Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи Органу опіки та піклування Буської РДА про позбавлення батьківських прав відповідачів. Позов обґрунтовує тим, що відповідачі по справі є її батьками, неналежно виконують свої батьківські обов»язки щодо її утримання та виховання. Так позивач з 1999 року проживає та виховується в дитячому будинку «Добре серце» в с. Новий Милятин, куди її привезли з Львівського будинку дитини. За весь період її перебування у державних установах, батьки нею не цікавились, не забезпечували матеріально, не піклувалися про її фізичний і духовний розвиток, не забирають додому, що свідчить виключно про те, що відповідачі самоусунулись від виконання батьківських обов'язків, у зв'язку з чим їх слід позбавити батьківських прав відносно неї. В судове засідання позивач не з'явилася, подала письмову заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позов підтримує повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просить позов задоволити повністю. Відповідачі також подали письмові заяви з проханням справу слухати у їх відсутності, позов визнають повністю, не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносно доньки. Представник третьої особи, Органу опіки і піклування Буської РДА Бучко Н.Р. подала листа з проханням справу слухати без її участі, щодо заявленого позову заперечень не мають та вбачають за доцільне задоволення позову. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представника третьої особи, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER], виданим Буським райвідділом реєстрації актів громадянського стану 07.05.1998 року, про що зроблено актовий запис № 46. Судом встановлено, що відповідачі своїх батьківських прав по відношенні до доньки [PERSON] не виконують, внаслідок чого дитина спочатку виховувалась в дитячому будинку м. Львова, на даний час, згідно скерування районного відділу освіти № 17 від 20.01.1999 року, проживає та виховується в дитячому будинку «Добре серце» в. с Новий Милятин Буського району Львівської області. Згідно з п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Судом встановлено, що батьки [PERSON] не забезпечують доньку матеріально, не цікавляться її вихованням, духовним, культурним розвитком, не навідували в лікарні ЛОДКЛ Охматдит, не вітають на день народження, не дарують подарунки, не цікавиться навчанням, не приходить на класні збори. Крім того зловживають алкоголем, ніде не працюють, не ведуть підсобного господарства. Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов відповідачів від 23.03.2015 року в с. Побужани Буського району Львівської області, сім»я проживає у власному будинку, санітарний стан якого незадовільний, потребує капітального ремонту, в будинку немає світла. З довідки № 506, виданої 01.08.2015 року виконавчим комітетом Побужанської сільської ради Буського району Львівської області, вбачається що до складу сім»ї [PERSON] входять: чоловік [PERSON] - [INFO], доньки [PERSON] - [INFO], [PERSON] Ярославівна - [INFO], [PERSON] - [INFO], сини [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO]. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Неповнолітня [PERSON] проживає та виховується в дитячому будинку «Добре серце», знаходиться на повному державному забезпеченні, що підтверджується довідкою директора будинку № 5 від 16.06.2015 року. У 2015 році закінчила навчання у Новомилятинській ЗОШ І-ІІІ ст., та позбавлення відповідачів батьківських прав відносно неї дасть їй змогу отримати статус дитини, яка позбавлена батьківського піклування та отримати певні пільги для продовження навчання та в подальшому для отримання стипендії. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Згідно ст.155 ч.4 Сімейного Кодексу, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Також ухилення від виконання батьківських обов'язків, що виражається в систематичному невиконанні чи неналежному виконанні обов'язків по вихованню неповнолітнього при наявності об'єктивної можливості їх виконання, тягне за собою позбавлення батьківських прав. Відповідачі систематично ухиляються від виконання обов'язків по вихованню своєї доньки, протягом багатьох років вихованням дитини фактично не займаються, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тощо. З висновку комісії з питань захисту прав дитини Буської районної державної адміністрації № 04-08/2410 від 30.11.2015 року вбачається доцільність позбавлення відповідачів батьківських по відношенні до доньки [PERSON], [INFO], так як таке є доцільним та в інтересах дитини. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заява є підставною і підлягає задоволенню, оскільки відповідачі без поважних причин не виявляють щодо своєї доньки батьківського піклування, ухиляються від виконання обов'язків по вихованню дитини, маючи фактичну можливість та юридичний обов»язок до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, що є підставою, відповідно до ст. 164, 166 СК України позбавити її батьківських прав відносно доньки [PERSON], 2000 року народження.

Outcome: approved