Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Павлівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якому просила визнати за нею право власності документа на земельні ділянки: кадастровий номер [NUMBER], площею 4,6208 га, та кадастровий номер [NUMBER], площею 4,9732 га, що знаходяться на території Павлівської сільської ради Генічеського району Херсонської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті [INFO] її матері [PERSON], відкрилась спадщина на належні їй земельні ділянки, [NUMBER], площею 4,6208 га, та [NUMBER], площею 4,9732 га, які розташовані на території Павлівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, право власності на які було посвідчено державним актом, серії [NUMBER] від 03.08.2005 року. Однак, оригінал державного акту на вказані земельні ділянки був втрачений, у зв'язку з чим нотаріус відмовляється видавати свідоцтво про право на спадщину, що й стало підставою звернення до суду. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник Павлівської сільської ради Генічеського району Херсонської області до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, у якій позовні вимоги визнав, просив справу розглядати за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] від 14 серпня 1968р., виданого виконавчим комітетом Зворівської сільської ради Олевського району Житомирської області, серії [NUMBER], актовий запис №13, матір'ю останньої записано - [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, вказано, що [PERSON] та [PERSON] 18 вересня 1982 року зареєстрували шлюб, про що Виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Генічеського району, Херсонської області зроблено актовий запис № 11, та змінено прізвище після державної реєстрації шлюбу з «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно довідки виконкому Іванівської селищного ради, за підписом голови Дебелого В.О. від 28.01.2016 року за № 280 [PERSON] проживала разом з матір'ю [PERSON] до дня її смерті [INFO], за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іванівським районним управлінням юстиції у Херсонській області від 28 вересня 2011р. серії [NUMBER]. Під час підготовки документів для оформлення спадщини на земельні ділянки, що належали матері [PERSON], нею було виявлено відсутність Державного акта, що посвідчує право власності на зазначені земельні ділянки. У зв'язку з чим, позивач розмістила оголошення про втрату правовстановлюючого документу в газеті «Приазовська правда», номер 5, від 04 лютого 2016 року. Судом встановлено, що [PERSON] зверталась до приватного нотаріуса Іванівського нотаріального округу Херсонської області Шляхової С.В. з метою оформлення спадку, проте їй було відмовлено, оскільки спадкоємцем не було надано всіх документів, які підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно та реєстрацію права власності на зазначене майно. За таких обставин, позивач позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що й стало підставою звернення до суду. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі неприйняття спадщини або в разі відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом право на спадкування одержують спадкоємці за законом. Згідно вимог ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON], у силу вимог ст. 1268 ЦК України, прийнала спадщину після смерті своєї матері [PERSON] З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] звернулась до нотаріуса. 04 квітня 2016р. приватним нотаріусом Шляховою С.В. на адресу [PERSON] було направлено листа з роз'ясненням, що оскільки відсутній оригінал Державного акту на земельну ділянку на ім'я померлої, тому вирішення питання про прийняття спадщини можливе шляхом звернення до суду. Таким чином, втрата Державного акта на право власності на земельні ділянки на ім'я [PERSON] позбавляє можливості позивача оформити свої спадкові права шляхом оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на викладене, суд вбачає передбачені законом підстави для визнання за позивачем [PERSON] права власності на спірні земельні ділянки у порядку спадкування за законом, що належали [PERSON], на підставі Державного акту серії [NUMBER] від 03.08.2005 року. З урахуванням вказаних обставин суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved