Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох дітей. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що\~з 29.09.2001 вона перебувала\~ з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 24.07.2014 рішенням Зміївського районного суду Харківської області. Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться повністю на її утриманні. Позивач зазначає, що подружні стосунки сторони припинили в жовтні 2013 року, а ще у травні 2013 року між ними відбулася домовленість, що чоловік добровільно надаватиме кошти на утримання дітей в розмірі 1200 грн на місяць, а позивач у свою чергу не буде звертатись до суду з цим питанням. Однак, усе суттєво подорожчало, діти дорослішають, потребують більш дорожчого одягу, взуття, гідних умов розвитку і розваг, більш повноцінного харчування. До того ж заробітна плата відповідача збільшилася і добровільної грошової допомоги відповідача на утримання дітей вже не вистачає, щоб задовольнити навіть повсякденні їх потреби. [PERSON] звернулася до відповідача з проханням збільшити розмір його матеріальної допомоги на утримаання , однак він відмовився. Також позивач стверджує, що донька сторін [PERSON] потребує хірургічного лікування - «колекційної остеотомії, кісткової пластики МОС пластиною та гвинтами». Дитина професійно займається спортом, тому позивач вважає, що таке лікування їй вкрай необхідне. Проте батько не бажає приймати участь і у вирішенні цього питання. Позивач на тепер не працює, перебуває у відпустці по догляду за третьою дитиною, [PERSON], [INFO], до досягнення ним трирічного віку. Відповідач більш пятнадцяти років працює помічником машиніста електропоїзду у Харківському моторвагонному депо, фізично він цілком здорова людина, будь-яких інших аліментних зобовязань немає, щомісяця отримує стабільну заробітну плату і може без суттєвого погіршення власного матеріального становища приймати участь в утриманні їх спільних дітей. У звязку з вищевикладеним позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (прибутку) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з рішення Зміївського районного суду Харківської області від 24.07.2014, яке набрало законної сили, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2001. Від шлюбу мають двох доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Вказаним рішенням суду шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6). Таким чином, обставини встановлені рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 24.07.214 не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу батьків, або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частинами 2, 3 ст.183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, враховуючи матеріальне становище позивача, відповідача та дітей, вважає за необхідне позов задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, 10.04.2017, до досягнення найстаршою дитиною, [PERSON], повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно з положеннями ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved