Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із даним позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своєї позовної заяви [PERSON] посилалася на те, що вона зареєстрована та проживає в будинку по [ADDRESS], безробітна. За цією адресою також зареєстровані її колишній чоловік - [PERSON], [INFO] та племінниця [PERSON], [INFO]. Племінниця [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 03.06.2014 року, вона не є членом сім'ї та ніколи не проживала та не проживає по теперішній час в будинку [ADDRESS]. Її відсутність та не проживання в цьому будинку можуть підтвердити голова вуличного комітету та сусіди: [PERSON], яка проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] та [PERSON], яка проживає в будинку за адресою: [ADDRESS]. Особистих речей та особистого майна [PERSON] у вищевказаному будинку не має. [PERSON] також зазначає, що вона не працює, її колишній чоловік інвалід другої групи-отримує мінімальну пенсію і тому сплачувати комунальні послуги за племінницю [PERSON], яка фактично не проживає та не користується ними, не може. Тому, змушена звернутися до суду із заявою про те, щоб визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування та зняти з реєстрації в будинку що знаходиться в [ADDRESS], і перебуває у власності позивача, що підтверджується свідоцтвом про спадщину [NUMBER], [NUMBER] та договором дарування частки житлового будинку [NUMBER], які засвідчені державним нотаріусом та зареєстровані у реєстрі. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, однак у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не доповідала, заяв про розгляд справи у її відсутність не надавала. За таких обставин, відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 224 ч. 1 ЦПК України, суд визнає причину неявки у судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, і від якої не надійшло заяв про розгляд справи за її відсутності, - неповажною, і вирішує справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши письмові докази, суд приходить до наступного. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем жодних заперечень до позову не надано. За правилом ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного: Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України - кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України - правом власності є право особи, на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно до ст. 391 ЦК України - власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.2004 року, [PERSON] після смерті матері [PERSON] успадкувала 1/6 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно Договору Дарування частки житлового будинку від 07.09.2005 року [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] по 1/6 частці кожний (всього 2/6 частки) житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується Реєстраційним посвідченням Чугуївського МБТІ від 10.09.2005 року та Довідкою Чугуївського МБТІ №318 від 23.12.2016 року (а.с.9-10,31). Таким чином, судом встановлено, що позивачці на праві власності належить ? частка зазначеного будинку. 11.01.2012 року позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», про що свідчить копія Свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER], видане Відділом ДРАЦС по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області 11.01.2012 року (а.с.5). Факт реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS], підтверджується Довідкою №9 від 26.11.2016 року, наданою головою вуличного комітету №18 Чугуївської міської ради Харківської області (а.с.39). Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України - члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), що проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим житлом. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно вказаної вище Довідки №9 від 26.11.2016 року, [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї, жиле приміщення зберігається за ними на протязі 6 місяців. -2- Відповідачка не проживає за місцем своєї реєстрації, житловою площею будинку не користується, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку не сплачує, жодних домовленостей з позивачкою з приводу користування нерухомістю укладено не було, а тому правових підстав для подальшої її реєстрації у ? частці будинку позивачки наразі немає, внаслідок чого [PERSON] необхідно визнати такою, що втратила право користування вищевказаним будинком. Суд вважає, що залишення відповідача зареєстрованою за вищезазначеною адресою в ? частці будинку, що на праві приватної власності належить позивачці є значною перешкодою у здійснені [PERSON] свого права щодо вільного користування та розпорядження належним майном. Що стосується вимоги [PERSON] про зняття з реєстрації відповідачки за вищенаведеною адресою, то суд не вправі підміняти компетентний орган, до повноважень якого входить зняття з реєстрації особи за рішенням суду, а тому передбачених законом підстав для задоволення вказаної частини позовних вимог немає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування ? часткою житлового приміщення є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial