Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22 січня 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано Березняківською сільською радою Смілянського району Черкаської області, актовий запис № 4. Подружжя має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони припинили спільне проживання, оскільки мають різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу неможливі, а тому просить розірвати шлюб. Крім того, позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, так як батько ухиляється від утримання дитини. В судове засідання сторони не з`явились. В направленій до суду заяві позивач просила розглядати справу у її відсутності та задоволити позов. Відповідач також направив на адресу суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти позову та просить провести розгляд справи у його відсутність. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 22 січня 2011 року уклали шлюб, який зареєстровано Березняківською сільською радою Смілянського району Черкаської області, актовий запис № 4. Після реєстрації шлюбу [PERSON] взяла прізвище чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, спільних інтересів не мають, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому його належить розірвати. У відповідності із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 вересня 2011 року [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №274 виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області від 25 лютого 2020 року, дочка [PERSON] , проживає разом з матір`ю - [PERSON] . Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе стягувати з нього аліменти в тому розмірі, який просить позивач. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 131 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в т. ч. на професійну правничу допомогу. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Однак, як вбачається з матеріалів справи позивачем на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу не додано доказів на підтвердження оплати нею правничої допомоги, що є підставою для відмови у стягненні з відповідача на її користь 600 грн. за її надання. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 840 грн. 80 коп., які позивачем сплачено. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved