Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати відповідача, [PERSON] батьком [PERSON], зобов'язавши Сарненський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області внести зміни до актового запису про народження дитини - [PERSON], [INFO] за №122 від [INFO], внесені відділом РАЦС м.Васильків Київської області, вказавши батьком дитини [PERSON], виключивши відомості про [PERSON] як батька позивача. В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві позивачем зазначено, що її батьком у свідоцтві про народження вказано [PERSON], який на даний час помер. Від матері - [PERSON], влітку 2018 року позивач дізналась, що особа, яка вказана у свідоцтві про її народження як батько, не є біологічним батьком [PERSON] Батьком останньої є відповідач по справі - [PERSON], що підтвердив висновок проведеної у ТОВ «Генолитік» експертизи, через що є необхідним внесення відповідних змін до актового запису про народження позивача. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач у підготовчому судовому засіданні заявлені позивачем вимоги визнав, в подальшому подав відповідну письмову заяву про визнання заявлених вимог. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Сарненський РВ ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області заперечив щодо вимог [PERSON], вказавши, що позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України, однак, актовий запис про народження позивача складений 12 березня 1985 року за №122 Васильківським відділом ДРАЦС, здійснено відповідно до ст.133 СК України. Відповідачем та представником третьої особи заявлені клопотання про розгляд справи у їх відсутність, які судом задоволені. Інших клопотань не надходило. Заслухавши пояснення сторони, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Правовідносини між сторонами виникли з приводу прав та обов'язків батьків і дітей щодо визначення походження дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами СК України. Частиною 1 статті 1 Сімейного кодексу України визначено, що завданням цього Кодексу є засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів. Відповідно до копії паспорту позивача - остання є [PERSON], [INFO]. Із наданої суду позивачем копії висновку експертизи зі встановлення батьківства від 5 вересня 2018 року, проведеної ТзОВ «Генолитік», судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що її батьком у свідоцтві про народження вказано іншу особу, яка не є її біологічним батьком, а саме - [PERSON]. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками якої у вказаному документі зазначено [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами в цивільному провадженні, згідно із статтею 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Жодних належних та допустимих доказів того, що позивач - [PERSON] і особа, вказана у наданому останньою свідоцтві про народження як [PERSON] - одна і та ж особа, суду надано не було. Крім цього, позивач в позовній заяві зазначає, що наданий нею висновок експертизи доводить ті обставини, що [PERSON] є її батьком, що є підставою для визнання батьківства, відповідно до ст.53 КпШС, що діяла на момент внесення відповідного актового запису про народження. Дійсно, пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» визначено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, частиною 1 статті 53 КпШС, який діяв на момент народження [PERSON], встановлено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. Частиною 2 цієї ж статті було передбачено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Таким чином, право звернення із позовом до суду має дитина після досягнення нею повноліття - у разі її народження у батьків, які не перебували між собою у шлюбі. Аналогічні вимоги містяться і у ч.4 ст.128 СК України, яка є чинною на даний час, відповідно до якої позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу, згідно із якою - при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. В позовній заяві позивачем було зазначено, що її батьки перебували у фактичних шлюбних відносинах. В судовому засіданні позивач вказувала, що [PERSON] та [PERSON] перебували між собою у зареєстрованому шлюбі. Однак, надати з метою з'ясування цих обставин, копію актового запису про народження [PERSON] позивач відмовилась, пославшись на відсутність у неї такого доказу. Таким чином, вказані обставини є недоведеними. З огляду на наведене, позивачем не надано доказів на підтвердження тих обставин, що відомості про її батька були записані зі слів матері, яка не перебуває у шлюбі, а також не підтверджено факт зміни позивачем прізвища з [PERSON] на [PERSON], чере що у задоволенні її вимог слід відмовити, за їх безпідставністю. На підставі наведеного, ст.ст.128, 129, 133 СК України,

Outcome: dismissed