Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.11.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, сторони зареєстрували шлюб, актовий запис 3451. Від шлюбу у сторін спільних дітей не має. Позивач зазначає, що на протязі останніх років спільне життя у подружжя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними сімейних відносин. Кожен із сторін має протилежні погляди на відносини у шлюбі. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не розуміє сутності проблем, які виникають в сім`ї, між сторонами відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, що стало фактичною причиною припинення шлюбних відносин. Відносини між сторонами припинились остаточно з 10.11.2021 року. Кожен зі сторін по різному дивиться на головні критерії шлюбу, на життя, що стало підставою для звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 29.10.2021 року відкрио провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 19.11.2021 року, за клопотанням відповідача сторонам надано строк на примирення на один місяць, а саме до 17.12.2021 року Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Додатково пояснила, що протягом строку, який було надано судом на примирення, ніяких покращень у їх відношеннях із відповідачем не відбулось. З боку відповідача був лише моральний тиск на неї. Настоювала на розірванні шлюбу та категорично заперечувала проти надання додаткового строку на примирення. Судові витрати просила залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Не заперечив проти того, що в їх відносинах із позивачем не відбулось ніяких покращень. Вважає, що шлюб можна зберегти. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом достовірно встановлено, що 25.11.2014 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №3451, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 25.11.2014 р., серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін спільних дітей не має. Сімейне життя між сторонами не склалось, сторони припинили спільне проживання і будь-які стосунки, шлюб існує формально, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування до збереження шлюбних відносин не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення для справи. За клопотанням позивача, судові витрати підлягають залишенню за нею.

Outcome: approved