Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 2003 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Вони є батьками двох малолітніх дітей, доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось, з жовтня 2015 року вони припинили подружні відносини. З цього часу спільне господарство не ведеться. У зв'язку з чим позивач просить шлюб розірвати, стягувати з відповідача аліменти. Позивач в судовому засідання обставини та вимоги позову підтримала, з приводу вимоги про стягнення аліментів уточнила, просила стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки від заробітку. Спору про місце проживання дітей між нею та відповідачем не має, оскільки вони визначились, що їх діти проживатимуть з нею. Відповідач в судовому засіданні погодився з вимогами позову про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Пояснив, що він є здоровою працездатною людиною, інших осіб, які б перебували на його утриманні він не має. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. За час окремого проживання сторони не примирились. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Так, у відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям тривалий час не живуть, шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним вимога позову про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Згідно вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника, тощо, інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні сторони є батьками: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с. 5,6). Також встановлено з пояснень сторін, що відповідач офіційно працевлаштований, його заробіток є достатнім для утримання дітей, він є здоровою працездатною людиною, інші особи, які б перебували на його утриманні відсутні. За встановлених обставин уточнений позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягає до задоволення. В частині вимоги про визначення місця проживання дітей сторін, суд приймає рішення про відмову у задоволенні цієї вимоги, оскільки спір між сторонами, як батьками щодо місця проживання дітей відсутній (ст. 161 СК України). Судові витрати понесені позивачем в сумі 551,20 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. В частині судових витрат від оплати яких позивач звільнена за вимогу про стягнення аліментів на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial