Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Мереф`янської міської ради, в якому просила позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ; призначити її опікуном малолітньої дитини [PERSON] , а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 1013 гривень 50 копійок на місяць з кожного. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що відповідачі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , однак з 2014 року не виконують своїх батьківських обов`язків відносно доньки, а саме: не піклуються дитиною, не виховують її, не надають коштів для фізичного та розумового розвитку дитини, не цікавляться її життям, зловживають спиртними напоями. [PERSON] не проживає з донькою з 2014 року, а [PERSON] - починаючи з 2015 року. Крім того, з 2014 року відповідач [PERSON] систематично вчиняє кримінальні та інші правопорушення, за фактом одного з яких відносно неї ухвалено вирок суду, який набрав законної сили. Вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] в зв`язку з асоціальним способом життя не мають бажання та нездатні належним чином виховувати свою доньку [PERSON] , а також забезпечити їй гідне дитинство та подальше життя. Фактично з 2015 року дитина повністю позбавлена батьківського піклування. Водночас, з моменту народження і по теперішній час малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає зі своїми бабусею, яка є позивачем у справі, [PERSON] , та дідусем [PERSON] . З 2015 року функції з виховання та опіки над малолітньою [PERSON] повністю виконуються виключно [PERSON] та [PERSON] , останні спільно забезпечують онуці належні умови побуту для дитини, виховують її, піклуються про навчання дитини у школі, забезпечують харчуванням, одягом, іншими необхідними для гармонійного розвитку дитини речами. [PERSON] та [PERSON] добре спілкуються з онукою, проводять із нею майже увесь час, своїм ставленням до дитини намагаються пом`якшити її переживання, викликані відсутністю піклування з боку батьків. [PERSON] є невід`ємною частиною життя [PERSON] та [PERSON] , яка сповнює його сенсом та радістю. [PERSON] зазначає, що повсякденно на неї лягає значна кількість функцій з виховання та опіки над онукою, у зв`язку з чим вона вважає найбільш доцільним призначити саме її опікуном онуки [PERSON] , оскільки будь які перешкоди для цього відсутні. Також позивач зазначила, що для забезпечення матеріального благополуччя та гідного життя [PERSON] , з відповідачів слід стягнути аліменти на утримання доньки та оскілки останні не працюють, не мають джерел отримання постійного та стабільного доходу, розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 травня 2019 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення копії ухвали. В установлені законом строки позивач усунула зазначені в ухвалі суду недоліки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 червня 2019 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 серпня 2019 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, у разі неявки в судове засідання відповідачів, просила суд ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Куян О.В. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 жовтня 2012 року Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, [INFO] народилася [PERSON] , батьками останньої записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідок - характеристик на мешканців м. Мерефа [PERSON] та [PERSON] , виданих старшим ДОП СППП Харківського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції Журавель С.С., за час мешкання на території м. [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] зарекомендували себе з негативного боку, зловживають спиртними напоями, ніде не працюють, систематично порушують громадський порядок, в сім`ї та з сусідами ніяких відносин не підтримують, схильні до скоєння правопорушень. Участі у вихованні своєї дитини не приймають. До Мереф`янської міської ради неодноразово надходили скарги і заяви відносно [PERSON] та [PERSON] Малолітня [PERSON] зареєстрована разом зі своєю матір`ю [PERSON] , бабусею [PERSON] , та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками №2389/1 №2388/1, виданими 16 травня 2019 року Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради. За станом здоров`я малолітня [PERSON] , [INFO] , є здорова, що підтверджується висновком про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, виданим головним лікарем Комунального закладу охорони здоров`я «Мереф`янська центральна районна лікарня» Чевердою В.М. Малолітня [PERSON] навчається у комунальному закладі «Мереф`янська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №6» Мереф`янської міської ради Харківської області (довідка №01-45/73, видана 15 лютого 2019 року директором КЗ «Мереф`янська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №6» Стрижаковою Т.С .). З характеристики учениці1-Б класу КЗ «Мереф`янська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №6» Мереф`янської міської ради Харківської області Кітіченко Є.В., виданої класним керівником та директором КЗ «Мереф`янська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №6» Мереф`янської міської ради Харківської області зокрема вбачається, що [PERSON] характеризується з позитивного боку, дівчинку виховує бабуся та дідусь, батьки у житті дитини участі не приймають. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Служба у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що до суду надано відповідний висновок №01-22/41 від 08 січня 2019 року, направлений до суду за вих.№3102 від 09 серпня 2019 року. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.2,3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання обов`язків по вихованню дитини. В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доводи позивача, про те, що відповідачі матеріальної допомоги на утримання дитини не надають, життям доньки не цікавляться, турботи про її виховання та розвиток не проявляють, відповідачами під час судового розгляду не спростовані. Крім того, [PERSON] та [PERSON] повідомлялися судом про розгляд справи, але вони жодного разу до суду не з`явилися, заперечень проти позову не надали, тобто свідомо нехтують своїми правами та обов`язками стосовно дитини. Існування обставин, які перешкоджають участі відповідачів у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачами не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьками своїми батьківськими обов`язками по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд прийшов до висновку, що відповідачі систематично, протягом тривалого часу не виконують батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до своєї малолітньої доньки, а тому позбавлення батьківських прав відповідачів є єдиним можливим засобом забезпечення дитині належного життя та розвитку. Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Щодо позовних вимог в частині призначення позивача опікуном малолітньої дитини [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно ст. 59 ЦК України, піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. 20 серпня 2019 року орган опіки та піклування Мереф`янської міської ради звернувся до суду із висновком №3083 від 08 серпня 2019 про про призначення [PERSON] опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , так як це є доцільним і відповідає інтересам дитини. Зі змісту вищевказаного висновку вбачається, що згідно заяви [PERSON] від 05 липня 2019 року Службою у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради [PERSON] було поставлено на облік потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів та зареєстровано в журналі під №13 від 05 липня 2019 року, відомості внесені до єдиного банку даних. З правами та обов`язками опікуна [PERSON] ознайомлена. Згідно довідки про доходи № [NUMBER] , виданої 14 лютого 2019 року Харківським приміським об`єднаним управлінням ПФУ в Харківській області, [PERSON] перебуває на обліку в Харківському приміському об`єднаному управлінні ПФУ в Харківській області і отримує пенсію за віком, сума її пенсії за період з 01 серпня 2018 року по 31 січня 2019 року склала 8804,07 гривень. Згідно наданих суду сертифікатів про проходження профілактичного наркологічного та обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів [PERSON] на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, згідно наданого висновку про стан здоров`я [PERSON] , виданого 25 лютого 2019 року головним лікарем Комунального закладу охорони здоров`я «Мереф`янська центральна районна лікарня» Чевердою В.М., протипоказань для призначення [PERSON] опікуном не має. Згідно довідки Департаменту інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України серії [NUMBER], [PERSON] станом на 24 січня 2019 року не знятої чи не погашеної судимості на території України не має. Судом встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання родини в будинку відповідають санітарно-гігієнічним нормам, малолітня [PERSON] в будинку за вказаною адресою має окрему кімнату, яка оснащена усім необхідним для повноцінного розвитку та речами особистого вжитку, про що також вбачається з висновку органу опіки та піклування Мереф`янської міської ради №3083 від 08 серпня 2019 року. За таких обставин, суд вважає необхідним встановити над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] ,опіку та призначити її опікуном [PERSON] . З приводу вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч. 3 ст. ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідачами не надано суду доказів на підтвердження того, що вони офіційно працевлаштовані, мають постійний, регулярний дохід, а також відомості щодо наявності на їх утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачами також не надано. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 26 вересня 2019 року становить 2118 гривень, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у твердій грошовій сумі, у межах заявлених позивачем вимог, у розмірі по 1013,50 гривень з кожного, починаючи із дня пред`явлення позову до суду, а саме 20 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.2 ст.247 СК України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання аліментів. Згідно квитанцій №145D4183М від 20 травня 2019 року та №N1ВWN3187M від 27 травня 2019 року, позивачем при пред`явленні до суду вищевказаного позову були понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання до суду позову з вимогами про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітньої дитини у загальному розмірі 1536,80 гривень Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання до суду позову з вимогами про позбавлення відповідачів батьківських правв розмірі по 768,40 гривень з кожного. На підставі викладеного і

Outcome: approved