Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання права власності на земельну частку (пай). Свої позовні вимоги мотивує наступним. Позивач [PERSON] народилась і на даний час проживає у [ADDRESS]. 24 червня 1986 року шляхом засідання правління колгоспу «Більшовик» села Клембівка Ямпільського району Вінницької області, позивача [PERSON], як випускницю Клембівської школи прийняли в члени колгоспу та видали направлення на навчання в Гайсинське медичне училище за рахунок колгоспу. Тобто, членом колгоспу [PERSON] стала з 24 червня 1986 року. Під час навчання в училищі, позивач [PERSON] одружилась і змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». Нещодавно позивачу стало відомо, що їй як колишньому члену колгоспу має бути виділено земельну ділянку у вигляді державного акту на право власності на земельну частку (пай). Враховуючи, що вона є членом КСП «Клембівка» і її не виводили із членів колгоспу станом на 1996 рік, то вона має право на отримання земельної ділянки. Позивач звернулась до Клембівської сільської ради з письмовою заявою про включення її до списку осіб, а також виділення їй земельної частки, Однак, рішенням сесії їй було відмовлено та рекомендовано звернутись із даним питанням до суду. Тому вона просить суд винести рішення, яким визнати за нею право на земельну частку (пай) бувшого колективного сільськогосподарського підприємства «Клембівка» та зобов'язати Головне Управління Держгеокадастру у Вінницькій області виділити їй, як помилково пропущену у списку, із земель резерву, земельну ділянку у розмірах, що передбачені членам даного колективного сільськогосподарського підприємства та оформити документи на право власності на земельну ділянку (пай). Позивач [PERSON] та адвокат Жук А.А. у судовому засіданні змінили позовні вимоги. У частині позовних вимог, щодо зобов'язання Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області виділити позивачу [PERSON], як помилково пропущеній у списку, із земель резерву, земельну ділянку у розмірах, що передбачені членам колективного сільськогосподарського підприємства «Клембівка» та оформити документи на право власності на земельну ділянку (пай), залишити без розгляду. В іншій частині позов підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області даний позов не визнав та просив суд відмовити у задоволенні даного позову у зв'язку з пропущенням строку позовної давності. Представник третьої особи виконавчого комітету Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву у якій просить справу слухати у його відсутність. Відносно позову [PERSON] покладаються на розгляд суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, суд прийшов до переконання у тому, що позов підлягає задоволенню, з наступних міркувань: Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказами, відповідно до статті 57 ЦПК України являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Стаття 64 ЦПК України письмовими доказами називає будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі встановлено, що позивач [PERSON] народилась і на даний час проживає у [ADDRESS]. 24 червня 1986 року шляхом засідання правління колгоспу «Більшовик» села Клембівка Ямпільського району Вінницької області, позивача [PERSON], як випускницю Клембівської школи прийняли в члени колгоспу та видали направлення на навчання в Гайсинське медичне училище за рахунок колгоспу. Тобто, членом колгоспу [PERSON] стала з 24 червня 1986 року. Під час навчання в училищі, позивач [PERSON] одружилась і змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». Як встановлено з матеріалів справи, в протоколах засідання правління та на загальних зборах членів КСП «Клембівка» села Клембівка заява [PERSON] ([PERSON]) про виведення із членів колгоспу та КСП у 1996 році не розглядалась. Згідно Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємств і організаціям № 720\\95 від 08 серпня 1995 року, паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємтва, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства,відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п.п.2,3,4 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ за № 7 від 16 квітня 2004 року, член колективного сільськогосподарського підприємства ( далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємств і організаціям № 720\\95 від 08 серпня 1995 року має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, повязані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП , сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємства, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до п.3 ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки судом встановлено, що позивач на момент розпаювання земель являлась членом КСП, але її не було включено до списку на право отримання земельної частки (паю) бувшого коллективного сільськогосподарського підприємства «Клембівка» села Клембівка Ямпільського району Вінницької області, тому за нею слід визнати право на земельну частку (пай). Щодо позовних вимог [PERSON] щодо зобов'язання Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області виділити позивачу [PERSON], як помилково пропущеній у списку, із земель резерву, земельну ділянку у розмірах, що передбачені членам колективного сільськогосподарського підприємства «Клембівка» та оформити документи на право власності на земельну ділянку (пай) - залишити без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved