Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до ТОВ «Компанія Чернігів- Автогаз» про зміну формулювання причин звільнення, а саме: змінити формулювання причин звільнення [PERSON] викладених в наказі ТОВ « Компанія Чернігів- Автогаз» № 16К//2015 від 19.10.2015 року з п.2 ст.41 КЗпП України, у зв'язку із втратою довіри на п.1 ст.38 КЗпП України, за власним бажанням. Заявлені вимоги позивач обгрунтовує тим, що 01.04.2014 року була прийнята в ТОВ «Компанія Чернігів-Автогаз» на посаду оператора заправної станції, 12.09.2015 року подала заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням. Зазначає, що 01.03.2016 року Новозаводським районним судом м. Чернігова було постановлено рішення у справі за її позовом до ТОВ «Компанія Чернігів- Автогаз» і стягнуто з відповідача на її користь заробітну плату за період з 20.10.2015 року по 01.03.2016 року в сумі 11384,43 грн. (без урахування обов'язкових платежів) та зобов'язано ТОВ «Компанія Чернігів-Автогаз» видати належну їй трудову книжку. Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07.07.2016 року у справі за її позовом до ТОВ «Компанія Чернігів-Автогаз» було стягнуто з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 7266,60 грн. (без урахування обов'язкових платежів) в якості компенсації за вимушений прогул за затримку у видачі трудової книжки. Вказує, що після отримання трудової книжки - 14.12.2016 року дізналася, що була звільнена з посади 20.10.2015 року на підставі наказу №16к/2015 від 19.10.2015 року з підстав передбачених п.2 ст.41 КЗпП, що є безпідставним, незаконним та здійснено з грубим порушенням норм чинного законодавства. Зазначає, що їй не відомі підстави її звільнення саме за ч.2 ст.41 КЗПП України, ніякого службового розслідування не проводилося, будь-яких пояснень з приводу невиконання або порушення покладених на неї обов'язків не вимагалось. Відповідачем належним чином не було установлено (задокументовано), що мало місце порушення трудової дисципліни, яке допущено саме нею. В жодному документі не вказано за який саме проступок її звільнено і коли вона його здійснила. В обгрунтування вимог посилається на норми ст.ст. 47, 116, 117, 232, 235 КЗпП України. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, при викладенні пояснень посилались на обставини зазначені в позовній заяві. Просили змінити формулювання причин звільнення [PERSON] викладених в наказі ТОВ «Компанія Чернігів-Автогаз» № 16К//2015 від 19.10.2015 року з п.2 ст.41 КЗпП України, у зв'язку із втратою довіри на п.1 ст.38 КЗпП України, за власним бажанням. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, при викладенні пояснень посилався на письмові заперечення проти позову, суть яких зводиться до того, що позивачці про запис в трудовій книжці було відомо при постановленні Новозаводським районним судом м. Чернігова рішень від 07.07.2016 року у справі №751/5609-16-ц та від 01.03.2016 року у справі №751/101/16-ц за її позовами до ТОВ «Компанія Чернігів-Автогаз», що підтверджується матеріали вказаних судових справ. Щодо обставин які стали підставою звільнення позивачки то зазначають, що наказами №9 від 06.09.2015 року та №10 від 21.09.2015 року її було відсторонено від виконання службових обов'язків на час проведення службової перевірки, за результатами якої встановлено ряд грубих порушень діючого законодавства України та виявлено недоїмку грошових коштів про, що складено відповідний акт, надати пояснення щодо виявлених порушень позивачка відмовилась, що підтверджується відповідним актом. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав : Судом встановлено, що [PERSON] працювала у ТОВ « Компанія Чернігів- Автогаз» на посалі оператора заправних станцій з 01.04.2014 року , що підтверджується витягом із трудової книжки ( а.с. 14); рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.07.2016 року ( а.с. 11). 12.10.2015 року [PERSON] звернулася до керівника ТОВ « Компанія Чернігів- Автогаз» із заявою про звільнення з 12.10.2017 року за власним бажанням , яка прийнята працівником товариства, зі слів позивача дата прийняття помилково зазначена 15.09.2015 року. ( а.с 59) Відповідно до наказу № 16 к /2015 від 19.10.2015 року [PERSON] звільнена з посади оператора заправних станцій з 20.10.2015 року у зв»язку із втратою довіри , на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України, підставою звільнення зазначено акт про результати проведення службової перевірки від 16.10.2015 року ( а.с.39). З даним наказом позивачка не ознайомлена, акт службової перевірки суду не надавався. Зі змісту листа Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 14.12.2016 року слідує, що позивачці вручено трудову книжку 14.12.2016 року у даній установі , де перебувало виконавче провадження ВП № 51067839 по виконанню виконавчого листа Ново заводського районного суду м. Чернігова від 28.03.2016 року щодо зобов»язання ТОВ « Компанія « Чернігів-Автогаз» видати [PERSON] трудову книжку( а.с. 15). Відповідно до ч.2 ст. 41 КЗпП України , трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: 2) винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Частина 3 ст. 41 КЗпП України передбачає, що розірвання договору у випадках, передбачених частинами першою і другою цієї статті, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40, а у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті, - також вимог статті 43 цього Кодексу. Представником відповідача не надано суду доказів про те, що [PERSON] безпосередньо обслуговувала грошові чи товарні цінності та не надано документів щодо процедури звільнення відповідно до ч.3 ст. 41 КЗпП України . За клопотанням представника відвідача у судовому засіданні 15.03.2017 року оголошена перерва для надання таких доказів, однак відповідач у судове засідання 16.05.2017 року не з»явився та не надав додаткових документів. Згідно ч.3 ст.. 235 КЗпП України , у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. Дослідивши у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що формулювання причини звільнення [PERSON] є таким, що не відповідає чинному законодавству, тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Outcome: approved