Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника зі стягненням відповідної грошової компенсації. В уточненому позові вказувала, що рішенням Вижницького районного суду від 12.12.2012 року по цивільній справі №2-824/12/2401 визнано за нею право власності на 7/8 часток житлового будинку, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Іспас, 4-й пров. Шевченка, 11, Вижницького району Чернівецької області. Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 13.12.2012 року рішення суду першої інстанції в цій частині залишено без змін. 01.12.2015 року Реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції за нею зареєстровано право власності на 7/8 часток в даному житловому будинку. Після того, як 25.02.2012 року помер [PERSON], з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 15.08.1981 року і з яким побували, як подружжя, спірний житловий будинок, у неї з відповідачем [PERSON], якому належить 1/8 частка в житловому будинку, склалися вкрай неприязні відносини. Внаслідок цього спільне володіння та користування спільним майном є неможливим. Зазначала, що володіє часткою в спільному з відповідачем житловому будинку, яка складає 87,5% від вартості всього майна, тобто її частка становить 7/8 від всієї вартості житлового будинку в с. Іспас, 4-й пров. Шевченка, 11, Вижницького району Чернівецької області. Відповідачу належить частка, яка складає 12,5% від вартості житлового будинку, а саме 1/8 частка житлового будинку. Стверджувала, що у даному випадку частка відповідача, як співвласника жилого будинку, є незначною, тобто становить менший розмір, ніж площа будь-якого із приміщення житлового будинку, яке відповідно до державних будівельних норм не може бути виділено в натурі, тому даний житловий будинок неможливо поділити, виділивши їй та відповідачеві реальні частки в натурі. Вони з відповідачем не є членами однієї сім'ї, спільно не проживають та не ведуть спільного господарства, родинні зв'язки між ними ніколи не підтримувались, відповідач ніколи не був зареєстрований до спірного будинковолодіння, та не проживав в спірному будинковолодінні. На даний час необхідно здійснити капітальний ремонт всього будинку, та надвірних споруд, оскільки в будинку не здійснювались ремонтні роботи досить давно і він знаходиться в аварійному стані, а також облаштувати прибудинкову (дворову) територію та збудувати новий паркан. При таких обставинах, спільне володіння та користування майном є неможливим. Вказані обставини свідчать про неможливість спільного володіння та користування майном, оскільки з боку відповідача не вчиняються жодні дії, спрямовані на утримання, ремонт, облаштування та догляду за будинком, як співвласником, а натомість вона не має бажання в подальшому здійснювати всі наведені вище дії стосовно житлового будинку, права на які має і відповідач. Враховуючи те, що частка відповідача у житловому будинку в с. Іспас, 4-й пров. Шевченка, 11, Вижницького району Чернівецької області є незначною, не можливий ні його поділ в натурі між співвласниками, ні виділ частки у спільному майні співвласникам, ні встановлення порядку його користування між співвласниками, а також відповідач жодного дня не проживав в житловому будинку, не утримував та не утримує його, не вносив жодних коштів у рахунок його ремонту та плати комунальних послуг, більш того вартість частки є незначною, а відповідач проживає в іншому житлі, - на її думку припинення за рішенням суду прав відповідача на частку у спільному майні, яким є вказаний вище житловий будинок, не заподіє істотної шкоди інтересам відповідача та членам його сім'ї. Відповідач [PERSON] має власне житло та проживає в житловому будинку в с. Іспас, вул. Марфієвича, 4, Вижницького району Чернівецької області, який дістався йому в спадок після смерті його тітки [PERSON] Згідно висновку №192 від 03.03.2017 року судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної експертизи, яка проведена СП «Західно-Український Експертно- Консультативний Центр» ринкова вартість 1/8 частки житлового будинку №11, з господарчими будівлями, що знаходиться в с. Іспас, провулок 4-й, Вижницького району Чернівецької області складає 54073,00 грн. Посилаючись на ст.365 ЦК України просила: Припинити право спільної власності [PERSON] на 1/8 частку житлового будинку в с. Іспас, 4-й пров. Шевченка, 11, Вижницького району Чернівецької області. Присудити на користь відповідача [PERSON] грошову компенсацію в сумі 54073,00 грн. за належну йому 1/8 частку житлового будинку в с. Іспас, 4-й пров. Шевченка, 11, Вижницького району Чернівецької області шляхом зняття грошових коштів з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області: МФО: 820172 Держказначейська служба України, м. Київ; код: 26311401 ТУ ДСА в Чернівецькій області, рахунок: 37319021008745. Визнати за нею право власності на 1/8 частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в с. Іспас, 4-й пров. Шевченка, 11, Вижницького району Чернівецької області. Судові витрати по справі, в тому числі: судовий збір та витрати за проведення експертного дослідження в сумі 4287,00 грн. стягнути з відповідача [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник заявлений позов підтримали, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини просили позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позову не визнав, підтримав письмове заперечення, в якому зазначив, що примусове позбавлення його права на частку в спільному майні завдасть істотної шкоди його інтересам та інтересам сімї. Пояснив, що не має у власності такого житла, яке було б достатнім та необхідним для його проживання та проживання сімї, яка складається з чотирьох осіб. За 54073,00 грн. не зможе придбати жодного житла в с. Іспас, де проживає з сімєю і працює. У призначеній судом будівельно-технічній експертизі питання про встановлення порядку спільного користування спірним майном не ставилося. І до позовної заяви не додано доказів неможливості спільного використання і в тому числі з його вини. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача [PERSON] підтримала позицію відповідача та просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши позивача [PERSON], її представника [PERSON], відповідача [PERSON], його представника [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих позивачем [PERSON] письмових доказів Судом установлено, що: Рішенням Вижницького районного суду Чернівецькій області від 12.10.2012 року по цивільній справі №2-824/12 задоволено частково позов [PERSON] до Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на спільне майно подружжя та права власності на спадкове майно. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, як частку в спільній сумісній власності подружжя, який розташований в с. Іспас, 4 провул. Шевченка, 11, Вижницького району Чернівецької області. Визнано за [PERSON] право власності на 3/4 часток спадкового майна, яке складається з житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Іспас, 4 провул. Шевченка, 11, Вижницького району Чернівецької області і належало померлому 25.02.2012 року [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на 7/8 часток житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Іспас, 4 провул. Шевченка, 11, Вижницького району Чернівецької області. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на 1/8 частину спадкового майна задоволено. Визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 25.02.2012 року право власності на 1/8 частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Іспас, 4 провул. Шевченка, 11, Вижницького району Чернівецької області, Судові витрати покладено на сторони. Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 13.12.2012 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 12.10.2012 року в частині відмови в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно та його поділ скасовано. Позов у цій частині задоволено частково. В рахунок поділу майна подружжя та спадкового майна у власність [PERSON] виділено легковий автомобіль марки ВАЗ 21063, випуску 1991 року, номерний знак А3651ІС, вартістю 12000,00 грн., автомобільний металево-розбірний гараж вартістю 10000,00 грн., 14 секцій огороджувальних вартістю 3500,00 грн., кошницю металеву вартістю 2000,00 грн., візок магазинний металевий вартістю 500,00 грн., упаковку карнизів алюмінієвих вартістю 500,00 грн., запчастини до автомобіля ВАЗ, бувші у використанні вартістю 500,00 грн., два контейнери металеві вартістю 500,00 грн., морозильну камеру вартістю 500,00 грн., холодильник вартістю 400,00 грн., упаковку карнизів вартістю 500,00 грн., бензопилу вартістю 500,00 грн., багажник для автомобіля вартістю 500,00 грн. та 11 стовпців металевих вартістю 500,00 грн., а всього на загальну суму 32400,00 грн. В рахунок поділу спадкового майна у власність [PERSON] виділено м'яку частину (диван та крісла) вартістю 3500,00 грн., електроплиту вартістю 1500,00 грн., стелаж вартістю 400,00 грн., плити тирсово-лаковані вартістю 300,00 грн., всього майна на суму 4700,00 грн. Вирішено питання про судові витрати. Тобто рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 12.10.2012 року в частині задоволених позовних вимог [PERSON] та зустрічних позовних вимог [PERSON], сторонами не оскаржувалось. Згідно копії [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 52600062 від 04.02.2016 року, наданого Реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, - на підставі рішення Вижницького районного суду Чернівецької області №2-824/12/2401 від 12.10.2012 року та рішення Апеляційного суду Чернівецької області №22ц-1432 від 13.12.2012 року за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на 7/8 часток житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Іспас, 4-й провулок Шевченка, 11, Вижницького району Чернівецької області. Згідно довідки виконавчого комітету Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №313 від 16.05.2016 року [PERSON] проживає в будинку покійної тітки [PERSON], яка померла 22.12.2014 року, що знаходиться в с. Іспас по вул. Марфієвича, 4, Вижницького району Чернівецької області. Права власності на житло не має. Є головою господарства по вказаній адресі, що також підтверджується копією облікової картки обєкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки №0339-1. Згідно довідки виконавчого комітету Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №1818 від 16.05.2016 року [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає в [INFO]. До складу його сімї входять: дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Згідно копії довідки КП «Вижницьке РБТІ» №307 від 15.06.2017 року станом на 31.12.2012 року житловий будинок з належними до нього надвірними господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: с. Іспас, вул. Марфієвича, 4, Вижницького району Чернівецької області значився зареєстрованим за [PERSON], згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ №618298 від 21.11.2005 року, виданого виконавчим комітетом Іспаської сільської ради на підставі рішення виконкому №181 від 05.10.2005 року. Згідно копії архівного витягу №07-04/153 від 09.08.2017 року, наданого Архівним відділом Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області рішенням виконавчого комітету Іспаської сільської ради №174 від 05.10.2005 року [PERSON] записано головою господарства [PERSON]. З висновку призначеної за клопотанням позивача будівельно-технічної експертизи №192 від 03.03.2017 року вбачається, що: 1. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Іспас Вижницького району Чернівецької області по 4-му пров. Шевченка, 11 станом на день обстеження складає 432588,00 грн. в тому числі по будівлям: житловий будинок літ. «А» вартістю 309060,00 грн., гараж літ. «Б» вартістю 23050,00 грн., сарай літ. «В» вартістю 11524,00 грн., сарай літ. «Г» вартістю 12512,00 грн., літня кухня літ. «Д» вартістю 19757,00 грн., гараж літ. «Е» вартістю 10866,00 грн., теплиця літ. «Ж» вартістю 10131,00 грн., убиральня літ. «З» вартістю 101,00 грн., підвал літ. «Пд» вартістю 24316,00 грн., колодязь літ. «К» вартістю 1216,00 грн., вигрібна яма літ. «В.я.» вартістю 5141,00 грн., огорожа №1 вартістю 4914,00 грн. 2. Ринкова вартість 1/8 частки обєкту оцінки житлового будинку літ. «А» з господарчими будівлями, що знаходиться в с. Іспас Вижницького району Чернівецької області по 4-му пров. Шевченка, 11 складає 54073,00 грн. 3. Розподіл житлового будинку це передача у власність визначеної, ізольованої частини будинку, відповідно до долі співвласників, і тягне за собою припинення сумісної дольової власності на вказану частину будинку. При розподілі визначається технічна можливість розподілу загальної площі житлового будинку на ізольовані кімнати з окремими входами, або можливість виділення частини кімнати в ізольовану шляхом відповідного переобладнання. Мінімально необхідна площа для однокімнатної квартири становить 30,92 кв.м. У відповідності до даних технічного паспорту ДКП «ВРБТІ» складеного станом на 21.02.2012 року, загальна площа приміщень становить 151,00 кв.м, в такому випадку частка співвласника 7/8 в одиницях площі буде становити 132,13 кв.м, частка співвласника 1/8 становить 18,87 кв.м. Тобто розподіл приміщень житлового будинку з виділенням частки 1/8 не можливий. На підставі вищевикладеного житловий будинок літ. «А» з господарчими будівлями та спорудами в домоволодінні с. Іспас Вижницького району Чернівецької області по 4-му пров. Шевченка, 11 не можливо поділити між сторонами в окремі ізольовані частини в натурі, так як частка 1/8 вирахувана в площі 30,92 кв.м є недостатньою для облаштування окремої квартири, і не відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення.». Згідно квитанції №24 від 08.08.2017 року, тобто після визначення вартості 1/8 частки спірного нерухомого майна, позивачем внесено 54073,00 грн. на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області: МФО 820172 Держказначейська служба України, м. Київ, код 26311401 ТУ ДСА в Чернівецькій області, рахунок 37319021008745. З наданих відповідачем [PERSON] письмових доказів Судом установлено, що: Згідно характеристики виконавчого комітету Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №14 від 13.01.2017 року [PERSON] зареєстрований та проживає в [INFO]. Працює директором Іспаської [PERSON] ступенів ім. М. Марфієвича та обраний депутатом Вижницької міської обєднаної територіальної громади. Одружений, сімя характеризується з позитивної сторони. Виховують двох неповнолітніх дітей. Згідно характеристики Відділу освіти Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області №99 від 16.01.2017 року [PERSON] з 01.09.2015 року працює на посаді директора Іспаської [PERSON] ступенів імені [PERSON], характеризується виключно з позитивної сторони. Згідно копії технічного паспорту, виготовленого КП «Вижницьке РБТІ» станом на 15.11.2005 року, власником житлового будинку, що розташований по вул. Марфієвича, 4 в с. Іспас Вижницького району Чернівецької області значилася [PERSON]. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сімї №3-760 від 02.08.2017 року, виданого в.о. старости с. Іспас Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області [PERSON] зареєстрований та поживає в с. Іспас по вул. Марфієвича, 4. У склад його сімї входять: дружина [PERSON], син [PERSON] та син [PERSON] Загальна площа житлового будинку становить 56,70 кв.м, житлова площа 38,2 кв.м. Сімя потребує покращення житлових умов. Згідно копії [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 17890497 від 17.02.2014 року, наданого Реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, - на підставі рішення Вижницького районного суду Чернівецької області №2-824/12/2401 від 12.10.2012 року за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на 1/8 частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Іспас, 4-й провулок Шевченка, 11, Вижницького району Чернівецької області. За клопотанням відповідача судом призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу, оплату за проведення якої покладено на відповідача. Однак у звязку невиконанням відповідачем обовязків по оплаті експертизи, вона залишилася без виконання. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Положеннями ч.1 ст.365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 13 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 16.01.2012 року по справі №6-81кс11 та від 02.07.2014 року по справі №6-68цс14. Враховуючи зазначені вимоги закону та досліджені в судовому засіданні письмові докази, судом установлено, що: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в с. Іспас по 4-му пров. Шевченка, 11, Вижницького району Чернівецької області належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON]; частка позивача [PERSON] становить 7/8, в одиницях площі - 132,13 кв.м, вартість - 378515,00 грн., а частка відповідача [PERSON] становить 1/8, в одиницях площі - 18,87 кв.м, вартість 54073,00 грн., тобто частка останнього, порівняно з часткою позивача є незначною і розподіл приміщень спірного житлового будинку з виділенням частки 1/8 не можливий; спірний житловий будинок неможливо поділити між співвласниками в натурі, оскільки частка 1/8 є недостатньою для облаштування окремої квартири і не відповідає вимогам ДБН В2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення»; з приводу поділу спільного нерухомого та рухомого майна між сторонами існує спір з 2012 року, внаслідок чого між ними наявні неприязні стосунки, що унеможливлює спільне володіння та користування будинком; відповідач зареєстрований та проживає з сімєю у житловому будинку, що розташований в с. Іспас по вул. Марфієвича, 4, Вижницького району Чернівецької області, який належав померлій 22.12.2014 року [PERSON], і на підставі рішення виконавчого комітету Іспаської сільської ради №174 від 05.10.2005 року [PERSON] записаний головою даного господарства, що свідчить про його забезпеченість іншим житлом та не завдасть істотної шкоди відповідачу та його сімї. Тобто судом установлено всі підстави, передбачені ч.1 ст.365 ЦК України, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні. У частині 2 ст.365 ЦК України закріплено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у звязку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобовязань перед відповідачем. При цьому вимога попереднього платежу є не просто технічною складовою процедури відчуження майна, яка встановлена законом, а основною вимогою, на якій повинно ґрунтуватися рішення суду про позбавлення особи майна без її згоди. Як встановлено судом, після визначення вартості 1/8 частки спірного нерухомого майна та до винесення рішення по справі, позивачем внесено 54073,00 грн. на депозитний рахунок суду, тобто виконано вимоги ч.2 ст.365 ЦК України. Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача понесених нею судових витрат по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн. (квитанція №66 від 12.12.2016 року) та витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 4287,00 грн. (квитанція №67 від 21.02.2017 року), що відповідає положенням ст.88 ЦПК України. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного суду не надано. На підставі викладено, ст.ст.321, 365 ЦК України,

Outcome: approved