Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Вимоги щодо стягнення аліментів позивач мотивувала тим, що з 30.11.2007 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Відповідач матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дітей не надає. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня звернення з заявою до суду, тобто з 31.07.2019 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити. Додатково суду пояснила, що на даний час сторони мешкають окремо, шлюб не розірвано. Діти мешкають разом із нею та знаходяться на її утриманні. Вона офіційно не працевлаштована, перебуває на обліку в центрі зайнятості, як безробітна. Отримує соціальну допомогу в розмірі 2 400 грн. 11.09.2019 року відповідачем переховано суму на утримання дітей в розмірі 5 348 грн. 43 коп. Відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів, але зазначив, що працює на ПАТ «Запоріжсталь», куди і добровільно написав заяву про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, тому не вважає за доцільне стягувати з нього аліменти на підставі рішення суду. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 30.11.2007 року, про свідчить Свідоцтво про шлюб, актовий запис № 1140 (а.с. 2). Батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвами про народження, серія [NUMBER] від 25.03.2010 (актовий запис № 306) та серія [NUMBER] від 17.07.2008 року (актовий запис № 620). Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Приймаючи до уваги інтереси дітей і позивача, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, можливість відповідача сплачувати аліменти, суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON] , 2010 року народження та [PERSON] , 2008 року народження, що підлягають щомісячному стягненню і повинен складати 1/3 частину від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved