Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 28.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції, актовий запис № 24, та стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також позивачка просить суд після розірвання шлюбу залишити її прізвище «Ніколаєнко». Позивачка у позовній заяві зазначила, що 28 квітня 2007 року вони з відповідачем уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції, актовий запис № 24. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Їх шлюб розпався тому, що вони мають різні погляди на життя, не розуміють одне одного, від цього часто виникають сварки, скандали. У звязку з цим, вони припинили між собою шлюбні стосунки і вирішили розірвати шлюб. Відповідач коштів на утримання дитини не надає. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем і зареєстрований 28.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції, актовий запис № 24, та стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також просить суд після розірвання шлюбу залишити її прізвище «Ніколаєнко». Ухвалою судді від 11 червня 2015 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені нею позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Зазначила, що причиною розірвання шлюбу є постійні сварки між нею та відповідачем, останній зловживає спиртними напоями. Все викладене впливає на їхню спільну дитину. Чоловік фінансової допомоги не надає. Окремо вони проживають вже близько півтора місяці. Відповідач залишив сімю, шлюбні стосунки вони припинили, спільного господарства не ведуть. За вказаних обставин вважає за неможливе подальше подружнє життя та збереження шлюбу, відмовляється від надання строку на примирення та вважає, що примирення неможливе. Наполягає на розірванні шлюбу. Матеріальної допомоги відповідач не надає, коштів на утримання сина не вистачає. Стан здоровя дитини задовільний. Її середній заробіток складає близько 4000 грн. на місяць. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні предявлений позивачкою позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі, визначеному позивачкою в позовній заяві. Погоджується з поясненнями позивачки, наданими в судовому засіданні в обґрунтування заявлених позовних вимог. Зазначив, що на його утриманні немає інших дітей та непрацездатних осіб, аліментів він нікому не платить. Щодо стану його здоровя, то він має проблеми з серцем. Його середній заробіток складає 3000 грн. на місяць. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивачки, зясувавши позицію відповідача по суті заявлених позовних вимог та заслухавши його пояснення, надані в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в ході судового засідання, сторони зареєстрували між собою шлюб 28 квітня 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області 28.04.2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 24. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕЛ № 021414 ( а.с. 3 ). Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ № 063727 встановлено, що [PERSON] народився 06 жовтня 2008 року в м. Городня Чернігівської області та його батьками значаться [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 4 ). З довідки виконкому Городнянської міської ради Чернігівської області від 18.05.2015 року за № 2247 встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрована і проживає за адресою : [INFO]. До складу її сім'ї входять : чоловік [PERSON]; син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] ( а.с. 5 ). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу позивачка зазначає те, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, не розуміють одне одного, від цього часто виникають сварки, скандали. Відповідач зловживає спиртними напоями. У звязку з цим, сторони припинили між собою шлюбні стосунки і вирішили розірвати шлюб. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу та відновлювати стосунки наміру не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх спільної неповнолітньої дитини, а тому враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачкою причини розірвання шлюбу, згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, з урахуванням матеріального становища обох сторін, відсутності у подружжя інших спільних неповнолітніх дітей, а також того, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі визначеному позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved