Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 07.02.2002 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатській області за актовим записом № 9. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Зазначає, що з чоловіком спільне життя не склалося, так як він системично ображав її в присутності спільних дітей, та зраджував у подружній вірності. Шлюбні відносини між ними припинилися близько року. Вважає, що з наведених підстав примирення з відповідачем є неможливим, сім`я фактично припинила існування. У зв`язку з цим просила не надавати строк для примирення та розірвати шлюб. В судовому засіданні 09.08.2021 року відповідач вказав, що вважає, що шлюб можна зберегти та просив призначити подружжю строк для примирення. В судовому засіданні 09.08.2021 року позивачка заперечила, щодо надання строку для примирення. Зауважила, що спільне подружнє життя з відповідачем по справі вони припинили та разом не проживають півтора року. Причиною пред`явлення позову є подружня зрада відповідача, про наявність якої вона має достатньо фактів, які дають обґрунтовані підстави прийти до висновку про неможливість існування шлюбу, а тому просить у задоволенні клопотання відповідача відмовити та шлюб укладений між сторонами розірвати. Додатково зазначили, що син, якому виповнилося сімнадцять років не бажає з батьком спілкуватися, через те, що він покинув сім`ю в зв`язку з цим примирення є неможливим. Ухвалою суду від 9.08.2021 року клопотання відповідача задоволено та призначено подружжю [PERSON] та [PERSON] строк для примирення терміном на два місяці. В судовому засідані 12.10.2021 року представник позивача зазначила, що примирення результату не дало. За час примирення було направлено кілька заяв до правоохоронних органів та прокуратуру про скоєння домашнього насильства. Просить шлюб укладений між сторонами розірвати. В судовому засіданні 12.10.2021 року представник відповідача заперечила обставини зазначені представником позивача. Вказує, що відповідач прикладав зусилля для досягнення примирення, але це результатів не дало. Вказує, що заяви про домашнє насильство існували до надання строку на примирення. Зазначила, що в зв`язку з тим, що примирення позитивного результату не дало, вважє що позов слід задовольнити та шлюб розірвати. Заслухавши предстанвиків сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 07.02.2002 року між сторонами укладено шлюб, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 7.02.2002 зареєстрованим виконкомом Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатській області за актовим записом № 9. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачою та перебувають на її утриманні. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають більше півтора року, позивач через свого представника наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач через свого представника позов визнав. Наданий сторонам строк для примирення позитивного результату не дав. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Обставини зазначені представниками сторін щодо застосування домашнього насильства з боку відповідача відносно позивача та направлення до правоохоронних органів заяв, а також нанесення тілесних ушкоджень відповідачу з боку позивача у період наданого судом строку для примирення свого підтвердження під час розгляду справи не знайшли, а тому суд такі обставини до уваги не бере. Оскільки, наданий строк для примирення позитивного результату не дав, між сторонами продовжують існувати стійкі неприязні відносини, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останнім судовий збір у сумі 908 грн.

Outcome: approved