Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що в період з 2021 року по 2020 рік перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] , який був розірваний згідно рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 08.12.2020 року. Під час проживання у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу з відповідачем їхня дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] проживає в іншому населеному пункті, з дитиною не спілкується і будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. На даний час позивачка має намір виїхати на постійне місце проживання в м.Житомир і бажає провести реєстрацію свого та синового місця проживання за фактичним їхнім майбутнім місцем проживання, оскільки бажає влаштувати сина на навчання в школу №22 в м.Житомир. Однак зробити цього не може так, як необхідна згода відповідача, як батька дитини, або рішення суду про визначення місця проживання дитини. З відповідачем перебуває у неприязних стосунках, а тому, отримати від нього згоду на проживання дитини з нею не може і в зв`язку з цим не може провести реєстрацію місця проживання свого сина за адресою його фактичного проживання з нею. В судове засідання позивачка не з`явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, а також не заперечує, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відзив на позов суду не надав. Представник третьої особи орган опіки та піклування Ружинської селищної ради в судове засідання не з`явилася, направила заяву про слухання справи у її відсутність, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, згідно копії рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 08.12.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7). Під час перебування у шлюбі в сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження, серї [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Верхівнянської сільської ради Ружинського району Житомирської області (а.с.8). Згідно довідки Виконкому Верхівнянської сільської ради Ружинського району Житомирської області № 432 від 02.12.2020 року [PERSON] , зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . До складу двору входить син [PERSON] , який зареєстрований за даною адресою, що стверджується довідкою про реєстрацію №187 від 30.03.2021 року та довідкою за №190 від 01.04.2021 року виданих Виконавчим комітетом Ружинської селищної ради Житмоирської області (а.с.9 -11). Відповідно висновку Виконавчого комітету Ружинської селищної ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання жителя с.Верхівня, Бердичівського району, Житомирської області, малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , було розглянуто матеріали, щодо обставин справи та рекомендовано за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] (а.с.31 а). Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не осягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Аналогічна норма закріплена ч.3 ст.29 ЦК України відносно місця проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років. Згідно ч.ч. І, 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст.242 СК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Вимогами статей 6,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україна» визначено обов`язок протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів визначений Правилами реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №207. Відповідно до п. 18 вказаних Правил, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Порядок зняття з попереднього місця реєстрації дитини та її реєстрацію за місцем проживання без згоди одного із батьків , або без відповідного рішення суду не визначено ні Цивільним кодексом України, ні жодним іншим нормативним актом. Тобто, для того, щоб зняти сина сторін з реєстрації в с.Верхівця Ружинського району Житомирської області та провести реєстрацію його місця проживання в м.Житомирі необхідна згода відповідача як батька дитини, або ж рішення суду про визначення місця проживання дитини з позивачкою як з матір`ю дитини. Як вбачається з пояснень позивачки викладених в позовній заяві, під час постановлення 08.12.2020р. Ружинським районним судом Житомирської області рішення про розірванні шлюбу між нею та відповідачем, не було визначено місце проживання дитини з нею, так як на той час спору між нами відносно вказаного не було. Однак на даний час позивачка з відповідачем - батьком їхнього сина перебувають в неприязних стосунках і не спілкуюсь між собою, а тому, відповідно, отримати від нього згоду на проживання дитини з нею не може і в зв`язку з цим не може провести реєстрацію місця проживання свого сина за адресою його фактичного місця проживання з нею. В той же час, реєстрація дитини не за місцем її фактичного проживання порушує її права, оскільки вона може бути позбавлена отримувати послуги, що тісно пов`язані з реєстрацію місця проживання, зокрема отримання медичної допомоги, відвідування навчальних та дошкільних закладів тощо. Так, при зарахуванні дитини в дошкільні заклади чи школи в першу чергу враховується реєстрація місця проживання дитини; вказане враховується і при лікуванні дитини в комунальних медичних установах. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що для захисту прав малолітньої дитини сторін необхідно визначити місце проживання сина з матір`ю. При цьому необхідно врахувати те, що ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може (зашкодити розвиткові дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Як зазначено у ст.. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підсумовуючи викладене, оцінивши доводи позовної заяви щодо місця проживання дитини, виходячи з інтересів дитини, відсутність заперечень з боку відповідача, суд вважає за можливе задовольнити дану позовну заяву, та визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , з матірю [PERSON] . Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved