Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] зареєстрували шлюб 23.02.2006 року у виконавчому комітеті Гвіздської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з матірю. Причиною розірвання шлюбу є те, що за час спільного проживання у них склались різні погляди на сімейне життя, вони виявились людьми з різними характерами, різними інтересами. Крім того, відповідач постійно зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки та застосовує до неї фізичну силу, в зв'язку з чим вона неодноразово зверталася в органи поліції. За вчинені правопорушення [PERSON] притягнений до адміністративної відповідальності та на нього накладено адміністративні стягнення. На даний час вони проживають окремо та не підтримують сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти сімю з відповідачем у неї немає. Вважає, що їх сімя розпалась остаточно та відновлена бути не може, шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві та просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], просить залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу просить залишити їй дошлюбне прізвище Вірстюк. Також просить стягнути з відповідача в її користь судові витрати по справі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Заперечив щодо розірвання шлюбу, оскільки вважає, що є ще надія на збереження сімї, у них є малолітні діти, заради яких необхідно зберегти сімю. Однак, обставини, на які посилається позивач в судовому засіданні не спростував. У випадку розірвання шлюбу не заперечив щодо залишення малолітніх дітей проживати з матірю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, який зареєстровано 23.02.2006 року у виконавчому комітеті Гвіздської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 (а.с.3). У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.4-5). Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин та їх шлюб носить формальний характер. Відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки та вчиняє відносно позивача домашнє насильство, в зв'язку з чим остання неодноразово зверталася в органи поліції. За вчинені правопорушення [PERSON] притягнений до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративні стягнення, що підтверджується копіями постанов судді Надвірнянського районного суду, які набрали законної сили (а.с.32-36). Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо та не підтримують сімейних відносини і не мають наміру підтримувати їх в подальшому. Крім того, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сімю у них не має. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що шлюб втратив своє значення і не може бути поновлений в звязку з категоричним запереченням позивача, а тому шлюб існує формально. Судом встановлено, що позивач після розірвання шлюбу бажає залишити дошлюбне прізвище Вірстюк. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 640,00 грн. судового збору (а.с.1). На підставі наведеного, ст.ст.110, 112 СК України,

Outcome: approved