Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 09.09.1995 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 року було розірвано. Від шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з нею. З часу розірвання шлюбу відповідач матеріально не допомагає утримувати дитину, не бере участі у її вихованні та догляді, не цікавиться розвитком дитини. Відповідач останніх три роки грає у гральні автомати та витрачає на це всі зароблені кошти. Дочка часто хворіє та перебуває на обліку у лікаря ендокринолога, проходить стаціонарне та амбулаторне лікування. Позивачка працює в Чехії, а тому з метою лікування та оздоровлення дитини, розширення її світогляду, духовного та інтелектуального розвитку, необхідне періодичне перебування дитини за кордоном. Оскільки відповідач в добровільному порядку не надав дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон, тому позивачка просить суд надати дозвіл на виготовлення документів та тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], за межі державного кордону України до Чеської Республіки без згоди та супроводу її батька [PERSON] у період з 10.05.2016 року по 10.11.2016 року. В судове засідання [PERSON] не зявилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити та розгляд справи провести у її відсутність. Представник третьої особи: органу опіки та піклування Тлумацької РДА в судове засідання не зявилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, просила розгляд справи провести без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був повідомлений про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації шляхом опублікування оголошення в газеті «Галичина», в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд постановив про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та перевіривши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач 09.09.1995 року зареєстрували шлюб у виконкомі Королівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 8. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, де в графі «батько» вказано відповідача [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 4). Відповідно до довідки Королівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 291 від 06.05.2016 року [PERSON] (позивачка) проживає в [INFO] та до складу її сімї входять [PERSON] (син) та [PERSON] (донька) (а.с. 7). [PERSON] обстеження матеріально-побутових умов сімї, виданого Королівською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області, позивачка [PERSON], жителька с. Королівка Тлумацького району Івано-Франківської області, проживає у задовільних умовах, разом з повнолітнім сином [PERSON] (ніде не працює) і батьком [PERSON] (пенсіонер), та у неї на утриманні перебуває неповнолітня донька [PERSON], [INFO] [PERSON] (позивачка) їздить на заробітки в Чеську Республіку, тоді як колишній чоловік [PERSON] (відповідач) участі у вихованні та утриманні дітей не приймає (а.с. 31). 20.10.2015 року рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області [PERSON] (відповідач) було визнано таким, що втратив право на користування належним [PERSON] (батько позивачки) житлом в с. Королівка Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 5). [PERSON] довідок Королівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 291 від 10.05.2016 року та № 194 від 04.03.2016 року [PERSON] (відповідач) з своїми дітьми не проживає, більше двох років відсутній в с. Королівка Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 32), неповнолітня [PERSON], [INFO], перебуває на утриманні [PERSON] (позивачка) (а.с. 8). [PERSON] копії запрошення [PERSON] (позивачка) запрошує свою доньку [PERSON] до Чеської Республіки (а.с. 9). Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права на можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ч. 2 ст. 157 СК України встановлено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В преамбулі Конвенції про права дитини, що прийнята 44-ю сесію Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради № 789 від 27.02.1991 року, зазначено, що дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття. Ст.313 ЦК України передбачає, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти річного віку має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновителів), опікунів в їх супроводі або в супроводі уповноваженої особи. Ст.141 СК України передбачає, що батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст. 9 Конвенції про права дитини, яка прийнята 44-ю сесією Генеральної асамблеї ООН 20.11.1989 року та ратифікована Україною 27.02.1991 року, держави-учасницi забезпечують право дитини не розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадкiв, коли компетентнi органи згiдно за судовим рiшенням визначають, що таке розлучення необхiдне в якнайкращих iнтересах дитини. Частина 2 ст. 10 Конвенції визначає, що дитина, батьки якої проживають у рiзних державах, має право пiдтримувати на регулярнiй основi, за виключенням особливих обставин, особистi вiдносини i прямi контакти з обома батьками. 3 цiєю метою i вiдповiдно до зобов'язання держав-учасниць за пунктом 2 статтi 9 держави-учасницi поважають право дитини та її батькiв залишати будь-яку країну, включаючи власну, i повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну дiють лише такi обмеження, якi встановленi законом i необхiднi для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моралi населення або прав i свобод iнших осiб, i сумiснi з визнаними в цiй Конвенцiї iншими правами. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років та батьки якої проживають окремо, визначається нею самою. Неповнолітня [PERSON], [INFO], яка досягла 17 років, у відповідності до ч. 3 ст. 160 СК України, має право визначати своє місце проживання сама, та згідно даних, які містяться у матеріалах справи вона зареєстрована [INFO], тобто за місцем реєстрації матері. Діючим законодавством України не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або з дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Так, порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України від 21.01.1994 року, постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами). Відповідно до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не потрібна у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним з таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, в який, згідно Правил, записано дитину, яка прямує в його супроводі через державний кордон. П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підписів яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлений на підставі рішення суду. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідач в судове засідання не зявився, заперечень на позов не подав, будь-яких доказів, які б спростували обставини викладені позивачкою в позовній заяві суду не представив. [PERSON] принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими способами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, розумово, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Відповідно до Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватись в першу чергу максимальним забезпеченням інтересів дітей. [PERSON] з ч.7 ст.7, ч.2 ст.155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. [PERSON] ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вказаний висновок є обов'язковим при вирішенні даної категорії справ відповідно до ст.ст. 19 СК України. [PERSON] висновку № 399/01-18/02 від 23.05.2016 року Тлумацької РДА Івано-Франківської області, як органу опіки та піклування, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, Тлумацька РДА вважає доцільним надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON], оскільки це сприятиме розширенню світогляду та добре позначиться на її духовному, моральному та інтелектуальному розвитку, як особистості. В ході проведеної перевірки встановлено, що батьки неповнолітньої дитини перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 року було розірвано. Місце знаходження батька дитини [PERSON] невідоме, що позбавляє позивачку в добровільному порядку отримати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон. Неповнолітня дитина [PERSON] хворіє та перебуває на обліку у лікаря ендокринолога, проходить стаціонарне та амбулаторне лікування. Дитина повністю знаходиться на утриманні матері, яка працює за межами державного кордону України - у Чеській Республіці (а.с. 50). Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі державного кордону України для тимчасового перебування, а також те, що дитина хворіє, їй необхідне оздоровлення та відпочинок, і позивачка має можливість супроводжувати доньку [PERSON], [INFO], за межі державного кордону України та забезпечити їй там нормальне перебування та догляд, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] (позивачка) щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], за межі державного кордону України до Чеської Республіки, без згоди та супроводу батька [PERSON] у період з 10.05. 2015 року року по 10.11.2016 року, з можливістю виготовлення всіх необхідних для цього документів, оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Це буде сприяти забезпеченню гарантованих державною прав та інтересів дитини, виходячи з принципів належного забезпечення догляду дитини, доступу її до культурних та духовних цінностей. На підставі викладеного та

Outcome: approved