Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що має з відповідачем спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає з позивачкою та знаходиться на її матеріальному утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається. У зв`язку з викладеним, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше десяти прожиткових мінімумів, встановлених для дитини відповідного віку. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.07.2021 року провадження по справі відкрито та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 25.08.2021 року від уповноваженого представника відповідача - адвоката Бушти В.О. до матеріалів справи надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив що відповідач позовні вимоги визнає частково та просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Також, у відзиві зазначено, що твердження позивачки стосовно того, що відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини, оскільки матеріально не допомагає, не приймає участі у її вихованні і не виконує обов`язки, покладені на нього законом, не відповідають дійсності, оскільки відповідач є військовослужбовцем, проходить військову службу, перебуваючи у відпустках постійно відвідує дитину та забирає до себе по місцю проживання, купує дитині речі та іграшки, а також надсилає грошові кошти для дитини. Також, зазначено, що відповідач неодноразово надав грошові кошти на утримання дитини, на підтвердження чого до відзиву надані роздруківки банківських переказів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. 27.08.2021 року позивач через канцелярію суду надала заяву, в якій просила проводити судове засідання без її участі, погодилась з відзивом наданим позивачем та не заперечувала проти стягнення аліментів на її користь на утриманні дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань суду не надав. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.07.2020 року у справі № 377/1755/20. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження [PERSON] , виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Конотопу реєстраційної служби Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області серії [NUMBER] , батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Дитина [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю, що не спростовано відповідачем під час розгляду справи. Враховуючи, що дитини мешкає разом з позивачкою та знаходиться фактично на її утриманні, позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час в ч. 5 ст. 183 СК України передбачено право того з батьків, разом з яким проживає дитина звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи наведені вище норми законодавства, можна дійти висновку, що законодавцем з метою забезпечення потреб дитини та захисту її інтересів визначений мінімальний розмір аліментів в частці від доходу платника, на який позивач вправі заявити безспірну вимогу про їх стягнення. Відповідач є працездатним, відомостей про наявність на утриманні відповідача непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину останнім не надано. Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, суд задовольняє позовні вимоги частково та визначає розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частині від всього заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Задовольняючи позовні вимоги, суд одночасно стягує з відповідача судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати цієї суми. На підставі викладеного і

Outcome: partial