Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком [PERSON], яка навчається на 2 курсі в медичному коледжі Української медичної стоматологічної академії. Стверджуючи, що у звязку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги, яку батько спроможний надавати, [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 3000 грн. щомісячно до закінчення навчання. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та просив задоволити його з наведених в ньому підстав. Відповідач та його представник позов визнали частково. Відповідач пояснив, що є інвалідом ІІ групи, а тому потребує коштів для лікування та власного забезпечення. Зазначив, що з позивачем він не проживає з січня 2019 року і весь час надавав кошти для забезпечення дочки по мірі можливості. На даний час він не взмозі сплачувати аліменти в тому розмірі, що просить позивач. Однак, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. У відповідності із свідоцтвом про народження серії І-СР № 077427, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідки № 18/660 від 15 січня 2019 року [PERSON] є студентом денної форми навчання за контрактом медичного коледжу Української медичної стоматологічної академії медичного відділення 2 курсу за спеціальністю «Стоматологія». Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно дост.200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин зазначених уст.182 СК України. Відповідно до п.20 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров'я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров'я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. З огляду на те, що [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання і не має самостійного заробітку, суд вважає, що потребує допомоги. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує те, що позивачем не було надано доказів, які б свідчили про реальні витрати позивача на утримання повнолітньої дочки. Обґрунтовуючи розмір аліментів позивач приєднала до матеріалів справи лише фіскальні та товарні чеки, а також талони на проїзд у місцевому транспорті. 26 чеків містять відомості про придбання продуктів харчування в середньому за 1-2 тижні на суму більше 2000 грн. Частина чеків підтверджує придбання побутової техніки, в тому числі придбаної до досягнення дочкою повноліття. Надані чеки також підтверджують відвідування кінотеатру та придбання канцтоварів. Будь-яких інших доказів, які свідчили про оплату навчання чи проживання дочки за місцем навчання позивачем не надано. В той же час, суд враховує, що відповідач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується відповідним пенсійним посвідченням, і потребує реабілітації, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 3 163. Крім того, він має незначну пенсію і ніде не працює. Однак, оскільки він визнав позов в розмірі 500 грн., суд вважає за можливе задоволити позов в цьому розмірі. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки обидві сторони звільнені від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати належить віднести на рахунок держави. На підставі викладеного та ст. 198-199 СК України,

Outcome: partial