Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатись, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] 18.11.1995 року. Шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано 03.06.1999 року. Від шлюбу з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.1998 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання [PERSON] до його повноліття, але [INFO] йому вже виповнилось 18 років і аліментні зобов'язання батька були припинені. З 01.09.2014 року [PERSON] навчається в державному навчальному закладі «Запорізький професійний металургійний ліцей» на денній формі навчання за спеціальністю прокатник гарячого металу, слюсар-ремонтник. Син проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, але повністю забезпечити його на період навчання у позивача немає можливості. Сину необхідні кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Оскільки [PERSON] фізично здорова, працездатна людина, позивач вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання в розмірі 1/3 частини його доходів, щомісячно, до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення 23 років. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що він не має матеріальної можливості утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки хворіє на ішемічну хворобу серця і кардіосклероз, тому потребує лікування, а також сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. В судовому засіданні третя особа [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог вказавши, що з відповідача стягнуті аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку. У разі призначення аліментів позивачу вона буде отримувати аліменти на утримання доньки у меншій сумі ніж на даний час. Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 18.11.1995 року позивач уклала шлюб з [PERSON], про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського району міста Запоріжжя, складено актовий запис №641, що підтверджує свідоцтво про укладення шлюбу, серії [NUMBER]. 03.06.1999 року шлюб між сторонами було розірвано, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Оріхівського районного управління юстиції в Запорізькій області складено актовий запис №85, та позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджує свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Виконкомом Комишуваської селищної Ради, Орхівського району, Запорізької області. 09.09.2009 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], про що Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зроблено актовий запис №633 та позивач змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 22.06.1998 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання [PERSON] до його повноліття, але [INFO] йому вже виповнилось 18 років і аліментні зобов'язання батька були припинені. З 01.09.2014 року [PERSON] навчається в державному навчальному закладі «Запорізький професійний металургійний ліцей» на денній формі навчання за спеціальністю прокатник гарячого металу, слюсар-ремонтник, що підтверджується довідкою №о/802 від 19.11.2014 року та отримує мінімальну стипендію у розмірі 275,00 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про доходи № о/162 від 14.04.2015 року. [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Єдиної абонентської служби Центру обслуговування абонентів №31 від 25.09.2014 року. Позивач не працює, доглядає за дитиною [PERSON], [INFO], яка потребує домашнього догляду у зв'язку із станом його здоров'я, що підтверджується довідкою №669 від 22.09.2014 року. Як вбачається з виконавчого листа №2/337/321/2015 року, виданого на підставі рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя, з 12.01.2015 року з відповідача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Суд не приймає у якості доказу направлення на денний стаціонар [PERSON] видане 24.02.2015 року ТОВ «ВІТАЦЕНТР», оскільки з вказаного направлення не вбачається проходження лікування останнім у лютому 2015 року. З довідки ТОВ «ВітаЦентр» №8 від 06.03.2015 року вбачається що [PERSON] з 07.03.2015 року по 13.03.2015 року переведений на легкий труд у зв'язку з захворюванням на ішемічну хворобу серця, кардіосклероз. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, він офіційно працює робітником цеха металоконструкцій ВАТ ЗМК «Запоріжсталь» та отримує заробітну плату за винятком аліментів, податків та інших обов'язкових платежів 2894,00 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про доходи №16/2125 від 16.04.2015 року. Відповідно до вимог ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 ч.1 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Відповідно до роз'яснень даних в п.п. 17, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи встановлені обставини, з огляду на ст.199 СК України, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача щомісячно аліментів на повнолітню дитину у судовому порядку в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів), починаючи стягнення з 22.01.2015 року на весь час навчання дитини, але не більш ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Позивач допомагає сину матеріально в силу своїх можливостей, але не в змозі самостійно утримувати свого повнолітнього сина, а відповідач по справі фізично здорова, працездатна людина, має постійне місце роботи та стабільний заробіток у вигляді заробітної плати, а отже має змогу надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який навчається і потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч.3 ст.198 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, в силу ст.88 ЦПК України у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору 243,60грн. при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача. Суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Роз'яснити, що у відповідності до ч.2 ст.199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На підставі викладеного,

Outcome: partial