Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхового товариства «Іллічівське» про стягнення страхового відшкодування в сумі 28805 гривень 30 коп. та про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 28406 гривень 61 коп. та моральної шкоди в розмірі 10000 гривень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і пояснив, що позивачка є власником автомобіля БАЗ - 22154 , державний номерний знак [NUMBER] , яким керував найманий працівник - [PERSON] . В результаті дорожньо - транспортної пригоди , яка сталася на перехресті вул.. Данила Галицького та проспекту Грушевського з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем KIA RIO , державний номерний знак [NUMBER] було пошкоджено автомобіль позивача. На ремонт автомобіля позивачем було затрачено 35570 гривень , також позивачу було заподіяно матеріальну шкоду в виді упущеної вигоди в сумі 20041 гривень 91 коп. Страховою компанією було визначено розмір страхового відшкодування в сумі 27205 гривень 30 коп. також за доставку автомобіля позивача на СТО евакуатором позивачем було сплачено 1600 гривень , разом 28805 гривень 30 коп. Різниця між витратами на проведення ремонту автомобіля позивача в сумі 35570 гривень та розміром страхового відшкодування 27205 гривень 30 коп. , а саме 8364 гривень 70 коп. підлягає стягненню з відповідача. Також з відповідача підлягає стягненню упущена вигода в розмірі 20041 гривень 91 коп. В результаті пошкодження автомобіля позивачу було заподіяно моральну шкоду в розмірі 10000 гривень , яка полягає в душевних стражданнях, яких зазнала позивачка в результаті пошкодження її майна. Представник Приватного акціонерного товариства «Страхового товариства «Іллічівське» в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений своєчасно. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що відповідач застрахував свою цивільну відповідальність в ПРАТ СК «Ілічівське» і тому ця компанія повинна відшкодувати позивачу збитки, заподіяні в результаті дорожно - транспортної пригоди. Позивачка не була визнана потерпілою по кримінальному провадженню. Відповідач не має доказів, що перекіс рами автомобіля та кузова автомобіля позивача міг статися в результаті неналежного використання автомобіля позивачем. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в повному об'ємі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що в результаті дорожно - транспортної пригоди , яка сталася на перехресті вул.. Данила Галицького та проспекту Грушевського з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем KIA RIO , державний номерний знак [NUMBER] було пошкоджено автомобіль позивача. Дана обставина підтверджується копією вироку Кам'янець - Подільського міськрайонного суду від 21 квітня 2016 року, яким [PERSON] було визнано у вчиненні злочину , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. На ремонт автомобіля позивачем було затрачено 35570 гривень , що підтверджується копією акту виконаних робіт від 22 квітня 2016 року за № 21 . Відповідач не надав суду доказів, що перекіс рами автомобіля та кузова автомобіля позивача міг статися в результаті неналежного використання автомобіля позивачем. Після роз'яснення представнику відповідача відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України права на проведення судової автотехнічної експертизи для визначення розміру шкоди, завданої позивачу , останній повідомив суду, що він не має наміру клопотати про призначення даної експертизи. З копії звіту № 015/16 від 10 березня 2016 року про визначення матеріального збитку , заподіяного позивачу, виконаного на замовлення ПРАТ СК «Ілічівське» вбачається, що позивачу завданий матеріальний збиток на замінні деталі 27205 гривень 30 коп. З квитанції до прибуткового касового ордеру № 17 від 23 лютого 2016 року вбачається, що позивачем було затрачено на доставку автомобіля з місця ДТП 1600 гривень. (т. 1 а.с. 32) . В судовому засіданні представник відповідача і позивача пояснили, що вони до трьох днів після ДТП повідомили ПРАТ СК «Ілічівське» про настання страхового випадку. Відповідач [PERSON] застрахував свою цивільно - правову відповідальність згідно полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/3622886 в ПРАТ СК «Ілічівське» . Строк дії полісу становив з 28 червня 2015 року по 27 червня 2016 року , ліміт відповідальності за шкоду, яка заподіяна майну становить 50000 гривень. Згідно п. 1.7. ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до п. 34.1. ст. 34 Закону N 1961-IV страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до п. 35.1. ст. 35. Закону N 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Розглянувши справу № 6-2808цс15 про відшкодування шкоди, Верховний суд України роз'яснив, що право потерпілого на відшкодування шкоди його заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові на тій підставі, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд вважає, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди на проведення ремонту автомобіля підлягає стягненню в розмірі 27205 гривень 30 коп. - з Приватного акціонерного товариства «Страхового товариства «Іллічівське» , а сумі 8364 гривні 70 коп. - різниці між 35570 гривень та 27205 гривень 30 коп. , з [PERSON]. При застосуванні такого способу захисту прав і законних інтересів позивача суд враховує правову позицію Верховного Суду України в справі № 6-2808цс15, те що в разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Верховний Суд України при розгляді справи за 6 - 2808цс15 висловив правову позицію , в якій вказав, що відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною 1 зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до ст. 22 ЦК України, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п. 3 , ч. 2 ст.. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Відповідно до ст.. 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Позивач зареєстрований фізичною особою підприємцем і здійснює вид діяльності код КВЕД 49.31 - Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення. З довідки позивача від 06 жовтня 2016 року за № 1 вбачається, що розмір упущеної вигоди позивача за період з 23 лютого 2016 року по 22 березня 2016 року вбачається, що розмір упущеної вигоди становить 20041 гривень 91 коп. Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Враховуючи, що позивачка не була визнана потерпілою внаслідок вчинення злочину , суд вважає за можливе зменшити розмір упущеної вигоди, яка підлягає стягненню з відповідача до 15000 гривень 00 коп. При частковому задоволенні позову в цій частині суд враховує матеріальне становище відповідача [PERSON], якому автомобіль був придбаний його батьками. Враховуючи, що позивачу в результаті ДТП було пошкоджено його автомобіль, суд вважає що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 5000 гривень. При цьому суд виходить з глибини душевних страждань позивача, їх тривалості, також при визначенні розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності і справедливості, матеріальне становище позивача. Враховуючи, що при подачі позову до суду позивачем не було сплачено судовий збір? тому судовий збір на користь держави в розмірі 320 гривень - 50 %, підлягає стягненню з ПРАТ СК «Ілічівське» , оскільки позивач заявив вимогу про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 28805 гривень та 28406,61 гривень з [PERSON] . З [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір з позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 262 гривні 40 коп., в розмірі 82 % від 320 гривень, оскільки позов про відшкодування матеріальної шкоди задоволено в розмірі 23364 гривень 70 коп. з 28406,61 гривень. Також з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень 00 коп. з позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. При визначені розміру судового збору суд враховує , що позов про відшкодування моральної шкоди , є позовною вимогою немайнового характеру і тому при визначені розміру судового збору суд не враховує задоволення позову в розмірі 50 % від розміру заявленої вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial