Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі посилаючись на те, що відповідач є батьком її неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірвано заочним рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2014 року. Відповідач в добровільному порядку на утримання дітей матеріальної допомоги не надає, хоча має змогу її надавати, так як працює неофіційно, регулярно їздить до Польщі на заробітки. Витрати на дітей вона несе самостійно, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в судовому порядку на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи\~ з\~ дня\~ подачі\~ позовної\~ заяви\~ до суду і\~ до досягнення\~ дітей повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити, пояснивши, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, тому вона хоче щоб кожного місяця була присуджена фіксована сума, яка буде достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Також зазначила, що їх молодший син [PERSON], з народження тяжко хворіє, та потребує постійного лікування. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав частково, не заперечує сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 300 - 400 грн. на кожну дитину щомісячно. Суд, вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи,\~ дійшов\~ висновку про те, що\~ позов\~ підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 1999 року по 30 жовтня 2014 роки, шлюб яких розірвано заочним рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2014 року (а.с. 5). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7, 8). З довідки виконавчого комітету Партизанської селищної ради Генічеського району Херсонської області вих. № 1683 від 07 серпня 2017 року вбачається, що неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом із матірю [PERSON] у с. Догмарівка, Генічеського району (а.с. 9). Згідно консультативного висновку «Інститута серця МОЗ України» від 20 липня 2017 року, молодший син [PERSON], [INFO] має ряд захворювань почок та серця. Згідно з нормами ч.ч. 8, 9\~ст.7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. В судовому засіданні встановлено, що позивачка не працює, інших доходів не має, стан здоровя позивачки та двох старших дітей нормальний, молодший син має ряд тяжких захворювань від народження та потребує постійного лікування, інших утриманців у позивачки не має. Відповідач постійного місця роботи не має, проте працює не офіційно, регулярно їздить до Польщі на заробітки, стан його здоровя нормальний, утриманців не має. Як слідує з матеріалів справи\~ та пояснень позивачки, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, оскільки неповнолітні діти потребують матеріальної допомоги, а їх батько спроможний та зобовязаний надавати їм матеріальну допомогу, за таких обставин, та враховуючи факт неспроможності позивачки самостійно забезпечити дітей всіма необхідними матеріальними благами, необхідними для їх належного фізичного та духовного розвитку, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття в судовому порядку. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України,\~ оскільки вимоги позивача задоволені повністю.

Outcome: partial