Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивований тим, що сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2005 р. по 2010 р. Від спільного проживання у них є спільна малолітня дитина [PERSON], [INFO], батьківство відповідача зареєстроване в органах РАЦС належним чином. З метою уникнень непорозумінь з відповідачем з приводу його участі в утриманні дитини позивач вирішила звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки відповідач після припинення спільного проживання виконує свої батьківські обовязки неналежним чином. В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги та просила стягнути на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідач позов визнав частково, погодившись сплачувати аліменти в розмірі 300-350 грн. щомісячно. Згідно з його запереченнями в судовому засіданні на даний час він не працює та не має можливості сплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі 500 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2005 р. по 2010 р. Від спільного проживання у них є спільна малолітня дитина [PERSON], [INFO], батьківство відповідача зареєстроване в у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції. На даний час сторони проживають окремо. Дитина проживає разом із матірю, позивачем по справі. Відповідач молода, працездатна людина, житлом забезпечений, інших утриманців немає. Тобто він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини до її повноліття, що і зобовязаний робити відповідно до чинного сімейного законодавства. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. На даний час [PERSON] не працює, доходів не отримує, тому не має змоги сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно. Згідно з ч.3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню щодо стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, які підлягають індексації. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial