Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та, зменшивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], яка станом на 01 вересня 2017 складає 10885 (десять тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) гривень, та збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина з 700 (сімсот) гривень до 930 (дев'ятсот тридцять) гривень, щомісячно. При цьому позивачка посилається на те, що з 17 грудня 2005 року вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2012 року. Від шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO]. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2013 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дитини, у розмірі 700 гривень, щомісячно, починаючи з 30 травня 2013 року до досягнення сином повноліття тобто до [INFO] року. З моменту ухвалення рішення суду і до сьогоднішнього дня відповідач жодного разу не сплачував аліменти. Станом на 01 вересня 2017 року заборгованість відповідача по аліментам становить приблизно 35700 гривень. Крім того, позивачка зазначила, що на теперішній час значно підвищились ціни на продукти, харчування та одяг, а тому 700 гривень аліментів, які стягуються з відповідача їй недостатньо для належного утримання дитини, оскільки її матеріальний стан погіршився, так як на теперішній час вона не працює, а знаходиться у відпустці по догляду за другою дитиною,у зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду зданим позовом. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала заяву якою зменшені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просить розглядати за її відсутністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в зв'язку з чим, зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, з 17 грудня 2005 року позивачка [PERSON] знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2012 року (цивільна справа №1512/11221/2012). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження №1054 Відділу реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси від 27 липня 2006 року). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2013 року з [PERSON] стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання сина, твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) гривень, щомісячно, починаючи з 30 травня 2013 року до повноліття сина, тобто до [INFO] року. Судом встановлено, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів відповідач вищезазначене рішення суду не виконує, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що також підтверджується довідкою про неотримання аліментів від 28 серпня 2017 року Київського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ, яка надана з наявних матеріалів виконавчого провадження, де відсутні підтвердження сплати боржником аліментів. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, наданого державним виконавцем Київського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області Гуменюком В.В. від 14 вересня 2017 року, станом на 01 вересня 2017 року встановлено заборгованість [PERSON] по аліментам 35745, 16 гривень. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідальність за прострочення сплати аліментів, передбачена ч.1 ст. 196 України, згідно якої у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У даному випадку суд погоджується з доводами позивачки, що заборгованість за аліментами виникла з вини боржника, який ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, розмір неустойки (пені) складає: 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення: 700 гривень х 1% х 30 днів = 210 гривень (або 31 день = 217 гривень, за лютий: 28 днів = 196 гривень, 29 днів = 203 гривні), загальна сума дорівнює 10885 (десять тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) гривень. Правові підстави для зменшення розміру неустойки у суду відсутні. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось зі них та інших випадках, передбачених цим кодексом. В контексті ст. 192 СК України покращення матеріального стану платника аліментів, про що стало відомо одержувачу аліментів, надає право останньому звернутися з позовом про збільшення розміру аліментів, але за умови що його власний стан погіршився. Пред'являючи позов про зміну розміру аліментів на утримання дитини позивачкою зазначено, що з моменту ухвалення рішення відбулося суттєве збільшення розміру цін на продукти, харчування та одяг, на даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних затрат. Позивачка стала нести більші матеріальні затрати на утримання сина та її матеріальний стан відповідно погіршився, оскільки на теперішній час вона не працює, а знаходиться у відпустці по догляду за другою дитиною. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, предметом доказування у спорі щодо зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню за рішенням суду є зміна матеріального стану, сімейного стану, зміна стану здоров'я платника або отримувача аліментів. З матеріалів справи вбачається, що на даний час позивачка одна несе витрати по утриманню дитини, а тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дитини, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності. Суд також враховує встановлений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017р.» прожитковим мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. При таких обставинах, суд вважає, що зменшені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. При цьому, суд зазначає, що абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved