Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] Дражена про стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини, способу участі у виховані та спілкуванні з дитиною. Позов мотивує тим, що з 29.09.2012 р. вона перебувала з відповідачем у шлюбі. У шлюбі між нею і відповідачем є народжена дитина [PERSON] Міхаель [INFO]. З 12.10.2013 р. вона проживає з малолітнім сином [PERSON] Міхаелем в м. Ужгороді окремо від відповідача. Шлюбні відносини між нею і відповідачем внаслідок постійних конфліктів та непорозумінь фактично з цього часу припинені. Відновити спільні сімейні відносини по цій причині неможливо, спільного господарства немає. За період з жовтня 2013 року по теперішній час відносини між нею і відповідачем значно погіршились. Відповідач не підтримує стосунків ні з сином, ні з нею, проживає окремо від дитини і від неї у Республіці [PERSON] в с. Брелі. Спільний син проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач не виконує своїх батьківських обовязків, не бере участі у вихованні сина та не дбає про матеріальне забезпечення дитини. Відсутність допомоги з боку відповідача є обставиною, що дуже негативно позначається на житті родини, та не дозволяє в повному обсязі забезпечити дитину найнеобхіднішим. Це змусило її вийти з декретної відпустки по догляду за дитиною на роботу в Ужгородський національний університет на кафедру міжнародного бізнесу, логістики та менеджменту на 0.25 ставки викладача, що становить 716 грн. в місяць. На даний момент отримати більше навантаження на даній кафедрі немає можливості. Такий дохід не дозволяє забезпечувати дитину в повному обсязі. Як їй відомо, відповідач має постійне місце роботи, працює підприємцем, надає послуги у сфері туризму, а саме: здає апартаменти в приватному будинку. Його щорічний дохід складає понад 70000 євро в рік, відповідно місячний дохід складає понад 5800 євро. З моменту реєстрації їхнього шлюбу відповідачем було придбано майно, а саме: мотоцикл вартістю 8000 євро, кухонну стінку 1200 євро, ще дві кухонні стінки вартістю 1800 євро, машину марки BMW Х5, посуд компанії Цептер вартістю 800 євро, тощо. Вважає, що відповідач зможе сплачувати аліменти без погіршення його матеріального стану. Оскільки їхній син [PERSON] Міхаель знаходиться на її повному утриманні, вона має намір стягувати з відповідача аліменти. А тому просить стягувати щомісячно із [PERSON] Дражена, [INFO], громадянина [PERSON], який проживає за адресою: вул. [PERSON], б. 51 с. Брела, Сплітсько-Далмацька область, [PERSON], на її користь, аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] Міхаеля, [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 400 євро (або еквівалент у гривнях) до досягнення дитиною повноліття. Під час розгляду справи позивачка збільшила розмір позовних вимог, про що подала відповідну заяву, яку мотивує тим, що у звязку із тим, що між нею та відповідачем було припинено з жовтня 2013 року шлюбні відносини, вона вправі також звернутися до суду з позовними вимогами щодо розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне подружнє життя і збереження їхнього шлюбу суперечило б її інтересам. Крім того, вважає що їхній син, [PERSON] Міхаель, повинен проживати разом з нею у квартирі, яка розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Грушевського, 45/13, оскільки він проживає разом з нею у вказані квартирі, перебуває на її повному утриманні, лише вона слідкує за станом здоровя, його розвитком, виховує та піклується про нього. Водночас відповідач не піклується про здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток їхньої дитини, не провідує і не бере жодної участі у його вихованні та утриманні. Також вона змушена звернутися до суду з вимогою про визначення способу побачень відповідача з дитиною, оскільки дитина дуже маленька, потребує певного режиму годування та догляду, тому відповідно побачення мають проходити у її присутності. З огляду на викладене, на підставі ст. 31 ЦПК України, додатково до раніше заявлених вимог, просить шлюб укладений та зареєстрований 29.09.2012 р. в Управлінні державної адміністрації Сплітсько-Далматинської жупанії Метричної установи Макарска Хорватської Республіки, за актовим записом № 141 між нею, [PERSON] та [PERSON] розірвати; визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] Міхаеля, [INFO], разом з нею, [PERSON], за адресою: м. Ужгород, вул. Грушевського, 45/13; визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] Міхаелем, [INFO], у вигляді систематичних побачень у її, [PERSON] присутності. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 02.11.2016 р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, способу участі у виховані та спілкуванні з дитиною, в частині позовних вимог про розірвання шлюбу залишено без розгляду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, так як подала до суду письмову заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявися, так як надіслав до суду письмову заяву із завіреним перекладом на українську мову, в якій зазначив, що у нього немає можливості приїхати в Україну згідно з викликом суду. Шлюб між [PERSON] і ним був укладений 29.09.2012 р. у Макарській, також він подав заяву на розлучення (визначення суми аліментів, довіра дитини одному з батьків та визначення зустрічей і спілкування з неповнолітнім Міхаелом [PERSON]) в червні 2014 року, з того часу компетентний суд Макарськи провів два слухання, а третє слухання призначено на 06.11.2016 р. У додатку до його звернення долучає довідку про початок судового процесу розлучення, чим він хоче ще раз підкреслити, що у цьому випадку розлучення, компетенція і юрисдикція щодо визначення аліментів, довіри дитини одному з батьків та визначення зустрічей і спілкування з неповнолітнім Міхаелом [PERSON] належить суду Макарська. [PERSON] ідентичний запит подала у суд в Україні через рік після того, як він зробив це в [PERSON], хоча їй було відомо про початок судового процесу. Він з липня 2015 року сплачував на рахунок [PERSON] 300 євро на місяць, в імя заборгованості, тобто за неоплаченусуму утримання, а також для поточних щомісячних потреб дитини. З травня 2016 року і надалі регулярно виплачує по 150 євро, що підтверджує довідкою банку «Zagrebacka banka» про платежі у додатку. Незважаючи на його регулярні оплати [PERSON] не дає можливості йому зустрічатися і спілкуватися з дитиною, займається маніпуляціями, залякуванням і поширенням брехні про нього, все тільки з метою одержання матеріальної вигоди, в чому їхня спільна дитина, на жаль, служить інструментом для досягнення такої мети. [PERSON] ініціювала розкол сімї, при чому їх спільний син позбавлений можливості зростати поряд свого біологічного батька, а дитину вона забрала без його згоди, і весь цей час поводиться всупереч інтересам і добробуту дитини. У додатку знаходиться підтвердження Податкової адміністрації в Макарська про його річні доходи в розмірі близько 4333 євро, він займається сімейним бізнесом, це оренда квартир для відпочинку в літній сезон, він є власником старого автомобіля (13-річної старості) вартістю 6000 євро, який він отримав від батьків, у нього є мотоцикл (17 років старості), вартістю 500 євро. Повідомляючи ці дані звертає увагу на неправдиві заяви [PERSON] без будь-яких доказів, якими вона його представила суду в Україні як дуже багату і зіпсуту людину, яка не дбає про свого власного сина. Всі його свідчення підтверджує доказами у додатку. Просить взяти до уваги, що він ініціював процес розлучення в червні 2014 року в [PERSON], тобто за один рік до того як цю процедуру розпочала [PERSON] перед цим судом, таким чином не повідомивши суд про цей важливий факт. Враховуючи, що сторони у судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 29.09.2012 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Метричною установою м. Макарська Управління державної адміністрації Сплітсько-Далматинської жупанії республіки [PERSON] 10.10.2012 р. видано свідоцтво про одруження за реєстраційним номером Клас 223-06 12-08/542 відомчим номером 2181-06/12-У Р-2. Від шлюбу у них народився син [PERSON] Міхаель, [INFO], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородського міжрайонного управління юстиції Закарпатської області 09.09.2012 р. видано свідоцтво про народження серії 1-ФМ № 240444. На даний час сторони проживають окремо, а саме позивачка проживає в [INFO] України, а відповідач в с. Брела Республіки Хорватія. Малолітній син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні і вихованні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Пунктом 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5-7\~ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України від 21.04.1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження»\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у\~ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», а також у статтях\~194-197,\~274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюється, відповідач [PERSON] має постійний (сталий) дохід та займається орендою квартир для відпочинку в літній сезон в Республіці [PERSON]. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує майновий стан сторін, те, що позивачка сама виховує та здійснює догляд з малолітнім сином, а відповідач має працездатний вік, отримує постійній дохід, а також відсутність істотних причин, які б перешкоджали відповідачу працювати та заробляти кошти. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] має постійний заробіток (дохід)та вимоги ст.ст. 180, 182, 183 СК України, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] Міхаеля, [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Розмір аліментів визначений судом відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Згідно ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Орган опіки та піклування Ужгородського міського виконавчого комітету зробив висновок від 02.11.2016 р. за № 569/12-34 про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] Міхаеля, [INFO], з його матірю [PERSON] за адресою її проживання. Принципом 6 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Виключних обставин, які б компрометували позивачку і вказували б на неналежне її ставлення до виконання своїх батьківських обовязків судом не встановлено. Ні в матеріалах справи, ні в судовому засіданні не вказані і належними доказами не підтверджені виняткові обставини які можуть вплинути на розлучення дитини з матірю. Враховуючи наведене та те, що малолітній син сторін постійно проживає з позивачкою, суд приходить до висновку, що місце проживання дитини слід визначити з матірю [PERSON] Статтею 159 СК України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно вказаного вище висновку, враховуючи малолітній вік дитини та її стан здоровя, орган опіки та піклування Ужгородського міського виконавчого комітету вважає за доцільне та таким що відповідатиме інтересам дитини наступний порядок участі громадянина [PERSON] [PERSON] Дражена у виховані сина: вільні та безперешкодні зустрічі за місцем проживання дитини у присутності матері дитини та за попередньою домовленістю з нею про день та час зустрічі. Враховуючи вік дитини сину на даний час чотири роки, виходячи з інтересів дитини, суд погоджується з вказаним висновком органу опіки та піклування і вважає за доцільне визначити спосіб участі відповідача [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] Міхаелем, [INFO], у вигляді систематичних побачень у присутності матері [PERSON] Саме такий спосіб участі батька у виховані та спілкуванні з сином, на думку суду, буде відповідати інтересам дитини та не буде ущемляти інтересів відповідача і позивачки, з якою проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). А тому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір у сумі 243.6 грн. за вимогу про визначення місця проживання дитини, способу участі у виховані та спілкуванні з дитиною, та стягнути з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у сумі 243.6 грн. за вимогу про стягнення аліментів, згідно положень Закону України «Про судовий збір» у редакції чинній не день подання позову та заяви про збільшення розміру позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial