Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21 червня 2008 року [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 232. Після реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» напрізвище чоловіка - [PERSON]. Від шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей - донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між сторонами остаточно були припинені ще в 2016 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2018 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Позивач у підготовче засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач, який був повідомлений про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання своєчасно і належним чином, у підготовче засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність, в якій визнав позовні вимоги у повному обсязі. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в підготовче засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21 червня 2008 року який зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 232 від 21.06.2008 року, під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 21 червня 2008 року). Від шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей - донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені восени 2016 року. За змістом положень ч. 1 ст.24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадках визнання позову відповідачем. Відповідачем надана заява про визнання позову, а тому суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] у своєму позові просить після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін. На підставі викладеного і

Outcome: approved