Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], уточнивши який, просить стягнути з відповідачки несплачену частину боргу за договором позики в розмірі 24858 гривень, 551 гривню 20 копійок суму сплаченого судового збору, посилаючись на те, що 19 серпня 2013 року відповідачка отримала у неї борг у сумі 2000 доларів США на строк до 01.09.2013 року. В підтвердження укладання договору позики відповідачка написала розписку, в якій зобовязалася повернути борг у визначений термін. В рахунок погашення боргу повернула їй 10.09.2015 року 600 доларів США, 15.10.2015 року 100 доларів США, 23.12.2015 року 100 доларів США, 08.02.2016 року 100 доларів США, 05.04.2016 року 100 гривень, 09.06.2016 року 100 доларів США. Оскільки після спливу терміну повернення боргу [PERSON] відмовляється виконувати умови договору в добровільному порядку, то позивачка вимушена звернутися з наступним позовом до суду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила суд ухвалити рішення яким стягнути з [PERSON] на її користь суму несплаченого боргу за договором позики в розмірі 24 858, 00 гривень, що є еквівалентом 900 доларів США, та суму сплаченого судового збору. Представник відповідачки в судовому засіданні заперечуючи проти позову вказувала, що її довірителька не оспорює факту отримання у борг грошових коштів, не оспорює того, що сума не повернутих грошових коштів за договором позики складає 24858,00 гривень. Однак проти прийняття судом рішення про стягнення цієї суми, тому що [PERSON] є пенсіонеркою, отримує мінімальну пенсію, іншого джерела доходів не має, її чоловік людина похилого віку переніс тяжку хворобу, зараз триває реабілітаційний період, на що також витрачається багато грошей. Представниця відповідачки просила суд у разі задоволення позову, застосувати вимог ст. ЦПК, розстрочити виконання рішення, присудивши до стягнення суму боргу частинами, розділивши на декілька місяців. Вислухавши позивачку, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19 серпня 2013 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого відповідачка отримала від позивачки в борг грошову суму у розмірі 2000 доларів США. Як вбачається з розписки написаної власноруч [PERSON], відповідачка отримала від [PERSON] 2000 доларів США, на строк до 01 вересня 2013 року. Згідно зі статтею 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа незалежно від сум. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З цих підстав суд робить висновок про те, що представлена позивачкою на підтвердження укладання договору позики між нею та відповідачкою розписка позичальника, свідчить виникнення між сторонами правовідносин, які регулюються положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики. Таким чином, між сторонами був укладений договір позики грошей на визначений термін. За договором позики, відповідно до статі 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Позивачка згідно даних зобовязальних правовідносин належним чином виконала умови договору позики передала відповідачу зазначену суму, а відповідачка зобовязання в повному обсязі не виконала, повністю отримані в борг кошти у визначений термін не повернула. В судовому засіданні також встановлено, що термін повернення грошей за договором позики від 19.08.2013 року сплив 01.09.2013 року, сторонами не оспорюється часткове виконання [PERSON] зобовязання щодо повернення грошей позичених у позивачки у розмірі 1100 доларів США, тому суд присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивачки гривневий еквівалент суми боргу, яка у доларах складає 900 доларів США, із розрахунку курсу гривні за курсом НБУ на день прийняв рішення (900 доларів США х 27,62 гривень за один долар США), що буде дорівнюватися суми 24\~858 гривень 00 копійок. Закінчення строку договору відповідно до частини 4 статті 631 ЦК України не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. В контексті статі 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 217 ЦПК України, суд який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання. В контексті даної статті з урахуванням тяжкого фінансового стану, тривалої хвороби боржника або членів його родини, наявності у боржника на утриманні непрацездатних осіб та з інших підстав, суд має право встановити відстрочення або розстрочення на виконання прийнятого рішення. Розстрочення виконання надане рішенням право боржнику відповідачу) здійснити погашення боргу частинами за встановленим рішенням суду графіком погашення. Представник відповідачки в судовому засіданні просила суд надати відповідачці можливість здійснювати погашення боргу частинами за встановленим рішенням суду графіком погашення,мотивуючи своє клопотання тим, що її довірителька є людиною похилого віку, а чоловік відповідачки переніс тривале лікування. Позивачка заперечуючи проти надання розстрочки виконання рішення вказувала, що також є пенсіонеркою, і перенесла тяжку хворобу, а відповідачка за три роки мала можливість повернути борг частинами. Суд, враховуючи обставини справи, пояснення сторін, те що стороною відповідачки не надано документів підтверджуючих хворобу чоловіка [PERSON], не вбачає виняткового випадку, який може слугувати підставою для розстрочки виконання рішення суду. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З цих підстав суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача і суму сплаченого судового збору у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved