Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Жмеринської міської ради Вінницької області в якому просить визначити, що її частка та частка її синів: [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], є рівними і частка кожного становить по 1/3. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно рішення виконкому Жмеринської міської ради від 25.05.1993 року №730, зареєстрованого Жмеринським відділом Вінницького обласного об'єднаного БТІ 31.05.1993 року №5622, їй та двом її синам: [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. Позивачка після смерті сина [PERSON] прийняла спадщину, звернувшись із відповідною заявою до Жмеринської міської державної нотаріальної контори, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.11.2013 року №1549/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру у зв'язку з невизначеністю частки померлого у спільній сумісній власності на квартиру, адже п.4.15 глави 10 ч.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Оскільки свідоцтво про право власності на квартиру видавалось на підставі рішення виконкому Жмеринської міської ради, то позивачка із питання врегулювання спору звернулась до Жмеринської міської ради, однак 21.01.2014 року за №32/2 отримала письмову відмову, відповідно до якої визначення часток та видача нового свідоцтва про право власності не належить до повноважень ВК ЖМР та рекомендовано звернутись до суду. Оскільки іншого способу захисту порушеного права позивачки немає, за життя ніхто із членів родини позивачки, на яких приватизована квартира, частки не визначав, інші особи, які прийняли спадщину чи претендують на неї відсутні, просила позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала із підстав, що в ньому вказані. Додатково суду пояснила, що іншого способу захисту права у неї немає, просила позов задовольнити. Судові витрати не просить стягнути з відповідача. [PERSON], що залучений ухвалою суду про відкриття провадження від 23.01.2014 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору суду пояснив, що проти задоволення позову [PERSON] не заперечує, він не звертався з питанням визначення власної частки у приватизованій квартирі, свідоцтво про право власності є чинним та не скасоване, не заперечив проти визначення часток його, його матері та померлого брата в рівних частках по 1/3, оскільки це також і в його інтересах. Доводів щодо інших розмірів часток не навів. Пояснив, що у нього із матір»ю після смерті брата погіршились відносини. Представник відповідача - представник Жмеринської міської ради Вінницької області в судове засідання не з'явився, але надіслав письмову заяву через канцелярію суду, в якій не заперечує проти задоволення позову [PERSON] та згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України покладається на розсуд суду, просить справу розглядати без його участі (а.с.42-43). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що сторона скористалась своїми процесуальними правами. Суд, заслухавши пояснення позивача, третьої особи, взявши до уваги заяву представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Позивачка [PERSON] є матір»ю померлого [PERSON], третя особа [PERSON] - братом, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.8-9). Із свідоцтва про право власності на житло від 25.05.1993 року, виданого згідно рішення виконкому Жмеринської міської ради від 25.05.1993 року №730, зареєстрованого Жмеринським відділом Вінницького обласного об'єднаного БТІ 31.05.1993 року №5622, позивачці та двом її синам: [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS], без визначення часток кожного із співвласників. Нотаріус Жмеринської міської державної нотаріальної контори, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.11.2013 року №1549/02-31 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру у зв'язку з невизначеністю частки померлого у спільній сумісній власності на квартиру (а.с. 11). Згідно довідки № 339 від 30.10.2013 року КП «ВООБТІ» згідно інвентаризаційної справи №9191 11.06.1993 р. була проведена реєстрація спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Жмеринської міської ради, згідно рішення від 25.05.1993року №730. Станом на 11.09.2013 року квартира в цілому складається з коридору 2-1, кімнат 2-2, 2-4, кладової 2-3, кухні 2-5, санвузла 2-6, балкону, загальна площа квартири складає 41,4 кв.м., в тому числі житлова площа 27,0 кв.м., самочинно збудованих та переобладнаних приміщень немає (а.с.12), що також відображено і в технічному паспорті на дану квартиру (а.с.13-15). Виконавчим комітетом ЖМР листом від 21.01.2014 року №М32/2 позивачку повідомлено, що визначення часток у спільній сумісній власності співвласників та видача нового свідоцтва про право власності не належить до повноважень ВК ЖМР та рекомендовано звернутись до суду (а.с.16). Відповідно до копії спадкової справи № 143/2010 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.20-26) встановлено, що позивачка у встановлений законом строк звернулась до нотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Отже, вказана вище квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що помер [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Оскільки один із співвласників на даний час помер, встановити таку домовленість неможливо. Відповідно до ч. 2 ст.370 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до роз»яснень, що містяться в п. 3.4. інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Таким чином, враховуючи позицію відповідача, третьої особи, суд вважає, що частки позивачки [PERSON], її сина [PERSON] та її сина [PERSON], що помер [INFO], у квартирі, яка знаходиться у їх спільній сумісній власності, є рівними, та складає по 1/3 квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 15, 16, 355, 370 ЦК України,

Outcome: approved