Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу з [PERSON] [INFO] , а також народження від нього дитини - [PERSON] [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що 05.03.2019 року Дніпровським районним в м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області їй було відмовлено у поновлення актових записів про народження та про шлюб, з огляду на те, що документи, що посвідчують ці факти видані на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У судове засідання заявник не з`явилась. Представник заявника подала до суду заяву в якій вимоги заяви про встановлення юридичних фактів підтримала, розгляд справи просила провести без участі заявника та її представника. Заінтересована особа також свого права на участь у судовому засіданні не використала. Суд, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу 04.09.2015 року громадяни Російської Федерації [PERSON] та громадянка Російської Федерації [PERSON] уклали шлюб, про що Евпаторійським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим здійснено запис за № 807. (а.с. 7) Згідно копії паспортів [PERSON] та [PERSON] вони є громадянами України. Однак, у зв`язку з ненаданням до суду копії Довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, встановити місце реєстрації заявника та [PERSON] не вбачається за можливе. Правовідносини, що виникли, регулюються положеннями Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 21, 27, 28 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком до будь-якого органу державної реєстрації актів цивільного стану за їхнім вибором. Заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком особисто. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу. В заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт просить заявник встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року звернуто увагу суддів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 10 вказаної Постанови визначено, що суду можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. В пункті 18 Постанови зазначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. При цьому, слід зазначити, що судом не враховується стаття 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки [PERSON] скористалась своїм правом на реєстрацію шлюб як громадянка Російської Федерації. Статтею 317 ЦПК України особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Питання про встановлення факту реєстрації шлюбу, зареєстрованого на тимчасово окупованій території, законодавством України не передбачені. Реєстрація шлюбу відбувається за бажанням двох осіб, і саме вони обирають де, коли реєструвати шлюб. Заявник [PERSON] , як громадянка Російської Федерації, скористалась своїм правом, зареєструвавши шлюб на тимчасово окупованій території з громадянином Російської Федерації [PERSON] та має відповідне свідоцтво про реєстрацію шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви в частині встановлення факту реєстрації шлюбу. Стосовно іншої частини вимог заяви про встановлення факту народження дитини суд приходить до наступного висновку. Для підтвердження факту народження дитини заявник надала Свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Сакським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Як вбачається з листа заінтересованої особи, реєструючий орган відмовив заявнику у проведенні державної реєстрації народження дитини, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред`явлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі-лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Дублікат медичного свідоцтва про народження форми 103/о, заявниця не може отримати у медичному закладі м. Саки, оскільки територія Автономної Республіки Крим тимчасово окупована та форма цього бланку, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р., на теперішній час не використовується. Отже, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості, без судового рішення, зареєструвати народження дитини заявника відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року. Заявником у поданій заяві ставиться питання про встановлення факту народження [INFO] дитини - [PERSON] , в м. Саки, АР Крим. Разом з тим, до суду не надано жодного медичного документу, який би слугував підтвердженням факту народження дитини, щодо якої вирішується наразі дане питання, факту народження дитини жіночої статі, а також факту народження цієї дитини у заявника. Волевиявлення [PERSON] викладене у заяві від 07.05.2019 року щодо підтвердження фактів, викладених у заяві, не може слугувати таким підтвердженням. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що заява [PERSON] і в частині встановлення факту народження дитини задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed