Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій посилається на те, що вона є дружиною [PERSON]. Перебуваючи в м.Макїївка Донецької області її чоловік [INFO] помер. На території м.Макїївка було видане свідоцтво про смерть зразка «донецької народної республіки». Її чоловік є громадянином України, але виданий документ, не відповідає вимогам національного законодавства, а тому на території України вважаються недійсним. В судове засідання заявниця не явилася, просила заяву задовольнити, встановивши факт смерті чоловіка. Представник зацікавленої особи відділу до судового засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заперечень щодо встановлення факту смерті не надходило. Судом в судовому засіданні встановлені фактичні обставини справи та відповідні правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] заявниця є дружиною [PERSON] [INFO]. Останній є громадянином України і мешкав в м.Макіївка Донецької області. Згідно документу під назвою «Свидетельство о смерти», яке видане 11.10.2016р. Горняцьким відділом РАЦС м.Макіївка «донецької народної республіки», підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] року в м.Макіївка Донецької області. Вказані документи не є офіційним документом, відповідно до вимог ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на підставі якого можливо провести державну реєстрацію смерті, оскільки м.Макіївка Донецької області є тимчасово окупованою територією. Отримати вказаний документ на підтвердження смерті чоловіка встановленого законодавством України зразку, заявниця не має можливості, через знаходження установи, що видало документ, на тимчасово окупованій території. Відповідно до ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», п.10, відповідно до п.4 ст.273 ЦПК України, суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану. Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (зі змінами від 12.02.2015 року), державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що заявницею надано достатньо доказів на підтвердження вимог заяви, а також враховуючи, що реєстрація смерті в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась належним чином, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення заяви та встановлення факту смерті [PERSON] в судовому порядку. Встановлення факту смерті чоловіка заявниці в певний час має для неї юридичне значення, оскільки необхідно їй для здійснення належної реєстрації смерті та подальшої реалізації її права на спадщину що відкрилась після його смерті.

Outcome: approved