Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком, надвірними спорудами та земельною ділянкою. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона та її сини, [PERSON] та [PERSON], є власниками житлового будинку за адресою: 64602, м. Лозова, вул. Енгельса(Ковальська), буд. 84. Зазначила, що у вказаному житловому будинку зареєстровані [PERSON] та відповідачі. В 2014 році вона розірвала шлюбні відносини з колишнім чоловіком, відповідачем по справі, [PERSON] Після розірвання шлюбу [PERSON] разом із синами, [PERSON] та [PERSON], виїхали до м. Харкова на заробітки. Також зазначила, що у зв'язку з тим, що за вищевказаною адресою відповідачі не проживають тривалий час, не утримують житловий будинок, таким чином ставлять її та її батька, який там мешкає, в тяжке матеріальне становище, вона позбавлена права отримувати субсидію в повному обсязі. Крім того, зазначила, що при вирішенні питання щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, надвірними спорудами та земельною ділянкою, останні не втратять свої права як власники. Враховуючи викладене, просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, надвірними спорудами та земельною ділянкою, розташованими за адресою: Харківська область, місто Лозова, вул. Ковальська, буд. 84. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідачі у судове засідання не зявились, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, відзиви на позов не надали. Вислухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно копій договору купівлі- продажу №173 від 22.05.1999 року, зареєстрованого Лозівською філією Харківської товарної біржі (реєстраційний номер 173), рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.10.2013 року, яким визнано дійсним вказаний договір купівлі- продажу, та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку власниками житлового будинку з господарчими спорудами та будівлями, розташованого за адресою: м. Лозова вул. Енгельса(Ковальська) буд. 84 є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8-10). З довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вбачається, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO] та за вказаною адресою зареєстровано місце проживання: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 11). За відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області місце проживання [PERSON], [INFO], зареєстроване за адресою: [INFO] та інформація щодо реєстрації місця проживання [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] відсутні (а.с.18-20). З Акту про непроживання від 28.01.2019 р. вбачається, що в домоволодінні за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Ковальська, буд. 84 відповідачі не мешкають з 2015 року та будинок не утримують(а.с.53). За змістом позовної заяви, відповідачі не сплачують комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житла та не приймають участі у спільному побуті. Позивач не чинив ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачам, особистих речей та майна, які належать відповідачам в зазначеному житловому приміщенні немає. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Частиною 1\~ст. 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях\~316,\~317,\~319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Відповідно до\~статті 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.\~355\~ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За вимогами частин першої, другої\~статті 369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.\~ Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~встановлено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Враховуючи викладене, зважаючи на зміст права власності, його непорушність, суд не може взяти до уваги аргументи позивача щодо обмеження права користування відповідачів [PERSON] та [PERSON] житловим будинком, надвірними спорудами та земельною ділянкою за адресою: Харківська область, місто Лозова, вул. Ковальська, буд. 84, оскільки позивач та відповідачі є рівноправними власниками будинку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком, надвірними спорудами та земельною ділянкою за адресою: Харківська область, місто Лозова, вул. Ковальська, буд. 84 задоволенню не підлягають. Згідно\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до вимог ч.1ст.317\~ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.\~Статтею 391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до\~ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною 1\~ст. 319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналогічні висновки викладені в правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-709цс16. Враховуючи зазначене, оскільки відповідач [PERSON] не є власником будинку за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Ковальська, буд. 84 та членом сім`ї позивача, участі в оплаті комунальних платежів не приймає, самостійно дій щодо зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не здійснює, що порушує права власника житла, оскільки він зобов'язаний нести додатковий тягар зі сплати нарахованих комунальних платежів, а доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку, що вимога позивача в частині визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, надвірними спорудами та земельною ділянкою підлягає задоволенню.

Outcome: partial