Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання нею однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] в період з червня 2007 року по жовтень 2011 року, а також про визнання права власності на нерухоме майно, будівельні матеріали та обладнання. В обґрунтування позовних вимог пояснила суду, що вона зустрічалась з відповідачем з 1997 року, в 1998 році народила від нього доньку. З червня 2007 року [PERSON] почала проживати у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] в квартирі позивача, в м.Кузнецовську, вела з ним спільне господарство, спільне проживання припинилось в жовтні 2011 року. За цей час сторони отримали земельну ділянку в с.Чаква Володимирецького району, збудували на ній житловий будинок, на якій витрачали спільні сімейні кошти та заощадження. З врахуванням вказаних обставин, враховуючи збільшені та уточнені позовні вимоги, просила встановити факт проживання з [PERSON] однією сім'єю в період з червня 2007 по жовтень 2011 року, визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки та на ? частину матеріалів, конструктивних елементів та обладнання, які були використані для будівництва житлового будинку та надвірних господарських споруд, за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, надали пояснення в межах позову. Відповідач заперечив проти позову, пояснив, що він знає позивача, однак ніколи не проживав з нею однією сім'єю у фактичних шлюбних відносинах, донька позивача народжена не від нього, і батьком цієї дитини він не являється. На прохання [PERSON] він декілька разів підвозив її власним автомобілем додому з роботи, возив в гості, до родичів. Разом з тим, однією сім'єю з [PERSON] він ніколи не жив, спільного господарства не вів, спільного бюджету не мав. Що стосується житлового будинку в с.Чаква Володимирецького району, то вказаний будинок він збудував самостійно, на земельній ділянці, де був старий будинок його батьків, діда та баби. Ця ділянка приватизована ним, і належить йому особисто. [PERSON] будь-якої участі у будівництві будинку не приймала, жодного разу на ділянці не була, коштів, матеріалів на будівництво не надавала. Просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши інші докази у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. У відповідності до ст.3 ч.2, 4 Сімейного Кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з червня 2007 року проживала спільно з [PERSON] в м.Кузнецовськ, вела з ним спільне господарство, мала спільний побут. Дана обставина, крім власних пояснень [PERSON], які вона дала суду під присягою за правилами допиту свідків, підтверджена також показаннями свідків, фотографіями іншими доказами. Так, під час допиту під присягою [PERSON] пояснила, що з відповідачем вона знайома на протязі тривалого часу, зустрічалась з ним, підтримувала інтимні стосунки. В 1998 році народила доньку [PERSON]. В той час сторони зустрічались, однак спільно не проживали, оскільки [PERSON] жила в гуртожитку і для їх спільного проживання не було умов. Приблизно в 2003 році [PERSON] почав цікавитись життям доньки, познайомився з нею, приходив в гості, спілкувався. В червні 2007 року, коли [PERSON] з дочкою переїхали до власної квартири, [PERSON] перейшов жити до них, і вони почали проживати однією сім'єю, як чоловік та дружина, вели спільне господарство, купляли продукти харчування,обробляли город, мали спільний бюджет. Відносини були нормальними, такими як у подружжя, все робили разом, будували плани на майбутнє. За спільною згодою вони розпочали будівництво житлового будинку в с.Чаква Володимирецького району, на земельній ділянці, яку отримав [PERSON] В це будівництво вони вкладали всі вільні кошти - заробітки, кредити, заощадження. Будівництвом займався [PERSON], тобто він брав спільні кошти подружжя, купляв необхідні будматеріали, виконував роботи і т.ін. Після завершення будівництва планували всі разом перейти жити в цей будинок. Свої показання позивач підтвердила наданими суду фотографіями, на якій вона та відповідач зображені разом та з неповнолітньою [PERSON] у домашній обстановці, на відпочинку. Також свідок надала суду письмові докази - копії платіжних доручень, рахунків, особисті та фінансові документи документи відповідача, що перебували в квартирі [PERSON], і які в сукупності з іншими доказами підтверджують факт проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Свідок [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] тривалий час, спілкується з нею, дружить. Після того, як [PERSON] отримала квартиру, разом з нею в цій квартирі став проживати [PERSON], тоді вона і познайомилась з відповідачем. [PERSON] постійно проживав з [PERSON], свідок сприймала їх як подружжя, як сім'ю. Зокрема, коли свідок бувала в гостях, [PERSON] вів себе в квартирі як господар, це було видно по його розмові, поведінці, одягу. [PERSON] називав [PERSON] дочкою, вона кликала його «тато», відносини між усіма були хорошими. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що родина будує будинок в с.Чаква, однак подробиці цього свідку невідомі. Аналогічні показання дав суду свідок [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що вона знає [PERSON] тривалий час, вони дружать, спілкуються. Після переїзду [PERSON] в 2007 році у власну квартиру разом з нею став проживати [PERSON], якого [PERSON] сприймала як чоловіка, співмешканця [PERSON] Свідок неодноразово телефонувала на домашній телефон до [PERSON], декілька разів у різний час відповідав [PERSON], вони спілкувались. [PERSON] разом з [PERSON] та донькою [PERSON] приїжджала в гості до свідка у Волинську область, вони разом святкували день народження, відпочивали. Коли гості залишались ночувати у будинку [PERSON], то [PERSON] та [PERSON] спали в одній кімнаті. Свідку також відомо зі слів як [PERSON], так і [PERSON], що вони будували житловий будинок в селі для покращення житлових умов, так як до того сім'я проживала в однокімнатній квартирі. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона проживає в одному будинку з [PERSON],є її сусідкою, і з часу переїзду [PERSON] в цей будинок разом з нею жив і [PERSON], якого свідок сприймала як чоловіка. Так, [PERSON] постійно ночував у квартирі, коли свідок заходила до [PERSON], [PERSON] був там у домашньому одязі. Також [PERSON] і [PERSON] по-сусідські заходили до [PERSON], приносили їй на ремонт одяг, оскільки свідок робить дрібний ремонт одягу, при цьому як одяг [PERSON], так і одяг [PERSON]. Сторони також разом обробляли город, привозили [PERSON] овочі. [PERSON] допомагав свідку в побутових питаннях. З розповідей сторін свідку відомо, що вони будують будинок в селі, зокрема, [PERSON], приносячи одяг на ремонт, казала, що не купляють новий одяг, оскільки всі гроші вкладають у будову. Показання відповідача [PERSON], які він дав в судовому засіданні за правилами допиту свідка під присягою, і в яких стверджував, що деколи на прохання [PERSON] підвозив її та доньку власною машиною додому, на відпочинок та в гості, спростовуються всією сукупністю досліджених судом доказів. Враховуючи сукупність вказаних доказів, які є логічними, послідовними, взаємодоповнюють один одного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] надала суду належні та допустимі докази спільного проживання нею однією сім'єю у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу, з [PERSON], в період з червня 2007 року по жовтень 2011 року, і її позов в цій частині підлягає задоволенню. При цьому судом на підставі письмових доказів, в т.ч. паспортів сторін, рішення Кузнецовського міського суду від 13.06.2006 року, копії актового запису про розірвання шлюбу [PERSON] встановлено, що у вказаний період сторони не перебували ні в шлюбі між собою, ні в будь-якому іншому зареєстрованому шлюбі. Що стосується інших позовних вимог [PERSON], то з їх приводу судом встановлено наступне. Як вбачається зі ст.74 Сімейного Кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. . На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення Сімейного Кодексу України, які регулюють правовий режим майна подружжя. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, майно, що набуто [PERSON] та [PERSON] в період їх спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з червня 2007 року по жовтень 2011 року є їх спільною сумісною власністю і може бути поділене між сторонами у встановленому законом порядку. Разом з тим, такий порядок не поширюється на майно, набуте однією із сторін внаслідок приватизації. Зокрема, як вбачається з п.5 ч.1 ст.57 Сімейного Кодексу України, особистою приватною власністю чоловіка, дружини є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,2133 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, споруд в [ADDRESS] набута [PERSON] внаслідок безоплатної передачі із земель комунальної власності, що підтверджується Державним актом серії [NUMBER]. Таким чином, вказана земельна ділянка належить [PERSON] як його особиста приватна власність, не може бути віднесена до спільної сумісної власності сторін по справі, і в задоволенні позову [PERSON] про визнання за нею права власності на ? частину земельної ділянки слід відмовити. Також не підлягають задоволенню і позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на ? частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів, які знаходяться в [ADDRESS]. Зокрема, судом встановлено, що на вказаній земельній ділянці в 2007 році сторони спорудили житловий будинок з надвірними господарськими спорудами. Разом з тим, вказані будівлі є самочинним будівництвом, що підтверджується технічним паспортом від 12.10.2010 року, інвентарна справа №90. У відповідності до ст.376 ч.2 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб, як це вбачається зі ст..376 ч.5 ЦК України, разом з тим, як вже встановлено судом, власником земельної ділянки, на якій знаходиться самочинне будівництво, є [PERSON] В той же час, у відповідності до ч.6 ст.376 ЦК України, [PERSON], як особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування понесених нею витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. Однак, оскільки в даний час право власності на самочинно збудоване майно ні за ким не визнано і не зареєстроване, що підтверджується довідкою Рівненского ОБТІ, такі вимоги [PERSON] є передчасними. Враховуючи викладене,

Outcome: partial