Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог вказує, що після смерті її сина [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина на ? частку квартири [ADDRESS], яку він, як спадкоємець за правом представлення, успадкував після смерті своєї баби [PERSON], яка померла [INFO]. Іншим спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] Частки обох спадкоємців у спадщині є рівними, тобто кожному з них належить по ? частині спірної квартири за вказаною адресою. Обоє спадкоємців спадщину після смерті [PERSON] прийняли, свідоцтва про право на спадщину не отримували. Вона, як єдиний спадкоємець першої черги за законом, спадщину після смерті сина [PERSON] прийняла шляхом подання 08.07.2014 року заяви до Луцької державної нотаріальної контори. В отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON], а саме на частку квартири [ADDRESS], їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю документа, підтверджуючого власника цієї квартири. Покликаючись на викладені обставини, просить визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], як на спадкове майно після смерті сина [PERSON], який помер [INFO]. Ухвалами Луцького міськрайонного суду від 26.11.2014 року та від 17.03.2015 року до участі у справі як третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача залучено Обслуговуючий кооператив «Житловий кооператив №32» та виконавчий комітет Луцької міської ради. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Суду пояснив, що з 1992 року власником спірної квартири [ADDRESS] є він, оскільки відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.08.1992 року №347 квартира, яка до цього часу належала матері, переоформлена на його ім'я. Просить в позові відмовити. Представники третьої особи Обслуговуючого кооперативу «Житловий кооператив №32» [PERSON] та [PERSON] покликаючись на рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.08.1992 року №347 вважають, що позов до задоволення не підлягає. Суду повідомили також, що на підставі вказаного рішення виконавчого комітету членом кооперативу є саме [PERSON] Представник третьої особи виконавчого комітету Луцької міської ради Кондюк М.М. надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, повідомивши одночасно, що вирішенням даного спору права і законні інтереси територіальної громади м.Луцька, в особі якої діє Луцька міська рада, порушені не будуть, оскільки даний спір стосується приватного майна фізичних осіб, в яких існують перешкоди в реалізації свого права власності на об'єкти нерухомості. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.529 ЦК України(в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. З пояснень сторін, матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], колишній чоловік позивача [PERSON] Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були син [PERSON] та мати [PERSON]. Спадщину після смерті батька та сина останні прийняли шляхом подання 24.10.1995 року відповідних заяв до Першої Луцької державної нотаріальної контори та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину спадкового майна кожен, яке складається з квартири [ADDRESS](а.с.137-146). [INFO] померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області 18.06.2011 року(а.с.5). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом прийняв син спадкодавця [PERSON] та, як спадкоємець за правом представлення - внук спадкодавця [PERSON].( його батько та син спадкодавця [PERSON] помер [INFO]), подавши 09.12.2011 року заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Другої Луцької державної нотаріальної контори, спадкових прав не оформили(а.с.29-34). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. [PERSON] помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області 19.05.2014 року(а.с.4). Спадщину після смерті [PERSON], як єдиний спадкоємець першої черги за законом прийняла його мати [PERSON] шляхом подання 08.07.2014 року заяви про прийняття спадщини до Другої Луцької державної нотаріальної контори(а.с.29-34). В отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON], а саме на частку квартири [ADDRESS], їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю документа, підтверджуючого власника цієї квартири. Отже, між сторонами у справі виник спір щодо належності квартири [ADDRESS] спадкодавцю [PERSON], спору щодо іншого спадкового майна, а саме частини квартири [ADDRESS], яку остання успадкувала після смерті [INFO] сина [PERSON] - немає. В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] є кооперативною, членом житлово-будівельного кооперативу №32 була [PERSON] Згідно довідки Обслуговуючого кооперативу «Житловий кооператив №32» від 16.03.2015 року №27 по квартирі [ADDRESS] внески кооперативного будівництва та проценти за кредит сплачені повністю, останній платіж був здійснений в грудні 1991 року, в той час членом кооперативу була [PERSON].(а.с.84). Відповідач у справі [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що членом кооперативу не був, пайові внески по спірній квартирі він не сплачував. Згідно ст.15 Закону України «Про власність» від 07.07.1991 року член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Отже, право власності на квартиру [ADDRESS] в грудні 1991 року набула [PERSON], як член кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру. Згідно ст. 4 Закону України «Про власність» від 07.07.1991 року власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ст.64 ЖК України (в редакції 1983 року) відповідач [PERSON] був членом сім'ї [PERSON] Відповідно до ст.145 цього Кодексу члени сім'ї, які проживають разом з членом житлово-будівельного кооперативу, мають рівне з ним право користування жилим приміщенням. Якщо член житлово-будівельного кооперативу виключений з кооперативу (крім випадків, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7 статті 147), помер або вибув з нього з інших причин чи переселився в іншу квартиру в будинку того ж кооперативу, члени його сім'ї, які проживали разом з ним, зберігають право користування жилим приміщенням за умови вступу до кооперативу одного з них. Член сім'ї, який виявив бажання вступити до кооперативу замість попереднього члена кооперативу, має перевагу перед іншими особами. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.08.1992 року №347 «Про зміни в списках членів житлово-будівельних кооперативів та про організацію житлово-будівельного кооперативу №79», на яке посилається відповідач, як на підставу набуття ним права власності на спірну квартиру, затверджено рішення загальних зборів членів житлово-будівельних кооперативів про вибуття з кооперативів та про включення в кооператив громадян згідно із додатком №1 та додатком №2, зокрема [PERSON] вказаний як такий, що вибуває з членів ЖБК замість матері [PERSON] [PERSON] вказана як така, що зарахована в члени ЖБК замість вибулих за власним бажанням(а.с. 115-119). З даного рішення виконавчого комітету не вбачається, що [PERSON] зарахований в члени ЖБК №32 замість вибулої за власним бажанням матері [PERSON] В будь-якому випадку збереження за [PERSON] права користування квартирою та його членство в ЖБК не підтверджує перехід до нього права власності на квартиру. У випадку вибуття з членів кооперативу [PERSON] за власним бажанням [PERSON] як повнолітній член сім'ї члена кооперативу зберіг право користування жилим приміщенням, вступивши до кооперативу замість попереднього члена кооперативу, Станом на 1992 рік Примірний статут житлово-будівельного кооперативу, затверджений постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 року №186 не передбачав такого порядку передачі квартири чи набуття права власності на квартиру в житлово-будівельному кооперативі як рішення загальних зборів членів житлово-будівельних кооперативів про включення в кооператив чи рішення виконавчого комітету міської ради про зміни в списках членів житлово-будівельних кооперативів. Абзац 2 п.31 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу,відповідно до якого член житлово-будівельного кооперативу, який повністю виплатив пайовий внесок за квартиру, в разі вибуття з кооперативу вправі передати квартиру своїм родичам або іншим особам, які відповідно до законодавства мають право на одержання жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду або на вступ до кооперативу і беруть на себе зобов'язання по додержанню статуту кооперативу, втратив чинність у зв'язку з прийняттям Закону України «Про власність» на підставі Постанови КМ УРСР від 22.08.1991 року N 163. Не є підтвердженням права власності відповідача на квартиру і укладення з ним договорів про надання житлово-комунальних послуг та оплата ним таких послуг. Однією із сторін таких договорів є споживач, яким може бути власник квартири, орендар, квартиронаймач. Крім того, відповідно до ст.145 ЖК України повнолітні члени сім'ї члена кооперативу зобов'язані брати участь в оплаті витрат по експлуатації і ремонту будинку та квартири. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] свідоцтво на право власності на спірну квартиру не отримував, державна реєстрація права власності на вказану квартиру не проводилась. Отже, на думку суду, власником квартири на час її смерті залишалась [PERSON], як член кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру. Тому дана квартира входить в склад спадкового майна, яке успадкували в рівних частинах як спадкоємець першої черги за законом син [PERSON] та, як спадкоємець за правом представлення внук [PERSON] Оскільки позивач [PERSON], як єдиний спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті свого сина [PERSON], позов слід задовольнити і визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], як на спадкове майно після смерті сина [PERSON], який помер [INFO]. На підставі ст.ст.529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.1217,1261,1268,1269 ЦК України, ст.ст.64,145 ЖК України(в редакції 1983 року), Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, Закону України «Про кооперацію», Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 року №186,

Outcome: approved