Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи позов тим, що з відповідачем вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка повністю перебуває на її утриманні. Відповідач коштів на утримання не надає. Вона просить стягнути з відповідача кошти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно починаючи з 07.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі,в своїх поясненнях посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково та пояснив,що він згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно. На даний час він не працює ,перебуває на обліку в центрі зайнятості. Заслухавши пояснення сторін,дослідивши зібрані по справі докази суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково зі слідуючих підстав. Як вбачається з свідоцтва про народження серія 1-ЕЛ № 178346 від 24.03.2016 року сторони мають спільну дитину, а саме: [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина проживає з матір»ю, що підтверджується наданою довідкою № 1493 від 06.06.2016 року Сосницької селищної ради, Сосницького району, Чернігівської області. У відповідності до ст.ст. 180,181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька (матері). Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, які мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно наданих сторонами доказів по справі та з врахуванням норм чинного законодавства, що регулює дані правовідносини, зокрема, положень ст.182 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: partial