Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 25 квітня 2004 року Відділом РАЦС Демидівського районного управління юстиції Рівненської області за актовим записом №9. Позивачка також просить надати їй право, після розірвання шлюбу, іменуватися прізвищем [PERSON] та смтягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. . В позовній заяві [PERSON] вказала про те, що на протязі всього сімейного життя між ними поступово погіршувалися стосунки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний момент сімейне проживання припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач [PERSON] звернулась до суду, із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с.21). Згідно ч.2 ст 158 Цивільного процесуального кодексу України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд цивільної справи 21.03.2017 року не з'явися, хоча про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням відділення поштового зв'язку про направлення йому судової повістки про виклик за адресою його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку ( а.с.13). Про причини неявки в суд відповідач не повідомив, заперечень проти позову суду не надав. Згідно ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Відповідно до ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач на судовий розгляд справи не з'явився і про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, а позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази, якими позивачка обґрунтовує заявлені вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з постановленням заочного рішення з наступних підстав. Так, у відповідності до свідоцтва про одруження [NUMBER] від 25.04.2004 року, між громадянами [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований 25 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Демидівського районного управління юстиції Рівненської області за актовим записом № 9. Після укладення шлюбу, громадянці [PERSON] було присвоєно прізвище чоловіка, а саме [PERSON] (а.с.8). Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] перебувають на утриманні матері (а.с.4,5,9,10). Таким чином, під час розгляду справи по суті, судом було встановлено, що шлюбні відносини подружжя є фактично розірваними, так як вони разом не проживають. Суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя суперечить їхнім інтересам, збереження шлюбу є неможливим, тому його необхідно розірвати. Приймаючи рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] суд керується нормами ст.24 Сімейного кодексу України про те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до норм ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також судом встановлено, що до укладення шлюбу з [PERSON], позивачка іменувалася прізвищем [PERSON] (а.с.8). Згідно з нормами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила свої прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу й надалі іменуватися цим прізвищем. Згідно з нормами ст.ст.79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат , пов'язаних з розглядом справи. В матеріалах справи в наявності письмові докази, які підтверджують сплату позивачем судового збору в сумі 640 гривень ( а.с.1 ). На підставі викладеного,

Outcome: approved