Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у якому зазначила, що вона є власником жилого будинку по вул. Бакинській,18 у м. Бердянську. Відповідач зареєстрований в будинку з 19.09.2002 року попереднім власником, але фактично ніколи в ньому не проживав і його майно в будинку відсутнє. Вона бажає захистити своє право власності, тому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по вул. Бакинській,18 у м. Бердянськ. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився без поважних причин, про слухання справи повідомлений належним чином. Зясувавши всі обставин справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користуванням цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно свідоцтва про право на спадщину по закону від 20.02.1987 року [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/4 частині житлового будинку по вул. Бакинській,18 у м. Бердянську Запорізької області (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про смерть від 01.07.2006 року [PERSON] померла 30.06.2006 року (а.с.7). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання / перебування особи, із зазначенням адреси житла / місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно повідомлення УДМС України в Запорізькій області від 17.11.2016 року [PERSON] зареєстрований з 19.09.2002 року по вул. Бакинській,18 у м. Бердянську Запорізької області. Поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], встановлено, що відповідач не проживав і не проживає однією сімєю з позивачем у спірному житловому приміщенні, але залишається зареєстрованим в ньому, чим робить перешкоди [PERSON] у здійсненні прав власника, тому це право підлягає захисту. Враховуючи, що главою 6 ЖК УРСР та ЦК України не врегульовано питання про правові наслідки непроживання в житловому приміщенні без поважних причин особи, яка не є членом сімї власника житлового приміщення, тому суд вважає можливим до спірних правовідносин застосувати ст. 405 ЦК України як закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону) на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України. Оскільки судом встановлено, що відповідач понад один рік не проживає в житловому будинку по вул. Бакинській,18 у м. Бердянську, тому його слід визнати таким, що втратив право користуватися 1/4 частиною будинку, що належить позивачу.

Outcome: approved