Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила позбавити батьківських прав відповідача відносно доньки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що 28.01.2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилась донька, [PERSON] , [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №491 та видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.05.2011 року шлюб розірвано. Відповідач жодним чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні матері. У зв`язку з цим, позивач вимушена звернутися до суду із цим позовом. Відповідач проти позбавлення батьківських прав по відношенню до дочки не заперечує, про що надав відповідну заяву. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини і факти, викладені у позовній заяві. Від представника Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення просив суд врахувати інтереси дитини. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Вислухавши думку позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.05.2011 року розірвано (а.с.6). В даному шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 21.11.2013 року (а.с.8). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №04-09-14/2915/16, [PERSON] , [INFO] , з 19.12.2016 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю (а.с.4, 9). [PERSON] склав заяву, засвідчену 24.12.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мороз Г.І., про відмову від батьківських прав на доньку [PERSON] , [INFO] , проти позбавлення батьківських прав відносно неї не заперечує (а.с.10). Згідно листа КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №24» від 23.07.2020 року №312/0/590-20, [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом лікарні, у разі хвороби догляд за дитиною здійснює мати - [PERSON] , яка супроводжує доньку до лікувального закладу, піклується про стан її здоров`я і виконує рекомендації лікаря (а.с.57). Як слідує з характеристики, наданої Харківською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №114, [PERSON] навчається у 8 класі, вихованням дитини займається мати, батько у вихованні дитини не приймає участі, батьківські збори не відвідує, шкільним життям дитини не цікавиться (а.с.58). Департаментом служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради наданий висновок за №417 від 12.08.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] (а.с.55-56). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що являється двоюрідною сестрою позивача і до 2016 року вони жили поряд. Відповідач взагалі не спілкується з донькою, не відвідує вдома та не забирає до себе, матеріально не допомагає, подарунки не дарує. Свідок [PERSON] - батько позивачки, з яким проживають [PERSON] та [PERSON] також підтвердив, що відповідач не приймає участі у житті доньки, матеріально не допомагає, вихованням не займається, при цьому йому ніхто не перешкоджає в цьому. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Зі змісту цієї статті слідує, що батьки вважатимуться такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, якщо вони за станом свого психічного здоров`я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку. У зв`язку з цим підставою для відповідальності батьків є лише їх ухилення від виконання батьківських обов`язків, що включає наявність вини. Відповідно до діючого сімейного законодавства до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав. Мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (ч. 1 п. 2 зазначеної статті). Таким чином, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Згідно з п. 16 ППВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за №3 від 30.03.2007 року - особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце тоді, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання батьками обов`язків по вихованню дитини це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особи мають реальну можливість виконати обов`язки, але не вчиняють відповідних дій. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом було встановлено, що [PERSON] не займається станом здоров`я своєї неповнолітньої доньки, не виконує своїх обов`язків, передбачених законом, по її вихованню та утриманню, тому суд приходить до висновку щодо необхідності позбавлення відповідача батьківських прав і не бачить підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки в даному конкретному випадку виявив та оцінив позитивний результат у майбутній долі [PERSON] , і вважає, що таким чином та в такий спосіб будуть захищені права та інтереси дитини. На підставі викладеного і

Outcome: approved