Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Теребовлянської міської ради Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Теребовлянського районного нотаріального округу Мєшкова Надія Федорівна, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , з яких 1/2 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та 1/2 частина, як за членом колишнього колгоспного двору. В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] мав статус колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , яка померла [INFO] , та станом на [INFO] в ньому проживали та були зареєстровані: її дочка [PERSON] . Син померлої [PERSON] , вибув із господарства 25 червня 1983 року, і тим самим втратив своє право, як члена колгоспного двору. Після смерті матері позивачки відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на 1/2 частину житлового будинку, з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Мєшковою Н.Ф. заведена спадкова справа за №65/2019 від 25 червня 2019 року за заявою [PERSON] , однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач [PERSON] не може через те, що даний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є померла [INFO] [PERSON] . Враховуючи вказані обставини, позивач звернулась до суду для визнання права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] за рішенням суду. Ухвалою суду від 01 грудня 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 11 січня 2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, у поданій позовній заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Теребовлянської міської ради Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Приватний нотаріус Теребовлянського районного нотаріального округу Мєшкова Надія Федорівна в судове засідання не з`явилася, про місце та час слухання справи була повідомлена належним чином. Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 22 травня 1988 року, виданого виконавчим комітетом Теребовлянської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР, цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить до колгоспного двору, що складається з трьох членів, головою якого є [PERSON] . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Теребовлянської районної Ради народних депутатів № 131 від 17 травня 1988 року (а.с.13). Відповідно до копії довідки, виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації за № 358 від 16 вересня 2019 року, житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] є колгоспним двором і складається з трьох членів, головою якого є [PERSON] , на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, відповідно до рішення виконкому Теребовлянської районної Ради народних депутатів № 131 від 17 травня 1988 року, зареєстровано в Тернопільському обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 22 травня 1988 року за реєстровим № 323 (а.с.21). Згідно довідки, виданої виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 19 березня 2019 року за №09-04/05/105, станом на 22 травня 1988 року, згідно Погосподарської Книги № 5 Плебанівської сільської ради за 1986-1990 роки, за особовим рахунком № [NUMBER] , [PERSON] , яка померла [INFO] була головою колгоспного двору, що знаходився за адресою [ADDRESS] і з нею проживали та були зареєстровані, як члени колгоспного двору - дочка [PERSON] , син - [PERSON] , вибув із господарства 25 червня 1983 року у м.Тернопіль на роботу (а.с.11). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 10 листопада 2020 року за №09-04/05/465, станом на 15 квітня 1991 року згідно Погосподарської Книги № 9 Плебанівської сільської ради за 1991-1995 роки, за особовим рахунком № [NUMBER] , [PERSON] , яка померла [INFO] була головою колгоспного двору, що знаходився за адресою [ADDRESS] і з нею проживала та була зареєстрована, як член колгоспного двору - дочка [PERSON] (а.с.12). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] від 16 вересня 2019 року, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, замовником технічної інвентаризації є [PERSON] , вищевказаний житловий будинок має загальну площу 85,3 кв.м., з якої житлова - 68,6 кв.м. (а.с.17-21). Відповідно до Зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд, інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] , станом на 16.09.2020 року становить 550798 (п`ятсот п`ятдесят тисяч сімсот дев`яносто вісім) грн (а.с.22). Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до статті 126 ЦК УРСР працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не приймав участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. У [PERSON] відсутнє право на частку в майні двору, оскільки більше трьох років підряд він не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, у зв`язку з переїздом на роботу у м.Тернопіль з 1983 року, що підтверджується довідкою, виданої виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 19.03.2019 за №09-04/05/105. Крім того, Свідоцтво на право особистої власності на спірний жилий будинок видано 22 травня 1988 року, тобто вже після вибуття [PERSON] із господарства. Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] належав до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були [PERSON] та [PERSON] . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частки житлового будинку кожній. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] в селі Плебанівка, Теребовлянського району, Тернопільської області (а.с.9). 16 липня 1992 року у с. Плебанівка, Теребовлянського району, Тернопільської області [PERSON] та [PERSON] одружились і після укладення шлюбу останній присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] померла [INFO] в с.Плебанівка, Теребовлянського району, Тернопільської області (а.с.16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений старостою Плебанівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 06 грудня 2016 року, за яким все її майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] (а.с.14). 25 червня 2019 року була заведена спадкова справа за №65-2019, після смерті [INFO] [PERSON] . Вказане підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25 червня 2019 року, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Мєшковою Н.Ф. за № 364/02-31 від 17 березня 2020 року (а.с. 24, 25). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою за № 364/02-31 від 17 березня 2020 року, вбачається, що при розгляді документів було встановлено, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] на ім`я померлої [PERSON] , а право власності зареєстроване за колгоспним двором, що складається з трьох членів, головою якого була [PERSON] (а.с.25). Оскільки [PERSON] померла [INFO] , тому до правовідносин щодо спадкування після її смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно. За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Пунктом 1 частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вищенаведене, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач не може реалізувати своїх прав, її права підлягають судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , з якого 1/2 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та 1/2 частини, як за членом колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved