Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] сільської ради Березнівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що 08.02.2011 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок по вул.Матросова,24 в с.Губків Березнівського району Рівненської області. Вона як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину у встановленому порядку, так як постійно проживала із спадкодавцем на час її відкриття. [PERSON] покликається на те, що має намір оформити право власності на спадкове майно, однак не має змоги цього зробити, оскільки спадкодавцем за життя не було проведено реєстрації права власності на будинковолодіння, яке йому фактично належало. Крім того, у свідоцтві про одруження І-УР №403948 прізвище чоловіка та її після одруження зазначено як «Нікітюк», хоча в усіх інших документах «Никитюк». З урахуванням обставин, що викладені вище, просить встановити факт, що вона та [PERSON], який помер 08.02.2011 року є чоловіком та дружиною, а також визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Матросова,24 в с.Губків Березнівського району Рівненської області. Представник позивача [PERSON] згідно письмової заяви підтримав позовні вимоги повністю, просить розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] сільська рада Березнівського району Рівненської області письмовою позов [PERSON] визнала, просить розглядати справу у відсутності представника. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Із свідоцтва про народження серія І-ГЮ №481606 вбачається, що [PERSON] народилась 05.02.1937 року. Згідно свідоцтва про одруження І-УР №403948 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 05.03.1961 року. Відповідно до даних паспорта СР №312179 анкетні дані позивача зазначені як: [PERSON], [INFO]. Зареєстровано шлюб з [PERSON], [INFO]. Із довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Березнівського району Рівненської області №251 від 11.05.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], жителька с.Губків та [PERSON] одна і таж особа. Згідно свідоцтва про смерть серія І-ГЮ №106734 [PERSON] помер 08.02.2011 року. Довідка виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Березнівського району Рівненської області №252 від 11.05.2016 року підтверджує, що [PERSON], який помер 08.02.2011 року та [PERSON] одна і таж особа. На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON], який помер 08.02.2011 року, перебували у зареєстрованому шлюбі, а тому вимога про встановлення факту, що позивач та спадкодавець [PERSON] є чоловіком та дружиною підлягає до задоволення. При вирішенні позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно суд виходить з наступного. Згідно довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Березнівського району Рівненської області №53 від 27.01.2016 року [PERSON] на деь його смерті 08.02.2011 року був зареєстрований (постійно проживав) за адресою: с.Губків вул.Матросова,24 Березнівського району Рівненської області. Крім нього у вказаному будинку станом на 08.02.2011 року проживали і були зареєстровані: [PERSON], [INFO], дружина. Із технічного паспорту на житловий будинок №24 по вул.Матросова в с.Губків Березнівського району Рівненської області вбачається, що обєкт нерухомого майна, 1960 року побудови, не містить самовільно збудованих чи переобладнаних приміщень. Згідно матеріалів спадкової справи №36/2016 до майна померлого 08.02.2011 року [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті особи звернулась його дружина [PERSON] Заяв від інших спадкоємців не надходило. Відповідно до заповіту, посвідченого 21.03.1998 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради, все майно [PERSON] заповів [PERSON] Згідно положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає реалізувати право на спадкування, що виникло у нього у зв'язку з відкриттям спадщини, має прийняти спадщину у порядку та у строки, встановлені законом. Згідно ч.2,ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її ч.1 ст.1272 ЦК України). За результатами досліджених доказів судом встановлено, що спадкоємець за заповітом [PERSON] на час відкриття спадщини із спадкодавцем не проживав, був повнолітнім ([NUMBER]), із заявою про прийняття спадщини у встановлений статтею 1270 ЦК України строк не звертався. Стороною відповідача не було подано суду доказів, які б свідчили про визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, [PERSON] спадщину за заповітом [PERSON] не прийняв. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦПК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до положень ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав, зокрема може бути визнання права ( ч.2 ст.16 ЦК України). Згідно постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 11.05.2016 року в зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину житловий будинок №24 по вул.Матросова в с.Губків Березнівського району Рівненської області. Судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги відповідно до положень ст.1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], так як постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини; спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину не прийняв, а тому позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок по вул.Матросова,24 в с.Губків Березнівського району Рівненської області, підлягають до задоволення.

Outcome: approved