Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та просить суд з урахування уточнення позовних вимог визнати недійсним Договір №1463/К про відступлення права вимоги укладений 31.05.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» в частині відступлення права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №11277830000 від 26.12.2007 року та визнати недійсним Договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений 31.05.2019 року приватним нотаріусом КМНО, Розсохою С.С., за реєстровим номером № 5674 в частині відступлення прав іпотекодержателя за Договором іпотеки №74276 посвідченим 26.12.2007 року приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д. за реєстровим номером №4081. 23.03.2020 року позивач подала заяву про забезпечення позову у справі, в якій просить суд, вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] та заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» вчиняти дії, щодо позасудового звернення стягнення на п`ятикімнатну квартиру [ADDRESS] , яка є предметом іпотеки за Договором іпотеки №74276 посвідченим 26.12.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. за реєстровим номером №4081. Обґрунтовуючи заяву тим, що станом на сьогоднішній день є загроза відчуження ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» нерухомого майна, а також, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» вчиняються дії щодо пошуку потенційних покупців та підготовки до продажу в позасудовому порядку належної позивачу квартири будь-якій іншій особі, що фактично призведе до неможливості виконання рішення та порушення прав третіх осіб у разі переходу права власності на таку квартиру, оскільки визнання недійсним Договору №1463/К про відступлення прав вимоги укладеного 31.05.2019 року та Договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 31.05.2019 року матиме правовим наслідком незаконність (недійсність) позасудового звернення стягнення та набуття третіми особами у власність квартири, що є предметом іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Як визначено у ч. 2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до ч. 3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України. В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу. В постанові Верховного Суду по справі № 755/1357/18 від 13.03.2019 викладено правову позицію щодо вирішення судом питання про забезпечення позову з врахуванням інтересу не тільки позивач, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Позивач не обґрунтувала, у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду у справі з огляду на те, що спірна квартира була передана ПАТ «ДельтаБанк» в іпотеку за згодою позивача на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, а відтак позивач усвідомлювала ризики невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, зокрема можливість примусової реалізації спірної квартири у разі невиконання позичальником умов кредитного договору. За змістом статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача цього нерухомого майна, навіть якщо до його відома не була доведена інформація про обтяження цього майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у такому обсязі і на таких умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивач, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Враховуючи, що в межах даної справи позивач просить суд визнати недійсним Договір №1463/К про відступлення права вимоги укладений 31.05.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» в частині відступлення права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №11277830000 від 26.12.2007 року та визнати недійсним Договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений 31.05.2019 року приватним нотаріусом КМНО, Розсохою С.С., за реєстровим номером № 5674 в частині відступлення прав іпотекодержателя за Договором іпотеки №74276, однак суду не надає доказів на підтвердження того, що позичальником сплачуються кошти первісному кредиторові на виконання умов кредитного договору. Оцінивши надані суду докази, вважаю, що відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у спосіб визначеним позивачем.

Outcome: dismissed