Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтуванні свого позову вона вказала, що з 2000 року вона володіє та користується будинковолодінням за адресою: [ADDRESS]. Назначений будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10 грудня 1982 року. У вищенаведеному будинку [PERSON] не мешкає, так як помер у 2000 році. Спадкоємці [PERSON] спадщину не прийняли та переїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації. Після того, як власник будинку перестав мешкати у ньому, будинок фактично перейшов у її володіння, тобто вона є добросовісним володільцем будинковолодіння [ADDRESS]. Цим будинком вона володіє безперервно. На даний момент позивач фактично продовжує користуватись домоволодіння, обслуговує його, саджає город, здійснює його поточний ремонт. Починаючи з моменту заволодіння будинком минуло 14 років, і весь час вона утримувала будинок за власні кошти. Позивач свій позов підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити її позовні вимоги, надав заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 2000 року [PERSON] володіє та користується будинковолодінням за адресою: [ADDRESS]. Зазначений будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10 грудня 1982 року (а.с. 8). У вищенаведеному будинку [PERSON] не мешкає, так як помер у 2000 році. Спадкоємці [PERSON] спадщину не прийняли, що підтверджується довідкою Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 24 листопада 2014 року, та переїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації. Після того, як власник будинку перестав мешкати у ньому, будинок фактично перейшов у володіння позивача. Відповідно до п. 6 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року при вирішенні спорів, пов'язаних з правом власності в силу набувальної давності слід враховувати наступне: - право власності нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Отже, відповідно до вимог чинного законодавства [PERSON] є добросовісним володільцем домоволодіння [ADDRESS], так як право власності виникає у позивача, як володільця, за давністю на тій підставі, що вона усіма можливими способами намагалась відшукати спадкоємців власника, доглядала за будинком аби запобігти його псуванню чи руйнуванню. Будинком [PERSON] володіє безперервно та відкрито, про що повідомила Новопокровську селищну раду Чугуївського району, Харківської області. На даний момент позивач фактично продовжує користуватись домоволодіння, обслуговує його, саджає город, здійснює його поточний ремонт. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його. Дані обставини підтверджуються актами Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 03.05.2000 року (а.с. 6), від 11.08.2004 року (а.с. 7), від 10.10.2014 року (а.с. 5). Починаючи з моменту заволодіння будинком [PERSON] минуло 14 років, весь цей час утримувала будинок за власні кошти. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Цивільним Кодексом України в редакції 2003 року. На підставі вищевказаного, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved