Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23.04.2015 року. У шлюбі з відповідачем народилася спільна дочка [PERSON], [INFO]. З грудня 2015 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть. У травні 2016 року зробили спробу відновити сімейні стосунки, однак з цього нічого не вийшло і остаточно припинили стосунки. Підставою розпаду їх з відповідачем сімї стало те, що відповідач під час сумісного проживання мало приділяв їй уваги як дружині, усі сімейні питання він вирішував виключно на свій розсуд, не цікавлячись її думкою, свої особисті інтереси ставив вище спільних інтересів сімї, весь вільний від роботи час він проводив зі своїми друзями і не допомагав у веденні домашнього господарства. На підставі цього виникали сварки, під час яких відповідач ображав її у присутності дитини, що у свою чергу негативно впливало на емоціональний стан дитини. На підставі стосунків, які склалися з відповідачем, втратила до відповідача почуття любові та поваги, яке було у неї на час укладення шлюбу. Вважає збереження шлюбу не можливим, формальне збереження шлюбу суперечить її інтересам, оскільки не має наміру бути в зареєстрованому шлюбі з особою, з якою не має наміру проживати спільно у подальшому. Спору про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю з відповідачем, не існує. Малолітня дочка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, питання утримання дитини вже вирішено в судовому порядку. Добровільно розірвати шлюб за заявою сторін в окремому судовому провадженні відповідач відмовляється. Примирення вважає неможливим. Просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не зявилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч.2 ст. 197 КПК України, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 23.04.2015 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3), згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.04.2015 р., дружині після реєстрації шлюбу залишено прізвище Рудик. Факт наявності у сторін неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.04.2015 року, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з травня 2016 року, спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна немає, питання місця проживання та утримання малолітньої дитини вирішено, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Позивачка прізвище при реєстрації шлюбу не змінювала. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі ст. ст.104, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved