Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За її згодою, у даному будинку був прописаний її син [PERSON] . Вказує, що на даний момент у будинку вона проживає сама, здійснює плату за комунальні послуги, а кількість зареєстрованих в будинку осіб впливає на їх вартість, отримання субсидій та іншої соціальної допомоги. З врахуванням наведеного, просить суд, визнати відповідача, таким що втратив право на користування жилим приміщенням будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У відзиві на позовну заяву, відповідач вказує, що будь-яких належних та допустимих доказів того, що він немає права користуватися спірним житловим приміщенням позивачем не надано. Зазначає, що у вказаному будинку він періодично проживає, так як відвідує свою матір та допомагає останній по господарству. Також, у випадку позбавлення його права користування житлом він не буде мати зареєстрованого місця проживання. Будь-якого нерухомого майна у власності він немає. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала з підстав в ній зазначених, просила її задовольнити. Суду пояснила, що зняття сина з реєстрації місця проживання їй необхідне для отримання субсидії на комунальні послуги. Також, не заперечила той факт, що відповідач час від часу проживає за місцем реєстрації. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав пояснення аналогічні до викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) (а.с. 8-10). Відповідно до витягу з будинкової книги, в даному будинку зареєстрований [PERSON] , що є членом сім`ї власника житла (а.с. 11-15). Стаття 47 Конституції України\~гарантує кожному має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Повага до\~права людини\~на житло\~закріплена у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини\~і основоположних свобод. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини та відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантується кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Виходячи з положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім`ї власника житла права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності. В судовому засіданні встановлено, та не заперечується сторонами, що відповідач, як член сім`ї власника, періодично проживає за зареєстрованим місцем проживання, та останній раз проживав за спірною адресою менше року тому. Дана обставина визнана сторонами в судовому засіданні. Крім того, судом встановлено, що у відповідача відсутнє будь-яке нерухоме майно (а.с. 32). За таких обставин, виходячи з принципу пропорційності та розумного балансу між інтересами позивача та відповідача, суд не вбачає передбачених законом підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право на житло. При цьому, суд не бере до уваги повідомлення Луцького ВП ГУНП у Волинській області № 3/3922 від 19.08.2019 року, щодо підтвердження факту не проживання відповідача, оскільки, цей доказ не містить відомостей, щодо місця проживання опитаних сусідів та встановлення їхніх анкетних даних, на підставі пояснень яких підтверджено, що [PERSON] не проживає у спірному житловому будинку протягом останній трьох років (а.с. 7). Інших належних та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог суду не надано. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed