Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 24.10.2010 року. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження у поглядах на сімейні відносини та сімейні обовязки, між ними постійно виникали сварки і непорозуміння, у зв'язку із чим позивачка проживає окремо. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. Вважає, що шлюб існує лише формально, сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а тому вона звернулась до суду та просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, подала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у заяві та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає, на розлучення не згідний, однак будь-яких доводів на підтвердження своїх заперечень суду не навів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ №059635 від 24.10.2010 року вбачається, що [PERSON] 24.10.2010 року вступив в юридичний шлюб з [PERSON], який зареєстровано відділом ДРАЦСУ по м.Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області, актовий запис №471. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ЕГ №191950 від 05.03.2014 року). Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Крім цього, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК). Зважаючи на те, що на протязі тривалого періоду часу (з 2014 року) сторони не підтримують шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер, відносини, які склалися між сторонами, свідчать про розпад сім'ї, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а також враховуючи категоричне заперечення одним із подружжя на збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON]

Outcome: approved