Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 13 листопада 2001 р. у виконкомі Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 13. В позовній заяві зазначила, що від шлюбу у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою, перебувають на її вихованні та утриманні. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач ніде не працював, матеріально не забезпечував сім'ю, не допомагав позивачці у веденні господарства, часто вчиняв вдома сварки, ображав та принижував позивачку, наносив їй побої. З 2012 р. сторони не проживають спільним сімейним життям, не спілкуються між собою. Де перебуває відповідач в даний час, позивачці невідомо. Через те, що сім'я розпалася повністю, позивачка просить строку для примирення не надавати, шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]», не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 13.11.2001 року у виконкомі Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 13, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 13 листопада 2011 р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], актовий запис № 5 від 07.05.2002 р., що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07 травня 2002 року Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, син [PERSON], [INFO], актовий запис № 20 від 06 жовтня 2004 р., що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06 жовтня 2004 року Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, дочка [PERSON], [INFO], актовий запис № 7 від 14 квітня 2006 р., що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14 квітня 2006 року Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають з 2012 року, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Суд, приймаючи до уваги інтереси малолітніх дітей сторін [PERSON] та [PERSON], вважає за доцільне визначити їх місце проживання з матір'ю. Суд залишає без розгляду питання про місце проживання неповнолітнього сина сторін [PERSON], [INFO], який досяг 14 років, оскільки місце його проживання згідно ст. 160 СК України визначається ним самим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved