Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги наступним. Вона перебуває у шлюбі з [PERSON], що його зареєстровано 15.04.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 306. [INFO] р. у сторін народився син - [PERSON]. Одруження виявилось невдалим, родина розпалась. Позивач неодноразово намагався налагодити стосунки, проте намагання виявилися марними. З листопада 2015 р. сімейні стосунки остаточно припинені. Сторони втратили почуття любові та взаєморозуміння. Подальше сумісне життя і збереження родини є неможливим і суперечить інтересам як подружжя так і дитини. На день подачі позову відповідач не піклується про дитину, утримання сина покладено цілком на позивача. Проте, відповідач має змогу надавати допомогу та приймати участь в утриманні дитини. Також право на утримання має і позивач до досягнення дитиною трирічного віку. За таких обставин позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі 1 378,00 грн. до досягнення [PERSON], [INFO] року трьох років. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги про розірвання шлюбу та погодилась на пропозицію відповідача щодо отримання аліментів на своє утримання і утримання сина у розмірі ? частини усіх видів доходів, заробітку. Просила покласти судові витрати на неї. [PERSON] не заперечував щодо розірвання шлюбу та пояснив, що має заробіток та готовий сплачувати та утриманні сина та його матері ? частину усіх видів доходу. Вислухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на відсутність заперечень відповідача та прийняття [PERSON] пропозиції [PERSON] в частині сплати аліментів. Встановлено, що 15 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 306. Після укладання шлюбу позивач отримала прізвище чоловіка - «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як свідчать пояснення сторін, сторони проживають окремо один від одного з листопада 2015 р., не ведуть спільного господарства та мають окремі бюджети. Позивач та відповідач зазначили в судовому засіданні, що збереження шлюбу не відповідає інтересам як сторін так і дитини. Доказів, які свідчили б про можливість примирення сторін ході розгляду справи отримано не було. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач висловила бажання залишити прізвище отримане в шлюбі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено і заперечується відповідачем. що дитина проживає разом із матір»ю [PERSON] Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому згідно до положень ст. 184 СК України встановлено, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приписами ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач пояснив, що має можливість та готовий сплачувати аліменти на утримання сина, та надавати кошти на утримання його матері у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу). Позивач погодилась на пропозицію відповідача щодо розміру аліментів та утримання. Положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено, що прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить : з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Зважаючи на вищенаведене підлягають задоволенню і вимоги позивача в частині стягнення аліментів, утримання у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, з огляду на погодження сторонами. Положеннями ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти останні на неї. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved