Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді про визначення розміру втраченого заробітку та зобовязання вчинити дії посилаючись на те, що працюючи майстром цеху № 24 на ВАТ «Друкмаш» 05.05.1990 року з нею стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого вона отримала важкі травми. Дотримуючись встановленої законом процедури, на підставі Висновку органів медико соціальної експертизи серії ВТЭ 23 № 086363 від 26.08.1991 року їй було встановлено 60% втрати професійної працездатності та III- групу інвалідності. Через отримане трудове каліцтво ВАТ «Друкмаш» призначено позивачу щомісячні регресні виплати, але у звязку з економічною кризою у 1990 х роках, регресні виплати в повному обсязі не виплачувались. При передачі ВАТ «Друкмаш» особової справи відповідачу було передано і довідку про втрачений заробіток, згідно з якою розмір втраченого позивачем заробітку становив 89, 94 грн., із розрахунку на 60% втрати професійної працездатності. Крім того, як зазначила позивач, заниження розміру втраченого нею заробітку відбулося у зв`язку із тим, що ВАТ «Друкмаш» не здійснювало у повному обсязі перерахунок розміру регресних виплат протягом 1990-2000 років. В подальшому представник позивача надав до суду заяву про уточнення позову, відповідно до якої просив встановити, що розмір втраченого заробітку позивача становить 136, 12 грн. Таким чином, позивач вважає, що визначений розмір втраченого нею заробітку не відповідав реальному розміру заробітної плати, який вона втратила та який був меншим ніж розмір мінімальної заробітної плати за станом на момент передачі особової справи. Вважаючи вказані вище дії незаконними та такими, що порушили право позивача на повне і справедливе відшкодування нанесеної їй шкоди, позивач звернулася з даним позовом до суду. Позивач та представник позивача у судовому засіданні надали пояснення, відповідно до яких пояснили, що визначений ВАТ «Друкмаш» розмір втрачено заробітку позивача не відповідав реальному розміру заробітної плати, який вона втратила і який був меншим ніж розмір мінімальної заробітної плати за станом на момент передачі її особової справи до відповідача, ВАТ «Друкмаш» було ліквідовано, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, в задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки серії БТ-I - № 0549252 від 11.09.1976 року, позивач [PERSON], 01.03. 1990 року була прийнята в цех транспортно складських операцій № 24 на посаду майстра в порядку переводу, а 02.01.1995 року була переведена на посаду комплектовщика 3 розряду. Згідно зі свідоцтвом про одруження серії I ОЛ № 074777 від 08 квітня 2005 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], у звязку з чим прізвище «Костюченко» було змінено на прізвище «Труш». 05.10.1990 року, наказом Генерального директора Кіровоградського виробничого обєднання «Друкмаш» № 641 бухгалтерія обєднання повинна була сплачувати [PERSON] з 03.09.1990 року в рахунок відшкодування шкоди, повязаної із втратою заробітку, відповідно до п.7 «Правил відшкодування шкоди…» у розмірі: 200,38 крб. х 60% - 42, 04 крб. = 78,18 крб. Виплату суми 78,18 крб. здійснювати незалежно від отриманих заробітної плати, пенсії або стипендії. Згідно з наказом Кіровоградського виробничого об`єднання «Друкмаш» № 495 від 30.04.1992 року необхідно було здійснювати сплату сум відшкодування збитку у звязку з пошкодженням здоров`я і втратою професійної працездатності в розмірі 60% із заробітної плати майстра цеху № 24 за даним розрахунком з 1 травня 1992 року щомісячно, безстроково: (3227-25х78% плюс 3227-25) х 60 841,65 = 2605,05 де: 3227-25 середня заробітна плата за січень квітень 1992 року; 78% - процент фактичного підвищення тарифних ставок і окладів по Друкмашу; 60% процент втрати працездатності; 841 65 повна пенсія згідно зі справкою соцзабезу. 20 червня 2001 року ВАТ «Друкмаш» передало справу до відділення Фонду з довідкою про те, що розмір втраченого заробітку позивача становить 89, 94 грн. На підставі переданої ВАТ «Друкмаш» справи позивача, відповідач здійснював виплату раніше призначеної страхової суми, з подальшим перерахуванням відповідно до ч. 2 ст. 29 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року на коефіцієнт зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки ( а.с. 34), а саме: - 06.07.2001 року Відділенням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді, відповідно до постанов № 227, 227 від 28.03.2002 року, 227/2 від 20.09.2002 року, 227 від 30.03.2003 року, 227/3 від 30.03.2004 року, 227/4 від 25.03.2005 року було продовжено виплату раніше призначеної страхової виплати [PERSON]; - відповідно до постанови відповідача від 23.03.2006 року № 227/5 «Про призначення перерахованої страхової виплати станом на 01 березня 2006 року», позивачу призначено перераховану щомісячну суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 181, 33 грн.; - відповідно до постанови відповідача від 16.03.2007 року № 227/6 «Про призначення перерахованої страхової виплати станом на 01 березня 2007 року», позивачу призначено перераховану щомісячну суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 214, 52 грн.; - відповідно до постанови відповідача від 05.04.2008 року № 1109/227/227/1 «Про призначення перерахованої страхової виплати станом на 01 березня 2008 року», позивачу призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 243, 33 грн.; - згідно з постановою відповідача від 11.11.2008 року № 1109/227/227/2 «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати станом на 01 березня 2008 року», позивачу призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 842, 55 грн.; - у відповідності до постанови відповідача від 11.11.2008 року № 1109/227/227/3 «Про призначення доплати», позивачу призначено доплату страхової виплати «щомісячна страхова виплата в разі стійкої втрати професійної працездатності» в розмірі 34292,83 грн.; - відповідно до постанови відповідача від 31.03.2009 року № 1109/227/227/4 «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати з 01 березня 2009 року», позивачу призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 895,63 грн.; - згідно з постановою відповідача від 15.04.2010 року № 1109/227/227/5 «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати станом на 01 березня 2010 року», позивачу призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 895, 63 грн.; - відповідно до постанови відповідача від 16.05.2011 року № 1109/227/227/6 «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати станом на 01 березня 2011 року», позивачу призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 986, 99 грн. - 09.12.2011 року відповідно до постанови відповідача № 1109/227/227/7 позивачу було надано разову грошову допомогу в сумі 240,00 грн.; - у відповідності до постанови відповідача від 26.03.2012 року № 1109/227/227/8 «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати станом на 01 березня 2012 року» позивачу призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 1160,70 грн.; - відповідно до постанови відповідача від 18.04.2012 року № 1109/227/227/9 «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати станом на 01 березня 2012 року, згідно з постановою правління Фонду від 30.03.2012 року № 15», позивачу призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 1478,29 грн.; - згідно з постановою відповідача від 28.09.2012 року № 1109/227/227/10 «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати станом на 01 вересня 2012 року, згідно з постановою правління Фонду від 21.09.2012 року № 31», позивачу призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 1834,59 грн.; - гідно з постановою відповідача від 29.03.2013 року № 1109/227/227/11 «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати станом на 01 березня 2013 року», позивачу призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 2107, 94 грн.; - 21.01. 2014 року, відповідно до постанови відповідача № 1109/227/227/12 «Про припинення щомісячної страхової виплати» позивачу було припинено виплату, відповідно до статей 38,40 Закону України від 23.09.1999 року № 1105-IV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»; - 21.01. 2014 року, постановою відповідача № 1109/227/227/13 «Про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати» позивачу продовжено виплату грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 603,77 грн. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, в редакції на день передачі особової справи позивача до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу проводилося, зокрема у разі: підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством. У звязку з тим, що ВАТ «Друкмаш» було ліквідовано, розмір втраченого позивачем заробітку не відповідав реальному розміру заробітної плати, який позивач отримувала і який був меншим ніж розмір мінімальної заробітної плати за станом на момент передачі її особової справи до відповідача, згідно з висновком експерта № № 1493, 1494 судово економічної експертизи від 09.11.2015 року встановлено, що середній розмір заробітної плати станом на дату передачі особової справи позивача до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді склав 226,87 грн. Отже, розмір втраченого заробітку позивача, виходячи із заробітної плати визначеної на дату передачі особової справи відповідачу складає 136, 12 грн. (226,87 грн.х60%). Виходячи з вказаних обставин суд вважає, що саме з розрахунку вказаного вище розміру втраченого заробітку позивача відповідач повинен здійснити перерахунок щомісячних страхових виплат. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved