Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про вселення її та сина в квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить 1/2 частка вказаної квартири, інша 1/2 частка належить відповідачу. У вказаній квартирі вона, відповідач та їх син [PERSON] проживали до розірвання шлюбу між нею та відповідачем. 30.01.2015 року шлюб між ними було розірвано, після чого відповідач змінив замок на вхідних дверях в квартиру, чим позбавив її та сина можливості користуватись квартирою. Вона має намір проживати у вказаній квартирі разом з сином, оскільки іншого житла не має, але відповідач перешкоджає їй в цьому, що і стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, позивач пояснила, що після розірвання шлюбу вона намагалась потрапити в квартиру, але ключ не підійшов до замка вхідної двері. Відповідач їй на це пояснив, що впускати її в квартиру не буде. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, зазначивши, що на даний час в спірній квартирі проживають цивільна дружина та мати відповідача, яка хворіє та потребує догляду. Таким чином, вселення позивачки та дитини до квартири неможливе, оскільки обидві кімнати квартири зайняті. Також відповідач пояснив, що він дійсно змінив замок на вхідних дверях квартири, оскільки позивачка після розірвання шлюбу вивезла з квартири речі, які були придбані ними під час шлюбу. Тому, щоб не допустити зникнення інших речей, він і змінив замок. Крім того, він взагалі не бажає, щоб позивачка проживала в квартирі, бо він до неї негативно ставиться. До того ж в квартирі на даний час живе його мати та цивільна дружина. Він пропонував позивачці продати йому належну їй частку, але та відмовляється. Матері належить житловий будинок, розташований в с. Макове, за яким доглядає старший брат. Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні зазначила, що вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки іншого житла позивачка не має, а дитині потрібно проживати в належних умовах. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника органу опіки і піклування, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного: Як вбачається з рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30.01.2015 року, яке набрало законної сили 10.02.2015 року, сторони по справі перебували в шлюбі, який було даним рішенням суду розірвано. (а.с. 5) Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 4) Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.11.2015 року, яке набрало законної сили 08.12.2015 року, було визнано, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та встановлено право власності на 1/2 частину вказаної квартири за [PERSON]. (а.с. 7) Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.ч.1-3, 5 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач своїми поясненнями в судовому засіданні підтвердив, що змінив замок в дверях квартири без згоди на це позивачки, чим фактично чинить перешкоди позивачці у користуванні належним їй майном. Посилання відповідача та його представника на проживання в квартирі матері відповідача та його співмешканки як на підставу заперечень, доказового значення для вирішення спору не мають, ях і хвороба відповідача. Крім того, доказів наявності згоди позивачки на проживання в квартирі цих осіб суду не надано. Враховуючи вищевказане, вимога про вселення до спірної квартири підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача по справі підлягає стягненню на користь позивачки сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved