Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позов мотивований тим, що від шлюбу, який розірваний між сторонами 20 липня 2013 року, вони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Починаючи з березня 2014 року відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча матеріально забезпечений, працює, регулярно отримує заробітну плату. За таких обставин, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 всіх видів заробітків (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явились, натомість подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримала на підставах, викладених у позовній заяві та просила задовольнити, а відповідач не заперечував щодо задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 20 липня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Сторони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою МКП «ЖЕК №12» від 17.06.2014 року №4763, та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, належної допомоги на утримання дитини не надає. Сторони бажають в судовому порядку врегулювати питання щодо утримання дитини. Відповідач погоджується сплачувати аліменти в розмірі, визначеному позивачем. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України стосовно обов'язку батьків утримувати дітей та його виконання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує, що відповідач позов визнає та сторони бажають врегулювати питання щодо утримання дочки. При цьому, суд зважає на те, що відповідач є працевлаштованою особою, має стабільний, достатній заробіток та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а надання відповідачем матеріальної допомоги дитині в обсягах, визначених ним на власний розсуд в позасудовому порядку, не обмежує вирішення спору в судовому порядку, зважаючи, що встановлення такого порядку є мірою реалізації права на утримання дитини. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок обох батьків по її утриманню, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі про який просить позивач. Судом при визначенні розміру аліментів враховані всі обставини, передбачені ст.182 СК України. Суд приймає до уваги, що відповідач доказів неможливості надавати матеріальну допомогу дитині суду не надав. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 18.06.2014 року. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 243,60 грн. судового збору. Що стосується витрат позивача на правову допомогу, то з врахуванням того, що суду не надано належний розрахунок суми витрат та підтвердження того, що допомога надавалась саме адвокатом, особа участі в судовому засіданні не брала, тому суд не вважає за можливе стягнути вказані витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved