Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем зареєстрували шлюб 14 лютого 2001 року в відділі РАГСу Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис за № 146. В шлюбі в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . З початку 2018 року ведення спільного господарства сторонами припинено. Позивачка вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивачка неодноразово намагалася знайти мирне вирішення та зберегти сім`ю, але їх дитина бачить всі їх конфлікти і це може негативно позначитися на її розвитку. Кожен із сторін має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Сторони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не могли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. За таких обставин, позивачка вважає, що їх сім`я розпалася, а шлюб носить лише формальний характер. Дочка сторін проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні та вихованні. Між сторонами досягнута згода про подальше проживання дочки з позивачкою після розірвання шлюбу. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, [PERSON] просить постановити рішення про розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Сторони в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримує та просить задовольнити; відповідач із позовними вимогами згідний, строку на примирення просить не надавати. Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 14 лютого 2001 року відділом РАГСу Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 146, що стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 14 лютого 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04 грудня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис за № 1698 від 04 грудня 2001 року. Із довідки № 168 від 18.03.2019, виданої виконавчим комітетом Острівецької сільської ради Городенківського району вбачається, що [PERSON] , [INFO]. зареєстрований і проживає в [ADDRESS] до складу його сім`ї входять: дружина [PERSON] , [INFO], дочка [PERSON] , [INFO], які проживають в [ADDRESS] без реєстрації. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved