Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] Спадкоємцями майна померлого є його діти [PERSON], [PERSON] та його дружина - позивач [PERSON] Діти спадкодавця не претендують на прийняття спадщини після смерті [PERSON] Зазначене майно було набуте [PERSON] та [PERSON] під час перебування в шлюбі, тому є спільним майном подружжя, і відповідно спадкуванню підлягає 1/2 його частина, а на іншу 1/2 частину вона має право, як на частку у спільному сумісному майні подружжя. При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме спадкове майно на ім'я спадкодавця. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] як на частку в спільному сумісному майні подружжя, та на 1/2 їх частину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у її відсутності /а.с.17/. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про визнання заявленого позову та розгляд справи у їх відсутності /а.с.17-25/. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис №12, виданого 22.05.2007 року виконавчим комітетом Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, [PERSON] помер [INFO] /а.с.5/. Відповідно до витягу з погосподарської книги № 2 за 2007 рік та довідки № 1135 від 10.12.2015 року для прийняття спадщини, виданих Тростянецькою сільською радою Ківерцівського району Волинської області, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами 1978 року побудови, що знаходиться в [ADDRESS] значиться за померлим [PERSON] Спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживав зі своєю дружиною [PERSON], яка продовжує проживати там /а.с. 6-7/. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. В силу ч. 1 ст. 1261 ЦК України, позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] Із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], актовий запис № 8, виданого 17.04.1963 року Мурахівською сільською радою Баштанського району Миколаївської області вбачається, що позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.04.1963 року і шлюб розірвано не було /а.с.9/. Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, і як передбачає ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином майно, що рахується за померлим [PERSON] набуте під час шлюбу з [PERSON], тому дане майно належить їм на праві спільної сумісної власності, і відповідно розмір частки позивача у ньому складає 1/2, а інша 1/2 частина майна підлягає спадкуванню за законом. Як вбачається з повідомлення Ківерцівської державної нотаріальної контори № 964/01-16 від 13.06.2016 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 44149903 від 13.06.2016 року, після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 116 за 2016 рік. 16.03.2016 року із заявою про відмову від прийняття спадщини звернулися діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] Інші спадкоємці до Ківерцівської нотаріальної контори не звертались і свідоцтво про право на спадщину не видавалося /а.с.30-31/. Разом з тим, постановою Ківерцівської Державної нотаріальної контори № 432/02-31 від 16.03.2016 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця /а.с.11/. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності до заявлених вимог. На підставі ст.ст. 328, 368, 370, 392, 1222, 1261, 1269-1270 ЦК України,

Outcome: approved