Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому вказала, що їй згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом належить ? частина будинку, що знаходиться в с. Неменка по вул. Польова 2, Іллінецького району. Інша ? удинку належить відповідачам. Згідно рішення Іллінецького районного суду від 13 травня 2016 року проведено реальний поділ нашого будинку. [PERSON] виділено: 1/2 частину веранди - 1, передпокій - 2, кухню - 3, літню кухню «Б», 2/3 частини сараю «В»; погріб - «п/Б», ? частина №1 огорожі; ? частина воріт, виділено ? частину земельної ділянки. Відповідачі проживають в усьому будинку, і не впускають позивачку в її частину будинку, вона змушена проживати в літній кухні і там зимувала, оскільки переселена з Донбасу, де її квартиру розбомбило, іншого житла не має. [PERSON] вказала, що біля її веранди привязали собаку, через яку в будинок не можна зайти. Все це перешкоджає позивачці користуватись її частиною будинку, чим порушено її право власності. В звязку з чим [PERSON] вимушена звернутись з позовом про виселення. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, другу вимогу, що стосується прибирання собаки, просила залишити без розгляду, судове засідання проводити у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає, не заперечує, щодо їх задоволення, в судове засідання зявитись не може, просить проводити його у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить проводити засідання у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить проводити засідання у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно із ст. 55 Основного Закону України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. ч. 1,2 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли часткове підтвердження, а відтак підлягають частковому задоволенню. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial