Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач посилається на те, що 01.09.2001 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану в м. Ужгороді Закарпатської області за актовим записом № 447. Протягом всього періоду сімейне життя між ними погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя між ними не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Зазначає, що основною причиною неможливості проживання однією сімєю стала зрада чоловіка, яка тривала не один місяць, та на даному етапі життя вони проживають окремо. Позивач вказує, що від спільного шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Майнові претензії у них відсутні та вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе з вищевикладених підстав. Зауважує, що їх діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею за її місцем реєстрації в м. Ужгород, вул. Минайська, 25/64. Н підставі наведеного позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У підготовче засідання позивач не зявилася, при цьому 19.10.2018 року через канцелярію суду подала заяву, в якій просить провести підготовче засідання без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідач у підготовче засідання не зявився, однак 19.10.2018 року через канцелярію суду подав заяву, згідно з якою просить провести підготовче засідання без його участі, у відповідності до ст. 200 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнає позов, наслідки визнання йому зрозумілі. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2001 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Хіла) [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 447, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-ФМ № 032857, виданим 01.09.2001 року. У сторін народилося двоє дітей донька [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ТП № 328811 від 06.03.2002 року, та син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ № 187414 від 10.01.2011 року. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося та позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Оскільки між сторонами втрачено почуття любові, про що зазначено у позовній заяві та що також підтверджено визнанням позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо порядку виховання та утримання дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 352,40 грн. судового збору.

Outcome: approved