Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 20.03.2018 року вона та [PERSON] уклали договір позики, відповідно до якого вона передала відповідачці [PERSON] грошові кошти в сумі 750 000 грн. Відповідачка зобов`язалась повернути борг в строк до 20.03.2019 року, про що надала позивачці розписку. Проте, після сплину терміну, вказаного у розписці, а саме 20.03.2019 року, відповідачка позичені грошові кошти не повернула та ухиляється від їх повернення до теперішнього часу, що і стало підставою для зверненя до суду із даним позовом. За таких обставин, позивачка просить сятягнути з відповідачки на її користь борг за договором позики від 20.03.2018 року в розмірі 750 000 грн. та витрати по сплаті судового збору. Позивачка в судове засідання не з`явилась, проте направила до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідачка в судове засідання також не з`явилась, однак направила до суду заяву, у якій просила провести розгляд справи без її присутності. Позов визнає у повному обсязі. Відповаідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатми підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши надані письмові докази, заяви сторін у справі, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З оригіналу розписки від 20.03.2018 року вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачка отримала в борг кошти в сумі 750 000 з кінцевим терміном повернення коштів до 20.03.2019 року, що підтверджується оригіналом розписки (а.с.24). Відповідачка не оспорювала дійсність такої розписки та отримання грошей в сумі 750 000 грн. у зазначений в розписці час, проте своїх зобов`язань за договором позики від 20.03.2018 року не виконала, що підтверджується позовною заявою, заявою відповідачки [PERSON] про визнання позову, поданою до суду. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (гроші) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Тож, враховуючи наведене, з відповідачки на користь позивачки в межах заявлених нею позовних вимог на виконання умов договору позики від 20.03.2018 року, слід стягнути суму боргу 750 000 грн. Крім того, в силу ст.ст. 141, 142 ЦПК України, оскільки відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, позивачці з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, тобто 3 750 грн., іншу частину судових витрат в сумі 3 750 грн. слід стягнути з відповідачки на користь позивачки.

Outcome: approved