Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулась з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 9 грудня 2017 року Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за актовим записом №142 був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Ведення спільного господарства та шлюбні відносини припинені з травня 2018 року через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини та втрату почуття любові до [PERSON] , у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Позивачка у судове засідання не з`явилась, однак її представник надіслала до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач не з`явився у судове засідання та також надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності й зазначив, що позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 ст.3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Встановлено, що сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства і тривалий час не підтримують подружні відносини з травня 2018 року. Як слідує з письмових пояснень позивачки, спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Фактично сім`я припинила своє існування. Детально проаналізувавши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, та, приймаючи до уваги, що сторони з травня 2018 року не проживають, не підтримують подружні відносини, суд дійшов висновку, що їх шлюб розпався, причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Слід також звернути увагу сторін на те, що за правилами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить йому при розірванні шлюбу як у судовому засіданні, так і в органі державної РАЦС. Однак зі змісту ст.113 СК України випливає, якщо шлюб розривається судом і в судовому засіданні подружжя не ставить питання про прийняття дошлюбного прізвища, то в резолютивній частині рішення суду у відповідності до вимог ст.13 ЦПК України про це не зазначається. Відповідно до розяснень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved