Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 09.02.1991 року по 01.06.2016 р. Шлюб було розірвано на підставі рішення Солом»янського районного суду м. Києва. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З 17 березня 2015 р. відповідач не виконує батьківських обов»язків щодо утримання неповнолітньої дитини і проживає окремо. Численні намагання позивача залучити батька до участі у вихованні і матеріальному забезпеченні сина наштовхувались на ігнорування та ворожість. Також дитина потребує і додаткових витрат, пов»язаних з розвитком її здібностей, як то: зайняття сином спортом, бальними танцями, оплата подорожей під час зимових та літніх канікул, придбання взуття та одягу для виступів, оплата індивідуальних занять з танців, оплата вартості занять з репетиторами, придбання лікарських засобів та оплата медичного страхування тощо. Зважаючи на викладене, вимоги чинного законодавства та обов»язки батька щодо утримання дитини [PERSON] просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки всіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти на додаткові витрати, пов»язані з розвитком здібностей сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 12 083 грн. 33 коп. щомісяця, що дорівнює 50% від загальної вартості додаткових витрат, починаючи з 17.03.2015 р. та зобов»язати відповідача перераховувати кошти на аліменти та на додаткові витрати на кожний наступний місяць не пізніше 5 числа цього місяця на окремий банківський рахунок. В судовому засіданні позивач, її представник підтримали вимоги, просили задовольнити. Відповідач визнав позов в частині стягнення аліментів у розмірі, зазначеному позивачем, проте просив суд стягнути останні з дня пред»явлення позову. Щодо додаткових витрат пояснив наступне. Відповідач виконував і виконує свої обов»язки по утриманню сина та участі у додаткових витратах. Так, ним було оплачено відпочинок сина та позивача у Албанії, у 2016 р. син відпочивав разом із батьком у Греції. Відповідач придбавав синові одяг і взуття, про що свідчать надані чеки, оплачував комунальні послуги і квартплату за місцем проживання [PERSON]. Крім того, відповідачем сплачувались заняття сина бальними танцями та водій відповідача здійснює доставку [PERSON] до школи і його занять танцями. Позивачем же не обґрунтовано суму додаткових витрат та їх передбачуваність та необхідність. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 09.02.1991 року. Шлюб було зареєстровано Солом»янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Розірвання шлюбу відбулось на підставі рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 01.06.2016 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні сторонами не заперечувалась та обставина, що після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із матрі»ю [PERSON] Позивач росить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки заробітку з 17.03.2015 р., оскільки саме з цього часу відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання сина. В свою чергу [PERSON] не заперечує щодо стягнення аліментів в зазначеному розмірі з часу звернення [PERSON] до суду з даним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено, що прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить : з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Зважаючи на визнання відповідачем позову в частині розміру аліментів, суд вважає в цій частині за можливе задовольнити вимоги [PERSON] Положеннями ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. [PERSON], її представник просили суд стягнути аліменти на утримання дитини з 17.03.2015 р., а саме з фактичного припинення шлюбних відносин, зважаючи на положення ч. 2 ст. 191 СК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Приписами ст. 60 ЦПК України передбачено обов»язок сторони довести ті обставини, на які він посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Встановлюючи дату з якого мають стягуватись аліменти на утримання дитини, суд приходить до висновку, що мають бути застосовані положення ч. 1 ст. 191 СК України, оскільки під час розгляду справи обставини, які б свідчили про ухилення батька дитини він його утримання достовірно отримано не було. Матеріали справи не містять доказів, в розумінні положень ст.ст. 57-59 ЦПК України, які свідчать про обставини з якими чинне законодавство України передбачає можливість стягнення аліментів за минулий період. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 13 жовтня 2016 року і до досягнення [PERSON] повноліття. За положеннями ст. 185 СК України Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз зазначеної норми матеріального права дає підстави вважати, що додаткові витрати мають бути постійними, періодичними та прогнозованими. Позивачем в судовому засіданні не заперечувалось, що [PERSON] бере участь на у витратах щодо поїздок та відпочинку сина, зайняттями бальними танцями та спортом. На думку [PERSON] стягненню з відповідача задля участі останнього у додаткових витратах на дитину підлягає сума у розмірі 12 083 грн. 33 коп., що є 50% розрахованої позивачем суми із здійснених нею витрат. Слід зазначити, що положення ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи позивачем, її представником не було доведено необхідності стягнення додаткових витрат на дитину з відповідача у зазначеній сумі. Проте, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], і це не оспорювалось сторонами, займається бальними танцями, що тягне за собою певні, періодичні витрати, які сплачуються батьками. Беручи до уваги пояснення [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні,докази отримані під час розгляду справи, зокрема, документи, які підтверджують здійснення батьками оплати занять [PERSON] танцями, а тому вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитини частково, а саме 2 000,00 грн., що зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial