Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, третя особа: Виноградівська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 1 червня 2016 року померла позивача та відповідача мама, [PERSON], останнє місце проживання якої було: с.Олешник, вул.Соломіна,19, Виноградівського району. Позивач з часу народження і по теперішній час проживає у спадковому будинку, здійснює за ним догляд, за власні кошти неодноразово робила поточний та капітальний ремонти. 29.10.2009 року [PERSON] заповіла все своє майно, яке буде належати їй на день смерті позивачу. Після її смерті виявилось, що заповіт 20.05.2016 року скасовано. Новим заповітом [PERSON] заповіла своє майно відповідачу. Через 12 днів спадкодавець померла. Новий заповіт написано і підписано матірю в процесі і за наявністю в неї психічної хвороби, вживання нею заспокійливих транквілізаторів (зі вмістом наркотичних речовин), коли вона не могла в повній мірі керувати своїми діями. В той же час відповідача спадщину не прийняла, строк для її прийняття пропустила. Позивач на час смерті спадкодавця постійно проживала разом з ним. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, яким прийнято спадщину. Через відсутність оригіналу свідоцтва про право особистої власності на будинок по вул. Соломіна, 19 в с. Олешник, який зареєстровано за [PERSON], позивач не може оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку. Позивач та її представник в судовому засіданні обставини та вимоги позову підтримали. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що дійсно вона спадщину за померлою матірю не прийняла. Через свій матеріальний стан право власності на спірний будинок не оформила. Заперечувала в судовому засіданні обставини про використання нею стану матері для написання заповіту. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Ст. 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що 1 червня 2016 року померла мама позивача та відповідача, [PERSON] (а.с.9,10). Останнє її місце проживання було: с.Олешник, вул.Соломіна,19, Виноградівського району (а.с.20). Будинок за цією адресою відносить до спадкового майна на підставі свідоцтва про право особистої власності від 14 червня 2002 року (а.с.14). На час смерті [PERSON] разом з нею постійно проживала її донька [PERSON] (а.с.20). 29.10.2009 року [PERSON] заповіла все своє майно, яке буде належати їй на день смерті позивачу [PERSON]Ю, (а.с.11). Даний заповіт 20.05.2016 року скасовано (а.с.54). Як встановлено судом з пояснень сторін, матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON], позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, яким прийнято спадщину у звязку (а.с.20,48). Так, відповідно до ст. 1268 ЦК України, визнається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК). Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку. В свою чергу відповідачем спадщину після смерті матері не прийнято (а.с.20, 47-56). Отже, за встановлених в судовому засіданні обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved