Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з [PERSON], посилаючись на те, що вони з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Син від народження проживає з нею та її батьками. Відповідач проживає окремо. Місце проживання їй невідоме. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, в житті сина, його вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить її у вкрай скрутне матеріальне становище. Отже, відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину. Всі основні витрати на утримання сина несе вона. Дитина часто хворіє, що вимагає додаткових витрат на її лікування, розвиток і відпочинок, проте всі витрати несе вона та її батьки. Як їй відомо, відповідач аліментів нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, в шлюб після розлучення з нею не вступав, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дітей не має. Враховуючи викладене, а також те, що розмір прожиткового мінімуму для дитини віку відповідного віку (до 6-ти років) становить 1426 гривень, просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів у твердій грошовій сумі розміром 1426 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання двічі не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. З урахуванням положень статті 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 березня 2015 року, який був розірваний рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області 29 березня 2017 року (а.с.6). Сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, де батьками записані позивач та відповідач (а.с.5). Дитина знаходиться на утриманні матері. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Стаття 27\~Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини\~регламентують,\~що інтереси дитини необхідно\~забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути\~серед тих, хто\~першим одержує\~захист і допомогу. Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно, невиконання зазначеного обовязку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст.181 СК Україниспособи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~\~\~\~ За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. \~\~\~\~ При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення аліментів, а також їх розмір. До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст.184 СК Українивідносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів позивач вказує, що їх спільний з відповідачем син повністю перебуває на її утриманні та на утриманні її батьків, місцезнаходження відповідача їй невідомо, також їй невідомо, чи працює відповідач, де саме, та який отримує дохід, й на цій підставі просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі. Виходячи з того, що відповідач працездатний, може працювати та утримувати свою малолітню дитину, зобовязаний до цього законом, і суду не надано доказів того, що відповідач має регулярний дохід, суд вважає вимоги позивачки про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі обґрунтованими. Відповідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 СК Українипередбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня по 30 листопада 1426 гривень, з 1 грудня 1492 гривні. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, дружини, дочки, сина; позивач не надала доказів того, що за станом здоровя її син [PERSON] часто хворіє, а тому потребує особливого догляду. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Враховуючи викладене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, зясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд, виходячи з того, що дитина проживає разом із позивачкою, враховуючи вік дитини, спільний обовязок батьків щодо матеріального утримання дитини, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі розміром 1000 гривень щомісячно, оскільки такий розмір аліментів суд вважає справедливим з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обовязку обох батьків її утримувати. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 10 липня 2017 року дня звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial