Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 15.08.2008 року розірвано шлюб між нею та відповідачем та під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.01.2018 року у справі №308/5328/17 стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1350 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до закінчення навчання, а саме до 30.05.2018 року, та на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1350 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зауважує, що після розірвання шлюбу їх діти постійно проживали з нею, у зв`язку з чим саме вона забезпечувала їх духовний, фізичний розвиток, в більшій мірі забезпечувала їх матеріально та проявляла до них турботу. Старша донька [PERSON] закінчила навчання, а менша донька [PERSON] на даний час з 01.09.2019 року вступила на денну (платну) форму навчання до Мукачівського державного університету за двома спеціальностями: географія, та мова і література (англійська), що підтверджується відповідними договорами № 210 та № 23. Період навчання по обох спеціальностях з 01.09.2019 року до 30.06.2023 року. Загальна вартість освітніх послуг по вказаних договорах становить 121900 грн. За твердженням позивача, всі витрати за оплату на навчання, проживання, проїзд, харчування, одяг, спеціальну літературу несе вона особисто. Добровільно відповідач допомоги на утримання доньки не надає, участі у додаткових витратах та вихованні не приймає. Відповідач фінансово спроможний додатково забезпечувати доньку шляхом оплати її навчання в університеті, однак не виявляє жодного бажання цього робити. Враховуючи те, що відповідач, окрім офіційного заробітку (працює кожну четверту добу фельдшером Середнянської лікарні швидкої допомоги № 2), отримує ще й нерегулярний дохід, позивач вважає, що з нього слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно і до закінчення дитиною навчання до 30.06.2023 року . На підставі наведеного, позивача просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки, що продовжує навчання - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.01.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у дане судове засідання не з`явилася, при цьому її представник подала до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без їх участі за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що позовні вимоги підтримують повністю. При ухваленні рішення просить врахувати, що відповідач офіційно працевлаштований, аліменти нікому більше не сплачує, на утриманні у нього ніхто не перебуває. Зауважує, що донька навчається на денній формі навчання на двох факультетах, при цьому всі витрати на оплату навчання, спеціальну літературу, одяг, їжу, проїзд до навчального закладу, лікування, несе виключно позивач. Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає частково та згоден сплачувати щомісячно суму в розмірі 2750 грн. Також зауважив, що офіційно працює фельдшером КНП «ЗТЦЕМД» ЗОР Ужгородської станції смт. Середнє. За змістом ч. 1 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, у сторін є повнолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.11.2020 року, яка на даний час навчається на денній (платній) формі навчання в Мукачівському державному університеті за двома спеціальностями, що підтверджується договорами про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 20.08.2019 року № 23 та від 30.08.2019 року № 210, період навчання з 01.09.2019 року до 30.06.2023 року. За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. За приписами ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 СК України). При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін і враховує наступні обставини: повнолітня [PERSON] перебуває на утриманні матері; навчається у навчальному закладі на денній формі навчання; доказів про те, що донька працює матеріали справи не містять. Тому, відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків. При цьому відповідач є особою працездатного віку, працевлаштований та отримує сталий дохід, що не оспорюється останнім, дані про наявність у відповідача інших аліментних зобов`язань у матеріалах справи відсутні, відтак, суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, оскільки позивач наполягає на визначені розміру аліментів у твердій грошовій сумі, проти чого не заперечує відповідач, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів на спростування зазначених у позові обставин, а також часткове визнання ним позову, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. За приписами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 4000 грн. щомісячно на спільну повнолітню дитину позивач суду не надала, а тому у решті позовних вимог слід відмовити. Таким чином, з огляду на вищенаведені обставини, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення частково. При цьому, оскільки позов із вимогами про стягнення аліментів пред`явлений 06.11.2020 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то такий слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved