Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], Першої тернопільської державної нотаріальної контори про визнання права на обов'язкову частку у спадщині, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно: одноповерховий житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS]; частину приватизованої квартири [ADDRESS]; цегляний гараж в [ADDRESS], легковий автомобіль ВАЗ-2101, номерний знак [NUMBER]. Спадкоємцями за законом є діти від першого шлюбу - [PERSON], [PERSON], та друга дружина - позивач [PERSON] У встановлений строк остання звернулась для оформлення спадщини до нотаріальної контори і дізналась, що її чоловік заповів усе своє майно дочці від першого шлюбу - [PERSON], внаслідок чого позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] вважає таку відмову неправомірною, оскільки на час відкриття спадщини вона була непрацездатною, а тому має право на обов'язкову частку та просить суд визнати за нею право на обов'язкову часку у спадщині після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO], в розмірі 1/6 всього спадкового майна. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 травня 2014 року, позовну заяву [PERSON] в частині вимог про визнання права на обов'язкову частку у спадщині після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO], в розмірі 1/6 одноповерхового житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS], повернуто позивачу для подання до належного суду, оскільки в даному випадку діють правила виключної підсудності. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили суд їх задовольнити. На запитання головуючої [PERSON] пояснила, що на час відкриття спадщини, а саме станом на [INFO], коли помер її чоловік [PERSON], вона не була непрацездатною. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечила та просила суд відмовити у їх задоволенні, так як позивачем пропущено строк позовної давності. Представник відповідача Першої тернопільської державної нотаріальної контори в судовому засіданні проти позову заперечила, просила у його задоволенні відмовити з тих підстав, що на час відкриття спадщини [PERSON] не досягла пенсійного віку. Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача та представника відповідача Першої тернопільської державної нотаріальної контори, суд встановив наступне. 22 березня 1991 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22 березня 1991 року, видане Тернопільським відділом ЗАГСу міськвиконкому. 20 червня 2003 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Шморгай Т.В., згідно якого належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS], а також усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON]. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER], виданого 05 серпня 2004 року Управлінням Пенсійного фонду України в м.Тернополі, [PERSON] з 27 березня 2004 року є пенсіонером по віку. Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем, вони успадковують порівну в тій частині, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Відповідно до ст.526 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст.535 ЦК УРСР в редакції 1963 року неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. З проаналізованих в судовому засіданні письмових доказів вбачається, що померлий [INFO] [PERSON] за життя розпорядився належним йому майном, склавши заповіт в користь відповідача [PERSON] На час відкриття спадщини [PERSON] не досягла пенсійного віку, що остання підтвердила в судовому засіданні. Таким чином, в силу ст.535 ЦК УРСР в редакції 1963 року, що регулює відносини спадкування до 01 січня 2004 року, позивач, як дружина спадкодавця [PERSON], не була непрацездатною на день його смерті, а тому права на отримання обов'язкової частки в спадковому майні у неї немає. Крім цього, суд вважає, що Перша тернопільська державна нотаріальна контора є неналежним відповідачем в даній справі, оскільки є учасником правовідносин зі спадкування, що не оспорює право позивача [PERSON] на обов'язкову частку у спадковому майні, а тому позовні вимоги, заявлені до вказаного відповідача не ґрунтуються на вимогах закону. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], Першої тернопільської державної нотаріальної контори про визнання права на обов'язкову частку у спадщині слід відмовити у зв'язку з безпідставністю заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed