Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь суму пені за прострочення сплати аліментів, за період з 01.01.2017 по 28.02.2018, у розмірі 7029,95 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року у справі №2/381/420/14 381/1118/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: ВДВС Фастівського МРУЮ про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позов [PERSON] задоволено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.07.2014 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Відділом ДВС Фастівського МРУЮ 29 липня 2014 року було відкрито виконавче провадження стосовно примусового виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року. Позивач зазначає, що зобовязання зі сплати аліментів відповідачем не виконується, а тому просить задовольнити позов. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2018 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, в якій учасникам справи було розяснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. 18 травня 2018 року відповідачем [PERSON], з порушенням визначеного процесуальним законом строку, подано відзив на позов, доказів направлення відзиву на адресу позивача, [PERSON] суду не надав. Крім цього, відповідач [PERSON] подав клопотання про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження та заяву про відвід судді. Відповідно до ухвали суду від 21 травня 2018 року провадження по справі було зупинено в порядку визначеному ст..40 ЦПК України та передано розгляд даної заяви згідно автоматичного розподілу справ іншому судді. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду від 22.05.2018 року в задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Ковалевської Л.М. було відмовлено. 23.05.2018 року було поновлено провадження по даній справі Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2018 року в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження залишено без задоволення. 07.07.2018 року представником відповідача [PERSON] до суду подано повторно заяву про відвід судді, яка відповідно до вимог ч.5 ст.39 ЦПК України була залишена без розгляду. Враховуючи, що спір виник зі стягнення пені за прострочення сплати аліментів, дана справа є справою незначної складності. Характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, а тому суд з урахуванням вимог абзацу 2 частини 6 статті 279 ЦПК України, вважає за можливе здійснити розгляд даної справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Учасники справи про день розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлені судом належним чином, шляхом оголошення на веб-сайті судової влади України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа: ВДВС Фастівського МРУЮ, про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, було задоволено, та стягнуто з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04\~березня 2014 до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.07.2014 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін. У звязку із набранням рішення законної сили, 29 липня 2014 року ВДВС Фастівського МРУЮ було відкрито виконавче провадження стосовно примусового виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року. Згідно із Довідкою-розрахунком Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.4), станом на 01.03.2018 заборгованість по аліментах становить - 65 818,33 грнивень. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 21.09.2015 було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2015, цивільна справа №381/421/15-ц та стягнуто суму пені з [PERSON] за період з 03.04.2014 року по 10.03.2015 року в сумі 41368,10 грн. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 15.03.2016 було частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2015, цивільна справа №381/4153/15-ц, яким змінено рішення суду, та стягнуто суму пені з [PERSON] за період\~з 11.03.2015\~року по 16.09.2015 в сумі 1707,60 грн. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2016 було частково задоволено позовну заяву [PERSON], цивільна справа №381/1201/16-ц, та стягнуто суму пені з [PERSON] за період з 23.11.2015\~по 25.02.2016 в сумі 720,12 грн. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2017 було задоволено позовну заяву [PERSON], цивільна справа №381/88/17, та стягнуто суму пені з [PERSON] за період з 01.03.2016 року по 31.12.2016 року в сумі 3137,27 грн. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим ч. 1 та ч. 3 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем, у відзиві на позов (а.с.22-24), поданому з порушенням визначеного строку, доказів та обставин, які б спростовували наявність його вини у виникненні заборгованості, як у особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти, не надано. Ним лише зазначено, що позивач немає права на звернення до суду тому, що не утримує дитину, а аліменти є власністю дитини, а не позивачка [PERSON] Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. Згідно ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Оскільки у відповідача [PERSON] за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.04 2014 року виникли зобов'язання перед позивачем [PERSON] то відповідно відповідач як платник отримує статус боржника, а одержувач -кредитора. Якщо платник своє зобов'язання не виконує, або виконує неналежним чином (не в повному обсязі, з порушенням строків оплати), одержувач на підставіст. 196\~СК України отримує\~право на стягнення з боржника пені. Згідно ч. 1\~ст. 546 ЦК України\~виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно ч. 1, ч. 3\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Отже, в матеріалах даної цивільної справи відсутні будь-які докази наявності об'єктивних причин, які обумовили неналежне виконання відповідачем [PERSON] судового рішення про стягнення з нього аліментів. Матеріали даної\~цивільної справи\~не містять\~жодного доказу\~про те,\~що відповідач\~[PERSON]\~не мав\~змоги своєчасно\~сплачувати аліменти\~на утримання\~доньки,\~а також,\~що несплата\~аліментів,\~виникла не\~з вини\~відповідача. Між тим, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. (ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України). За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач [PERSON] має право на стягнення неустойки (пені). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, у якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Враховуючи той факт, що відповідач був обізнаний про стягнення з нього за рішенням суду на користь позивачки аліментів на доньку та їх розмір, він повинен був сплачувати аліменти від дня набрання зазначеним рішенням законної сили. Наданий позивачем розрахунок пені за прострочення сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] за період з 01.01.2017 по 01.03.2018 відповідно до довідки-розрахунку заборгованості виданої Фастівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, станом на 01.03.2018 складає: - за січень 2017 року 1465,75 грн. х 1% х 31 день = 454,38 грн.; - за лютий 2017 року 1465,75 грн. х 1% х 28 днів = 410,41 грн.; - за березень 2017 року 1465,75 грн. х 1% х 31 день = 454,38 грн.; - за квітень 2017 року 1683,00 грн. х 1% х 30 днів = 504,90 грн.; - за травень 2017 року 1683,00 грн. х 1% х 31 день = 521,73 грн.; - за червень 2017 року 1683,00 грн. х 1% х 30 днів = 504,90 грн.; - за липень 2017 року 1683,00 грн. х 1% х 31 день = 521,73 грн.; - за серпень 2017 року 1683,00 грн. х 1% х 31 день = 521,73 грн.; - за вересень 2017 року 1683,00 грн. х 1% х 30 днів = 504,90 грн.; - за жовтень 2017 року 1683,00 грн. х 1% х 31 день = 521,73 грн.; - за листопад 2017 року 1683,00 грн. х 1% х 30 днів = 504,90 грн.; - за грудень 2017 року 1782,50 грн. х 1% х 31 день = 552,58 грн.; - за січень 2018 року 1782,50 грн. х 1% х 31 день = 552,58 грн.; - за лютий 2018 року 1782,50 грн. х 1% х 28 днів = 499,10 грн. Отже, загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з боку відповідача становить 7029,95 гривень. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та деведеність позову. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved