Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Южного міського суду Одеської області з позовом, який уточнила в судовому засіданні, до [PERSON] про визначення місця мешкання малолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.09.2008 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у сторін народилась дитина: [PERSON], 5 березня 2009 року народжен\- ня. 07.12.2013 року між сторонами остаточно припинились подружні стосунки, а рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.03.2014 року шлюб між ними було розірвано. Причинами розпаду сім'ї стала повна відсутність взаєморозуміння, викликана подружніми зрадами [PERSON], а також тим, що на протязі кількох останніх років він почав зловживати спиртними напоями, повертатись додому в стані алкогольного сп'яніння, вчиняти скандали, супроводжувані погрозами фізичною розправою. Часто відповідач по кілька днів не приходив ночувати, або повертався під ранок. Неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Все це відбувалось на очах у дитини. Щоб попередити подальше травмування психіки доньки та через неможливість продовжувати проживання в квартирі батьків відповідача після припинення з ним подружніх стосунків, позивач 20.12.2013 року змушена була виїхати з м. Южне в м. Тульчин Вінницької області за місцем своєї постійної паспортної реєстрації. Відразу по прибуттю в м. Тульчин вона вселилась в двокімнатну квартиру № 71, площею 49,5 кв.м. в будинку № 2 по вул. Артоболевського з усіма комунальними зручностями, яка належить її матері [PERSON] на праві особистої власності, працевлаштувалась та влаштувала доньку в старшу групу Тульчинського дошкільного навчального закладу № 4. Однак, 30.12.2013 року відповідач [PERSON] приїхав, самовільно відібрав дитину і вивіз її до м. Южного. З вказаного часу він умисно переховує доньку, постійно перешкоджає їй зустрічам з нею та, навіть, їхньому спілкуванню по телефону, чим, як він пояснив, назло їй, продовжує завдавати дитині непоправних моральних травм. Свої обіцянки повернути дитину після різдвяних свят відповідач не виконав. Оскаржив в апеляційному порядку ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 13.01.2014 року про відкриття провадження у справі за її позовом про визначення місця проживання дитини з мотивів порушення правил підсудності, що, відповідно до ухвали апеляційного суду Вінницької області від 06.03.2014 року та ухвали Тульчинського районного суду від 26.03.2014 року, призвело до необхідності повторного звернення в суд з тим же позовом, але за місцем знаходження відповідача. З моменту народження доньки вона належним чином ставилась до виконання своїх материнських обов'язків. Весь час, і в м. Южне і в м. Тульчині Вінницької області, за виключенням часу перебування дитини в дошкільних закладах, вона проводила з нею, створювала всі умови для забезпечення належного проживання, виховання і її гармонійного розвитку, що підтверджується рядом доданих до позовної заяви документів. За місцем проживання характеризується виключно позитивно, працює, мате\- ріально та житлом забезпечена. Її мати [PERSON], [INFO], любить онуку, оточує її любов'ю, отримує пенсію та додаткові доходи від заняття індивідуальною підприємницькою діяльністю, значну частину яких витрачала і готова витрачати в подальшому на потреби дитини. За висновком комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Тульчинської міської ради № 17 від 21.01.2014 року, рішеннями виконкому Тульчинської міської ради Вінницької області № 17 і 18 від 21.01.2014 року, визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з позивачем, [PERSON], як її матері, місцем проживання в [INFO] є доцільним, та таким, що відповідає інтересам дитини. Одночасно, відповідачу [PERSON] було надано право на систематичні побачення з донькою в м. Тульчині кожної суботи з 10 до 18 години, а її зобов'язано не чинити перешкод в здійсненні таких побачень. Натомість, відповідач [PERSON] в останні роки приділяв їх спільній доньці мало уваги з причин, що вказані вище. Наскільки їй відомо, на даний час він створив нову сім'ю з жінкою, яка має власну дорослу доньку. Як складуться їх подальші стосунки і яким буде відношення цієї жінки до їхньої спільної дитини, можна тільки гадати. А також їй відомо, що від виховання та утримання своєї дитини від першого шлюбу - [PERSON], [INFO], відповідач самоусунувся, допустив значну заборгованість по сплаті аліментів на користь першої дружини [PERSON]. Позивач вважає, що постійне проживання доньки з нею, як матір'ю, буде максимально відповідати інтересам малолітньої дитини та просить визначити місце проживання дитини з матірю, а також відібрати дитину від батька та передати матері. Відповідач подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визначення місця мешкання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.09.2008 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб не склався. В грудні 2013 року дружина пішла від нього до своєї мати і проживає за зазначеною нею адресою у м. Тульчин Вінницької області. За рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.03.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Донька проживає разом з ним в [ADDRESS], відвідує дитячий садок №1 м. Южне та знаходиться на обліку лікаря-педіатра Южненської міської поліклініки. Як свідчать документи надані позивачем, донька не зареєстрована за місцем проживання позивача в [ADDRESS]. Донька має до нього сильну особисту психологічну прихильність. Він позитивно характеризується, має гідну заробітну платню, проживає разом із своєю матір'ю, яка надає йому допомогу у догляді за донькою, у її трикімнатній квартирі. Він не зловживає алкогольними напоями та не вживає наркотичних засобів. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник уточнений позов підтримали в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити та позивач пояснила, що після розірвання шлюбних відносин 20.12.2013 року вона виїхала з донькою до м. Тульчин. 30.12.2013 року відповідач забрав дитину та вивіз до м. Южне і вона її з цього часу не бачила. Відповідач не дає дитину для спілкування, перешкоджає зустрічам. Після визначення графіку зустрічей з дитиною кожної другої та четвертої суботи вона приїздила до м. Южне, але відповідач навмисно забирав дитину з дому, їй приходилось неодноразово звертались до служби у справах дітей. В вересні 2014 року вона пішла до школи яку відвідує донька, коли донька побачила її, то завмерла і сказала, що тітка [PERSON] викрала її. Позивач вважає, що на доньку здійснюється психологічний тиск, так як вона сказала їй, що бажає жити з мамою [PERSON] і батьком. [PERSON] пропонував їй, переїхати до м. Южне, зняти квартиру, забрати позовну заяву з суду, тоді вона зможе бачити дитину та спілкуватися з нею. У відповідача є син [PERSON] від першого шлюбу, з яким він не спілкується, від його імені вона сплачувала аліменти на його утримання та на даний час у відповідача існує заборгованість по сплаті аліментів. Вона працює, має умови для проживання дитини в м. Тульчин, не вживає алкоголь, характеризується позитивно. Коли приїздила до м. Южне намагалась передати гроші, речі, іграшки, солодощі дитині, але відповідач все повертав. В судовому засіданні відповідач за первісним та його представник в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі, підтримали зустрічний позов та [PERSON] пояснив, що після народження дитини, через рік між сторонами погіршились стосунки, позивач кричала на дитину, лякала її, закривала у ванній кімнаті та виключала світло, тому дитина її боїться, в звязку з чим він проти того, щоб дитина проживала з матірю. Бабуся розповідала, що в її присутність вона закривала дитину у ванній кімнаті, виключала світло. На даний час він перебуває у шлюбі, дружина відноситься до дитини добре, [PERSON] називає її мамою, при зустрічі з позивачем дитина каже їй, що вона не хоче, що вона її забирала, хоче бути з батьком та з мамою [PERSON]. Позивач приїздила до дитини два рази. Останній раз вона була в школі, дала дитині 200 грн. і серветки. Вона робить все на зло, не дзвонить, приїжджає лише на суд. Зараз дитина щаслива, радіє життю. Має житло по вул. Леніна, де вони проживають, він працює заст. начальника Сіріус. Його теперішня дружина працює в міліції начальником слідчого відділення, у неї від попереднього шлюбу є донька, якій 22 роки, вона не заміжня, навчається. У нього це вже третій офіційний шлюб. Від першого шлюбу він має сина, [INFO], сплачує аліменти, спілкується з ним. В грудні 2013 року позивач забрала [PERSON]. 29.12.2013 року він поїхав в м. Тульчин, вона дала йому дитину та він з нею поїхав в м. Южне. Перший раз позивач приїхала в березні чи квітні, поспілкувалася з дитиною, наговорила дурощів, після чого він дитину їй не дає. Така мати не має права зустрічатись з дитиною. Кожну суботу вона не телефонувала, на дату зустрічі вона не приїздила, телефонувала за весь час лише 3-4 рази. Позивач приходила до них, погрожувала у дворі, після чого його мати написала заяву до міліції. У [PERSON] є телефон, але не даємо користуватися ним, бо ще рано. Дитина не хоче спілкуватися з матірю. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав первісний позов, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити, так як вважає, що дитина повинна проживати разом з матірю відповідно до висновку органу опіки та піклування. Прокурор в судовому засіданні висловив думку про те, суд повинен діяти тільки в інтересах дитини. Розглянувши матеріали справи, вислухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], неповнолітню [PERSON], суд вважає, що уточнений первісний позов необхідно задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 05.09.2008 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). В грудні 2013 року між сторонами припиненні подружні стосунки та 20 грудня 2013 року [PERSON] разом з донькою виїхала з м. Южне до м. Тульчин Вінницької області за місцем реєстрації, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов життя сімї від 25.12.2013 року, [PERSON] проживала разом з донькою та матірю за адресою: [ADDRESS]. За місцем проживання малолітньої дитини матірю створені належні умови для проживання, всебічного розвитку та виховання, що відповідає інтересам та вимогам законодавства. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Тульчинської міської ради від 21.01.2014 року №17 вирішила про доцільність та відповідність інтересам дитини визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO], за місцем проживання матері [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.27). Згідно рішення №18 виконавчого комітету Тульчинської міської ради Вінницької області від 21.01.2014 року визначено [PERSON], [INFO], участь у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], шляхом систематичних побачень, один день на тиждень: а саме кожної суботи з 10.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання матері [PERSON] в м. Тульчин вул. Артоболевського, 2/71 та в її присутності, з урахуванням стану здоровя дитини за попереднім повідомленням та погодженням з матірю, строком на 6 місяців (а.с.29). 30.12.2013 року [PERSON] приїхав до м. Тульчин, забрав доньку [PERSON] до м. Южне та пообіцяв повернути її після різдвяних свят, що не заперечувалось ним в судовому засіданні. Але своєї обіцянки повернути дитину після різдвяних свят відповідач не виконав. 30.12.2013 року [PERSON] звернулась із заявою до Тульчинського РВ УМВС України у Вінницькій області про те, що її чоловік [PERSON] без дозволу забрав доньку [PERSON] та 08.01.2014 року отримала відповідь про те, що її звернення не містить ознак будь-якого кримінального правопорушення передбаченого КК України, так як [PERSON] являється батьком спільної дитини і на даний час вони не розлучені та не визначене в законному порядку місце проживання доньки тому внесенню в ЄДРДР не підлягає та повідомлено, що в даному випадку вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, які вирішуються в судовому порядку не інакше як за зверненням заявника. Тобто [PERSON] самочинно забрав дитину та утримує її у себе. У грудні 2013 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини. Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 13.01.2014 року відкрито провадження у зазначеній цивільній справі. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 06.03.2014 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 13.01.2014 року скасовано та повернуто справу Тульчинського районного суду Вінницької області для вирішення питання про підсудність та розгляд справи в суді першої інстанції. Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.03.2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини та визначення місця проживання повернуто позивачу у звязку з непідсудністю її Тульчинському районному суду. Шлюб між сторонами був розірваний 12.03.2014 року, що підтверджується рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області (а.с.7). [PERSON] утворив нову сімю та проживає у зареєстрованому шлюбі (а.с.124) разом з донькою в м. Южне, де дитина навчається в Южненській дитячій школі місництва на фортепіанному відділенні, 1 клас та відвідує гурток Зайка при КЗ Южненський навчально-виховний комплекс (загальноосвітня спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №2 центр позашкільної освіти професійно-технічне училище) Южненської міської ради Одеської області (а.с.126). [PERSON] працює на посаді зам. директора по проізводству, з 24.03.2015 року призначений на посаду директора (копія протоколу №1/15 загальних зборів МПП Сиріус), на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується відповідними довідками (а.с.79-81). [PERSON] надано акт обстеження умов його проживання за адресою: [INFO], умови проживання дозволяють виховувати малолітню дитину, створено всі умови для розвитку та утримання, виховання дівчинки. Згідно відповіді старшого державного виконавця від 18.04.2014 року на адвокатський запит від 11.04.2014 року повідомлено, що у відділі ДВС Южненського міського управління юстиції Одеської області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-303/2006 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання, [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, до повноліття дитини, тобто до 25.05.2020 року. Станом на 01.04.2014 року розмір заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] на користь [PERSON] становить 11\~ 764,85 грн. (а.с.55-56). У [PERSON] є син від першого шлюбу [PERSON], [INFO], та він не в повній мірі приймає участь в утриманні його про що свідчить його заборгованість по сплаті аліментів (а.с.55-56). Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Южненської міської ради від 03.03.2015 року №180/03-02-07 вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з матірю [PERSON] [PERSON] працює вагарем готової продукції цеху експедиції на ТОВ Тульчинмясо з 12.08.2014 року (а.с.141), за місцем проживання та роботи характеризується позитивно (а.с.15, 141). Вказана інформація спростовує твердження [PERSON] про те, що мати не може утримувати та належно доглядати малолітню доньку. Що стосується його посилань про її аморальну поведінку, то суд вважає, що вказана інформація нічим не підтверджена, а лише засновується на поясненнях позивача. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є подругою та кумою [PERSON], з нею її познайомив [PERSON] 6 років тому. З [PERSON] вона знайома давно років з 20, так як місто маленьке. Раніше вони часто зустрічались, спілкувались. У сторін є донька [PERSON], вони останній рік погано жили, [PERSON] ображав [PERSON], бив її у присутності дитини, це вона бачила особисто. Після чого вона перестала з [PERSON] спілкуватися та підтримує відносини тільки з [PERSON]. [PERSON] з любов'ю відноситься до дитини, не чула щоб вона ображала її, навіть карала дитину. Євгена ніколи не було вдома, він не ночував вдома, дитиною не займався. [PERSON] зверталася до неї, щоб вона допомогла доглядати дитину, посидіти з нею, забирала дитину, щоб вона могла відпочити, бо батько займався незрозуміло чим. [PERSON] вживала алкогольні напої лише на свята, а [PERSON] ледве не щодня вживав спиртні напої разом з її чоловіком. Їй відомо, що [PERSON] часто приїздила до м. Южне щоб зустрітися з дитиною. Вони разом приходили додому до [PERSON], він їх не впускав, погрожував, казав, що дитину не покаже, а мати його казали, щоб ми пішли, бо гірше буде. Це було не одноразово. Знає, що є рішення опікунської ради про можливість матері бачитися з дитиною. [PERSON] переховував дитину від матері, не дозволяв їй бачити її. Влітку коли [PERSON] приїздила, щоб побачити дитину, [PERSON] забирав дитину і уїжджав. З [PERSON] припинила спілкування у звязку з тим, що він ображав та принижував [PERSON] при всіх і це було постійно. Прожили вони нормально тільки перший рік, на момент народження дитини вже були погані стосунки в сім'ї. Вона з [PERSON] ходила на всі засідання комісії. Їй відомо, що сторони розлучились в 2014 році. Перестала до них ходити в гості, після того як [PERSON] пішла від нього в грудні 2013 року. Проживали вони в шлюбі 6 років, і весь цей час, він не приділяв увагу вихованню дитини, займалася донькою [PERSON], дитина завжди була чистенькою, з зачіскою. Євген завжди говорив що, якщо вони розведуться донька буде знаходитися з ним. В грудні 2013 року [PERSON] поїхала сама в м. Тульчин, щоб влаштуватися, а потім приїхала та забрала доньку з собою. Зі її слів відомо, що дитина проживає з батьком, він її забрав проти волі, домовленості у них ніякої не було про місце проживання дитини. Також їй відомо, що [PERSON] працює, має житло, а батько дитини не працює, є квартира батьків, в якій він проживає. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є спеціаліст-психолог, спеціальність дитяча психологія, на даний час не працює. Учасників процесу не знає. Вона спілкувалась з дитиною, надала висновок спеціаліста. При спілкуванні з [PERSON], їй стало відомо, що вона хоче бути в м. Южному, нікуди не хоче уїжджати, у неї є друзі, навчається в школі, мати звати [PERSON], що рідна мати не хоче її бачити. Про рідну матір не згадує, тільки, якщо спитаю. [PERSON] боїться змін, сімейна ситуація має сильну дію на неї. [PERSON] спокійна, але є деяка напруга. Вона не може сказати чи піддавалась дитини фізичному чи психологічному тиску. Якщо було би це відобразилось би на малюнку дитини, на якому рідна матір відсутня, а зображенні [PERSON], мати [PERSON] та батько. Блискавки та хмари на малюнку підтверджують стресову ситуацію у дитини. З [PERSON] вона не спілкувалась, знає зі слів батька, що вона знаходиться в іншому місті, дитина більше року не бачить рідну матір. Також пояснила, що висновок складений виходячи з похідних даних, наданих батьком. Про те що батько перешкоджає спілкуванню матері з дитиною, їй не було відомо. Якщо дитині говорити, що мати її не хоче бачити, це вплине на її поведінку. Самооцінка у [PERSON] занижена, так як вона відчуває що не потрібна матері. Відсутність спілкування з матірю в подальшому може вплинути на дитину, так як матір є прикладом для доньки. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона вчитель підготовчої групи, веде гурток Мозайка. 16 вересня у них починаються заняття та за тиждень до цього [PERSON] з [PERSON] принесли документи на навчання [PERSON]. Вони проходили на батьківські збори. З рідною матірю [PERSON] не знайома, бачила її один раз, коли вона приходила до школи, але вона не дозволила [PERSON] спілкуватись з незнайомою їй людиною. [PERSON] дозволила бути матері присутній на сніданку, де вона провела з дитиною 10 хвилин, потім вона попросила її піти. Євгеній і [PERSON] відповідальні люди. З першого дня було видно, що [PERSON] відповідальна, завжди готова до уроків, активна, доглянута, лідер, організовує біля себе дітей, чекає батьків. Не знала, що [PERSON] не рідна матір [PERSON], навіть не знала, яка склалася ситуація. Рідна мати [PERSON] приходила до неї тільки побачитись. Про те, що батько написав заяву про викрадення дитини вона не знала. Після приходу рідної мати, [PERSON] розповіла, що вона не є рідною мати [PERSON]. Також вона не знала, що дитина не бачить мати більше року, мати не підпускають до дитини. Навчання у них проходять з 9.30 до 12.00 год., якщо читає то до 12.40 год., три рази на тиждень понеділок, середа та пятниця. В 12.20 год. музика. Забирають дитину в 12.20 год. батько або [PERSON], або старша донька [PERSON], без запізнення. В присутності рідної мати [PERSON] була спокійна, не чули про що вони говорили, мати пішла в сльозах, [PERSON] теж плакала та була засмучена. Після чого вона її заспокоїла та запитала, що трапилось, на що [PERSON] відповіла, що не хоче бути з мамою. Більше рідну мати не бачила. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] чоловік її матері, вітчим, у них добрі стосунки, знає його на протязі 3 років. [PERSON] дуже любить свого батька. [PERSON] знає як дружину [PERSON], спілкувались з нею за одним столом. З [PERSON] вона спілкується кожного дня по телефону, вона просить їх не віддавати її [PERSON], щоб вона її не забрала. Матірю називає [PERSON], їй комфортно, про неї піклуються, вона розвивається, відвідує гуртки, відвідує театри, грає на фортепіано. Євгеній пропонував [PERSON] жити в м. Южне, хотів спілкуватися з дитиною. В листопаді-грудні [PERSON] забрав доньку, та вони разом з [PERSON] почали проживати однією сімєю. Батько не забороняв [PERSON] спілкуватися з дитиною. В судовому засіданні неповнолітній свідок [PERSON] пояснила, що займається музикою, навчається. Батька звати Женя, мати [PERSON], сестру [PERSON], братика не має. Мешкають в приватному будинку. Батька працює в м. Южний та в місті, мати поліцейська. Сестра мешкає в місті. [PERSON] мешкала в м. Южне, а потім переїхала до іншого міста, батько її забрав. Любить батька, мати [PERSON], [PERSON] та бабусю Валентину. Сумує за [PERSON], хотіла би мешкати з батьком, бо їй так хочеться. Не знає, як часто бачиться з матірю [PERSON]. Вона їй не дзвонить, телефон у неї є, але вона не знає її номера телефону та її адресу. Батько не дозволяє їй спілкуватися з [PERSON], щоб вона її не забрала. Вона не хоче їхати з м. Южне. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Крім того, відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, в якій вказано, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Ніяких виняткових обставин, які б свідчили про неналежне виконання [PERSON] своїх батьківських обовязків судом не встановлено. Таким чином, ретельно проаналізувавши матеріали справи, доводи сторін, пояснення свідків, враховуючи вік дитини, суд приходить до висновку про те, що інтересам малолітньої [PERSON], 05.03.2009 року, буде відповідати визначення місця її мешкання разом із матірю [PERSON], оскільки дитині в даний час створені всі належні умови для належного фізичного та морального розвитку, що відповідає вимогам ст. 150 Сімейного кодексу України. Рішення комісії з питань захисту прав дитини є обовязковим для виконання. [PERSON] у порушення зазначених норм, не виконує рішення комісії з питань захисту прав дитини щодо визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч.1 ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. В звязку з тим, що батько ухиляється від виконання рішення комісії з питань захисту прав дитини щодо визначення місця проживання дитини, суд вважає позовні вимоги про відібрання дитини обгрутованими. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved