Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 11 лютого 1988 року у виконкомі Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Від шлюбу у сторін є син, який уже повнолітній, одружений і має свою сім`ю. В позовній заяві позивачка зазначила, що причиною розірвання шлюбу з відповідачем є поведінка відповідача в останні роки їхнього спільного проживання. Відповідач дуже часто випиває, а будучи у нетверезому стані ображає та принижує позивачку. На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що вкінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Хоча позивачка та відповідач проживають в одному житловому будинку, однак живуть окремо одне від одного. Крім того, причиною подачі позовної заяви про розірвання шлюбу є також та обставина, що вони з відповідачем перестали в останні роки розуміти одне одного, в них різні погляди на життя, через що в сім`ї виникали непорозуміння. Відповідач зовсім не цікавиться сім`єю, не приймає участі у веденні господарства, своєю поведінкою створив неможливі умови спільного проживання, хоча позивачка неодноразово просила його змінити свою поведінку, однак на її прохання він не реагував.На даний час вони відчужилися лдне від одного та втратили перебдачені ст.55 СК України сімейні цінності - взаємну любов, повагу, дружбу та взаємодопомогу. У зв`язку з чим, їхня сім`я втратила цінність дня них з відповідачем, тому позивачка миритися та відновлювати їхні сімейні відносини не бажає. На підставі вищенаведеного, позивачка просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] . Сторони в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачка зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач зазначив, що позов визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу та просить строку для примирення не надавати. Передбачених ч.1 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 11 лютого 1988 року у виконкомі Ясеневопільнівської с/Ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6, що стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 11 лютого 1988 року виконкомом Ясеневопільнівської с/Ради Городенківського району Івано-Франківської області. Від шлюбу у сторін є син, який уже повнолітній, одружений і має свою сім`ю. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, відповідач незаперечує щодо розірвання шлюбу, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved