Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, у якій просить суд встановити факт належності її чоловікові [PERSON], який помер [INFO], державного акту на право приватної власності на землею серії [NUMBER] виданого 20 лютого 1995 року. В обґрунтування своєї заяви вказує, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], який відповідно державного акту на право приватної власності на землею серії [NUMBER] виданого 20 лютого 1995 року належала земельна ділянка площею 0,15 га., однак державний акт видано на ім'я [PERSON], а померлий відповідно свідоцтва про смерть [PERSON]. Тобто при видачі акту було допущено помилку в написанні прізвища. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подавши письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Чаплинська селищна рада Чаплинського району Херсонської області в судове засідання не з'явився, подавши заяву про визнання заявлених вимог та розгляд справи без представника заінтересованої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, [NUMBER] від 06 вересня 2007 року, 25.08.1959 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №40. На підставі рішення виконавчого комітету Чаплинської селищної ради, від 13.01.1995 року №8, було видано на ім'я [PERSON] державний акт на право приватної власності на землею серії [NUMBER], виданого 20 лютого 1995 року, згідно якого йому надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га. в межах згідно з планом на території Чаплинської селищної ради для обслуговування житлового будинку. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]. [INFO] [PERSON] помер, про що 03 липня 2018 року зроблено відповідний актовий запис №151, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.07.2018 року. Як вбачається з матеріалів справи, заявниця під час звернення до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва на спадщину за законом, після смерті свого чоловіка, при вивченні документів нотаріус повідомив, що в державному акті на право приватної власності на землю міститься помилка в написанні прізвища чоловіка, а саме [PERSON] замість [PERSON], що ставить під сумнів належність померлій вказаного державного акту. За таких обставин суд приходить до висновку, що вказане прізвище, ім'я та по батькові [PERSON] в державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 20 лютого 1995 року, та вказане прізвище, ім'я та по батькові [PERSON] в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 03.07.2018 року, належить одній й тій самій особі - [PERSON]. Встановлення вказаного факту потрібно заявнику для прийняття спадщини Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Виходячи зі змісту п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5, (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судом розглядаються справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали). Суд може встановлювати факти належності документів, які не належать до тих, що посвідчують особу. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землею серії [NUMBER] виданого 20 лютого 1995 року на ім'я [PERSON], знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, іншим шляхом встановлення цього факту неможливо. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved