Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання трудового договору розірваним, посилаючись на наступні обставини. 17.05.2011 р. вона уклала трудовий договір з відповідачем між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю. Договір зареєстровано в Донецькому міському центрі зайнятості 17.05.2011 р. за №05011102955/2. Відповідно до вказаного трудового договору Позивач є працівником, а Відповідач - фізичною особою, яка використовує найману працю. Договір було укладено безстроково. У вересні 2012 р. вона надала відповідачу заяву про звільнення з роботи та розірвання трудового договору за власним бажанням. Після сплину 14 днів відповідач повернув позивачу трудову книжку, однак запису до неї про звільнення не зробив. На зауваження позивача про відсутність запису в трудовій книжці відповідач відмовився вносити відповідний запис, а також звертатись до Донецького міського центру зайнятості, щодо реєстрації розірвання трудового договору. По теперішній час реєстрацію розірвання трудового договору не проведено, відповідач ігнорує відповідні вимоги позивача та уникає зустрічей та розмов. Вважає, що вказана бездіяльність відповідача є незаконною та трудовий договір має бути визнаний недійсним з 15 вересня 2012 р. виходячи із наступного. Просила визнати трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 17.05.2011 р. за №05011102955/2 укладений між [PERSON] та [PERSON] розірваним з 15.09.2012 р. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, заперечень не надала. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була повідомлена про слухання справи, не сповістила суд про причини своєї відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Згідно ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовими договорами з фізичними особами. Судом встановлені наступні обставини. Позивач є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Державної реєстраційної служби України (а.с.22). 17.05.2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] був укладений трудовий договір, зареєстрований в Донецькому міському центрі зайнятості 17.05.2011 р. за №05011102955/2. Відповідно до вказаного трудового договору Позивач є працівником, а Відповідач - фізичною особою, яка використовує найману працю. Договір було укладено безстроково (а.с.4). У вересні 2012 р. позивачка надала відповідачу заяву про звільнення з роботи та розірвання трудового договору за власним бажанням. Після сплину 14 днів відповідач повернув позивачу трудову книжку, однак запису до неї про звільнення не зробив. На зауваження позивача про відсутність запису в трудовій книжці відповідач відмовився вносити відповідний запис, а також звертатись до Донецького міського центру зайнятості, щодо реєстрації розірвання трудового договору. Відповідно до ст. 38 КЗпП працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Позивач повідомила Відповідача про розірвання трудового договору 01.09.2012 р. Письмове повідомлення про розірвання трудового договору було вручено особисто Відповідачу. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, трудовий договір, укладений 17.05.2011 року між фізичною особою-субєктом підприємницької діяльності [PERSON] та фізичною особою [PERSON], зареєстрований в Донецькому міському центрі зайнятості 17.05.2011 р. за №05011102955/2, слід розірвати з моменту закінчення строку попередження про звільнення, а саме з 15.09.2012 року. На підставі ст. 38 КЗпП України, ст. 651 ЦК України та

Outcome: approved