Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності заповіту, заінтересовані особи: [PERSON], [PERSON], Головне управління юстиції у місті Києві. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 23 лютого 2006 року [PERSON] яка є рідною сестрою батька заявника - [PERSON], склала заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [INFO] тітка заявника, [PERSON], - померла. Заявник зазначає, що з метою подання заяви про прийняття спадщини вона звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], але заявнику було відмовлено з тих підстав, що у заповіті допущена помилка і акцентована увага заявника на тому, що існує розбіжність у даті народження зазначених в свідоцтві про народження заявника і паспорті та заповіті, а саме: замість дати народження за свідоцтвом про народження та паспортом - «[INFO]», у заповіті зазначено « [INFO]». В зв'язку із зазначеним заявник просила суд встановити факт, а саме те, що заповіт від імені [PERSON], посвідчений 23 лютого 2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №735 на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON], належить [PERSON] Заявник в судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника [PERSON] в якій також зазначено, що представник заінтересованої особи не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] в судове засідання не з'явився надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність в якій також зазначив, що не заперечує проти задоволення заяви. Головне управління юстиції у місті Києві в судове засідання свого представника не направили, заздалегідь надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи в якій також зазначили, що при ухваленні рішення по справі покладаються на розсуд суду. Суд, врахувавши подані сторонами заяви., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 лютого 2006 року [PERSON], яка є рідною сестрою бать заявника - [PERSON], було складено заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №735 на ім'я [PERSON] ([INFO]), [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]). [INFO] тітка заявника, [PERSON] - померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яка міститься в матеріалах справи. Вбачається, що з метою подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] зверталась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], однак заявнику було відмовлено у прийнятті заяви в зв'язку з тим, що у заповіті допущена помилка, а саме існують розбіжності у даті народження зазначених в свідоцтві про народження і паспорті заявника та заповіті, а саме: замість дати народження за свідоцтвом про народження та паспортом - « [INFO]», у заповіті зазначено « [INFO]». Згідно ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В даному випадку встановлення факту належності заповіту є фактом, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав та обов'язків заявника. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявником було доведено ті обставини на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, а тому вищевказана заява підлягає задоволенню. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved