Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про припинення обтяження та іпотеки в державному реєстрі прав на нерухоме майно на квартиру за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 38,3 кв.м., загальною площею 63,8 кв.м., шляхом вилучення з державного реєстру прав на нерухоме майно запису про іпотеку №4584624 дата державної реєстрації 14.03.2007 року, підстава виникнення іпотеки: договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, серія та номер: реєстр №351, 352 виданий 19.02.2007 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіна А.В., іпотекодержатель: «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ». Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.03.2004 року придбала двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] та зв`язку з нестачею коштів для виплати вартості квартири, 19.03.2004 року, уклала з відповідачем кредитний договір №HAH2G001270092 від 19.03.2004 року та на його забезпечення - договір іпотеки реєстраційний номер № 2788 від 19.03.2004 року, предметом якого є нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . Позивач виконав у повному обсязі умови кредитного договору, кредит закрито 02.06.2008 p. На заяву [PERSON] відповідач повідомив про неможливість зняття заборони на відчуження квартири, у зв`язку із відступленням право вимоги за іпотечним договором компанії «Ukraine Mortgage Loan Finance N0.1 PLC». У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, надали суду заяви про слухання справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. У відповідності до ст.ст. 13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 19.03.2004 року [PERSON] придбала двокімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 38,3 кв.м., загальною площею 63,8 кв.м., рішення про реєстрацію права власності прийнято 19.03.2004 року, реєстраційний номер [NUMBER] , номер запису П -1-30022. За умовами кредитного договору № HAH2G001270092 від 19.03.2004 року позивач отримав кредит у сумі 15 408 дол. США на придбання вищевказаної квартири та зобов`язався сплачувати кредит у встановлений графік. На забезпечення кредитного договору між сторонами укладено договір іпотеки від 19.03.2004 року, № в реєстрі 2788, якого є нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 14.11.2018 року відсутня заборгованість за кредитним договором №HAH2G001270092 від 19.03.2004 року та відступлено право вимоги за іпотечним договором компанії «Ukraine Mortgage Loan Finance N0.1 PLC», яка ліквідована без правонаступництва. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , квартира знаходяться в іпотеці на підставі відступлення права вимоги, іпотекодержатель «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ». Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підставами для припинення іпотеки визначені ст.. 17 Закону, а саме: іпотека припиняється у разі, зокрема, припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Враховуючи викладене, оскільки позивачем виконано умови кредитного договору № HAH2G001270092 від 19.03.2004 року, договір іпотеки 19.03.2004 року, № в реєстрі 2788 припинив свою дію. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України: За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як передбачено ч. 1 ст. 1079 ЦК України: сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Таким чином позивач, як боржник у зобов`язанні не була стороною при укладанні між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та Компанією «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» договору факторингу та не могла завідомо знати про факт його укладення. Згідно ст. 1082 ЦК України Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Позивач не отримувала повідомлень про укладення між клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та фактором Компанією «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» договору факторингу. Вказані обставини відповідачем не спростовані, доказів направлення боржнику повідомлень про відступлення права грошової вимоги клієнтом чи фактором до суду не надано. Згідно вимог ст.. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, здійснення повної оплати позивачем боргу за кредитним договором, саме на користь відповідача є належним виконанням у відповідності до вимог ст.. 516 ЦК України. Згідно ст. 13 Конституції України кожному гарантується державний захист прав власності. Відповідно до п.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Квартира, що належить позивачу на праві приватної власності перебуває в обтяженні, на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити за зобов`язанням, що належним чином виконано боржником. Згідно з приписами ч. 5 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження можуть бути зареєстровані на підставі рішення суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Outcome: approved