Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що рішенням суду від 22.01.2014 між нею та відповідачем розірвано шлюб. За час шлюбу у них народилась дитина, [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає разом з позивачкою, при цьому відповідач ухиляється від надання матеріального утримання сину, у зв`язку з чим [PERSON] змушена звернутись до суду та просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.02.2020 справу передано у зв`язку з непідсудністю до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області. 24.03.2020 ухвалою Юр`ївського районного Дніпропетровської області у справі відкрито спрощене позовне провадження. 10.04.2020 відповідач в судове засідання не з`явився, але надав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку з необхідністю звернутись за правовою допомогою. Позивачка в судове засідання не з`явилась, судова повістка повернулась до суду з відміткою об`єкта поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». За таких обставин розгляд справи відкладено на 28.04.2020. 28.04.2020 сторони в судове засідання не з`явились, відповідач надав суду відзив на позов, в якому проти вимог позивачки частково заперечив та вказав, що має на утриманні ще одну дитину, [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу щомісячно сплачує на його утримання аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, зазначив, що на теперішній час не працює та не має постійного доходу, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відомості про вручення позивачці судової повістки на 28.04.2020 до суду не надійшли. З огляду на викладене розгляд справи відкладено на 02.06.2020. 02.06.2020 сторони в судове засідання не з`явились, однак позивачка надала суду пояснення, в яких заперечила проти аргументів [PERSON] , викладених у відзиві на позов, наполягала на стягненні з останнього аліментів саме у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн. щомісячно. Крім того, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, погодившись з розміром аліментів у сумі 1 000,00 грн. Також повідомив, що не працює, не є інвалідом, хронічними захворюваннями не страждає. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі та мають дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області 21.11.2012. Відповідно до вказаного свідоцтва відповідач у справі є батьком дитини (а.с. 5). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Сторонами не надано доказів того, що між батьками досягнута угода про утримання дитини, а також доказів добровільного виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню сина. За ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Норми статей 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Аналіз викладених вимог закону свідчить про те, що сторони, обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення аліментів та заперечення проти них, зобов`язані надати суду відповідні докази на їх підтвердження, які в свою чергу мають бути враховані судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини. З матеріалів справи встановлено, що судовим наказом, виданим Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області 11.12.2018, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний судовий наказ перебуває на виконанні в Юр`ївському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 43, 44). Також встановлено, що відповідач не працює, не є інвалідом та хронічними захворюваннями не страждає. В той же час позивачка, заявивши вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн., лише вказала, що останній має змогу надавати допомогу дитині у такому розмірі, при цьому будь-яких доказів (наприклад доказів наявності у відповідача майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, витрат платника аліментів на придбання нерухомого або рухомого майна, тощо), які б свідчили про наявність у платника аліментів такої можливості та достатності його доходів для надання утримання дитини у визначеній у позові сумі, не надала. Право дитини на такий рівень життя, що необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, закріплено в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 Сімейного кодексу України). Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року складає 2 218,00 гривень. На підставі викладених вище обставин, враховуючи, що позивачкою не доведено належними доказами наявність у [PERSON] матеріальної спроможності надавати дитині допомогу у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, суд вважає необхідним задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти у розмірі, що відповідає 50 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 1 109,00 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також суд роз`яснює, що за положеннями статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачку було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial