Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є неповнолітнім і проживає разом з нею. Подружнє життя з відповідачем не склалося, так як він постійно вчиняв відносно неї фізичне та психологічне насильство і подружні стосунки між ними фактично припинилися, На даний час вони з відповідачем проживають окремо. Вона разом з малолітнім сином проживає у квартирі своїх батьків , в зв`язку з доглядом за сином вона ніде не працює, підсобної господарства не веде і підприємницькою діяльністю не займається, а тому фактично немає ніяких доходів. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання, а також на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість оскільки є здоровою особою, офіційно працює на роботі та має стабільні доходи,інших утриманців у відповідача немає, тому вона змушена звернутися з позовом в суд. Просить її вимоги задоволити, стягувати аліменти з [PERSON] в її користь на її утримання щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, починаючи від дня подання позовної заяви до досягнення дитиною трьохрічного віку, а також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] 04.06.2019 року подав відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги визнає частково. Вважає , що заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів на її утримання перевищує розмір його сукупного доходу, а тому є безперечно завищеним та не обґрунтованим. Вказав , що на даний час він змінив місце роботи, з 31.05.2019 року влаштувався на роботу в ТОВ «Міжнародні лінії перевезення» на посаду слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, де отримує заробітну плату в розмірі 4200 грн., про що свідчить довідка від 31.05.2019 року. Крім того зазначив, що позивач просить стягувати аліменти на її утримання в розмірі, який у 2,5 рази перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб та мінімальний розмір заробітної плати , при цьому жодним чином позивач не обґрунтовує потребу саме в такій сумі коштів щомісяця. Будь-які докази, які б доводили потребу позивача в заявленому розмірі аліментів нею також не надані. Зважаючи на вищевказані обставини в сукупності, враховуючи його матеріальне становище на даний час і з огляду на положення статті 84 Сімейного кодексу України вважає за можливе сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 900,00 грн. щомісячно . Позивач [PERSON] 27.06.2019 року подала відповідь на відзив , згідно якого вважає, що викладені у ньому аргументи є безпідставними та поданими з метою уникнення останнім сплати аліментів на її утримання як дружини та матері їхнього сина , який на даний час не досяг трьохрічного віку. Наголошує та стверджує, що відповідач має змогу оплачувати витрати на її утримання як дружини до досягнення сином трьохрічного віку , оскільки має постійний та суттєвий дохід , а надані ним до суду аргументи та докази вважає безпідставними та неналежними. В зв`язку з інфляційними процесами в економіці держави , на сьогоднішній день суттєво зросли ціни на продукти харчування , предмети першої необхідності та вжитку , а відповідач готовий сплачувати аліменти тільки в розмірі 900 грн. , що є недостатнім для забезпечення першочергових та невідкладних потреб. Вказує, що на сьогоднішній день ніде не працює та не має змоги працювати , оскільки одна виховує та доглядає сина, та окрім соціальної допомоги на дитину до досягнення нею трьохрічного віку, жодного заробітку в неї немає, що підтверджується довідкою від 19.06.2019 року № 886/09-19-51-62-34 про доходи [PERSON] за період з 01.01.2018 р. по 1 квартал 2019 р., яка видана Калуським управлінням Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, відповідно до якої останній раз таку допомогу позивач отримала в січні 2019 року. Відповідач дуже часто на протязі останніх років виїжджав за межі України , що свідчить про його платоспроможність та наявність суттєвого та стабільного доходу. Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 03.05.2017 р. , серія [NUMBER] , відповідачем під час перебування в шлюбі , придбано 2-х кімнатну квартиру , яка розташована за адресою [ADDRESS] , що також свідчить про його достатній дохід та можливість для сплати аліментів у заявленому нею розмірі. Наголошує на тому, що вона немає на даний час можливості працювати, оскільки здійснює догляд за сином, а також те, що дитина росте, розвивається, потребує постійного нагляду , опіки та виховання, в державі серйозно подорожчали та продовжують дорожчати продукти харчування, предмети першої необхідності та вжитку, відбуваються постійні інфляційні процеси в економіці, внаслідок чого вартість життя постійно зростає. Таким чином , відповідно до ст.. 84 Сімейного кодексу України , ст.. 179 ЦПК України , враховуючи сукупність вищенаведених фактів,вважає, що відповідач на даний час має можливість та обов`язок оплачувати аліменти на її утримання як дружини їхнього малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до [INFO] . Представник позивача адвокат Жовнір М.Й. подав в судове засідання письмову заяву, в якій заявлені вимоги позивачки підтримав повністю з мотивів викладених в позовній заяві. Просить позов задоволити, а справу розглядати в їх відсутності . Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 13 лютого 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6). Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 7) , який проживає разом із позивачем по справі та знаходяться на її утриманні, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 16.05.2019 р., виданим комісією КП «ЖЕО» № 4(а.с. 9). Позивач ніде не працює , так як здійснює догляд за дитиною, до досягнення сином трьохрічного віку та отримує тільки соціальну допомогу, що стверджується довідкою від 19.06.2019 року № 886/09-19-51-62-34 про доходи [PERSON] за період з 01.01.2018 р. по 1 квартал 2019 р., яка видана Калуським управлінням Головного управління ДФС в Івано-Франківській області. Згідно до ч. 2ст.84СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 даної норми право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави суду вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим , оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що позивач не працює, при цьому відповідач не виконує свій обов`язок по утриманню дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідно до ч. 1ст. 80 СК України аліменти на утримання дружини можуть присуджуватися у частці від заробітку (доходу) чоловіка і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимогст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом достовірно встановлено, що позивач не працює, здійснює утримання малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним 3-х років і потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно їх не утримує, хоча має таку можливість і може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Жодних належних доказів неспроможності сплачувати кошти (аліменти) на утримання дружини відповідач суду не надав. Разом із цим, суд вважає, що вимога позивача про стягнення коштів на своє утримання в розмірі 5000 грн. з відповідача щомісячно є завищеною, та такою, що може поставити відповідача в скрутне матеріальне становище, а тому суд, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, і можливостей відповідача та встановлених в судовому засіданні обставин, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років, оскільки судом встановлено, що позивач позбавлена можливості самостійно заробляти кошти з підстав необхідності постійного піклування про спільну дитину сторін. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі ст.ст.80,84 СК України,

Outcome: approved