Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що з 04 квітня 2008 року по 16 січня 2015 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. У вказаному шлюбі вони мають двох дітей, сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач виплачує аліменти за рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області в розмірі 600 грн. на утримання двох дітей. З 01 липня 2015 року відповідач офіційно працює в Департаменті патрульної служби МВС України в м. Київ, тому вона звернулася до суду із вказаним позовом та просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та визначити їх в розмірі 50% усіх видів доходів відповідача, розпочавши їх стягнення з моменту його працевлаштування. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Вона пояснила, що аліментів, які сплачує відповідач недостатньо, він має можливість сплачувати їх в більшому розмірі, оскільки вона сама не працює та змушена постійно доглядати дітей, а відповідач, на її думку, може надавати більшу допомогу, так як працює та отримує заробітну плату. Відповідач в судовому засіданні вимоги визнав частково, він подав до суду письмове заперечення в якому вказав, що працює в м. Києві, тому змушений винаймати житло, крім того він має батьків похилого віку та змушений піклуватися про них, в тому числі допомагати матеріально, в звязку з цим він та його представник просять визначити розмір аліментів в розмірі 30% від його заробітку. Суд, розглянувши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені докази приходить до слідуючого висновку. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як видно з копії рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 08 квітня 2015 року у справі № 131/391/15-ц (а.с.8-10) з відповідача на користь позивача на утримання дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], 11 липня 2011 року стягуються аліменти в загальному розмірі 600 грн. на місяць, починаючи з 03 березня 2015 року. У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Так, позивачем в судовому засіданні доведено та не заперечується відповідачем, той факт, що матеріальний стан відповідача з моменту призначення аліментів покращився та він має постійне місце роботи де отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про його доходи № 88 виданою Управлінням патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у місті Києві від 09 листопада 2015 року (а.с.22). В судовому засіданні позивач пояснив, що при можливості він надавав допомогу на утримання дітей в більшому розмірі, ніж розмір аліментів, що визначено судом, про що надав суду копії чеків поповнення платіжної картки позивача. Він стверджує, що має на утримані матір похилого віку про що надав суду копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] (а.с.29), та вона має поганий стан здоровя про що надав копію амбулаторної карти (а.с.25-28), проте він не заперечує, що його мати отримує пенсію за віком та заробітну плату. Також відповідач пояснив, що інших дітей в нього на утриманні не має. Враховуючи вищевикладене, положення ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], 11 липня 2011 року з аліментів в твердій грошовій сумі в загальному розмірі 600 грн. на місць на аліменти в частці від заробітку відповідача в розмірі 35% щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому вимога позивача про стягнення аліментів з моменту працевлаштування відповідача задоволенню не підлягає в звязку з її безпідставністю, оскільки такого спеціального порядку законодавством не передбачено, тому в загальному порядку аліменти в збільшеному розмірі підлягають стягненню з моменту вступу рішення суду в законну силу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені по сплаті нею судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 341,04 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial