Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики. Позовні вимоги мотивує тим, що 16 грудня 2011 року, 16 січня 2012 року, 08 жовтня 2012 року, 16 червня 2013 року між нею та відповідачем [PERSON], яка діяла в інтересах сімї відповідачів, було укладено договори позики, що оформлялись власноруч написаними відповідачем [PERSON] розписками про отримання грошей, в яких було визначено строк повернення та відсотки за користування коштами. Вказує, що відповідачі свої зобовязання виконали частково лише за договором позики від 16 грудня 2011 року, сплативши позивачці як часткову оплату процентів за цим договором у серпні 2014 року 200 доларів США. Згідно з представлених у позовній заяві розрахунків вважає, що станом на час звернення до суду відповідачі зобов'язані сплатити їй за договорами позики 525 994 грн 87 коп. Просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, якою розгляд справи просить проводити без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідачі в судове засідання не зявилися повторно, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили. А тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідачів, ухваливши заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Між позивачем та відповідачем [PERSON] 16 грудня 2011 року було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передала у власність відповідачу [PERSON] 2000 доларів США, а відповідач зобовязалась повернути суму повністю через шість місяців та сплатити за користування коштами 2 проценти в місяць, про що відповідачем [PERSON] власноручно складено розписку (а.с.5). Позивач визнала, що за цим договором позики отримала від відповідача [PERSON] у серпні 2014 року 200 доларів США. 16 січня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передала у власність відповідачу [PERSON] 1000 Євро та 2000 доларів США, а відповідач зобовязалась повернути суму повністю до 01.08.2012 року, про що відповідачем [PERSON] власноручно складено розписку (а.с.6). 08 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передала у власність відповідачу [PERSON] 2000 доларів США та 500 Євро, а відповідач зобовязалась повернути суму повністю до 18.01.2013 року та сплатити за користування коштами 5 відсотків щомісячно, про що відповідачем [PERSON] власноручно складено розписку (а.с.7). 16 червня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передала у власність відповідачу [PERSON] 4900 доларів США та 2600 Євро, а відповідач зобовязалась повернути суму повністю до 16.09.2013 року та сплатити за користування коштами 2 відсотки щомісячно, про що відповідачем [PERSON] власноручно складено розписку (а.с.8). В подальшому, за згодою сторін, дату виконання зобовязання було змінено на 16.01.2014 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів за договором, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання повинно бути виконано в гривнях. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповідно до ст. 11 ЦПК Україи суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивачем заявлено вимогу про стягнення за договорами позики від 16 грудня 2011 року, 16 січня 2012 року, 08 жовтня 2012 року, 16 червня 2013 року основної суми боргу та процентів за вказаними договорами за період від їх укладення та до 16.06.2015 року. За договором позики від 16.12.2011 року сума основного боргу становить 2000 доларів США, несплачені проценти за період з 16.12.2011 року по 16.06.2015 року становлять 2000 * 2% * 42 місяці 200 = 1480 доларів США. За договором позики від 16.01.2012 року сума основного боргу становить 2000 доларів США та 1000 Євро. За договором позики від 08.10.2012 року сума основного боргу становить 2000 доларів США та 500 Євро, несплачені проценти за період з 08.10.2012 року по 16.06.2015 року становлять 2000 * 5% * 32 місяці = 3200 доларів США та 500 * 5% * 32 місяці = 800 Євро. За договором позики від 16.06.2013 року сума основного боргу становить 4900 доларів США та 2600 Євро, несплачені проценти за період з 16.06.2013 року по 16.06.2015 року становлять 4900 * 2% * 24 місяці = 2352 долари США та 2600 * 2% * 24 місяці = 1248 Євро. Всього станом на 16 червня 2015 року заборгованість за договорами позики від 16.12.2011 року, 16.01.2012 року, 08.10.2012 року та від 16.06.2013 року складає 17932 долари США та 6148 Євро, що з урахуванням офіційних курсів НБУ станом на 11.08.2015 року складає 17932 *21,262951 грн/1 долар США + 6148 * 23,304194 грн/Євро = 524 561,42 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача [PERSON] В той же час, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову до відповідача [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України, якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, отримані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.4 ст. 65 СК України договір, укладений одним з подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Відповідно до ч.2 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем не подано доказів про перебування відповідачів у зареєстрованому шлюбі, а також не доведено, що відповідач [PERSON] укладала договори позики від 16 грудня 2011 року, 16 січня 2012 року, 08 жовтня 2012 року, 16 червня 2013 року не лише в свої інтересах, а і в інтересах відповідача [PERSON], а тому в задоволенні позову до [PERSON] слід відмовити. При цьому, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог та у відповідності до вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути понесені позивачем і документально підтверджені (а.с.1, 2) судові витрати, що становлять 3654 грн. - судового збору. Разом з тим, у відповідності до вимог ч.6 ст.154 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних до [PERSON] відмовлено, слід скасувати вжиті заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на належне [PERSON] майно.

Outcome: partial