Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В своїй позовній заяві посилається на те, що її батьки [PERSON] та [PERSON] проживали в [INFO]. Рішенням Милятинської сільської ради Іваничівського району від 25 вересня 1993 року № 4 «Про приватизацію присадибних ділянок» [PERSON] було передано у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства у розмірі 0,60 га. та для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель у розмірі 0,25 га. За життя [PERSON] не здійснив реєстрацію права власності на обєкти нерухомого майна на своє імя. 10 вересня 2011 року [PERSON] померла. [PERSON] помер 08 листопада 2012 року. При житті, 01 грудня 2011 року, [PERSON] склав заповіт, за яким все належне йому майно заповів позивачу по справі. [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька, вступивши у володіння спадковим майном, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем за однією адресою. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно державною нотаріальною конторою їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за нею право власності на земельні ділянки, а саме, земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства у розмірі 0,60 га, що розташована в с. Милятин Іваничівського району, адмінінстративно-територіальні межі Павлівської сільської ради Іваничівського району та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлвого будинку і господарських будівель площею 0,25 га, що також розташована в с. Милятин Іваничівського району, адмінінстративно-територіальні межі Павлівської сільської ради, які вона успадкувала за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 08 листопада 2012 року. В підготовче судове засідання позивач не з'явилася, однак від неї надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Від відповідача [PERSON] також надійшло клопотання про проведення підготовчого судового засідання без її участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. У звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому суд приймає визнання позову відповідачем у даній справі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Відповідно до ст. 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] проживали в [INFO]. Згідно рішення Милятинської сільської ради Іваничівського району Волинської області від 25 вересня 1993 року № 4 «Про приватизацію присадибних ділянок» [PERSON] було передано у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі 0,60 га. та для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель в розмірі 0,25 га. (а.с. 12). 10 вересня 2011 року [PERSON] померла. [PERSON] помер 08 листопада 2012 року. При житті, 01 грудня 2011 року [PERSON] склав заповіт, за яким, все належне йому майно, заповів позивачу по справі. [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька, вступивши у володіння спадковим майном шляхом проживання разом із спадкодавцем за однією адресою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. З матеріалів справи вбачається, що державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті тітки, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Матеріалами справи встановлено, що позивач набула право власності на земельні ділянки в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Судом встановлено, що інші спадкоємці після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. \~ \~ \~ \~Визнання позову відповідачем будь-чиїх прав та інтересів не порушує. \~ \~ \~ \~За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими та підставними. \~ \~ \~ \~Судові витрати по справі суд покладає на позивача.

Outcome: approved