Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 05.12.2019 р., актовий запис № 550, а також довідкою про причину смерті. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільній сумісній власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Жовтневою районною адміністрацією, згідно з розпорядженням від 12.04.1996р. При житті мати не складала заповіт, так позивачка єдина спадкоємниця і вони вважали, що якщо квартира у спільній власності то саме вона приймає спадок фактично. Після смерті матері вона у встановлений ст. 1270 ЦК Україні шестимісячний строк на прийняття спадщини не зверталась. Останні роки життя, мати дуже хворіла, у зв`язку з чим вона постійно проживала разом з матір`ю, але була зареєстрована за іншою адресою, інших спадкоємців не має. В даний час, вона звернулась до нотаріальної контори с заявою про прийняття спадку, але їй було роз`яснено, що нею пропущено строк для прийняття спадщини та пропоноване звернутися до суду с позовом про встановлення строку для подання заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на вищенаведені обставини [PERSON] просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , терміном на два місяця з часу набрання рішенням суду законної сили. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник заяву підтримали, додатково пояснили суду, що з 12.03.2020 року на всій території України, відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хворобу, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARSsCoV-2, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», впроваджено карантин та обмежено пересування громадян та перебування їх у громадських місцях, обмежена робота державних установ, в тому числі і нотаріальних контор. В подальшому, постановою КМУ від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» карантин було продовжено. Абзацом шостим пункту 6 Постанови № 392 передбачалося, що обов`язковій самоізоляції підлягають особи, які досягай 60-річного віку. Пунктами 10, 17 Порядку стосовно осіб, які потребують самоізоляції, встановлено вимогу постійного перебування у визначеному ними місці самоізоляції, утримання їх від контакту з іншими особами, крім тих, з якими спільно проживають, передбачено окремі послаблення щодо режиму самоізоляції. Позивачці на той час було 63 роки. Як тільки послабили карантинні заходи вона відразу звернувся до нотаріуса. Вважають, що обставини, на які посилається позивачка, як на підстави пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої, а саме запровадження на території України карантину і самоізоляції для людей, які досягай 60-річного віку, та труднощі, пов`язані з оформленні документів та вчасного звернення до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, є поважними причинами. Представник відповідача районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечувала, надала письмовий відзив. Третя особа [PERSON] була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, до суду не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 05.12.2019 р., актовий запис № 550, а також довідкою про причину смерті (а.с.8,9). Позивачка, [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 15.06.1957 року; копією свідоцтва про укладення шлюбу, серія [NUMBER] , видане Жовтневим відділом РАЦС м. Запоріжжя 12.04.1991 року (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на частину квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належали їй на праві спільної сумісної власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 12.04.1996 № 368, видане Жовтневою районною адміністрацією, зареєстроване в ОП «ЗМБТІ» за № [NUMBER] від 13.05.1996 року. Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житло від 12.04.1996 № [NUMBER] , співвласниками вказаної квартири є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11-13). Після смерті матері, [PERSON] звернулась до нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом їй було відмовлено у зв`язку із пропуском нею строку для прийняття спадщини та роз`яснено про право на звернення до суду. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.01.2021 № 35/02-14, виданої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В., після померлої [INFO] [PERSON] , нею заведено спадкову справу № 9 за 2021 рік (а.с.10). Згідно матеріалів спадкової справи, крім [PERSON] , спадкоємців, які передбачені ст. 1261 Цивільного кодексу України, немає, та осіб, які прийняли спадщину за законом протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України (а.с.10). Таким чином, шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , сплинув 02 червня 2019 року. Згідно ст. 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п.п. 3.17 п. 3 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви. Згідно частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно частини 1, 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зазначені вище норми, які встановлюють строк спадкоємцям для прийняття спадщини та причини такого пропуску, викладені у листі 17.12.2019 № 2234/02-14/358-2019 Державного нотаріуса Четвертої запорізької державної нотаріальної контори та роз`яснено, що спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку, прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви. Пунктом 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено: «Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також врахувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.» Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику в справах про спадкування»: «Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.». Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України: 1. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно частини 1 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що строк подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини [PERSON] пропущено з поважних причин, з огляду на те, що 12.03.2020 року на всій території України, відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хворобу, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARSsCoV-2, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», впроваджено карантин та обмежено пересування громадян та перебування їх у громадських місцях, обмежена робота державних установ. Позивачці на той час було 63 роки. Як тільки були послаблені карантинні заходи, [PERSON] звернулась до нотаріуса. На переконання суду, причини, на які посилається позивачка, як на підстави пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої, а саме: запровадження на території України карантину і самоізоляції для людей, які досягли 60-річного віку, та труднощі, пов`язані з оформленні документів та вчасного звернення до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, є поважними. На підставі викладеного,

Outcome: approved