Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна. Свою заяву обґрунтовує тим, що її дочка [PERSON], [INFO], з дитинства страждає на тяжке хронічне психічне захворювання, в зв'язку з чим неодноразово лікувалась в різних психіатричних закладах. 11 травня 2017 року [PERSON] визнано інвалідом І Б групи. Також зазначає, що її дочка внаслідок хронічного психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду та допомоги. На підставі наведеного, просить визнати [PERSON], [INFO], недієздатною, встановити над нею опіку та призначити її опікуном [PERSON] Заявник [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала, просила заяву про визнання [PERSON] недієздатною задовольнити. Представник органу опіки та піклування [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала щодо визнання [PERSON] недієздатною та призначення над нею опікуном [PERSON] Особа, щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, оскільки за станом здоров'я не може приймати участі в судовому засіданні. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши представлені в справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно вимог ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З копії висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 421 від 19 травня 2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], є інвалідом І Б групи внаслідок психічного розладу довічно, проживає разом з матір'ю [PERSON] За рівнем обмеження життєдіяльності [PERSON] потребує постійного стороннього догляду (а.с.9). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2017 року в даній справі відносно [PERSON] було призначено судово-психіатричну експертизу. З висновку судово-психіатричної експертизи № 283 від 31 жовтня 2017 року вбачається, що [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі помірної розумової відсталості. За своїм психічним станом [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, оскільки [PERSON], внаслідок стійкого психічного розладу у формі помірної розумової відсталості, неспроможна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, її слід визнати недієздатною, встановивши над нею опіку. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. У відповідності до ч.1 ст.55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до подання Управління охорони здоров'я Луцької міської ради від 12 березня 2018 року №149/17-18 [PERSON] може здійснювати права та обов'язки опікуна [PERSON], оскільки її кандидатура відповідає вимогам, передбаченим ст. 60, 63 ЦК України, п.п. 3.1, 3.2, 4.3 Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом Держкомсім'ямолодь України, Міносвіти, МОЗ України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88. Статтею 63 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою згодою. Заявник [PERSON] згідна прийняти на себе права та обов'язки опікуна [PERSON] Суд не вбачає підстав, зазначених в ст. 64 ЦК України, відповідно до яких [PERSON] не може бути призначена опікуном [PERSON] Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність призначення [PERSON] опікуном [PERSON] з метою забезпечення її особистих немайнових і майнових прав та інтересів. На підставі наведеного,

Outcome: approved