Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.06.2016 року. Мають малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . З початку лютого 2021 року з відповідачем фактично не проживають однією сім`єю в розумінні цього поняття і спільного господарства не ведуть. При цьому, відповідач без реєстрації проживає в квартирі [ADDRESS] , в якій вона зареєстрована за місцем проживання з дітьми. Підставою розпаду сім`ї стало те, що відповідач під час сумісного проживання мало приділяє їй уваги як дружині, усі сімейні питання він вирішує на свій розсуд, при цьому не цікавлячись її думкою. Внаслідок такої поведінки відповідача під час спільного проживання виникали систематично сварки, в ході яких відповідач ображав її різними словами, що негативно впливало на психічний стан її та дітей. Крім цього, останній час відповідач байдуже відноситься до сім`ї, не забезпечує її та дітей матеріально, заявляє, що вона та діти йому набридли. На підставі стосунків, які склалися, втратила до відповідача почуття любові та поваги, яке було у неї на час укладення шлюбу. Вважає, що шлюб з відповідачем фактично розпався та формальне збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей, оскільки не має наміру бути в зареєстрованому шлюбі з особою, з якою не має наміру проживати спільно у подальшому. Збереження шлюбу неможливе. Доказом фактичного припинення шлюбно-сімейних стосунків є ця позовна заява та визнання цього факту самим відповідачем або у відзиву на цей позов або у судовому засіданні. Заходів забезпечення цього позову нею не здійснювалося. Малолітні діти проживають з нею та будуть проживати з нею і після розірвання шлюбу, вона не буде перешкоджати відповідачу виховувати спільних дітей після розірвання шлюбу та спілкуватися з дітьми. З метою вирішення питання про утримання відповідачем дітей, нею подана позовна заява до суду про стягнення з відповідача аліментів, тобто, питання утримання відповідачем дітей після розірвання шлюбу буде вирішено в судовому порядку. Спору про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю з відповідачем, на цей час не існує. Вона фізично здорова та не потребує майнової допомоги від відповідача на її утримання після розірвання шлюбу. Фізично відповідач здоровий та майнової допомоги з її боку після розірвання шлюбу не потребує. При подачі цього позову нею сплачений судовий збір у розмірі 908 грн., які просить стягнути з відповідача. Просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . У зв`язку з тим, що у неї на утриманні знаходиться малолітній син [PERSON] віком 1,5 роки, просить слухати справу за її відсутністю, позов задовольнити у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. В судове засідання сторони не з`явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, згідно з якими позивачка позов підтримала та просить задовольнити, відповідач позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2016 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.4). Факт наявності у сторін неповнолітніх дітей підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , згідно яких їх батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5,6). Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Відповідно до п.126 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року, що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 10.06.2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , на протязі тривалого часу шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна на даний час немає, питання місця проживання малолітніх дітей вирішено, питання утримання дітей буде вирішено окремо, відповідач позов визнав, що не суперечить обставинам справи та закону, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі ст.ст.104, 110, 112, 113, 114 СК України і

Outcome: approved