Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому зазначає, 05 березня 2011 року вступила у шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №03. Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~ Сімейне життя не склалось, в даний час разом не проживають, крім того, рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 02 грудня 2013 року шлюб розірвано. \~\~ Однак за час спільного шлюбу, а саме в серпні місяці 2011 року вони придбали автомобіль марки DAEWOO LEGANZA, номерний знак [NUMBER], чорного кольору, 2001 року випуску, кузов №KLAVA 69261B291644, двигун №T22SED052167. \~Вказаний автомобіль було зареєстровано на імя заявника та поставлено на облік 25 грудня 2012 року в Іллічівському МРЕВ Одеської області. \~ \~\~\~\~\~\~ Позивач\~зазначає,\~що придбаним\~ними\~у\~зареєстрованому шлюбі автомобілем, керував відповідач по справі, однак на її пропозицію мирним шляхом вирішити питання розподілу автомобіля, [PERSON] відповів відмовою. Крім того, останній утримує належним їм автомобіль та технічний паспорт \~у невідомому місці, у зв'язку з чим вона позбавлена можливості користуватися належним їм транспортним засобом, хоча має водійське посвідчення і, відповідно законні підстави, більш того, відповідач має наміри продати вказане авто за 6200 доларів США, що складає 49600 гривень. \~\~\~\~\~ [PERSON]\~вважає, що вищезазначений\~автомобіль являється суб'єктом їхньої з відповідачем спільної сумісної власності, як подружжя, придбане за їхні спільні кошти та в період зареєстрованого шлюбу, однак в даній ситуації вона позбавлена можливості реалізувати свої права на автомобіль,\~в звязку з чим позивач просить задовольнити заявлені вимоги. В судове засідання позивач не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, на позовних вимогах, з урахуванням уточненої позовної заяви, наполягає та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Крім того в своїй заяві просила врахувати той факт, що вона вступила у шлюб та змінила прізвище, для чого надала копію свого паспорта. Відповідач [PERSON] 28 грудня 2015 року в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що оспорюваних автомобіль він продав за попередньою домовленістю з позивачем, та вона не заперечила проти цього. Крім того відчуження майна неможливе без згоди на те його власника. Відповідач [PERSON] в судові засідання 22.02.2016 року та 03.03.2016 року на подальший розгляд справи не зявився, причину неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду(а.с.156, 169, 176, 186, 201). Співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не зявилися, причину неявки не повідомили, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду(а.с.157, 158, 164, 167, 170, 171, 174, 175, 181, 187, 188, 197, 199, 200). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Взявши до уваги заяву позивача, неявку відповідача та співвідповідачів, вивчивши матеріали справи та з'ясувавши обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачем оплачено судовий збір для звернення до суду (а.с.1); Встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], уродженка та мешканка м. Ананьєві, вул. Свердлова, 5, Одеської області (а.с. 4). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб 05 березня 2011 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], після чого їй присвоєно прізвище «Туриця»(а.с.5). У відповідності до копії свідоцтва про народження [PERSON] народився 03 жовтня 2011 року. його батьками вказані [PERSON] та [PERSON](а.с.6). Позивач має посвідчення водія на право керування транспортом та відповідний талон ( а.с. 7,8). Згідно з інформаційним листом ВДАІ Ананьївського РВ ГУМВС України в Одеській області від 16 грудня 2013 року та додатку до нього [PERSON] є власником автомобіля марки DAEWOO LEGANZA, номерний знак [NUMBER], чорного кольору, 2001 року випуску, кузов №KLAVA 69261B291644, двигун №T22SED052167, який на неї зареєстровано 25 грудня 2012 року(а.с.9-10). Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 02 грудня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано(а.с.11). Позивач згідно квитанції провела оплату послуг адвоката ( а.с.12). Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 10 січня 2014 року за завою [PERSON] про забезпечення позову на спірний автомобіль накладено арешт та відповідно до вказаної ухвали автомобіль має бути переданий [PERSON] на зберігання(а.с.16). Постановою відділу ДВС Ананьївського РУЮ від 31 січня 2014 року зупинено виконавче провадження з примусового виконання вище вказаної ухвали суду(а.с.26). Листом центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів від 26 лютого 2014 року направлено документи, які стали підставою для реєстрації 30 листопада 2013 року оспорюваного автомобіля власником якого є [PERSON]І.(а.с.42-47). Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 03 квітня 2014 року накладено арешт на оспорюваних автомобіль з зазначенням про його передачу позивачеві на зберігання(а.с.55). Постановою від 20 червня 2014 року виконавче провадження по виконанню вище вказаної ухвали закінчено у звязку з виконанням виконавчого документа в повному обсязі(а.с.65). Згідно ст.368 ЦК України визначаються поняття та обставини виникнення права спільної сумісної власності. Відповідно до ст.60 СК України майно,набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини(навчання,ведення домашнього господарства,догляд за дітьми,хвороба тощо) самостійного заробітку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна. Що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена,якщо з нею,ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син,дочка, за умови,що розмір аліментів,які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного,духовного розвитку та лікування. Згідно ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі ст.1214 ЦК України Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов'язана повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Таким чином, дослідженням матеріалів справи встановлено, що дійсно, відповідачем по справі в період припинення шлюбних стосунків з позивачем було здійснено відчуження оспорюваного автомобіля 29 листопада 2013 року гр-ну [PERSON], а в подальшому вказаний автомобіль був відчужений 17 травня 2014 року гр-ну [PERSON], тобто, під час дії ухвали суду та постанови ДВС про накладення арешту на зазначений автомобіль з оголошенням заборони на його відчуження. Вказані обставини є підставою для визнання недійсними правочинів по відчуженню спірного автомобіля, укладених між [PERSON] та [PERSON], та між [PERSON] та [PERSON], а також для визнання за [PERSON] права власності на ? частину оспорюваного автомобіля. Також задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 86625 гривень, що еквівалентно 4125 доларів США ? частини автотранспортного засобу, а також вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у вигляді процентів за користування грошовими коштами в розмірі 15114 гривень 25 копійок. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок первісного відповідача [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved