Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в твердій грошовій сумі, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх дитини: [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейні відносини із чоловіком не підтримують та добровільної допомоги чоловік не надає. Наразі позивач мешкає із дитиною окремо від відповідача. У зв'язку із доглядом за малолітнім сином позивач не працює та потребує фінансової допомоги, тому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трьох років, допустивши негайне виконання в межах суми платежу за один місяць. В судовому засіданні позивач була відсутня. Надала заяву, в якій просить розгляд справи провести за її відсутністю. Відповідач в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення позову. Вважає, що аліменти у розмірі 1000 грн. є занадто великими та непомірними для нього. Крім того, ним було надано відзив до позову, де посилаючись на ст. 75 СК України зазначає, що право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним та потребує допомоги, але за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Пояснює, що він ніде не працює та перебуває у центрі зайнятості як безробітний. Крім того, за рішенням суду його зобов'язали сплачувати аліменти на дитину. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 08 липня 2017 року шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого 08 липня 2017 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, акт. запис № 714. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 02 лютого 2018 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області., акт. запис № 151. Дитина мешкає разом із матір'ю у [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою 06 листопада 2018 року виконавчим комітетом Рівненської сільської ради Генічеського району Херсонської області. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Статтею 75 СК України, передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частиною 1 статті 80 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази та встановлені судом обставини, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку підлягає частковому задоволенню, з огляду на те, що позивач є непрацездатною особою внаслідок того, що здійснює догляд за малолітньою дитиною. Відповідач є особою працездатного віку, не маючого протипоказань за станом здоров'я, при цьому суд враховує, що [PERSON] перебуває на обліку у центрі зайнятості, а також сплачуватиме аліменти на дитину за рішенням суду, що не заперечувалось та визнавалось сторонами. Враховуючи викладене та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим визначити аліменти на дружину у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісячно, до досягнення сином трирічного віку. Суд вважає, що враховуючи обставини справи, [PERSON] є фінансово - спроможним сплачувати аліменти в цьому розмірі на утримання дружини, з якою проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України. З огляду на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, а її позовні вимоги задоволені, то відповідач сплачує судові витрати на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України у розмірі, що діяв на момент подачі позову, а саме за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В перерахунку до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01 січня 2018 року складав 1762 грн. судовий збір, що підлягає до стягнення становить 704, 80 грн.

Outcome: partial