Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, стягнути судові витрати по справі, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них [INFO] народився син [PERSON] . Однак, сімейне життя у них не склалося, тому вони перебувають в процесі розлучення. Неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає коштів на утримання сина, всі зароблені кошти витрачає для власних потреб. Оскільки вони не можуть досягнути згоди з приводу способу виконання відповідачем обов`язку по утриманню неповнолітнього сина, то вона змушена звернутися в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини. Просила позов задоволити, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з нього судові витрати по справі, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав, що згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн., оскільки більша сума буде для нього завеликою, так як він не працевлаштований і постійного доходу не має. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 даного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 27.07.2018 року Личаківським районним у м.Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис № 174 (а.с. 4). Про те, що від даного шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] , свідчить свідоцтво про його народження, серії [NUMBER] від 01.02.2019 року (а.с. 5), видане Личаківським районним у м.Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. В судовому засіданні також встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою, яка займається його вихованням та матеріальним забезпеченням. Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання свого неповнолітнього сина, оскільки він є здоровим, працездатним, інших утриманців не має. Крім того, відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 2000,00 грн. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивачки, суд враховує також те, що на даний час прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1921,00 грн. та що обов`язок по матеріальному забезпеченню дітей лежить на обох батьках. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити частково та стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2\~500,00 грн., які стягувати щомісячно з часу звернення в суд з даним позовом 05.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, є обґрунтованим та справедливим, оскільки враховує майнове становище сторін по справі та відповідає вимогам закону й інтересам неповнолітньої дитини. При цьому суд вважає, що відсутні підстави для обмеження мінімального розміру аліментів сумою не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки таке обмеження застосовується при стягненні аліментів у частці від заробітку, а не в твердій грошовій сумі, що має місце в даній справі. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved