Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 30.05.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Щорського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 29, а також просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку [PERSON], але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у позовній заяві зазначила, що 30 травня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Щорського районного управління юстиції Чернігівської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. За час шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у неї. Він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Тобто, їхнє спільне сімейне життя фактично припинено і всі духовні та фізичні зв'язки між ними втрачено. Майнових спорів між ними на сьогоднішній день немає. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Прізвище чоловіка вона бажає залишити за собою. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку [PERSON], але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 31 жовтня 2014 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву від 11.11.2014 року з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, а також просить винести рішення по справі у попередньому судовому засіданні ( а.с. 17 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву від 06.11.2014 року з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги позивачки визнає у повному обсязі та підтримує їх ( а.с. 15 ). Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши позицію позивачки та відповідача по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в ході судового засідання, сторони зареєстрували між собою шлюб 30 травня 2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану Щорського районного управління юстиції Чернігівської області 30.05.2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 29. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с. 3 ). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Городня Чернігівської області та її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 5 ). З довідки виконкому Городнянської міської ради Чернігівської області від 22.10.2014 року за № 3747 встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрована і проживає за адресою : [ADDRESS], та до складу її сім'ї входять : чоловік - [PERSON]; дочка - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері ( а.с. 6 ). З довідки виконкому Городнянської міської ради Чернігівської області від 22.10.2014 року за № 3744 встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрована і проживає за адресою : [ADDRESS], та до складу її сім'ї входять : чоловік - [PERSON]; дочка - [PERSON], [INFO]. Чоловік за даною адресою не зареєстрований ( а.с. 7 ). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу позивачка у позовній заяві зазначає те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим. [PERSON] не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у позивачки. Відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ним та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Спільнесімейне життя фактично припинено і всі зв'язки між сторонами втрачено. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу та відновлювати стосунки наміру не має, спору з приводу майна у сторін не має, місце проживання дитини визначено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх спільної неповнолітньої дитини, а тому враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачкою причини розірвання шлюбу, згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, з урахуванням матеріального становища обох сторін, відсутності у подружжя інших спільних неповнолітніх дітей, а також те, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі визначеному позивачкою в позовній заяві, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved