Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила слухати справу в її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує, судове засідання провести без фіксації технічних засобів. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги визнає та просив слухати справу в його відсутність. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. 28 квітня 2015 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №411689 від 06.05.2015 року. На час смерті померлій [PERSON] належало майно, а саме: ? частина земельної ділянки площею 0,0422 га., надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які розташовані за адресою: вул.Одеська 14, м.Білгород-Дністровський, Одеської області та 35/100 частин житлового будинку, які розташовані за адресою: вул.Одеська 14, м.Білгород-Дністровський, Одеської області. Вказане спадкове майно померла [PERSON] заповідала позивачці [PERSON], що підтверджується заповітом від 14.09.1999 року, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №1701, який не був змінений та скасований. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Встановлений законом строк позивачка звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері. Нотаріусом була заведена спадкова справа за №183/2015 року та позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 35/100 частини житлового будинку, які розташовані за адресою: вул.Одеська 14, м.Білгород-Дністровський, Одеської області. Згідно листа Білгород-Дністровської міської державної контори Одеської області від 10.11.2015 року №1660/02-14 позивачці щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину земельної ділянки площею 0,422 га., надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які розташовані за адресою: вул.Одеська 14, м.Білгород-Дністровський, Одеської області відмовлено, оскільки у свідоцтві про право власності на земельну ділянку, видане реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 08 липня 2013 року, за індексним №5841247 та витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, видане реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 08 липня 2013 року, за індексним №5842169, не визначена яка саме частка земельної ділянки належить спадкодавцю [PERSON] та рекомендовано звернутись до суду. Згідно Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За таких обставин суд вважає, что вимоги позивачки обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved