Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 02 серпня 2011 року відділом ДРАЦС Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 54. В позовній заяві зазначила, що у шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка є неповнолітньою, перебуває на вихованні та утриманні позивачки. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили взаєморозуміння та повагу, оскільки мають різні уявлення про побудову сімейних відносин та ведення спільного господарства. Відповідач не поважає позивачку як дружину, не рахується з її думкою, всі важливі рішення приймає під впливом своєї матері, безпричинно вчиняє конфлікти, під час яких поводиться дуже агресивно, мали місце факти рукоприкладства. Внаслідок цього сторони відчужилися один від одного, втратили сімейні цінності взаємну любов, дружбу та взаємодопомогу. Позивачка тривалий час намагалася змінити ставлення відповідача до сімї, проте це не дало результату. Сторони більше року фактично проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не поєднані спільним побутом, не живуть шлюбним життям, відповідач не надає матеріальної допомоги дитині. За таких обставин шлюб існує формально, подальше збереження сімї з відповідачем не можливе та суперечить інтересам позивачки, а тому позивачка просить строку для примирення не надавати, шлюб розірвати, неповнолітню доньку залишити проживати біля неї, після розірвання шлюбу відновити їй прізвище «Ганущак», стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу. Сторони в судове засідання не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивачка позов підтримує в повному обсязі, відповідач позов визнає повністю. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON] (дошлюбне прізвище Ганущак) [PERSON], [INFO], зареєстрований 02 серпня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 54, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-НМ № 096838, виданим 02 серпня 2011 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківській області. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], актовий запис у Томі 00844 на сторінці 119 Першого Відділу Реєстрації актів цивільного стану м. Малага 08 травня 2012 р., що доводиться копією свідоцтва про народження. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обовязок подружжя турбуватись про сімю, в т.ч.: дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в сімї, та зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімя розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Малолітню дочку, приймаючи до уваги її інтереси, слід залишити на проживанні з позивачкою. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «Ганущак». Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved