Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області про встановлення факту родинних відносин, визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, посилаючись на те, що 04 вересня 2015 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається із 1/3 права на земельну частку (пай), розміром 5,58 га, що знаходиться на території Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області і належить спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.09.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №1458. Позивач як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину після смерті [PERSON], однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку не може через не підтвердження факту родинних відносин та відсутністю на імя спадкодавця правовстановлюючого документа на земельну ділянку, оскільки до своєї смерті мати позивача не встигла оформити належним чином право власності на свою частку у спадщини адже не проведена державна реєстрація в органах держкомзему. Із зазначених підстав приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.04.2016 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, додатково пояснивши, що померла [PERSON] на час смерті була зареєстрована та проживала разом з нею. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, по дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.144). В матеріалах справи міститься заява представника згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю та не заперечив проти її задоволення (а.с.60). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.143). Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, свідків, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 04 вересня 2015 року у місті Бобринець Бобринецького району Кіровоградської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №213442, виданого 08 вересня 2015 року (а.с.6). Факт належності померлій [PERSON] 1/3 частки земельної частки (пай) розміром 5,58 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.09.2002 року зареєстрованого в реєстрі за №1458 (а.с.11), копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КР №0249303, виданого Бобринецькою районною державною адміністрацією 02.02.1998 року (а.с.125) та копією листа Відділу Держгеокадастру у Бобринецькому районі №29-28-99.5-273/15-16 від 17.03.2016 року (а.с.12, 57). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ОЛ №278262, виданого 13 квітня 1996 року [PERSON] після укладення шлюбу присвоєно прізвище «Степанюк» (а.с.13). Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ОЛ №428904, виданого 29 липня 1978 року на імя [PERSON], [INFO], її матірю зазначено «Кононова Валентина Федорівна» (а.с.13). З копії запису акта про укладення шлюбу №8 від 11 грудня 1970 року (а.с.84) та копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00017242432 від 24 жовтня 2016 року (а.с.85-86), вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], у звязку з чим змінила прізвище на «Кононова». 09 березня 1989 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, дружина після розірвання шлюбу змінила прізвище на «Ігнатова», що підтверджується копією запису акта про розірвання шлюбу №16 від 09 березня 1989 року (а.с.8) та копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу №00016416222 від 11 березня 2016 року (а.с.9-10). 15 квітня 1989 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії І-ОЛ №418319, виданого 15 квітня 1989 року, після якого дружині було присвоєно прізвище «Ткаченко» (а.с.7). Розбіжність в прізвищі спадкодавця після розірвання шлюбу «Ігнатова» та в прізвищі коли вона вступала в шлюб «Ігнатьєва» ставить під сумнів родинні відносини з померлою та перешкоджають позивачу вирішити питання щодо належного оформлення спадкових справ після смерті [PERSON]. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Свідок [PERSON] суду показала, що померлу [PERSON] добре знала з дитячих років, оскільки проживали в одному [INFO], на одній вулиці. Їй відомо, що дівоче прізвище померлої «Ігнатьєва». Після чого у звязку з укладенням шлюбів померла змінювала прізвища на «Кононова» та «Ткаченко». Після розірвання шлюбу померла переходила на своє дівоче прізвище «Ігнатьєва». Позивача [PERSON] також знає з дитинства. Підтвердила факт, що [PERSON] є дочкою [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показала, що з 1982 року по даний час постійно проживає в [INFO], працювала вчителем сільської школи. Померлу [PERSON] знає як односельчанку. Дівоче прізвище померлої «Ігнатьєва». Після чого у звязку з укладенням шлюбу померла змінила прізвище на «Кононова». Після розірвала шлюб з [PERSON] змінила прізвище на дівоче «Ігнатьєва». Після померла уклала шлюб і стала «Ткаченко». Підтвердила факт, що [PERSON] є дочкою [PERSON]. Таким чином, факт родинних відносин між [PERSON], [INFO] та її померлою матірю [PERSON] підтверджується сукупністю досліджених судом доказів по справі, зокрема: вищевказаними документами, поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] є дочкою [PERSON]. Дана розбіжність в прізвищі померлої [PERSON] виникла внаслідок невірного перекладу прізвища останньої з російської на українську мови в документах актів цивільного стану громадян. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню, оскільки даний факт знайшов своє підтвердження під час розгляду справи. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та згідно ч.2 ст.1268 цього Кодексу не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. За змістом ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом ч.3 ст.1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з копії довідки Бобринецької міської ради №1376 від 01 березня 2016 року [PERSON], яка померла 04 вересня 2015 року, була зареєстрована за адресою: [INFO] та з нею була зареєстрована [PERSON] (а.с.50). Отже, з вищевикладеного вбачається, що спадкоємцем за законом першої черги на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є донька померлої [PERSON], яка прийняла спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦПК України. Інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертались, що документально підтверджується матеріалами заведеної спадкової справи №25/2016 до майна [PERSON] (а.с.44-59). Син померлої [PERSON] подав заяву про відмову від отримання належної йому за законом частки спадкового майна після смерті [PERSON]. 27 квітня 2016 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельної ділянки, що знаходиться на території Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області після смерті [PERSON], але постановою вказаного нотаріуса від 27 квітня 2016 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через ненадання правовстановлюючого документу на вказану частку земельної ділянки та розбіжність у прізвищі спадкодавця, а саме у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану про розірвання шлюбу, виданого 11 березня 2016 року відділом РАЦС Бобринецького РУЮ, прізвище спадкодавця після розірвання шлюбу «Ігнатова», а прізвище коли вона вступала в шлюб «Ігнатьєва» (а.с.15). Відповідно ст.ст.391-392 ЦК України захист цивільних прав здійснюється у встановленому порядку судом шляхом визнання цих прав. Із змісту зазначеної норми матеріального права вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з роз'ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі викладеного та оскільки позивач фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] за законом, але з тих причин, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КР №0249303, виданого Бобринецькою районною державною адміністрацією 02.02.1998 року у позивача відсутній, що позбавляє позивача можливості оформити своє спадкове право у встановленому законодавством порядку і нотаріусом з цих причин відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, тому суд вважає можливим позовні вимоги про визнання права власності земельну частку (пай) у порядку спадкування задовольнити повністю. За змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що представник відповідача визнав позов в повному обсязі, на думку суду визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому у суду є підстави його прийняти, що є також самостійною підставою для задоволення позовних вимог. Про стягнення з відповідача судових витрат у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України позивач в позовній заяві не наполягала, в звязку з чим судові витрати залишити по фактично понесених позивачем. З огляду на перераховані обставини,

Outcome: approved