Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідачів, вимоги якого в ході розгляду справи уточнені, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на легковий автомобіль ВАЗ 2114, державний номер [NUMBER], та на нежитловий об'єкт, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] який має наступний опис: склад літ. А загальною площею 71,6 кв.м. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те, що в 1984 році вона уклала шлюб з [PERSON] 17.09.2001 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Балкіною О.Л. був посвідчений заповіт, за яким [PERSON] після своєї смерті заповідав [PERSON] все своє майно. 17.01.2006 року шлюб між позивачкою та [PERSON] був розірваний, а [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. В квітні 2014 року [PERSON] звернулась з заявою до першої Миколаївської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак в жовтні 2017 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, посилаючись на відсутність у спадкоємиці заповіту. Представник позивачки у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив про їх задоволення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив про розгляд справи без його участі. Приватний нотаріус у судове засідання не з'явилась, при цьому надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Треті особи у судове засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомили, повідомлялись належним чином. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 28.05.2001 року між ТОВ «РАБОТНИЦА» та ПП «ПОЛЮР», в особі власника [PERSON], було укладено та нотаріально посвідчено Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS] /а.с. 7/. 07.02.2014 року між [PERSON], [PERSON] та ПП «ПОЛЮР» (в особі директора [PERSON].) було укладено та нотаріально посвідчено Договір про поділ нерухомого майна - нежитлового об'єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], за яким у власність ПП «ПОЛЮР» переходить нежитловий об'єкт, що знаходиться за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Софіївська (Тернівка), будинок №82-а, який має наступний опис: склад літ. А загальною площею 71,6 кв.м. /а.с.30-31/. Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 29.03.2013 року 10/100 частини нежитлового об'єкта по [ADDRESS], яка складає цілу частку, що належить ПП «ПОЛЮР», було надано нову адресу: [ADDRESS] Також, згідно довідки Центру надання адміністративних послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Миколаєва УДАІ УМВС України в Миколаївській області, [PERSON] на праві власності належить автомобіль ВАЗ 2114 2004 року виготовлення, номерний знак [NUMBER] /а.с.5/. [INFO] [PERSON] помер /а.с. 41/. На випадок своєї смерті він 17.09.2001 року залишив заповіт, яким заповів все майно, що йому належало на час смерті [PERSON] /а.с.36/. 10.04.2014 року та 14.08.2014 року позивачка подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори /а.с. 59,71/, однак постановою державного нотаріуса Першої миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] від 08.10.2014 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на майно, яке складається з нежитлових приміщень [ADDRESS]) у зв'язку з відсутністю Заповіту /а.с. 4/. Також постановою державного нотаріуса Першої миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] від 12.01.2015 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на майно, яке складається з автомобілю [NUMBER] та будь-яке інше майно) у зв'язку з відсутністю Заповіту /а.с. 145/. У зв'язку з цим позивачка звернулася до суду із позовом про визнання права власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Відповідно до абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, судом встановлено, що нотаріусом було відмовлено позивачці у вчиненні нотаріальної дії, що свідчить про порушення її прав, у зв'язку з чим таке право підлягає захисту у судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON], який помер, [INFO], заповів все своє майно [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. ст. 1233, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка у встановлений строк звернулася із відповідними заявами до нотаріуса, однак ним було винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину - через ненадання позивачкою Заповіту. Враховуючи усе вищевикладене, суд, оцінивши за внутрішнім переконанням належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про доведеність факту належності померлому нежитлового об'єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] який має наступний опис: склад літ. А загальною площею 71,6 кв.м., а також автомобіль [NUMBER]. Таким чином, вимоги позову є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, у зв'язку з чим за [PERSON], як за спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON], слід визнати право власності на нежитловий об'єкт, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] який має наступний опис: склад літ. А загальною площею 71,6 кв.м., а також автомобіль [NUMBER]. Щодо вимог позивачки в частині видачі дублікату заповіту суд вважає необхідно відмовити, оскільки порушене право позивачки поновлено судом шляхом визнання права власності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь держави з позивачки [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

Outcome: partial