Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 всіх видів заробітку доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Позовні вимоги [PERSON] , мотивує тим, що з 2002 і до 2020 року проживала з відповідачем у незареєстрованому шлюбі від даного громадянського шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач не надає, дитина знаходяться на повному утриманні позивача. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Відзив на позов суду не подав. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що сторони перебували у незареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 25.03.2015 року Виконавчим комітетом Вільнопільської сільської ради Ружинського району Житомирської області (а.с.4). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Ружинської селищної ради Житомирської області №100 від 26.03.2021 року [PERSON] , [INFO] про те, що дійсно її дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач та відповідач є працездатними особами, тому мають рівні можливості щодо належного матеріального забезпечення спільних дітей. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем позовні вимоги визнав повністю, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенню. Отже, суд дійшов висновку, що за обставин, які склалися, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Зважаючи на те, що обов`язок утримувати малолітню дитину до її повноліття є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, а також, враховуючи встановлений розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та з урахуванням заявлених позовних вимог, визнання позову відповідачем, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дитини в розмірі 1/4 всіх видів заробітку) доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду даної позовної заяви, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті на момент подання даного позову, тобто 420,40 грн, а інші 50 відсотків судового збору, тобто 420 грн 40 коп., компенсується за рахунок держави, що відповідає вимогам ст. ст.141, 142 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: approved