наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача, а тому відповідно до ст.180 СК України батько також зобов'язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітнього сина, відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України щодо мінімального розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховує положення ч1.ст.141 Сімейного кодексу України: мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У зв'язку з цим, на батька та матір дитини покладено однаковий рівний обов'язок стосовно фінансового утримання дитини. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У зв'язку з тим, що позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, а тому не працює, відповідач зобов'язаний надавати їй матеріальну допомогу на її утримання. Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що передбачено положеннями ст.. 184 Сімейного кодексу України. Так як позивач наполягає на задоволенні своїх позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів в заявленому нею розмірі, і такі вимоги не суперечать положенням діючого законодавства, відповідач позовні вимоги визнав, тому суд приходить до висновку про їх задоволення. З відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір, від сплати якого звільнена позивач в частині позовних вимог, що стосуються стягнення аліментів.

Outcome: approved