Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25 серпня 1998 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 50; після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». В позовній заяві зазначила, що від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Щирі й теплі відносини між сторонами, як подружжям, існували недовго. Відповідач зловживає алкоголем, не приймає участі в матеріальному забезпеченні сім'ї та у веденні спільного господарства, через що вони часто конфліктували. Між сторонами втрачено взаєморозуміння та повага, в них різні уявлення про побудову сімейних відносин, вони відчужилися один від одного і втратили взаємну любов, дружбу. З 2014 року фактично шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинилися. Позивачка вважає, що подальше збереження сім'ї з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам. Строк для примирення просить не надавати, шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Зазначив, що позивачка 4 роки тому поїхала за кордон в Німеччину і з того часу вони спільно не проживають, Одночасно зазначив, що він зареєстрований в м. Городенка, а фактично проживає в с. Котиківка Городенківського району в будинку свого батька, куди він перейшов проживати 12 років тому для догляду за хворим батьком. Повнолітній син [PERSON] проживав разом з ним в с. Котиківка, тепер проживає в Польщі. Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки позивачка позов підтримує, відповідач визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 25 серпня 1998 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 50, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 06 липня 2018 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Від шлюбу в сторін є повнолітній син [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 09.12.1998 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Городенківської райдержадміністрації. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін дітей немає, сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved