Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до поданої позовної заяви - в обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що [PERSON] , померла [INFO] , є її матір`ю. За життя остання 26 лютого 2003 року уклала на користь позивача заповіт стосовно належної їй земельної ділянки, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) розміром 3,22 га. бувшого КСП «Україна» с.Немовичі Сарненського району Рівненської області. Після смерті заповідача відкрилась спадщина за заповітом, який не змінений та не скасований, що складається із земельних ділянок, розташованих на території Немовицької сільської ради з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які належали заповідачеві на праві власності відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №070180. Позивач 12 березня 2020 року з метою оформлення спадщини, що залишилась після смерті матері, звернулась до приватного нотаріуса, якою було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення спадщини - у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем вказано ті обставини, що вона була необізнана із вимогами закону в цій частині. Вказані обставини позивач просить визнати такими, що є поважними та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача заявлені [PERSON] вимоги підтримав, дала пояснення відповідно до змісту позовної заяви. Враховуючи обставини, викладені у позовній заяві, представник позивача просить задоволити вимоги останньої. Представником відповідача - Немовицьким сільським головою до суду подано письмову заяву, відповідно до якої відповідач не має заперечень щодо вимог [PERSON] , позов якої відповідачем визнано. Представником відповідача заявлено клопотання про розгляд справи у відсутність сторони, яке судом задоволено. Інших клопотань сторонами заявлено не було. Правовідносини, з приводу яких виник спір є правовідносинами щодо здійснення прав на спадкування. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Із дослідженої судом копії свідоцтва про народження позивача - [PERSON] , [INFO] , встановлено, що її матір`ю є [PERSON] (прізвище позивача змінено внаслідок реєстрації шлюбу із [PERSON] що мало місце 2 листопада 1975 року, на доведення чого позивачем надано копію свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 2 листопада 1975 року). Спадкування в даному випадку здійснюється за заповітом, посвідченим 26 лютого 2003 року Немовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області, яким [PERSON] на випадок смерті належне їй майно, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0200145 і грошовий вклад, заповіла дочці - [PERSON] . Із наявної в матеріалах копії свідоцтва про смерть встановлено, що заповідач - [PERSON] померла [INFO] . Таким чином, позивач дійсно є спадкоємцем за заповітом після смерті матері - на підставі ст.1235 ЦК України. Факт наявності у спадкодавця, [PERSON] , спадкового майна підтверджено наданими суду копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №070180 від 14 квітня 2006 року. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті заповідача відсутні, що доводиться Витягом зі Спадкового реєстру, сформованим станом на 12 березня 2020 року за параметрами пошуку із даними заповідача, а також довідкою, виданою Немовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області від 26 грудня 2019 року №4736, відповідно до якою на час смерті [PERSON] була зареєстрована в с.Немовичі, де проживала по [ADDRESS] одиноко. Таким чином, вказаними вище доказами, наданими позивачем, дійсно доводиться право останньої на спадкування після смерті матері за заповітом. Однак, відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини ч.1 ст.1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач зазначає, що нею спадщина після смерті матері дійсно не приймалась, що додатково підтверджено повідомленням за підписом приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області від 12 березня 2020 року, адресованого позивачці, якій роз`яснені наслідки пропуску строку прийняття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що позивачем не було своєчасно подано заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом статті 1271 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1271 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо : 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Вказана правова позиція висловлена судовою палатою у цивільних справах Верховного суду України, висловленій при розгляді справи № 6-1486цс15. Крім цього, колегія суддів судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, провадження №61-38298св18 зазначила, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Із позовної заяви встановлено, що спадкоємцем не подано своєчасно заяву про прийняття спадщини після смерті матері через необізнаність із вимогами законодавства в частині спадкування. Судом не можуть бути визнані вказані обставини як поважні причини неподання заяви про прийняття спадщини, так як вказані обставини не перешкоджали прийняттю спадщини, та не є перешкодою для прийняття спадщини. З огляду на наведене вище, тривалість часу, який минув з моменту відкриття спадщини (більше 7 років) - суд вважає, що в даному випадку були відсутні істотні непереборні труднощі для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, а тому вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed