Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Соборної районної ради у місті Дніпрі, про позбавлення батьківських прав, зазначивши у позові наступне: 23.09.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька було зареєстровано шлюб між Позивачем та Відповідачем, про що в Книзі реєстрації шлюбів 23.09.2006 зроблено відповідний актовий запис №776, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 09.07.2007 був зроблений відповідний актовий запис №748, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . 22 грудня 2010 року рішенням Кіровського районного суду м. Донецька шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано. Після розлучення дитина проживає разом із Позивачем, що підтверджується довідкою №680200 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 23.05.2017. З того моменту Відповідач матеріальної допомоги на дитину не надавав, тому Позивач була змушена звернутись до Кіровського районного суду м. Донецька та 28.12.2011 ним було винесено рішення про стягнення з Відповідача аліментів на утримання його малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Всі питання щодо виховання вирішуються Позивачем самостійно без підтримки з боку Відповідача, дитина знаходиться на повному утриманні Позивача. Згідно п.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Постановою Пленуму ВСУ №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання; не здійснюють підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування; не забезпечують медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідач проживає окремо від сім`ї з 2010 року та від того часу більше не бере участі у житті дитини взагалі. Він не цікавиться, за які кошти виховується дитина, не приділяє уваги дитині навіть на її день народження чи на інші будь-які свята. 15.04.2019 до Органу опіки й піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради, яка здійснює контроль за територіальністю місця постійного проживання дитини, що підтверджується довідкою №680200 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 23.05.2017, було подано заяву про доцільність позбавлення батьківських прав Відповідача відносно [PERSON] , [INFO] . Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Відповідно до вище вказаної постанови ВСУ №3 від 30.03.2007, суд повинен з`ясувати думку дитини, якщо вона здатна її висловлювати. Дитині на даний час 12 років і вона сама може висловлювати свою думку і з цього питання та надати пояснення у судовому засіданні. Відповідне клопотання про допит [PERSON] буде заявлено на підготовчому засіданні. Відповідно до п.2 ст.171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Згідно ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст.164 СК України). Оскільки, Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяє до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення Відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Просили суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи -органу опіки та піклування Соборної рай онної ради в м. Дніпрі Голик О.І. в судовому засіданні вважала позовні вимоги підлягаючими задоволенню, та зазначила, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно його сина. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне: Відповідач [PERSON] є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не піклується про нього. Дані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Соборної районної ради у місті Дніпрі від 17.09.2019 №181/05-38 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення [PERSON] , [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.2 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд, задовольняючи позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] врахував, перш за все, ту обставину, що він на протязі життя малолітнього сина [PERSON] не виявляє бажання і не піклується про нього, не забезпечує дитині моральний та духовний розвиток, а також фінансово не утримує сина. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 із змінами «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п.18 зазначеної постанови зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька та матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей), поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. На підставі ст.ст.150, 164, 165 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п.15,18 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 і

Outcome: approved