Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 06.08.1993 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO]. З моменту укладання шлюбу, подружжя проживало однією сім'єю. Подружжя розпалось через відсутність взаєморозуміння, відмінні погляди на життя. Спору стосовно місця проживання дитини та розділу сумісного майна, у них немає. Зазначає, що сімейні відносини не склалися та припинені, з липня 2011 року однією родиною не проживають, подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у кожного своє життя, подальше спільне життя та збереження родини неможливі, у зв'язку із чим просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує по тих же підставах та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд відповідно до вимог ст.174 ЦПК України, приймає визнання відповідачем позову оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню по наступних підставах. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що в юридичний шлюб сторони вступили 06 серпня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видано Будинком одруження Сімферопольського міськвиконкому Кримської області (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що вони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають, що суперечить ст.3 Сімейного Кодексу України, яка говорить, що родину становлять спільно проживаючі особи, зв'язані загальним побутом, що мають права й обов'язки. Шлюб сторін так само перешкоджає їм здійснити право на проживання в родині, передбачене ст.4 Сімейного Кодексу України. При таких обставинах суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, родину зберегти не можливо, вона розпалася остаточно і шлюб необхідно розірвати. Згідно зі ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За бажанням позивачки, останній після розірвання шлюбу слід залишити прізвище - [PERSON]. Питання про відшкодування судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач на цьому не наполягала. У відповідності з вимогами частини 2 статті 115 СК України, рішення суду після набрання ним законної сили слід надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб - у порядку, передбаченому діючим законодавством. На підставі викладеного, ст.ст.104, 105, 110-112, ч.2 ст.115 СК України,

Outcome: approved