Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення цього позову до суду і до повноліття дитини а також стягнути з відповідача на свою користь за надання їй правової допомоги у розмірі 300, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 16.11.2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем 07.04.2003 року у сторін народилась донька [PERSON]. Як зазначає позивач, шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені в червні 2017 року, у звязку з тим, що між ними виникали конфлікти, сварки, а також через різні погляди на життя. Позивач працює у Комунальному підприємстві «Водоканал» контролером, її щомісячна заробітна плата складає 3000, 00 грн. За твердженнями позивача, дитина перебуває лише на її утриманні, однак власних коштів їй не вистачає на утримання дитини самостійно, тому вона потребує матеріальної допомоги від відповідача. Місце працевлаштування відповідача їй не відоме. Позивач в судове засідання не зявилась. В матеріалах справи міститься її заява за змістом якої вона просить суд розглядати справу без її участі, позов задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому на підставі статей 224 226 Цивільного процесуального кодексу України\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за письмовою згодою позивача. За таких обставин, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Суд наголошує на тій обставині, що обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов'язків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до статей\~180,\~182 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною 3\~статті 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до частини 1\~статті 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого 16.11.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя (а.с.2). Від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 15.05.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя, серія І-ЖС № 120996, актовий запис № 441 від 15.05.2003 року (а.с.3). Дитина мешкає з позивачем, що підтверджено довідками про реєстрацію місця проживання особи № 04-26/7-20822, № 04-26/7-20821 від 13.09.2017 року (а.с.9,10). З копії довідки про доходи позивача (а.с.16), вбачається, що остання працює у Комунальному підприємстві «Водоканал» та займає посаду контролера, її сукупний дохід за період з березня 2017 року по серпень 2017 року склав 20 959,96 грн. За твердженням позивача, що не спростовано відповідачем, дитина знаходиться на повному матеріальному утриманні матері. Позивач просить суд стягнути на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісяця з дня подання позову до суду. Судом встановлено, що відповідач є працездатним за віком та станом здоровя, на користь інших осіб він аліментів не сплачує. Доказів на спростування цих висновків суду не надано. Виходячи з інтересів неповнолітньої дитини - [PERSON], з метою її матеріального утримання, необхідно прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, на користь особи, з якою проживає дитина, - на користь матері, позивача по справі. Згідно із частиною 1\~статті 191 Сімейного кодексу України, частиною 1\~статті 367 Цивільного процесуального кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до штампу вхідної кореспонденції позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів пред'явлено 27.09.2017 року (а.с.1). Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів, у розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно,\~починаючи з дня звернення до суду, а саме з 27.09.2017 року до повноліття дитини. Відповідно до статті 79 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Позивач в позові просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 300, 00 грн., однак жодних доказів на підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу суду не надала. Приймаючи до уваги вищенаведене, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу. У відповідності до частини 3\~статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved