Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про виселення. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] і в даному будинку після укладення шлюбу вона стала проживати зі своїм чоловіком [PERSON] та надала дозвіл на його реєстрацію за вказаною адресою. Вказує, що 18 вересня 2013 року вона з відповідачем розлучилась і на даний час вони не є родиною. Відповідач в добровільному порядку не бажає виселятись з належного їй будинку, в зв'язку з чим вона не може розпоряджатись своїм майном. На підставі викладеного просить суд виселити [PERSON] з належного їй житлового будинку [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явилась, подала суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. А тому суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.04.2003 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. ). Згідно ст. ст. 15, 16, 391 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання... Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення та ін.. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому, ст. 3 Сімейного кодексу України членами сім'ї визнаються особи, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розірваний (а.с. 3), сторони не пов'язані спільним побутом і у у відповідача відсутні підстави для проживання у вищезазначеному будинку, а тому він підлягає примусовому виселенню з належного позивачу житлового будинку. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наведених вище підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved