Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину посилаючись на те, що з 06.09.2003 р. вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, 01.02.2018 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Відповідач матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі ј частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з заявою до суду. Ухвалою суду від 21.03.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, суду пояснила, що шлюб з відповідачем було розірвано на початку 2018 року. Протягом двох місяців відповідач надав добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно, але потім відмовився у зв'язку з чим вона і звернулась до суду з позовом. У квітні - травні 2018 року донька періодично мешкала з колишнім чоловіком, але вона приймала участь в її утриманні, купувала одяг та взуття. Наразі дитина знову проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, жодних заяв, клопотань до суду не надано. У судовому засіданні 06.04.2018 року відповідач заперечував проти позову, просив справу слуханням відкласти для можливості надання відзиву на позов, проте станом на день розгляду справи жодних документів до суду не надходило. З метою недопустимості тяганини по справі та порушення розумних строків її розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, повідомленого належним чином. Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони 06.09.2003 року зареєстрували шлюб, який 01.02.2018 року було розірвано. Батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджено Свідоцтвом про народження, виданим Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, виданим 15.02.2018 року (актовий запис № 777). Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги інтереси дитини і позивача, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, можливість відповідача сплачувати аліменти та відсутність інформації про утримання відповідачем інших осіб, суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], що підлягають щомісячному стягненню і повинен складати ј частину від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved