Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], разом із нею. Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначила, що вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний. Під час шлюбу 08.02.2012р. у них народився син [PERSON]. З листопада вона з відповідачем не проживає. Хоча дитина залишилась проживати з нею, однак вони не можуть дійти згоди щодо місця проживання сина. Вона має постійну роботу, житло та всі умови для проживання дитини. Між відповідачем та дитиною відсутні тісні звязки. Дитина перебуває на обліку у лікаря алерголога. В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали позов, просили його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області[PERSON] просила позов задовольнити в інтересах дитини. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та дійшов такого висновку. Згідно ч. 1 ст. 141 СК України\~як мати, так і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, зокрема право на її виховання, незалежно від того проживають вони з дитиною чи ні. Питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а проживаючий з дитиною батько немає права перешкоджати їх спілкуванню (ст.. 157 СК України). Відповідно до ст.. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати або батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки і піклування або судом (ст.. 161 СК України). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Під час шлюбу 08.02.2012р. у сторін народився син [PERSON]. Позивач та дитина зареєстровані за адресою: [INFO], але не проживають за вказаною адресою. Позивач пояснила, що зазначена квартира належить відповідачу. Однак після чергового скандалу у листопаді 2017р. вона забрала свої речі та проживає разом із сином за адресою: вул.. Достоєвського, 12/55 в м.Первомайську. Позивач працює вчителем іноземної мови у Первомайському навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІ ст.. №15 колегіум» з 01.09.2001р. та за місцем роботи характеризуються виключно позитивно. Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад ясла-садок - центр розвитку дитини з 11.09.2014р. За період відвідування закладу мати належно займається вихованням дитини, утримує його. Батько дитини [PERSON] у вихованні та утриманні дитини участі не приймає. З акту обстеження матеріально-побутових умов вбачається, що позивач створила належні умови для проживання та виховання дитини. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради від 01.12.2017р. вбачається, що [PERSON] звернувся до управління у справах дітей та виявив бажання брати участь у вихованні сина та сторони дійшли згоди щодо порядку побачення батька з дитиною. Рішенням виконавчого комітету від 13.10.2017р. був встановлений порядок побачення батька з малолітнім сином. Враховуючи, що [PERSON] на телефонний звязок не виходить, за місцем проживання відсутній, бесіда з ним не була проведена. Позивач вказала, що бачитись відповідачу з дитиною вона не забороняла, але з дня винесення зазначеного рішення, [PERSON] жодного разу не виявив бажання побачитись з дитиною. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] вказала, що під час сумісного проживання з відповідачем між ними часто виникали сварки, що впливало на дитину. Відповідач неодноразово погрожував, що забере дитину, та вони сина більше ніколи не побачить. Вищевикладене підтвердили в суді брат позивача [PERSON] та сусіди [PERSON] та [PERSON], які були допитані судом як свідки та вказали, що чули від відповідача висловлювання, що він забере дитину у позивача. Також вони вказали, що позивач завжди знаходиться з дитиною, та син більше прихильний до матері. Вони жодного разу не бачили, щоб батько гуляв з дитиною. Враховуючи наведене, думку представника органу опіки та піклування, вік дитини, її прихильності у цьому віці до матері, стан здоровя дитини, яка страждає на алергію, виходячи з балансу інтересів дитини та її батьків, суд прийшов до висновку про те, що встановлення місця проживання дитини з матірю на даному етапі розвитку дитини буде максимально відповідати її інтересам.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved