Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання недостовірною та такою, що принижує людську гідність та громадську мораль інформацію, озвучену [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]Є.Ю [PERSON], [PERSON] про те, що вона та її рідні [PERSON], [PERSON] страждають на душевні хвилювання , емоційну нестійкість, що виражається у спілкуванні з оточуючими, є « Дебілами», «Психічно хворими», «хворими на голову», що вона та її рідні ведуть себе неадекватно, що вона особисто конфліктна людина, виражається нецензурною лайкою, надану слідчому Гончаренку В.О. у липні-жовтні 2015 року, а також слідчому відділення СВ ВП №1 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області [PERSON] у поясненнях до 13.02.2016 року, поширену необмеженому колу осіб у зв»язку з покладення їх свідчень в основу постанов про закриття кримінального провадження № 12015170020000923 від 16.05.2015 року, зобовязати відповідачів подати до слідчого відділення СВ ВП № 1 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області та Прокуратури Полтавської області заяви про те, що вони надали недостовірну інформацію щодо її особи, а саме те, що вона та її рідні [PERSON], [PERSON], страждають на душевні хвилювання, емоційну нестійкість, що виражається у спілкуванні з оточуючими, є дебілами, «психічно хворими, хворими на голову, що вона та мої рідні ведуть себе неадекватно, що вона дуже конфліктна людина, виражається нецензурною лайкою, визнати дії [PERSON] щодо поширення про неї та [PERSON], [PERSON] невизначеному колу осіб на загальних зборах жителів першого підїзду будинку № 9 по вулиці Латишева у м. Полтаві інформації про те, що [PERSON] надо лечить на дурочке , [PERSON] д....ка(нецензурні висловлювання на адресу [PERSON]) её надо лечить на дурочке, Ну так воно ж видно, до д...ка (нецензурне слово на адресу [PERSON]Е.), нормальна людина не буде в 5 ранку вести дитину воровать вишню. Я лічно бачила, лічно, протиправними, а викладену інформацію недостовірною у звязку з наявністю медичних довідок про наявність анемії, висновку про загальний стан здоровя; та такою, що принижує її людську гідність, зобовязавши її спростувати у спосіб, як вона була поширена, тобто на загальних зборах жителів першого підїзду будинку № 9 по вулиці Латишева у м. Полтаві, визнати дії [PERSON] щодо поширення про неї інформації про те, що вона притворяюсь немощною, а сама з ранку до вечора лазить по смітникам, прикриваючись дитиною та інвалідністю, надану у свідченнях у судовому засіданні 04.07.2016 року по кримінальному провадженню по обвинуваченню [PERSON] за ст.. 125 ч.2 КК України, яке розглядалось суддею Київського районного суду м.Полтави Шияном В.М. справа № 552/2875/16-к протиправним, а викладену інформацію недостовірною у зв'язку з наявністю медичних довідок про наявність анемії, висновку про загальний стан здоровя, зобовязавши її спростувати вказані відомості, стягнути з [PERSON], [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на її користь , компенсацію, завданої моральної шкоди по 10 000 гри. з кожного, а всього - 110 000 грн., стягнути з [PERSON], [PERSON](дівоче прізвище [PERSON]), [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку на її користь, компенсацію завданої матеріальної шкоди в сумі 3446.13 грн. У судовому засіданні позивач та її представники підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Пояснили, що матеріальна шкода складається із коштів, витрачених позивачем на ксерокопіювання документів, запис дисків, відправку поштової кореспонденції, придбання ліків. Відповідачі повторно у судове засідання не з»явились будучи повідомленими про час і місце розгляду справи за місцем реєстрації. Третя особа, [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги. Враховуючи заяву позивача, її представника та третьої особи, суд ухвалив розглядати справу у порядку заочного провадження. Заслухавши позивача, її представника, третю особу, дослідивши матеріали справи та надані докази суд дійшов до наступних висновків. Статтею 297 ЦК України закріплено право на повагу до гідності та честі. Ця стаття складається із трьох частин: 1) кожен має право на повагу до його гідності та честі; 2) гідність та честь фізичної особи є недоторканними; 3) фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Аналогічні положення є й у міжнародних актах з прав людини. Нормами ЦК кожному гарантується право на повагу до його гідності й честі (ч. 1 ст. 297); гідність і честь фізичної особи є недоторканними (ч. 2 цієї ж статті). У разі порушення права фізичної особи на честь і гідність вона вправі особисто звернутися до суду з відповідним позовом (ч. 3 ст. 297 ЦК), якщо згідно з чинним законодавством має повну цивільну дієздатність, або ж право звернення до суду набувають її батьки (опікуни, піклувальники, усиновителі) відповідно до норм цивільного законодавства про представництво в суді. Частиною 4 ст. 32 Конституції України передбачено, що кожен вправі вимагати в судовому порядку спростування недостовірної інформації, що порочить честь і гідність членів його сімї. У п. 1 ст. 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікована Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-В ) зазначено: «Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів». Свобода висловлювати свої погляди є правом людини, визнаним у світі. Згідно зі ст. 34 Конституції України «кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір». Таким чином, у Конституції України ніде не йдеться про винятки щодо «негативної» інформації. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 N 1 роз»яснено, що : « При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.» Пунктом 17 вказаної постанови роз»яснено, що: «Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.» Позивач просить спростувати інформацію відповідачів, яка викладена ними під час давання показань, які свідків по кримінальних справах. Допитані в якості свідків зазначені позивачем особи, відповідачі по справі, мали право на свободу вираження поглядів, та викласти свою думку, щодо поведінки позивача та її доньки в побуті та у спілкуванні із сусідами даючи показання , які свідки, а отже надані свідками показання не можуть бути предметом розгляду у справі з точки зору сприйняття їхніх показань, як недостовірної інформації, яка принижує честь і гідність позивача, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Що стосується позовних вимог, щодо викладення недостовірної інформації на загальних зборах будинку, які відбулись, зі слів позивача 19 травня 2016 року, то суд виходить із наступного. Із показань самої позивачки та її доньки [PERSON] убачається, що 19 травня 2016 року позивач [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Першій полтавській міській лікарні, що також підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 3532( а.с. 48). Отже достовірно відомо, що позивач 19 травня 2016 року не була присутньою на зборах будинку, якщо такі відбулись, та не могла чути ( у тому числі і за станом здоров»я, як пояснила позивач вона страждає на глухоту на нічого не чує) які питання обговорювались на зборах( якщо вони відбувались). Наданий позивачем аудиозапис розмови двох жінок не є доказом того, що така розмова відбулась на загальних зборах, і що саме 19 травня 2016 року. Більш того голоси вказаних осіб у встановленому порядку не ідентифіковані, а тому докази того, що саме відповідач [PERSON] приймала участь у вказані розмові та розповсюджувала відносно позивача недостовірну інформацію, яка принижує її честь та гідність не знайшли підтвердження у судовому засіданні, а отже і позовні вимоги в цій частині не можуть бути задоволені. Більш того із вказаної розмови взагалі не убачається, того, що жінки мали розмову про позивача, [PERSON]. Позивач, всупереч вимогам ч. 3 ст. 10 , ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не надала суду жодного доказу у підтвердження своїх позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про захист честі і гідності позивача та спростування відносно неї інформації, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позивач є інвалідом 2 групи, звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом, а тому витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed