Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на ? частину будівельних матеріалів та обладнання незавершеного будівництвом садового будинку і господарських будівель, що знаходяться в садівничому товаристві «Поліська новина-1» на території Заболотівської сільської ради Володимирецького району, ? частину земельної ділянки площею 0,12 га для садівництва в цьому ж садівничому кооперативі, ? частину будівельних матеріалів та обладнання незавершених будівництвом гаражів, в т.ч. гаража [NUMBER] в кооперативі ТОВ «Авто» по вул.Хлібороба в с.Стара Рафалівка Володимирецького району та гаража [NUMBER] в гаражному масиві «Енергетик» по вул.Правика, 4 в м.Кузнецовськ. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, просила визнати спільним майном подружжя та визнати за нею право власності на ? частину вказаного майна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] на відведених для цього земельних ділянках власними силами та за рахунок спільних коштів подружжя збудували садовий будинок з господарськими будівлями, розташований в садівничому товаристві «Поліська новина-1» на території Заболотівської сільської ради Володимирецького району, гараж [NUMBER] в кооперативі ТОВ «Авто» по вул.Хлібороба в с.Стара Рафалівка Володимирецького району та гараж [NUMBER] в гаражному масиві «Енергетик» по вул.Правика, 4 в м.Кузнецовськ. Вказані будівлі фактично закінчені, і використовуються за цільовим призначенням, однак за життя [PERSON] не оформив документів на садовий будинок та гаражі. Після розірвання шлюбу зі [PERSON], подружжя поділу майна не здійснювало. У зв'язку з викладеним, вважає, що садовий будинок, земельна ділянка та гаражі є спільним майном подружжя, і позивач набула право власності на будівельні матеріали та обладнання, використані при їх спорудженні, а саме на ? їх частину, а також і на ? частину земельної ділянки в садівничому кооперативі «Поліська новина-1». В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, надали пояснення в межах позову. Відповідач та її представник проти позову заперечили, відповідач [PERSON], будучи допитаною під присягою за правилами допиту свідка, показала суду, що вона спільно проживала зі [PERSON] та перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах з 2001 року, з 08 березня 2005 року і до часу смерті [PERSON] [INFO] перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. При розлученні з першою дружиною - позивачкою [PERSON] - [PERSON] поділив з нею все спільно нажите майно, включаючи нерухомість, меблі, побутову техніку, посуд, інші речі. При цьому [PERSON] отримала у свою власність трикімнатну квартиру подружжя з усім, що було в квартирі, а за собою [PERSON] залишив садовий будинок (т.зв. «дачу») в кооперативі «Поліська новина-1», та два гаражі. З 2002 року [PERSON] не користувалась і не володіла цим майном, жодного разу не приїжджала на дачу, не ходила в гаражі. В той же час, [PERSON] та [PERSON] володіли та користувались майном як своїм власним, зокрема [PERSON] постійно працювала на дачній земельній ділянці, обробляла її, за рахунок спільних коштів подружжя облаштовували будинок, збудували теплицю, в гаражі тримали автомобіль. Вважає, що садовий будинок з господарськими будівлями, розташований в садівничому товаристві «Поліська новина-1» на території Заболотівської сільської ради Володимирецького району, гараж [NUMBER] в кооперативі ТОВ «Авто» по вул.Хлібороба в с.Стара Рафалівка Володимирецького району та гараж [NUMBER] в гаражному масиві «Енергетик» по вул.Правика, 4 в м.Кузнецовськ не є спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], крім того, позивач пропустила строк позовної давності при зверненні до суду, у зв'язку з чим відповідачем зроблено заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Представник відповідача в обґрунтування заперечень також вказував, що нерухоме майно, на яке претендує [PERSON] по-суті є самочинно збудованим та незавершене будівництвом, у зв'язку з чим, це майно не може бути предметом поділу. Просили відмовити в задоволенні позову [PERSON] Крім пояснень в судовому засіданні, сторони та їх представники надали суду письмові заяви, пояснення та заперечення, які долучено до справи (а.с.138-140, 147, 159, 160, 181-182). Треті особи в судове засідання не з'явились, пояснень чи заперечень на позов не надали. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши докази по справі, в т.ч. показання свідків, висновок експерта, письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі зі [PERSON] з 09 травня 1975 року. Вказаний шлюб розірвано рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19.11.2001 року (а.с.58) і розлучення зареєстровано у органах РАЦСу 14.02.2002 року (а.с.9). В період перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] [PERSON] рішенням Заболотівської сільської ради Володимирецького району №15 від 25.06.1999 року було передано у приватну власність земельну ділянку для садівництва площею 0,12 га на території садівничого товариства «Поліська новина-1» (а.с.14), що підтверджується Державним актом серії РВ №00294 (а.с.13) В 1990 році Кузнецовською міською радою [PERSON] було дано дозвіл на будівництво гаража [NUMBER] в гаражному масиві «Енергетик» по вул.Правика, 4 в м.Кузнецовськ (а.с.16-17), а в 1994 році - дозвіл на будівництво гаража [NUMBER] в кооперативі ТОВ «Авто» по вул.Хлібороба в с.Стара Рафалівка Володимирецького району (а.с.18, 19, 21). З пояснень позивача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що садовий будинок в кооперативі «Поліська новина-1», а також гаражі в ТОВ «Авто» та в гаражному масиві «Енергетик» були збудовані подружжям [PERSON] за час їх перебування у шлюбі, власними силами та за рахунок особистих коштів подружжя. На час розлучення [PERSON] та [PERSON] вказані будівлі вже використовувались за цільовим призначенням. Проаналізувавши зміст письмових доказів та показання учасників судового розгляду суд приходить до висновку, що садовий будинок з господарськими будівлями, розташований в садівничому товаристві «Поліська новина-1» на території Заболотівської сільської ради Володимирецького району, гараж [NUMBER] в кооперативі ТОВ «Авто» по вул.Хлібороба в с.Стара Рафалівка Володимирецького району та гараж [NUMBER] в гаражному масиві «Енергетик» по вул.Правика, 4 в м.Кузнецовськ збудовані на відведених для цього земельних ділянках, з дотриманням встановленого на час їх будівництва порядку, тобто вказані будівлі не є самочинним будівництвом, як про це стверджує відповідач. Разом з тим, до часу судового розгляду, садовий будинок з господарськими будівлями, розташований в садівничому товаристві «Поліська новина-1» на території Заболотівської сільської ради Володимирецького району, гараж [NUMBER] в кооперативі ТОВ «Авто» по вул.Хлібороба в с.Стара Рафалівка Володимирецького району та гараж [NUMBER] в гаражному масиві «Енергетик» по вул.Правика, 4 в м.Кузнецовськне введені в експлуатацію, їх інвентаризація не проведена, і право власності не зареєстроване у встановленому законом порядку (а.с.153-158). Таким чином, садовий будинок з господарськими будівлями, гараж [NUMBER] в кооперативі ТОВ «Авто» та гараж [NUMBER] в гаражному масиві «Енергетик» є об'єктами незавершеного будівництва. У відповідності до ч. 2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Разом з тим, як вбачається з ч.3 цієї ж статті, до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання, яке було використано в процесі цього будівництва. Перелік та вартість матеріалів і обладнання, використаного при спорудженні вказаних будівель, а також перелік та вартість виконаних при цьому робіт наведено у висновку судової будівельно-технічної експертизи №3/е від 06.06.2014 року (а.с.100-125) . Даний висновок є належним та допустимим доказом, який здобуто із дотриманням встановленого процесуального порядку. У зв'язку із цим, пояснення відповідача щодо неналежності висновку експерта, викладені у запереченнях від 10.07.2014 року (а.с.138-138) не приймаються судом до уваги. Таким чином, при будівництві подружжям [PERSON] було використано будівельні матеріали і обладнання та виконано роботи загальною вартістю 208027 (двісті вісім тисяч двадцять сім) грн., в т.ч. для спорудження - незавершеного будівництвом садового будинку і господарських будівель, розташованих в садівничому товаристві «Поліська новина-1» на території Заболотівської сільської ради Володимирецького району, будівельні матеріали та обладнання загальною вартістю 66322 (шістдесят шість тисяч триста двадцять дві) грн.., а саме: стрічковий бетонний фундамент обсягом 5,2 м3, керамічну цеглу для стін приямків та каналів обсягом 2,5 м3, цеглу для мурування зовнішніх простих стін обсягом 2 м3, гідроізоляційні матеріали для здійснення гідроізоляції загальним обсягом 27,2 м2, камінь керамічний для зовнішніх простих стін обсягом 12 м3, цемент для улаштування стяжок обсягом 19,2 м2, цеглу для мурування перегородок обсягом 0,6 м2, балки та щити для улаштування перекриттів обсягом 17 м2, крокви обсягом 0,7 м3, лати з дощок та брусів обсягом 43,3 м2, азбестоцементні листи покрівлі обсягом 43,3 м2, дошки обшивки обсягом 7,9 м2, азбестоцементні листи обшивки обсягом 7,9 м2, деревостружкові плити для обшивки обсягом 26 м2, лаги обсягом 4,5 м2, дошки покриття обсягом 4,5 м2, бут для основ під печі, груби та труби обсягом 0,2 м3, цеглу для мурування печей та груб з димарем обсягом 3 м3, проводи схованої електропроводки довжиною 40 м, 2 вимикачі, 3 світильники для ламп розжарювання, цементно-вапняний розчин для штукатурення стін по каменю і бетону обсягом 50 м2, керамічну глазуровану плитку обсягом 8 м2, дверні блоки обсягом 3,74 м2, 7 глухих незасклених віконних рам, скло для скління дерев'яних рам обсягом 6 м2, каркаси аераційних і світлоаераційних ліхтарів обсягом 0,243 т, скло віконне для скління сталевих рам обсягом 35 м2, азбестоцементні листи обсягом 7 м2, один антресольний дверний блок, стрічковий бутобетонний фундамент обсягом 2,4 м3, гратчасті щити та стовпи паркана обсягом 92 м2, гратчасті конструкції паркана обсягом 0,1 т., ворота з глухого полотна обсягом 5 м2, хвіртку з глухого полотна обсягом 1,7 м2. - незавершеного будівництвом гаражу [NUMBER] в кооперативі ТОВ «Авто» по вул.Хлібороба в с.Стара Рафалівка Володимирецького району, будівельні матеріали та обладнання загальною вартістю 35537 (тридцять п'ять тисяч п'ятсот тридцять сім) грн., а саме: бетонну основу обсягом 0,6 м3, 56 блоків для стін підвалів, цегли для зовнішніх простих стін обсягом 8 м3, гідроізоляційні матеріали для здійснення гідроізоляції стін та фундаментів загальним обсягом 57,4 м2, цемент для стяжок обсягом 22 м2, 2 залізобетонні плити перекриття, 15 м. проводів схованої електропроводки, 1 електросвітильник для люмінесцентних ламп, цементно-вапняний розчин для штукатурення стін по каменю і бетону обсягом 37 м2, ворота зі стальними коробками обсягом 5 м2. - незавершеного будівництвом гаражу [NUMBER] в гаражному масиві «Енергетик» по вул.Правика, 4 в м.Кузнецовськ, будівельні матеріали та обладнання загальною вартістю 42231 (сорок дві тисячі двісті тридцять одна) грн., а саме: бетонну основу обсягом 0,6 м3, 56 блоків для стін підвалів, цегли для зовнішніх простих стін обсягом 8 м3, гідроізоляційні матеріали для здійснення гідроізоляції стін та фундаментів загальним обсягом 57,4 м2, цемент для стяжок обсягом 24 м2, одну перемичку, 15 м. проводів схованої електропроводки, 1 електросвітильник для люмінесцентних ламп, цементно-вапняний розчин для штукатурення стін по каменю і бетону обсягом 37 м2, ворота зі стальними коробками обсягом 5 м2. Вказані будівельні матеріали та обладнання є об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], оскільки набуті подружжям за час перебування у шлюбі, як це вбачається зі змісту ст.22 КпШС України та ст.ст.60, 61 Сімейного Кодексу України. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання будівельних матеріалів та обладнання спільною сумісною власністю подружжя підлягають задоволенню. Також є підставними і підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на ? частину будівельних матеріалів та обладнання. При цьому суд виходить з положень ст.28 КпШС України, ст.70 Сімейного Кодексу України, згідно з якими у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Твердження відповідача про те, що при розірванні шлюбу між [PERSON] та [PERSON] подружжям було проведено поділ майна, не приймаються судом до уваги з таких підстав. Так, будучи допитаною під присягою за правилами допиту свідків, відповідач [PERSON] пояснила, що при розірванні шлюбу зі [PERSON], [PERSON] розділив майно з колишньою дружиною. При цьому [PERSON] залишилась повністю у власності квартира [ADDRESS] та все майно, що було в квартирі. Для цього [PERSON] подарував [PERSON] належну йому частку квартири. Самому [PERSON] залишилась земельна ділянка в дачному кооперативі із садовим будиночком, збудованим на цій ділянці, та два гаражі. Від колишньої дружини [PERSON] забрав деякий посуд та соковижималку, пояснивши, що це його особисті подарунки. При цьому за життя [PERSON] завжди вважав дачу і гаражі саме власним, а не спільним із [PERSON] майном. Про поділ [PERSON] майна з колишньою дружиною, [PERSON] відомо зі слів самого [PERSON] Аналогічні показання дали суду свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, на підтвердження факту поділу майна між подружжям [PERSON] відповідач надала суду договір дарування частки квартири, укладений 13.11.2001 року (а.с.60). Разом з тим, суду не надано жодних письмових доказів, які б свідчили про добровільний поділ спільного майна подружжя [PERSON], до складу якого входили незавершені будівництвом будівлі, а також і про проведення такого поділу в судовому порядку. Що стосується договору дарування частки квартири, то даний договір не свідчить про поділ майна подружжя, оскільки ? частина квартири [ADDRESS] не належала до спільного майна подружжя, а була особистою власністю [PERSON], як отримана в ході приватизації державного майна, і яку він безоплатно відчужив (подарував) в користь [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 13.11.2001 року, тобто до реєстрації розірвання шлюбу. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що доводи відповідача про поділ майна між подружжям [PERSON], в результаті якого садовий будинок з господарськими будівлями, розташований в садівничому товаристві «Поліська новина-1» на території Заболотівської сільської ради Володимирецького району, гараж [NUMBER] в кооперативі ТОВ «Авто» по вул.Хлібороба в с.Стара Рафалівка Володимирецького району та гараж [NUMBER] в гаражному масиві «Енергетик» по вул.Правика, 4 в м.Кузнецовськ перейшли у особисту власність [PERSON], недоведеними і такими, що не спростовують висновків суду. З приводу права власності на земельну ділянку площею 0,12 га, яка розміщена в садівничому товаристві «Поліська новина -1» на території Заболотівської сільської ради судом встановлено наступне. Вказана земельна ділянка передана у приватну власність [PERSON] рішенням Заболотівської сільської ради Володимирецького району №15 від 25.06.1999 року (а.с.14), що підтверджується Державним актом серії РВ №00294 (а.с.13). Дана земельна ділянка не може бути віднесена до спільного майна подружжя з таких підстав. У відповідності до п.5 ч.1 ст.57 Сімейного Кодексу України, особистою приватною власністю чоловіка, дружини є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що земельна ділянка площею 0,12 га, яка розміщена в садівничому товаристві «Поліська новина -1» на території Заболотівської сільської ради належала [PERSON] як його особиста приватна власність, у зв'язку з чим в задоволенні позову [PERSON] про визнання цієї земельної ділянки спільним майном подружжя та про визнання за [PERSON] права власності на ? частину земельної ділянки слід відмовити. З приводу заяви відповідача про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності судом встановлено наступне. Так, в своїй заяві та поясненнях відповідач [PERSON] вказувала, що після розірвання шлюбу зі [PERSON], [PERSON] не користувалась спірним майном, а саме дачною ділянкою та будинком, гаражами. В той же час, цим майном постійно користувався сам [PERSON] та [PERSON] - його друга дружина, які обробляли земельну ділянку, облаштовували садовий будинок, збудували теплицю, в одному з гаражів тримали автомобіль, і т.ін. [PERSON] було про це відомо щонайменше з 2004 року, а то і раніше, тому вона знала про порушення свого права і про осіб, які його порушують, однак не зверталась із заявами про захист своїх прав. