Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: виконавчий комітет Бердянської міської ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони з 12 червня 2009 року по 10 березня 2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 10 березня 2017 року на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області було розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 лютого 2017 року з відповідача стягнуті аліменти в розмірі 2 500 грн. на користь позивача для утримання їх неповнолітніх дітей.Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 грудня 2018 року у частково задоволено позов відповідача та визнано позивача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В частині визнання їх неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користуватись вказаною квартирою - відмовлено. До цього часу залишається неузгодженими між сторонами питання, щодо реєстрації місця проживання їх малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у вказаному помешканні, так як відповідач відмовляється добровільно здійснити реєстрацію її місця проживання у будинку. Позивач вказала, що намагалась в добровільному порядку узгодити дане питання з відповідачем але він відмовляє в наданні дозволу .на реєстрацію проживання їх доньки, по суті без суттєвих на те підстав. При зверненні до сектору реєстрації громадян з питанням про зняття з реєстрації та реєстрацію доньки, їй було відмовлено в зв`язку з відсутністю згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини. Позивач додала, що житла у неї та неповнолітньої дитини не має. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог, і що не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Тому суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явилась, надада пояснення, з якого вбачається, що вона не заперечує проти задоволення позовних вимог в інтересах дитини. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволеннюз наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували в в зареєстрованому шлюбі, який 10 березня 2017 року на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області було розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 грудня 2018 року, за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , яка виступає в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Бердянської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, позивача визнано такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В частині визнання їх неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користуватись вказаною квартирою - відмовлено. Відповідно до довідки Бердянської міської ради [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] є власником ј житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Судом з`ясовано, що позивач житла на праві власності не має. Відповідно до Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 від 27.02.1991р. в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до вимог ст.7, 15, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За змістом ст.ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання України», батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання дитини протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У відповідності до п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. При цьому, згідно п. 5 вищезгаданих Правил, батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. У відповідності до п.п. 6 п. 18 Правил, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, згідно ст.26 вищезгаданої Конвенції, держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, з метою соціального захисту прав дитини, приймаючи до уваги те, що дитина не досягла чотирнадцяти років та враховуючи ухилення відповідача як батька від надання письмової згоди на реєстрацію місця проживання дитини за місцем реєстрації та проживання відповідача, суд вважає необхідним задовольнити [PERSON] , надавши позивачці дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] , без згоди батька дитини - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved