Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований із [PERSON] 4 квітня 1987 року відділом ЗАГС Сарненського райвиконкому Рівненської області, актовий запис №61, залишивши після розірвання шлюбу позивачу прізвище [PERSON] . Крім цього, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування заявленого позову позивачем зазначено, що підставою для звернення до суду стало погіршення стосунків між сторонами по справі внаслідок поведінки відповідача, який зловживав алкоголем, через що сімейні стосунки припинені, сторони тривалий час проживають окремо, а тому сім`я існує формально. Позивач в судове засідання подала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала, просить проводити розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився вдруге, повідомлявся про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Позивач не висловила заперечень щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Клопотання позивача про розгляд справи у її відсутність судом задоволено. Інших клопотань від сторін не надходило. Правовідносини між сторонами виникли з приводу розірвання шлюбу. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно із ст.110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наявним в матеріалах справи свідоцтвом про укладення шлюбу від 4 квітня 1987 року, згідно із яким вказаного числа між сторонами по справі було зареєстровано шлюб відділом ЗАГС Сарненського райвиконкому Рівненської області, про що зроблено актовий запис № 61. Відповідно до ст.112 СК України - суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви встановлено, що між подружжям систематично виникали непорозуміння на побутовому грунті, через що сімейні стосунки припинені. Згідно із ст.111 СК України - суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Подружжя має двох дітей, які на даний час є повнолітніми. Неповнолітніх дітей подружжя не має. Сторони бажання до примирення не виявили. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, відсутність бажання до примирення як у позивача, так і у відповідача, який відзив щодо позовних вимог не надіслав, в судові засідання не з`явився, що свідчить про його байдужість до долі сім`ї, з огляду на ті обставини, що подружжя припинили стосунки ще у 2002 році, сторони не мають неповнолітніх дітей, а жодна із сторін намірів до примирення не виявила - надання строку є недоцільним, а тому позов [PERSON] підлягає до задоволення. Крім цього, позивач просить відновити їй після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище. Вказані правовідносини регулюються ст.113 СК України, якою встановлено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання залишити прізвище « [PERSON] », що вбачається із дослідженого судом свідоцтва про укладення шлюбу, а тому ця вимога також підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог - слід стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат - сплачений судовий збір. На підставі наведеного, ст.ст. 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved