Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме 23/100 частини домоволодіння, що знаходиться в м. Одесі по вул. Недєліна 33-Г та складаються з літ. «А» 2-1 кухня 6,5 кв.м., 2-2 ванна 5,0 кв.м., 2-3 кухня 8,3 кв.м., 2-4 житлова 13,3 кв.м.,2-5 веранда 7,3 кв.м., загальною площею 40, 4 кв.м., житловою площею 13,3 кв.м., вбиральня літ «Б», сарай літ. «В», огорожа № 3,4, після смерті сина [PERSON], який помер 25 березня 2015 року. При цьому позивачка посилається на те, що на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого Третьою одеською державною нотаріальною конторою від 05 червня 1957 року за реєстром № 2-6118, Акта районної приймальної комісії від 21 листопада 1967 року про прийняття в експлуатацію одноповерхового камяного будинку за адресою вул. Недєліна № 33-Г, Рішення Виконкому Київської районної ради депутатів трудящихся № 35 від 23 січня 1967 року «Про затвердження актів прийому в експлуатацію завершених будівництвом індивідуальних житлових будинків», рішення Народного суду Київського району м. Одеси від 06 лютого 1979 року та рішення Народного суду Київського району м. Одеси від 07 червня 1983 року, її колишньому чоловіку - [PERSON], за життя, належало 2/5 частин домоволодіння з надвірними спорудами розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Недєліна, 33-Г. 04 березня 2009 року [PERSON] помер. Після смерті батька, син - [PERSON], прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. 25 березня 2015 року [PERSON] помер. Після смерті сина позивачка звернулася до Четвертої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але Постановою державного нотаріуса Четвертої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку № 33-Г по вул. Недєліна в [PERSON] через те, що розмір частки спадкодавця в будинку № 33-Г по вул. Недєліна в м. Одесі змінився і на теперішній час реальні частки не відповідають розміру часток в правовстановлюючих документах. Враховуючи вищенаведені обставини позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка та її представник - адвокат [PERSON] до судового засідання не зявились, повідомлялись належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином, а матеріалах справи наявне клопотання від 31 жовтня 2018р.про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого Третьою одеською державною нотаріальною конторою від 05 червня 1957 року за реєстром № 2-6118, Акта районної приймальної комісії від 21 листопада 1967 року про прийняття в експлуатацію одноповерхового камяного будинку за адресою вул. Недєліна № 33-г, Рішення Виконкому Київської районної ради депутатів трудящих № 35 від 23 січня 1968 року «Про затвердження актів прийому в експлуатацію завершених будівництвом індивідуальних житлових будинків», рішення Народного суду Київського району м. Одеси від 06 лютого 1979 року, справа № 2-297 та рішення Народного суду Київського району м. Одеси від 07 червня 1983 року справа № 2-1336, [PERSON] належало 2/5 частини домоволодіння з надвірними спорудами розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Недєліна, 33-Г. Згідно довідки ТОВ «Одеське БТІ» за №127/1/18 від 21 червня 2018р., ТОВ «Одеське БТІ » повідомляє, що за адресою; м. Одеса, вул. Недєліна, буд. 33-Г знаходиться; житловий будинок літ. «А» загальною площею 160,0 кв.м., житловою площею 46,1 кв.м., вбиральня літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Г», І- мостіння, № 1-4 огорожа. Відповідачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] від 11.07.2001р. за реєстром №9554 належить 77/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Недєліна, 33 Г. [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого Третьою одеською державною нотаріальною конторою від 05.06.1957р. за реєстром № 2-6118 та рішення Народного суду Київського району м. Одеси від 06.02.1979. справа № 2-297, та рішення Народного суду Київського району м. Одеси від 07.06.1983р. справа № 2-1336 належить 2/5 частини домоволодіння з надвірними спорудами розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Недєліна, 33-Г. Син померлого - [PERSON] прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. У фактичному користуванні гр. [PERSON], знаходяться: приміщення в літ. «А» 1-1 коридор 11,2 кв.м., 1-2 житлова 16,5 кв.м., 1-3 коридор 2,8 кв.м., 1- 4 ванна 3,3 кв.м., 1-5 коридор 6,3 кв.м., 1-6 житлова 16,3 кв.м., 1-7 коридор 5,5 кв.м., 1-8 кухня 13,4 кв.м., 1-9 туалет 1,1 кв.м., І коридор 4,8 кв.м., II мансарда 13,5 кв.м., III мансарда 24,9 кв.м., загальною площею 119,6 кв.м., житловою площею 32,8 кв.м., гараж літ. «Г», мостіння І, огорожа №1, №2, що складає 77/100частин домоволодіння. У фактичному користуванні [PERSON] знаходились приміщення: в літ. «А» 2-1 кухня 6,5 кв.м., 2-2 ванна 5,0 кв.м., 2-3 кухня 8,3 кв.м., 2-4 житлова 13,3 кв.м., 2-5 веранда 7,3 кв.м., загальною площею 40,4 кв.м., житловою площею 13,3 кв.м. вбиральня літ. «Б», сарай літ. «В», огорожа № 3, №4, що складає 23/100частин домоволодіння. За даними архівної справи КП «БТІ» ОМР розрахунок часток був проведений 20.05.1997р. за заявою [PERSON] № 54.133 та направлений до Київської районної адміністрації, на той час документи на частку домоволодіння [PERSON] не переоформив. Згідно поточної інвентаризації самовільних та реконструйованих будівель та споруд не виявлено. 04 березня 2009 року [PERSON] помер (актовий запис №378 Київського відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 05 березня 2009р.). Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті стали син померлого [PERSON] та донька [PERSON], яка відмовилась від спадщини після смерті батька, на користь [PERSON], про що свідчить нотаріально посвідчена заява, яка наявна в матеріалах спадкової справи №516/2009 щодо майна [PERSON], яка була витребувана судом. [PERSON] прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що підтверджується листом Третьої одеської державної нотаріальної контори від 10 грудня 2015 року за № 6344/01-14. 25 березня 2015 року помер [PERSON] (актовий запис про смерть №3437 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції) та після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з частки житлового будинку з надвірними спорудами №33-Г по вулиці Недєліна в м. Одесі. Позивачка є матірю померлого [PERSON] (актовий запис про народження №180 Київського р/б м. Одеси від 22 лютого 1967р.). 08 жовтня 2015 року, у встановлений законом строк, позивачка звернулась до Четвертої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини що підтверджується довідкою Четвертої одеської державної нотаріальної контори від 20.06.2018 року № 2079/0214, зі змісту якої вбачається, що 08 жовтня 2015 року, заведена спадкова справа № 893/2015 до майна померлого 25 березня 2015 року - [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Четвертої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] від 26 лютого 2016р. позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку № 33-Г по вул. Недєліна в [PERSON] через те, що розмір частки спадкодавця в будинку № 33-Г по вул. Недєліна в м. Одесі змінився і на теперішній час реальні частки не відповідають розміру часток в правовстановлюючих документах. Вищезазначені обставини також підтверджуються матеріалами спадкової справи №516/2009 щодо майна [PERSON], померлого 04 березня 2009р. та матеріалами спадкової справи №893/2015 щодо майна померлого 25 березня 2015 року [PERSON], з якої вбачається, що позивачка дійсно зверталась до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва на спадщину на частину будинку, інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при чому згідно ч. 5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до п. 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім цього, відповідно до ст. 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved