Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що з 2017 року по серпень 2018 року вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Відповідач матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дитини та на її утримання надає, але суми постійно різні. Вона на цей час не працює, так як знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з заявою до суду та на її утримання в розмірі ? частини від усіх видів його доходу до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] Ухвалою суду від 29.10.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач позов підтримувала, додатково пояснила, що з 16.02.2017 року по серпень 2018 року мешкала з відповідачем. Від спільного проживання вони мають сина [PERSON], 2017 року народження. У серпні 2018 року фактичні шлюбні відносини припинені, [PERSON] надає матеріальну допомогу, проте суми кожного місяця різні. Вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, отримує лише допомогу у розмірі 860 грн. щомісячно, інші доходи відсутні. Відповідач позов визнав частково, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дитини, а на утримання [PERSON] сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заперечує, так як вважає, що позивач може самостійно себе забезпечувати. Працює неофіційно, дохід мінливий, приблизно щомісячно отримує 4 500 грн., на обліках у лікарів не перебуває, інші особи на утриманні відсутні. Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Судом встановлено, що сторони знаходились у фактичних шлюбних відносинах з лютого 2017 року по серпень 2018 року. Батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] і [PERSON], що підтверджено Свідоцтвом про народження, виданим Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, виданим 21.02.2017 року (актовий запис № 229). Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги інтереси дитини і позивача, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, можливість відповідача сплачувати аліменти та відсутність інформації про утримання відповідачем інших осіб, суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], що підлягають щомісячному стягненню і повинен складати ? частину від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утриманні від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так як, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] офіційно не працевлаштований, але його дохід постійний, середньомісячна заробітна плата з його слів складає 4500 грн., то суд вважає, що розмір аліментів на утримання позивача повинен складати 1/8 частину від усіх видів його доходу, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, судом не встановлено наявності істотних обставин, які могли б впливати на виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків та сплати грошових коштів на утримання позивача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial