Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом та посилається на те, що є підстави для його задоволення, - про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки [PERSON], [INFO]. У підтвердження своїх вимог покликається на те, що він своїх батьківських обов'язків не виконує: із дитиною не проживає, не забезпечує її продуктами харчування, не цікавиться її станом здоров'я, не займається її вихованням та не спілкується із нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Тому позивач просить позбавити такого батьківських прав. У судове засідання [PERSON] не з'явилась і подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у суді позов визнав повністю, погодився із мотивами звернення позивача із таким спором, не заперечив проти його задоволення. Від третьої особи Жидачівської районної державної адміністрації поступила заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за відсутності їх представника. Заслухавши пояснення відповідача про визнання позову і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що такий слід задовольнити повністю з наступних підстав: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснив йому наслідки відповідної процесуальної дії. Окрім цього спірні правовідносини регламентовані ст. 164 СК України, відповідно до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач вихованням дочки не займається; зв'язок із нею не підтримує, матеріально не допомагає, не виявляє до дитини жодної батьківської уваги та турботи. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Факт неналежного виконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов'язків щодо малолітньої дитини знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Із висновку №02-17/772 від 26.03.2018р. вбачається, що орган опіки та піклування Жидачівської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно дочки [PERSON] Також, це підтверджується заявами жителів м. Ходорова Жидачівського району Львівської області [PERSON], [PERSON] та [PERSON], чого не заперечив і не спростував відповідач у суді. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Ураховуючи вище наведене суд вважає, що існують всі законні підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], оскільки як установлено судом визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; позивача звернення є законне на підставі наведених вище норм і наявних у справі документальних доказів. Разом з тим судом відповідачу було роз'яснено, що позбавлена батьківських прав особа має право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав у спосіб, визначений ст. 169 СК України.

Outcome: approved