Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 07.02.2002 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. З відповідачем є повнолітня донька [PERSON] , [INFO] та неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Донька [PERSON] навчається на 3-му курсі Івано-Франківського коледжу Львівського національного аграрного університету, на бюджетній основі, денна форма навчання. Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області відповідача зобов`язано сплачувати аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що з метою налагодити стосунки , вона за заявою від 20.09.2017 р. відкликала виконавчий лист про стягнення аліментів. На даний час у позивачки змінилося матеріальне становище, у зв`язку з ростом цін збільшилися витрати на утримання дітей. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Просить суд змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі 2197 грн. щомісячно до досягнення нею 23-річного віку; збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі від 600 грн. до 2318 грн., до досягнення ним повноліття та стягнути аліменти за минулий час з 20.09.2017 року на утримання двох дітей. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час розгляду справи був належним чином повідомлений про, що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Третя особа [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що у сторін є діти: [PERSON] , [INFO] народження, яка на даний час повнолітня (згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13) та неповнолітній син [PERSON] , [INFO] (згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області відповідача зобов`язано сплачувати аліменти на утримання дітей: по 600 грн. щомісячно на кожну дитину. На підставі якого видано виконавчий лист (а.с. 15-18). Виконавчий лист видано стягувачці на руки згідно її заяви від 20.09.2017 року. Донька [PERSON] навчається на 3-му курсі Івано-Франківського коледжу Львівського національного аграрного університету(спеціальність - харчові технології), на денній державній формі навчання (а.с. 20). Згідно довідки № 384 від 04.06.2020 р. Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району дочка [PERSON] зареєстрована та проживає з батьками в [ADDRESS] (а.с. 21). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються гл. 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199 - 201 СК України). Згідно зі ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. За правилами ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). За змістом ст. ст. 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] , як батько, зобов`язаний утримувати повнолітнього доньку, оскільки остання потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, а отже існують правові підстави для стягнення з нього аліментів. Як встановлено в судовому засіданні на даний час неповнолітня дитина [PERSON] , 2008 р.н. потребує більших коштів на утримання, задоволення фізичного, духовного та культурного розвитку. Ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів за період з 20.09.2017 року, суд зазначає наступне. Питання стягнення аліментів за минулий час врегульовано ч. 2 ст. 191 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах встановленого строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Позивачкою не надано доказів ухилення [PERSON] від сплати аліментів на утримання двох дітей за вказаний період. Тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення аліментів за минулий час, і в цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (одній тисячі п`ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 02.07.2020 року і слід проводити до закінчення [PERSON] навчання, але не пізніше ніж досягнення нею двадцяти трьох років, також слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1600 (одній тисячі шістсот) гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів на утримання [PERSON] слід розпочати з часу набрання цим рішенням суду законної сили, і слід проводити до повноліття дитини. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial