Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги тим, що 10.10.2014 року о 20 годин 30 хвилин [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, рухаючись по вул. Ак. Корольова, буд.28 в м. Одесі, керуючи ТЗ марки BA3-21083 д/н [NUMBER] на перехресті з вул. Тополева, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], після чого останній транспортний засіб від удару відкинуло вправо на ТЗ Hyundai д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], потім скоїв зіткнення з ТЗ Chevrolet д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], які всі рухалися у зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ТЗ Honda CR-V д/н [NUMBER] отримав значні механічні пошкодження, чим [PERSON] заподіяв [PERSON] значну матеріальну та моральну шкоду. Згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси по справі №523/16513/14-п від 17.11.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі 5000 тисяч грн. 00 коп. та постанови Суворовського районного суду м. Одеси по справі №523/16646/14-п від 27.11.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та позбавлено його права керувати усіма видами транспортних засобів строком на 7 (сім) місяців, однак ним було подано на вказане рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Одеської області. Апеляційним судом Одеської області було розглянуто справу №33/785/814/14 за скаргою [PERSON] та 17.12.2014 року його скаргу залишено без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м. Одеси №523/16646/14-п від 27.11.2014 року - без змін. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в AT «Українська охоронно - страхова компанія» (Далі AT «УОСК») згідно полісу ОСЦПВ №АС/8313850. 10.10.2014 року до AT «УОСК» заявниця подала повідомлення про настання страхового випадку з додатками необхідних документів, після чого представник AT «УОСК» провів візуальний огляд ТЗ Honda CR-V д/н [NUMBER], однак результати розрахунку вартості відновлюваного ремонту після первинного огляд позивачку не влаштувало. 22.12.2014року згідно договору №10/14 заявниця замовила проведення незалежної оцінки ТЗ Honda CR-V д/н [NUMBER], винуватця в ДТП [PERSON] та представника AT «УОСК» було викликано телеграмами на огляд ТЗ. Однак 25.12.2014 року за вказаною адресою та часом проведення огляду ТЗ жодна із сторін не з'явилися. Так, згідно звіту №10/14 від 05.01.2015 року, вартість відновлювального ремонту ТЗ Honda CR-V д/н [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП 10.10.2014 року визначена із застосуванням витратного підходу, станом на день звіту, складає 68851 (шістдесят вісім тисяч вісімсот п'ятдесят одна) гривня 11 коп., а вартість матеріальної шкоди, завданої мені, власнику ТЗ Honda CR-V д/н [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП 10.10.2014 року, яка визначена із застосуванням витратного підходу, станом на день складання звіту, визначається рівною 45034 (сорок п'ять тисяч тридцять чотири) гривні 08 коп. 12.01.2015р. року на адресу AT «УОСК» заявниця направила заяву про страхове відшкодування зі всіма необхідними документами та оригіналом звіту №10/14 від 05.01.2015 року, однак жодних рішень AT «УОСК» про відмову у здійсненні страхового відшкодування на адресу позивачці направлено не було, проте не здійснено до теперішнього часу. В звязку з чим, позивачка вирішили здійснити ремонт автомобіля за власні кошти. Вартість ремонту склала суму у розмірі 69009 (шістдесят дев'ять тисяч дев'ять) гривень 00 коп., що підтверджується актом виконаних робіт ФОП «[PERSON]Г.» №0000065 від 12 січня 2015 року. В звязку з чим, позивачка просить стягнути з [PERSON] «УОСК» суму страхового відшкодування 45034 (сорок п'ять тисяч тридцять чотири) гривні 08 копійок, а з [PERSON] різницю між вартістю відновлювального ремонту КТЗ (Свр) та вартістю матеріального збитку нанесеного КТЗ (У) згідно звіту №10/14 від 05.01.2015 року, у сумі 23817 (двадцять три тисячі вісімсот сімнадцять) гривень 03 копійок. Позивачка також посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням власності транспортного засобу, та неможливості протягом тривалого часу користуватися ТЗ за його призначенням, порушенням нормальних життєвих зв'язків, зміни щоденного розгляду. Розмір моральної шкоди, позивачка оцінює у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень 00 коп. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, а також підтвердила обставини, які викладені в позовній заяві. Вона також пояснила, що відповідачі взагалі не відшкодували матеріальної шкоди, у звязку з чим, вона була вимушена зробити ремонт автомобіля самостійно. В останнє судове засідання позивачка подала заяву, згідної якої просила задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, а також розглянути справу у її відсутність. Представники Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання, згідно поданої заяви просили справу розглянути у їх відсутність, а також визнали позовні вимоги в частині стягнення у розмірі 44034 (сорок чотири тисячі тридцять чотири) гривні 08 копійок. Відповідач [PERSON] в процесі розгляду справи позовні вимоги не визнав, оскільки вважає, що страхова компанія повинна відшкодувати матеріальну шкоду. В останнє судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Крім того, будь-яких документів щодо неможливості зявитись в судове засідання за станом здоровя, від відповідача або його родичів до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що 10.10.2014 року о 20 годин 30 хвилин [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, рухаючись по вул. Ак. Корольова, буд.28 в м. Одесі, керуючи ТЗ марки BA3-21083 д/н [NUMBER] на перехресті з вул. Тополева, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], після чого останній транспортний засіб від удару відкинуло вправо на ТЗ Hyundai д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], потім скоїв зіткнення з ТЗ Chevrolet д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], які всі рухалися у зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ТЗ Honda CR-V д/н [NUMBER] отримав значні механічні пошкодження, чим [PERSON] заподіяв [PERSON] значну матеріальну та моральну шкоду. Згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси по справі №523/16513/14-п від 17.11.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі 5000 тисяч грн. 00 коп. та постанови Суворовського районного суду м. Одеси по справі №523/16646/14-п від 27.11.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та позбавлено його права керувати усіма видами транспортних засобів строком на 7 (сім) місяців, однак ним було подано на вказане рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Одеської області. Апеляційним судом Одеської області було розглянуто справу №33/785/814/14 за скаргою [PERSON] та 17.12.2014 року його скаргу залишено без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м. Одеси №523/16646/14-п від 27.11.2014 року - без змін. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, \~\~або \~\~постанова \~\~суду \~\~у \~\~справі \~\~про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у спричиненні матеріальної шкоди є доведеною. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, \~\~ яка \~\~завдала \~\~шкоду, \~\~звільняється \~\~від \~\~її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що \~\~шкода, \~\~ завдана \~\~ джерелом \~\~ підвищеної \~\~\~\~небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє \~\~транспортним \~\~засобом, \~\~механізмом, \~\~іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в AT «Українська охоронно - страхова компанія» (Далі AT «УОСК») згідно полісу ОСЦПВ №АС/8313850. При цьому ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну склав суму у розмірі 50000 гривень, франшиза встановлена у розмірі 1000 гривень. 10.10.2014 року до AT «УОСК» заявника подала повідомлення про настання страхового випадку з додатками необхідних документів, після чого представник AT «УОСК» провів візуальний огляд ТЗ Honda CR-V д/н [NUMBER], однак результати розрахунку вартості відновлюваного ремонту після первинного огляд позивачку не влаштувало. 22.12.2014р. року згідно договору №10/14 заявниця замовила проведення незалежної оцінки ТЗ Honda CR-V д/н [NUMBER], винуватця в ДТП [PERSON] та представника AT «УОСК» було викликано телеграмами на огляд ТЗ. Однак 25.12.2014 року за вказаною адресою та часом проведення огляду ТЗ жодна із сторін не з'явилися. Так, згідно звіту №10/14 від 05.01.2015 року, вартість відновлювального ремонту ТЗ Honda CR-V д/н [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП 10.10.2014 року визначена із застосуванням витратного підходу, станом на день звіту, складає 68851 (шістдесят вісім тисяч вісімсот п'ятдесят одна) гривня 11 коп., а вартість матеріальної шкоди, завданої мені, власнику ТЗ Honda CR-V д/н [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП 10.10.2014 року, яка визначена із застосуванням витратного підходу, станом на день складання звіту, визначається рівною 45034 (сорок п'ять тисяч тридцять чотири) гривні 08 коп. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню \~\~потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних \~\~для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту склала суму у розмірі 69009 (шістдесят дев'ять тисяч дев'ять) гривень 00 коп., що підтверджується актом виконаних робіт ФОП «[PERSON]Г.» №0000065 від 12 січня 2015 року, копіями квитанцій від 12.01.2015р. та 05.01.2015р., рахунком-фактурою від 05.01.2015р. (а.с. 42-44) 12.01.2015р. на адресу AT «УОСК» заявниця направила заяву про страхове відшкодування зі всіма необхідними документами та оригіналом звіту №10/14 від 05.01.2015 року, однак до теперішнього часу їй не було перераховане страхове відшкодування. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Таким чином ПАТ «Українська охоронно - страхова компанія» враховуючи настання страхового випадку за вищевказаним полісом, має здійснити виплату страхового відшкодування власнику автомобілю [NUMBER]. Приписами ст. 35 Закону № 1961-IV передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування з відповідними додатками. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в AT «Українська охоронно - страхова компанія» (Далі AT «УОСК») згідно полісу ОСЦПВ №АС/8313850. При цьому ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну склав суму у розмірі 50000 гривень, франшиза встановлена у розмірі 1000 гривень. Судом встановлено, що реальна вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала суму у розмірі 69009 (шістдесят дев'ять тисяч дев'ять) гривень 00 копійок. В звязку з чим, суд вважає, що фактично [PERSON] «УОСК» повинно було виплатити позивачці суму страхового відшкодування у розмірі 49000 гривень, оскільки реальних збитків склав суму у розмірі 69009 (шістдесят дев'ять тисяч дев'ять) гривень 00 копійок. Однак в позовних вимогах позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] «УОСК» суму страхового відшкодування у розмірі 45034 (сорок п'ять тисяч тридцять чотири) гривні 08 копійок. В звязку з чим, відповідно до приписів ст. 11 ЦПК України, з відповідача [PERSON] «УОСК» підлягає стягненню суму у розмірі 45034 (сорок п'ять тисяч тридцять чотири) гривні 08 копійок, оскільки суд вирішує справу у межах заявлених вимог. Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, оскільки [PERSON] «УОСК» повинно було виплатити позивачці суму страхового відшкодування у розмірі 49000 гривень, то різниця між фактичним розміром матеріальної шкоди і страховою виплатою складає суму у розмірі (69009-49000= 20009) 20009 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON]. Позивачка також посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням власності транспортного засобу, та неможливості протягом тривалого часу користуватися ТЗ за його призначенням, порушенням нормальних життєвих зв'язків, зміни щоденного розкладу. Розмір моральної шкоди, позивачка оцінює у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень 00 коп. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику з справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Суд вважає, що дійсно позивачці діями відповідача була заподіяно моральну шкоду, оскільки протягом тривалого часу було неможливо використовувати транспортний засіб, був змінений її звичний розгляд, порушені нормальні життєві зв'язки. Враховуючи обставини справи, тривалість та характер моральних страждань, суд вважає, що розмір моральної шкоди заподіяній відповідачці визначений у позовних вимогах занадто завищений, а тому моральна шкода підлягає стягненню з відповідача у розмірі 3500 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial