Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Новогродівської міської ради, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає окремо, не виконує своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні сина, матеріальної допомоги не надає. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав заяву, в якій визнав позовні вимоги, наполягав на позбавленні його батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Просить справу розглядати без його часті. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, посилаючись на висновок Органу опіки та піклування Новогродівської міської ради №55 від 21 березня 2018 року. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новогродівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №97. З довідки ОСББ «Спутник» від 29.11.2017 вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з дітьми: [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] , 2013 року народження, [PERSON] , 2016 року народження. Як свідчить акт про не проживання, складений 02.11.2017 депутатом Новогродівської міської ради Радченко Є.Ф., проведеною перевіркою за адресою [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] за даною адресою не проживає і не з`являється. В житті дитини участі не приймає. Згідно довідки ОСББ «Мир» від 06.11.2017 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Психологічної характеристики [PERSON] , [INFO] , наданої Новогродівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №10 ім. Тараса Шевченка (лист №55 від 03.04.2018), [PERSON] виховується у повній родині матір`ю [PERSON] та її чоловіком [PERSON] , які приділяють достатньо уваги вихованню дитини, відвідують батьківські збори, приводять його на заняття і забирають по завершенню, завжди цікавляться успіхами дитини у навчанні. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Новогродівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Новогродівської міської ради №55 від 21 березня 2018 року, з метою захисту інтересів малолітньої дитини, орган опіки та піклування Новогродівської міської ради, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з вказаного висновку, [PERSON] 02.02.2018 було написано заяву про згоду позбавити його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З бесіди з [PERSON] виявилось, що він дуже рідко буває в місті Новогродівка, бо виїжджає на заробітки до Російської Федерації, з сином бачився дуже давно, мабуть у 2015 році, не сумує за ним і не має наміру з ним спілкуватися. Зі слів [PERSON] він бажає повноцінну родину і має намір усиновити хлопчика, бо батько [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини. Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України та Конвенцією про прав дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ. Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Положення частини першої статті 165 СК України визначають, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один із батьків. Згідно п. 15 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Суд, дослідивши обставини справи, надавши оцінку наявним у ній доказам, приходить до висновку, що відповідач [PERSON] виявляє ознаки стійкого небажання підтримувати особисті відносини з малолітнім сином [PERSON] , не контактує з ним, не виявляє піклування про дитину. Вихованням сина у повній мірі займається мати дитини. Вказане свідчить про свідоме ухилення відповідача від виховання дитини та нехтування своїми обов`язками. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] буде відповідати в першу чергу інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. У відповідності до приписів ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Разом з тим, рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 25.03.2016 у справі №239/60/16-ц з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , тому суд не вирішує питання щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved