Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів посилаючись на те, що 27.02.2003 вона одружилася з відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Із грудня 2012 року вона разом з дитиною проживає окремо від чоловіка. Відповідач не надає допомоги на утримання сина. У зв'язку з цим, позивачка просить суд розірвати їх шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 650 грн., до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка з'явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та день розгляду справи, та не повідомив про причини своєї неявки і заяви про розгляд справи без його участі суду не надав. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, та заслухавши позивача, мотивуючи рішення, зазначає про наступне. З матеріалів справи встановлено, що сторони 27.02.2003 зареєстрували шлюб у Сумському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER](а.с.9). За час шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 04.11.2003.(а.с.6) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На час розгляду справи шлюбні стосунки між сторонами фактично припинилися, подружжя проживає окремо, і жодна із сторін не ставить питання про збереження шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому позовні вимоги позивачки про його розірвання є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом із тим, судом встановлено, що на час розгляду справи відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, аліменти на утримання дитини з відповідача не стягувалися. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд дійшов висновку, про необхідність задоволення позовних вимог позивачки щодо стягнення аліментів на дитину. Однак враховуючи, майновий стан платника аліментів, а саме те, що відповідач на час розгляду справине не працює та не має постійного доходу, суд вважає за необхідне задовольнити вказані вимоги частково, стягнувши з відповідача на утримання дитини аліменти в сумі 400 грн. на місяць. Відповідно до п.п. 1,2 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору за вимогою про стягнення аліментів та судові витрати на користь позивача за вимогою про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: partial