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що [PERSON] пропустила встановлений законом трирічний строк позовної давності, у зв'язку з чим просила відмовити в позові. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що з часу розлучення зі [PERSON] позивач [PERSON] не користувалась дачною ділянкою. На цій ділянці постійно працювала тільки [PERSON], яка спільно зі [PERSON] облаштовувала дачу, збудувала на ділянці теплицю. [PERSON] та [PERSON] проводили на дачній ділянці багато часу, запрошували туди друзів, в той же час [PERSON] після розлучення дачу не відвідувала. В своїх поясненнях представник позивача заперечив проти пропуску [PERSON] строку позовної давності і вказав, що після розлучення, [PERSON] з відома та згоди [PERSON] користувався їх спільним майном - земельною ділянкою в садівничому кооперативі, садовим будинком, гаражами. В той же час, за життя [PERSON] будь-яких перешкод у користуванні цим майном для [PERSON] не було, тобто її право не було порушено. Про порушення свого права [PERSON] дізналась після смерті [PERSON], коли спільно набуте майно - садовий будинок з господарськими будівлями, розташований в садівничому товаристві «Поліська новина-1» на території Заболотівської сільської ради Володимирецького району, гараж [NUMBER] в кооперативі ТОВ «Авто» по вул.Хлібороба в с.Стара Рафалівка Володимирецького району та гараж [NUMBER] в гаражному масиві «Енергетик» по вул.Правика, 4 в м.Кузнецовськ - відповідач [PERSON] почала безпідставно відносити до особистого майна [PERSON] Просив відмовити у задоволенні заяви про застосування наслідків пропущення строку позовної давності. Проаналізувавши доводи сторін та наведені ними докази, суд приходить до висновку, що строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом [PERSON] не пропущено. Так, згідно зі ст..256, ч.1 ст.261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з ч.2 ст.72 Сімейного Кодексу України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. У відповідності до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Таким чином, виходячи з положень чинного законодавства, строк позовної давності повинен обчислюватись не з часу розірвання шлюбу між подружжям [PERSON], а з часу коли позивач дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права або про осіб, які його порушують. В той же час, та обставина, що [PERSON] та його друга дружина [PERSON] з відома та згоди [PERSON] користувались садовим будинком та гаражами, на думку суду, не свідчить про порушення права власності позивача. Відповідачем не наведено жодного доказу, який би свідчив, що [PERSON] в той чи інший спосіб була позбавлена можливості володіти, користуватись чи розпоряджатись вказаним майном до часу смерті [PERSON] Показання свідків та лист [PERSON] від 27.11.2013 року (а.с.59) висновків суду в цій частині не спростовують. Також не свідчать про пропуск строку позовної давності власні пояснення [PERSON], дані нею при розгляді цивільної справи №565/1930/13-ц Кузнецовським міським судом (рішення від 17.03.2014 року, а.с.143). Так, [PERSON] пояснила, що про відносини свого чоловіка [PERSON] з [PERSON] їй стало відомо приблизно в 2004 році. Разом з тим, як вже зазначалось судом, підтримання [PERSON] відносин з [PERSON] та укладення з нею шлюбу не свідчить про порушення майнових прав [PERSON] З урахуванням сукупності встановлених обставин суд приходить до висновку, що про порушення свого права [PERSON] стало відомо після смерті [PERSON] [INFO] (а.с.10), з часу включення спільного майна подружжя до спадкової маси. З огляду на це, строк позовної давності при зверненні до суду в жовтні 2013 року позивачем не пропущено. З приводу розподілу судових витрат судом встановлено наступне. Так, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати у даній справі складаються із сплаченого позивачем судового збору в сумі 2080,27 грн. та витрат по оплаті судової будівельно-технічної експертизи в сумі 7000 грн., на підтвердження яких [PERSON] надано квитанції та розрахунки (а.с.1,129 ) і вказані судові витрати підлягають стягненню в користь позивача з відповідача [PERSON], за винятком надмірно сплачених позивачем сум судового збору, які підлягають поверненню. Враховуючи викладене,

Outcome: partial