overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказала, що 17 лютого 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. [INFO] року від шлюбу народився син - [PERSON], який проживає з нею і перебуває на повному її утриманні. Відповідач добровільно відмовляється забезпечувати дитину. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] і [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження. Згідно довідки ОСББ «Індустріальна,3» від 03.12.2014 р. [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] за адресою : [ADDRESS]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. Відповідно ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин, позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Враховуючи, що позов виник з вини відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 243,6 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позову вказала, що 19 грудня 2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем. [INFO] року від шлюбу народився син - [PERSON], який проживає з нею і перебуває на повному її утриманні. Відповідач добровільно відмовляється забезпечувати дитину. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі в якій не заперечував проти задоволення позову. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] і [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження. Згідно довідки виконавчого комітету Бобрицької сільської ради від 10.01.2014 р. [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом з сином [PERSON], 2007 р.н. Заробіток [PERSON] за квітень 2013 - вересень 2013 року склав 9896,35 грн. і розмір заробітку коливався від 1498,50 грн. в квітні 2013 року до 1752,39 грн. в серпні 2013 року. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. Відповідно ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин, позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Враховуючи, що позов виник з вини відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 243,6 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказала, що 25 листопада 2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем. [INFO] від шлюбу народився син - [PERSON], який проживає з нею і перебуває на повному її утриманні. Відповідач добровільно відмовляється забезпечувати дитину. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] і [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження. Згідно довідки виконавчого комітету Роменської міської ради від 05.05.2014 р. [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. Відповідно ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин, позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Враховуючи, що позов виник з вини відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 243,6 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: домоволодінням [ADDRESS], посилаючись на те, що [PERSON] не являється заявниці членом сім'ї та не перебуває з нею в родинних відносинах, але в 2008 році перебуває зареєстрованою в будинку, належному їй на праві власності, хоча в цьому будинку вона не проживає з березня 2008 року та її особисті речі в ньому відсутні. Визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням заявниці потрібно в зв'язку тим, що вона позбавлена права розпорядитись належним їй майном на власний розсуд. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій на позові наполягає та просить справу розглядати без її участі, у випадку неявки відповідачки - не заперечує проти розгляду справи по суті за її відсутності та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачці належить житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим Смілянською державною нотаріальною конторою 25 листопада 2015 року, зареєстровано за № 2033. Відповідно до комісійних актів обстеження вищевказаного житла, складених комісійно сусідами 03 вересня 2014 року, 08 липня 2015 року, 07 липня 2016 року, та затвердженого Головою квартального комітету № 21 Смілянської міської ради, відповідачка в цьому будинку не проживає з березня 2008 року, її особисті речі в домоволодінні відсутні. Оскільки відповідачка як на момент її вибуття з будинку, так і на даний час не являється членом сім'ї власника квартири, тому до даних правовідносин слід застосувати положення ст. 167 ЖК Української РСР, яким регулюються відносини між власником і наймачем жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянину на праві приватної власності. Відповідно до ч.2 ст. 167 ЖК Української РСР у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Оскільки відповідачка в 2008 році вибула з домоволодіння в інше місце на постійне проживання, домовленість між сторонами стосовно користування цим домоволодінням судом не встановлена, за таких обставин суд вважає, що відповідачка втратила право користування цим жилим приміщенням. Судові витрати позивач залишає за собою. На підставі наведеного, ч.2 ст. 167 ЖК Української РСР,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 21(двадцять один) будинку № 12 (дванадцять) по вул. Мазура в м. Сміла Черкаської області, посилаючись на те, що вона у 2013 році купила у відповідача належну йому 1/2 частину цієї квартири, а відповідач зобовязався виписатись до 25 грудня 2013 року, але він продовжує бути зареєстрованим в цій квартирі до цього часу, хоча з 09 грудня 2013 року в ній не проживає і його особисті речі в цій квартирі відсутні, в звязку з чим позивачка не може в повній мірі реалізувати своє право власності. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій на позові наполягає повністю та просить справу розглядати без її участі, у випадку неявки відповідача - не заперечує проти розгляду справи по суті за його відсутності та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 09 вересня 2013 року, виданого виконавчим комітетом Смілянської міської ради, приватизована сторонами у справі та належала їм на праві спільної часткової власності - по 1/2 частині кожному. 19 грудня 2013 року відповідач продав, а позивачка купила у відповідача 1/2 частину даної квартири, що підтверджується договором купівлі-продажу від 19 грудня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 3529. Згідно з п.4 цього договору відповідач зобовязався виписатися з вищевказаної квартири до 25 грудня 2013 року. Згідно з довідкою від 25 лютого 2016 року № 44, виданою керівником ОСББ «Мазура-12», відповідач зареєстрований в [INFO], хоча з грудня 2013 року в ній не проживає. Оскільки відповідач як на момент його вибуття з квартири, так і на даний час не являється членом сімї власниці квартири, тому до даних правовідносин слід застосувати положення ст. 167 ЖК Української РСР, яким регулюються відносини між власником і наймачем жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянину на праві приватної власності. Відповідно до ч.2 ст. 167 ЖК Української РСР у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Оскільки відповідач в 2013 році вибув з квартири та з 2013 року в ній не проживає, його речі в ній відсутні, домовленість між сторонами стосовно користування цією квартирою судом не встановлена, за таких обставин суд вважає, що відповідач втратив право користування цим жилим приміщенням. Судові витрати позивачка залишає за собою. На підставі наведеного, ч.2 ст. 167 ЖК Української РСР,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить суд поділити двокімнатну квартиру [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/2 частину цієї квартири, оскільки вона придбана під час шлюбу. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повторно повідомлений належним чином. Представник позивачки не заперечує проти розгляду справи по суті у відсутності відповідача та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 1987 року по 12 листопада 2013 року. Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 12 листопада 2013 року шлюб розірвано. Під час шлюбу, 22 грудня 1987 року, [PERSON] придбав будинковолодіння по [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 4885. Згідно з договором обміну від 15 серпня 1999 року [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], та [PERSON], здійснили обмін належної їм двокімнатної квартири [ADDRESS] на будинковолодіння [ADDRESS], зареєстроване на праві власності за [PERSON] Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до вимог ст.ст. 70, 71 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними і діляться між ними у натурі, виходячи з принципу рівності часток. Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Враховуючи, що спірна квартира набута сторонами у власність під час зареєстрованого шлюбу та в результаті обміну домоволодіння [ADDRESS], придбаного сторонами під час зареєстрованого шлюбу, тому квартиру [ADDRESS] слід визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки сторін - рівними та визнати за позивачкою право власності на 1/2 її частину. Судові витрати позивачка залишає за собою. На підставі наведеного, ст.ст. 60, 70, 71 СК України, ст.ст. 355, 357 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить суд стягнути з відповідачки борг за борговою розпискою від 12 грудня 2014 року в розмірі 11,0 грн., пеню в розмірі трьох відсотків річних від суми простроченого боргу - 55,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5,0 тис. грн., посилаючись на те, що строк повернення коштів за борговою розпискою сплинув 31 грудня 2014 року, а відповідачка до цього часу їх не повернула. В судовому засіданні позивачка зменшила розмір позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 55,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 5,0 тис. грн. і просить суд стягнути з відповідачки лише борг за розпискою - 11,0 тис. грн. Відповідачка позов визнала частково - в частині стягнення боргу в розмірі 10 тис. грн., пояснивши, що борг в розмірі 1 тис. грн. вона повернула позивачці. Позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 12 грудня 2014 року позивачка надала відповідачці власні кошти в розмірі 11 тис. грн., а відповідачка зобов'язалася повернути їх в повному обсязі до 31 грудня 2014 року, про що сторони склали боргову розписку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка надала в борг відповідачці 11 тис. грн., відповідачка 31 грудня 2014 року в добровільному порядку повернула позивачці борг частково в розмірі 1,0 тис. грн. - цей факт позивачка в судовому засіданні визнала повністю. Згідно з ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки на дату розгляду справи відповідачка повернула 1,0 тис. грн. боргу і цей факт позивачкою визнаний, тому з відповідачки на користь позивачки слід стягнути борг в розмірі 10,0 тис. грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідачки на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 221,68 грн. (243,60Х(10055,00/11000,00х100))=243,60х91%). На підставі наведеного, ст.1049 ЦК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і прохала розірвати з ним шлюб, зареєстрований 03.09.2011 року у Ялинцівській сільській раді Кременчуцького району, Полтавської області за актовим записом № 07. Свої вимоги мотивувала тим, що сім'я їх розпалась і відновити подружні стосунки неможливо. [PERSON] в судове засідання направила заяву, в якій підтримала позовні вимоги, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони 03.09.2011 року зареєстрували шлюб у Ялинцівській сільській раді Кременчуцького району, Полтавської області за актовим записом № 07. З листопада 2015 року сторони припинили подружні стосунки і ведення спільного господарства з причин зазначених в позовній заяві. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO], який за домовленістю сторін проживає з матірю. Сторони з листопада 2015 року припинили подружні стосунки і ведення спільного господарства і не мають наміру примирятися і відновлювати подружні стосунки, про що позивач зазначила в заяві. Тривалість припинення подружніх стосунків, небажання примиритися і відновити сім»ю дають підстави суду прийти до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу позивачу необхдно залишити шлюбне прізвище «Соловей». На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і прохала розірвати з ним шлюб. Свої вимоги мотивувала тим, що сім'я їх розпалась і відновити подружні стосунки неможливо. [PERSON] в судове засідання не зявилася про час і місце розгляду справи її повідомлено належним чином та направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи його повідомлено належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Сторони 12.12.2013 р. зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Новопразької селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області. З травня 2016 року сторони припинили подружні стосунки і ведення спільного господарства з причин зазначених в позовній заяві. Від даного шлюбу дітей не мають. Примирення між сторонами не досягнуто. При таких обставинах суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і прохала розірвати з ним шлюб. Свої вимоги мотивувала тим, що сім'я їх розпалась і відновити подружні стосунки неможливо. [PERSON] в судове засідання не зявилася про час і місце розгляду справи її повідомлено належним чином та направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи його повідомлено належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Сторони 25.11.2014 р. зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Решетилівського районного управління юстиції у Полтавської області. На даний час сторони припинили подружні стосунки і ведення спільного господарства з причин зазначених в позовній заяві. Від шлюбу мають сина [PERSON] - [INFO], який за домовленістю сторін проживає з матірю. Примирення між сторонами не досягнуто. При таких обставинах суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і прохала розірвати з ним шлюб. Свої вимоги мотивувала тим, що сім'я їх розпалась і відновити подружні стосунки неможливо. [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився,про місце і час розгляду справи його повідомлено належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Сторони 25.05.2012 р. зареєстрували шлюб у Новогалещинській селищній раді Козельщинського району, Полтавської області. З липня 2016 року сторони припинили подружні стосунки і ведення спільного господарства з причин зазначених в позовній заяві. Від шлюбу мають двох доньок: Надію - [INFO] та Єву [INFO], які за домовленістю сторін проживають з матірю. Примирення між сторонами не досягнуто. При таких обставинах суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного і

Outcome: approved