Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, в якому зазначила, що у шлюбних відносинах сторони перебували з 04.09.1993 року по 17.07.2000 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. На теперішній час син є студентом І курсу факультету «Промислового та цивільного будівництва» Придніпровської державної академії будівництва та архітектури з денною формою навчання. Враховуючи, що [INFO] сину виповнилося 18 років, і колишній чоловік перестав сплачувати аліменти, а також незначний розмір її заробітної плати, коштів на навчання сина не вистачає. У зв'язку з тим, що у позивача не вистачає заробітку на утримання дитини, домовленості з відповідачем відносно його участі в утриманні ситна не досягнуто, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірах, визначених чинним законодавством України від усіх видів його заробітку та доходів щомісячно від дня пред'явлення позову і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином двадцяти трьох років. У судовому засіданні позивач уточнила позов в частині розміру аліментів, просила стягувати 1/5 частину від усіх видів його заробітку та доходів відповідача. Також пояснила, що син навчається в м.Дніпропетровськ, до виповнення йому 18 років батько сплачував аліменти, і разом із стипендією сину вистачало коштів на навчання. Але на теперішній час стипендія сина та її заробітна плата вчителя є недостатніми, оскільки треба сплачувати за гуртожиток, син майже щотижня приїжджає на вихідні додому, також сину потрібно харчуватися в чужому місті. Тому просить задовольнити її позов. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, оскільки вважає, що у позивачки відсутнє право на звернення до суду із вказаним позовом через те, що син не проживає разом з нею, про що свідчить штамп про зареєстроване місце його проживання. Також вважає, що позивачка не довела факту того, що існує необхідність отримувати матеріальну допомогу у зв'язку з навчанням сина, а також те, що відповідач має змогу надавати таку допомогу. При цьому просив суд врахувати, що на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. У зв'язку з цим вважає позов недоведеним та таким, що не підлягає задоволенню. Третя особа - [PERSON] пояснив суду, що він проживає на даний час в м.Дніпропетровськ, навчається за державний кошт і не потребує матеріальної допомоги від батька. Якщо йому буде не вистачати коштів, то він піде працювати у вільний від навчання час. Просив суд відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в шлюбних відносинах, але на даний час шлюб розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖС №102697, виданого 29.08.2000 відділом РАГС Бердянського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис № 465 (арк.с. 2). Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 30.01.1996 відділом РАГС Вільнянського району Запорізької області (арк.с.2). На теперішній час [PERSON] є студентом І курсу факультету «Промислового та цивільного будівництва» Придніпровської державної академії будівництва та архітектури з денною формою навчання на бюджетній основі, що підтверджується довідкою № 40 від 04.09.2013, виданою Державним вищим закладом «Придніпровської державної академії будівництва та архітектури» (арк.с. 4). Також в судовому засіданні було оглянуто паспорт [PERSON] та встановлено, що на теперішній час він зареєстрований в [ADDRESS]. Факт того, що він дійсно проживає за вказаною адресою підтвердила і позивачка. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років або до припинення навчання за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина, яка продовжує навчання (ч.3 ст.199 Сімейного кодексу України). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка є неналежним позивачем, оскільки не має право на звернення до суду з вказаним позовом.

Outcome: dismissed