Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з уточненим позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, слухати справу в її відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу просила не здійснювати, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідача в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами. [INFO] року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.06.2013 року. Тривалий час, а саме останні роки життя, батько хворів та проживав разом з позивачкою [ADDRESS], смерті, вона проводила поховання та отримала свідоцтво про його смерть. На день смерті [PERSON] йому належала земельна ділянка площею 3,33 га, кадастровий [NUMBER], надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданим 17 вересня 2004 року Саратською районною державною Адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на грозо власності на землю та на право постійного користування землею, договорів ореади землі за № [NUMBER], а також грошові заощадження на рахунку, відкритому у філії №6707/053, Білгород-Дністровського відділення №6707 ВАТ «Державний ощадний Банк України». Позивачка фактично прийняла спадщину після померлої батька [PERSON] Іншим спадкоємцем є син померлого спадкодавця, [PERSON], який подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини та законом на користь позивачки. Відповідно до відповіді керуючого ТВБВ № 10015/0339 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», на ім'я [PERSON] рахунки у АТ «Ощадбанк» відсутні. Згідно відповіді Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 24.02.2018 року №199/01-16 спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON] не заводилась та не зареєстрована. Згідно відповіді Публічного акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України» Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказі в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню.

Outcome: partial