Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить вселити її у квартиру [ADDRESS]. Мотивуючи вимоги тим, що вона разом із відповідачем та сином [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі. Дана квартира є неприватизованою та належить до державного житлового фонду. На даний час [PERSON] чинить їй перешкоди у користуванні та проживанні у квартирі [ADDRESS], що змушує її звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.11.2016 року в якості третіх осіб судом залучено до участі у справі [PERSON] та Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва». У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Пояснив, що позивач будучи зареєстрованою в квартирі [ADDRESS] не може в ній проживати, оскільки в квартирі змінені замки і відповідач не надає їй ключів, чим чинить перешкоди у проживанні, в результаті чого [PERSON] зверталась до правоохоронних органів. За результатами даного звернення складено висновок Дніпровським Управлінням поліції ГУ НП у м. Києві, проте вселитись до спірної квартири у позасудовому порядку позивачу не вдалось. За таких обставин, представник позивача просить суд про задоволення позовних вимог. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти позову з підстав викладених у письмових запереченнях. Відповідач суду пояснив, що двадцять років тому, позивач добровільно виїхали з квартири забравши усі свої речі, після чого до квартири не поверталась. Останній раз колишню дружину - [PERSON] він бачив десять років потому. Випадків, щоб позивач намагалася вселитись у квартиру, а він її туди не пускав не було. Представник відповідача суду пояснив, що позов є необґрунтованим та недоведеним, оскільки в порушення вимог ст. ст. 10,60 ЦПК України, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин того, що їй чиняться перешкоди у проживанні в квартирі [ADDRESS], а відтак, на його думку відсутній предмет спору, та не встановлено порушення права позивача, які б підлягали судовому захисту. З огляду на означене, у задоволенні позову просить відмовити. Треті особи у судове засідання не з»явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», направив до суду письмове пояснення, зі змісту якого убачається, що ухвалене судом рішення у даній справі не може вплинути на їх права і обов»язки. Від представника Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, а спір вирішити відповідно до вимог діючого законодавства. [PERSON] про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надійшло. Процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] неприватизована, перебуває на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» . Згідно даних, довідки форми 3 виданої Житлово ремонтною-експлуатаційною організацією №401 від 26 лютого 2016 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] ( з 29 липня 1993 року); [PERSON] ( з 29 липня 1993 року); [PERSON] ( з 25 січня 1970 року). (а.с.3). Як убачається із висновку затвердженого Начальником Дніпровського Управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 06.04.2016 року, [PERSON] 28.03.2016 року звернулась до Дніпровського Управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві із заявою, що [PERSON] погрожує їй фізичною розправлою у зв»язку із тим, що вона має намір проживати у квартирі [ADDRESS] В ході подальшої перевірки по даному факту при неодноразовому відвідуванні квартири в присутності мешканців даного під»їзду двері ніхто не відчиняв, а тому встановити усі обставини справи не виявилось можливим. Конституцією України у ст.47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Відповідно до частини першої ст.61 Житлового кодексу УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно зі ст. 65 ЖК УРСР особи, що вселились у жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування цим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем і членами його сім'ї, які з ним проживають, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2016 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва», [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, позовні вимоги задоволено частково. Вселено [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. Вирішено питання розподілу судових витрат. Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] про вселення до квартири [ADDRESS] є правомірними, оскільки позивач на законних підставах набула право користування спірним житловим приміщенням, за згодою наймача [PERSON] зареєстрована у житловому приміщенні, [PERSON], являється колишнім членом сім»ї наймача, проте в силу положень ст. 65 Житлового кодексу УРСР позивач має рівні з відповідачем та третьою особою [PERSON] права на користування житловим приміщенням. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. ( ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України) Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. (ч.1 та ч.2 ст.58 Цивільного процесуального кодексу України) Виходячи з наявних у справі доказів, суд вважає доведеним той факт, що позивачем вживались заходи щодо врегулювання житлових питань, пов'язаних з проживанням в цій квартирі. Суд не погоджується із твердженням представника відповідача, щодо відсутності спору та недоведеності вимог позивача. Оскільки право на проживання [PERSON] у спірній квартирі судом встановлено на підставі досліджених доказів. У встановленому законом порядку особу позивача не визнано такою, що втратила право на користування спірною квартирою. Під час судового розгляду відповідач не заперечував, що з моменту виїзду позивача з квартири [ADDRESS], у даному житловому приміщенні були змінені замки та нових ключів позивачу надано не було. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. (ст.4 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа, права якої порушено, невизнано або оспорено має право на захист такого права. Статтею 16 ЦК України визначено способи цивільних прав та інтересів судом. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на проживання в квартирі [ADDRESS], а тому порушене право [PERSON] на користування квартирою підлягає захисту. Розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, відповідно до ст. 11 ЦПК України, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вселення позивача до квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останньою судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved