Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про виділ частки у спільному майні подружжя та визнання на неї права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що [PERSON] перебувала у шлюбі з Відповідачем. Під час перебування Відповідача у шлюбі з [PERSON] у них народилася [PERSON], позивач по справі. На підставі свідоцтва від 12.08.2008 року [NUMBER] про реєстрацію транспортного засобу, виданого Львівським відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ, за Відповідачем зареєстрований придбаний у шлюбі з [PERSON] транспортний засіб марки TOYOTA, модель - LAND CRUISER 120 PR, тип - легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER], 2008 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер - [NUMBER] (надалі - автомобіль). [INFO] [PERSON] померла. Позивач, прийнявши спадщину після смерті [PERSON], 21.06.2011 оформила спадщину на 1/4 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Окрім цього, у своєму позові [PERSON] в обґрунтування його вимог зазначає, що 17 жовтня 2016 року вона звернулась до Третьої львівської державної нотаріальної контори із заявою, зареєстрованою цієї ж дати у журналі реєстрації спадкових справ за №3765, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частки автомобіля. Листом від 19.10.2016 року вих. №3665/02-14 нотаріус повідомила позивачу, що оскільки своїм правом на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно статті 69 СК України, ще при житті [PERSON] не скористалася, то визнати частку останньої у сумісному майні із Відповідачем для подальшої передачі цієї частки у власність спадкоємцям у порядку спадкування можливо лише у судовому порядку. Таким чином, оскільки у позасудовому порядку неможливо Позивачу набути право власності в порядку спадкування, то Позивач з урахуванням приписів ч.ч. 1 - 3 ст. 355, 370, 372, 1216 - 1218, 1222, 1226, 1261 ЦК України, ч.ч. 1 - 2 ст. 60, 65 СК України, звернулась до суду з відповідним позовом про виділ з автомобіля ? ідеальної частки та визнання на неї за Позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, не з'явились, про поважність причин своєї неявки суд не повідомили, явки уповноважених представників не забезпечили. Водночас, від представника позивача [PERSON] 08.12.2016 року через канцелярію суду надійшло клопотання з проханням розгляд справи проводити без участі позивача і його представника. Просить прийняти до уваги, що позивач свої вимоги підтримує повністю з підстав, наведених у позовній заяві, підтверджених приєднаними до неї письмовими доказами. Окрім цього 08.12.2016 року через канцелярію суду від представника позивача [PERSON] надішло інше клопотання, в якому просить суд, зважаючи на приписи пункту першого частини 1 ст. 355 ЦПК України, врахувати судову практику Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, як суду касаційної інстанції, щодо можливості визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину транспортного засобу, наведену у його судових рішеннях: ухвала від 26.10.2016 року по справі №759/10549/14ц (номер в ЄДРСРУ 62754786); ухвала від 19.10.2016 року по справі №369/6255/14 (номер в ЄДРСРУ 62235159); ухвала від 01.06.2016 року по справі №175/857/15-ц (номер в ЄДРСРУ 58488902); ухвала від 03.02.2016 року по справі №6-30747ск15 (номер в ЄДРСРУ 56062407); ухвала від 27.01.2016 року по справі №6-33633ск15 (номер в ЄДРСРУ 55316012); ухвала від 11.02.2015 року по справі №6-40075св14 (номер в ЄДРСРУ 42767264); ухвала від 21.01.2015 року по справі №6-24891св14 (номер в ЄДРСРУ 42577339); ухвала від 22.10.2014 року по справі № 6-8557св14 (номер в ЄДРСРУ 41392507). Через канцелярію суду також надійшло клопотання від відповідача 06.12.2016 року, в якому він просить суд судове засідання, призначене на 09 год. 30 хв. 08.12.2016 року, та розгляд справи в цілому проводити за його відсутності, врахувавши, що ті обставини, на які позивач [PERSON] посилається як на підставу своїх вимог до нього, Відповідач визнає повністю. Просить суд ухвалити у справі законне та обґрунтоване рішення, належним чином засвідчену і оформлену копію якого скерувати на його адресу. З урахуванням наведених обставин суд вважає за можливе згідно частини 1 статті 224 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] (Відповідачем по справі), що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданим 21 січня 1978 року Львівським палацом урочистих подій, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 3). Під час перебування Відповідача у шлюбі з [PERSON] у них [INFO] народилася [PERSON], позивач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 13 листопада 1982 року Львівським палацом урочистих подій, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 4). У шлюбі з [PERSON] Відповідачем було придбано автомобіль марки TOYOTA, модель - LAND CRUISER 120 PR, реєстраційний номер - [NUMBER], який зареєстровано за Відповідачем, що підтверджується свідоцтвом від 12.08.2008 року [NUMBER] про реєстрацію транспортного засобу, виданого Львівським відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ, копія якого міститься у матеріалах справи. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 21 квітня 2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 12). Позивач, прийнявши спадщину після смерті [PERSON], 21.06.2011 року оформила спадщину на 1/4 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями: свідоцтва про право на спадщину за законом на ? (одну другу) частку з ? (однієї другої) частини житлового будинку, виданого [PERSON], спадкова справа № 842/2010року, зареєстровано в реєстрі за №2-595; витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №27294929 від 21.06.2011року, що надала Третя львівська державна нотаріальна контора (а.с.14); Витягу про державну реєстрацію прав №32420419 від 09.12.2011року, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (а.с. 15). 17 жовтня 2016 року Позивач звернулась до Третьої львівської державної нотаріальної контори із заявою, зареєстрованою цієї ж дати у журналі реєстрації спадкових справ за №3765, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частки автомобіля, на яку (заяву) нотаріус повідомила позивачу, що оскільки своїм правом на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно статті 69 Сімейного кодексу України, ще при житті [PERSON] не скористалася, то визнати частку останньої у сумісному майні із Відповідачем для подальшої передачі цієї частки у власність спадкоємцям у порядку спадкування можливо лише у судовому порядку. Наведене підтверджується листом Третьої львівської державної нотаріальної контори від 19.10.2016 року вих. №3665/02-14, копія якого знаходиться у матеріалах справи (а.с.16). Перераховані обставини, покладені позивачем в основу підстав свого позову, окрім їх документального підтвердження відповідними належними, достовірними, допустимими і у своїй сукупності достатніми письмовими доказами, також визнаються повністю Відповідачем, а відтак згідно частини 1 статті 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Отже, оскільки Відповідачем визнано позов та будь-яких інших доказів щодо належності вказаного транспортного засобу на праві особистої приватної власності Відповідачу матеріали справи не містять, суд приходить до висновку, що на спірне майно поширюється правовий режим спільної сумісної власності подружжя. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як вбачається з роз'яснень, які містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦПК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. За таких обставин вимоги позову [PERSON] є обґрунтованими і підлягають до задоволення повністю. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь Позивача судовий збір у розмірі 1102,40 грн.

Outcome: approved