Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Жмеринської міської ради Вінницької області про визначення часток у спільній сумісній власності - квартирі, мотивуючи його тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке видане 26.06.1996 р. згідно рішення від 26.06.1996 р. № 3 - Станіслав «Спецмонтаж», за нею та її чоловіком [PERSON], який помер [INFO], зареєстровано на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS]. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на належну йому частину квартири, яку вона прийняла шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном померлого. Окрім цього, на час відкриття спадщини вона проживала та була зареєстрована разом із чоловіком у вказаній квартирі, де і продовжує проживати та бути зареєстрованою. При зверненні до Жмеринської районної державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки частка померлого у спільній сумісній власності не визначена. За життя чоловіка вони не встановлювали часток у спірній квартирі. А в даний час визначити частку чоловіка неможливо через смерть спадкодавця. Без визначення часток співвласників у спільній сумісній власності - квартирі вона позбавлена можливості оформити спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] Крім того, в свідоцтві про право власності на житло та в свідоцтві про шлюб по батькові чоловіка вказано як «[PERSON]», що не співпадає із записом у свідоцтві про його смерть, де його по батькові вказано як «[PERSON]». Просить визначити, що її частка та частка померлого [PERSON] у квартирі [ADDRESS] становить по 1/2 кожного. (а.с. 21-22) Ухвалою суду від 25.11.2014 р. судом залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Станіславчицьку сільську раду Жмеринського району Вінницької області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала із підстав, що в ньому викладені. Додатково та на запитання суду пояснила, що вона - єдина спадкоємиця після смерті свого чоловіка [PERSON], інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає, спору немає, просила позов задовольнити. Квартиру було отримано, оскільки її чоловік працював на підприємстві «Спецмонтаж» в с.Станіславчик, та надалі вказану квартиру вони приватизували. Щодо стягнення судових витрат просила в разі задоволення позову віднести їх на її рахунок. Представник відповідача - Жмеринської міської ради Вінницької області в судове засідання не з'явилась, але через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій не заперечує щодо задоволення позову та згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України покладається на розсуд суду, просить справу розглядати без її участі (а.с.25-26). Представник третьої особи - Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій позов [PERSON] визнає, просить справу розглядати без його участі (а.с.27). Враховуючи те, що представники відповідача та третьої особи скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить за відсутності представників відповідача і третьої особи. Суд, оглянувши позовну заяву, заяви представника відповідача та представника третьої особи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 26.05.1990 р. було укладено шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Після укладення шлюбу присвоєно прізвища чоловікові та дружині «[PERSON]» на російській мові. (а.с. 6) [INFO] в с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). 06.11.2011 р. [PERSON], [INFO], вийшла заміж та змінила прізвище на [PERSON]. (а.с. 7) [PERSON] проживав та був зареєстрований [ADDRESS] по день смерті, разом із ним постійно проживала і була зареєстрована дружина [PERSON] та прийняла спадщину шляхом ступу у фактичне володіння та управління спадковим майном померлого. (а.с.13, 14) Із свідоцтва про право власності на житло від 26.06.1996 року, виданого згідно рішення виконкому Жмеринської міської ради від 26.06.1996 року №3 - Станіслав «Спецмонтаж», зареєстрованого Жмеринським відділом Вінницького обласного об'єднаного БТІ 26.06.1996 року в реєстрову книгу №65 за №356, позивачці [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS], без визначення часток кожного із співвласників (а.с.9). Нотаріус Жмеринської районної державної нотаріальної контори, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 14.11.2014 року №1472/02-31 відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру у зв'язку з невизначеністю частки померлого [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру. (а.с. 16). З відповіді Жмеринської районної державної нотаріальної контори від 09.12.2014 р. вбачається, що спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. (а.с. 31) Відповідно до статті 16 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 р., який був чинним на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України. Аналогічні норми містяться у ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який також був чинним на момент виникнення правовідносин. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 р., який був чинним на час виникнення правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Між позивачкою та померлим [PERSON], за час його життя, письмових угод щодо спірного майна не укладалось. Отже, вказана вище квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю позивачки [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] та частки між співвласниками не визначені і до часу звернення позивачки до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину у 2014 році. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Оскільки другий із співвласників на даний час помер, встановити таку домовленість неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 3.4. інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Таким чином, враховуючи позицію відповідача, суд вважає, що частки позивачки [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON], у квартирі, яка знаходиться у їх спільній сумісній власності, є рівними, та складає по 1/2 квартири [ADDRESS]. Судові витрати, відповідно до заяви позивачки у судовому засіданні підлягають віднесенню на її рахунок (а.с.1) Відповідно до ст.ст. 16, 17 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 р., ст.ст. 355, 370 ЦК України,

Outcome: approved