Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання втратившими право користуванням житлом. Позов обґрунтований наступними обставинами. [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Квартира не приватизована та знаходиться у комунальній власності. Позивач вказала, що квартиру було надано для проживання її матерії [PERSON] , яка померла [INFO] , та членам її сім`ї: дочці [PERSON] , та внукам [PERSON] та [PERSON] На даний час у квартирі зареєстрована позивач та її діти - відповідачі по справі. Відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі з серпня 2016 року по теперішній час, адже вони мешкають у Сполучених Штатах Америки. Зазначила, що при виселенні відповідачі не знались з реєстрації, а на даний час у них немає можливості приїхати до України для вирішення цього питання. Позивач та її представник у відкритому судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, відзив на позов до суду не надали, в судове засідання не з`являлись, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи у свою відсутність не подавали. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , знаходиться у комунальній власності і знаходиться на балансі ВАТ «Одеське шахтоуправління». З ордеру на житлову площу від 30 вересня 2008 року вбачається, що [PERSON] , надано право на зайняття з сім`єю із 4 осіб, житлової площі в гуртожитку по [ADDRESS] , загальною площею 39,50 м.кв., житловою 22,70 м.кв. Ордер виданий на підставі спільного рішення адміністрації, профсоюзного комітету та ради трудового колективу Одеського шахтоуправління від 28 вересня 1989 року. Встановлено, що [PERSON] приходиться матір`ю позивачу, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 вересня 2018 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що 24 вересня 2018 року складено відповідний актовий запис № 9861. Із довідки виписки із домової книги про склад сім`ї та реєстрацію № 114 від 07 лютого 2019 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] , проживають та зареєстровані 3 члена сім`ї: [PERSON] (відповідальна, б/р, померла [INFO] , а/з 9861), [PERSON] (дочка), [PERSON] (внук), [PERSON] (внучка). Згідно відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Із показань свідків [PERSON] та [PERSON] , в судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають, а позивач [PERSON] не перешкоджала їм у доступі до житла. Не проживання відповідачів у вказаній квартирі також підтверджується Актом про не проживання, складеного суcідами позивача. З листа №275 Міської поліклініки №1 від 17 квітня 2019 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , за період з 2018-2019 років за медичною допомогою до сімейного лікаря не звертались, викликів лікаря за вказаною адресою не зареєстровано. Суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] та [PERSON] будучи зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] , не проживають за зазначеною адресою, що надає позивачу право звертатися до суду з позовом про визнання їх такими, що втратили право користування вказаним житлом. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із припиненням права користуванням жилим приміщенням, а тому регулюються Розділом ІІІ Главою 2 Житлового Кодексу УРСР. Відповідно до ч. 3 ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, та такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. Задовольняючи позов про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, суд зауважує на тому, що зняття з реєстрації місця проживання, в силу ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» проводиться відповідними органами реєстрації на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання є дискреційними повноваженнями відповідних органів реєстрації, а рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є безумовною підставою для цих органів щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 гривень підлягають стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved