Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, які викладені в ньому, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 сатини доходу, посилаючись на невелий розмір заробітку. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.09.2013 року, який було розірвано 25.11.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 48, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЖС № 107258 виданого 25.11.2014 року. Сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 299000, виданим 17.12.2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. На даний час дитина проживає разом з позивачем, за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, долученими до матеріалів справи, перебуває на її утриманні, матеріальній допомоги на утримання дітей відповідач не надає, однак зобовязаний брати участь в обовязках по утриманню дитини. В ході розгляду справи судом встановлено, Відповідач [PERSON] проживає окремо, за адресою: [ADDRESS], працює не офіційно, його середній місячний заробіток становить 3\~000 грн. на місяць. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення дітьми повноліття. Той з батьків, з ким проживає дитина, має право вимагати через суд від другого батька стягнення аліментів на утримання дитини. При цьому, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України та розяснень, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З пояснень [PERSON] та [PERSON], які були надані ними в судовому засіданні вбачається, що між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] має неповнолітнього сина, працездатний і має змогу виплачувати аліменти на утримання дитини. Інших утриманців відповідач не має. Позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за малолітнім [PERSON] та має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей. За таких обставин, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від заробітку відповідача та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти для утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Доказів в обґрунтування необхідності призначення аліментів у нижчому розмірі, відповідачем суду не наведено. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Ухвалюючи рішення суд вважає за необхідне розяснити, що в порядку ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодою зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Крім того, враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, з відповідача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved