Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 15.02.2018 року між нею і [PERSON] було укладено договір позики на суму 1 800 500 грн. 00 коп. (на день складання позики складає 65\~000 доларів США), зі строком повернення грошових коштів до 15.08.2020 року. В підтвердження факту укладання договору позики та одержання від [PERSON] грошей у зазначеній сумі, відповідач написав розписку. Своїх зобов`язань за договором [PERSON] не виконав. На її вимоги щодо повернення грошових коштів відповідач не реагує, добровільно повернути кошти не бажає, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду із позовом за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 28.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. У підготовчому засіданні [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити, до суду надала оригінал розписки. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав повністю, суду пояснив, що дійсно 15.02.2018 року брав кошти в борг у [PERSON] для розвитку бізнесу. На даний час знаходиться в тяжкому матеріальному становищі, тому умови договору позики не має змоги виконати. У зв`язку з визнанням позову, просить стягнути з нього судовий збір в розмірі 50 відсотків. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до такого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені\~такі факти\~та відповідні\~їм правовідносини. 15.02.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на суму 1\~800\~500,00 грн., зі строком повернення грошових коштів до 15.08.2020 року (а.с. 4-5). Відповідно до вимог ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У статті 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором між ними. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про те, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно п. 3.3 договору від 15.02.2018 року відсотки за користування коштами не встановлено. \~ \~ \~ \~Оригінал розписки від 15.02.2018 року було оглянуто і досліджено у підготовчому засіданні. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача за договором позики від 15.02.2018 року грошових коштів у розмірі 1\~800\~500 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1\~ст. 142 ЦПК України\~встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що [PERSON] визнав позов до початку розгляду справи, тому 50 відсотків судового збору позивачу підлягають поверненню з державного бюджету.

Outcome: approved