Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та матері. В обґрунтування позовних вимог вказано, що з відповідачем перебуває у шлюбі зареєстрованого 25 квітня 2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 94, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини доходу щомісячно з усіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня подання до суду та до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини доходу щомісячно з усіх видів заробітку відповідача, до досягнення сином трирічного віку, починаючи з дати подання позовної заяви до суду. Позивач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заявою просить суд розглядати справу без його участі, та позов задовольнити частково. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані позивачем письмові докази, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який проживає з матірю - [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із змісту ч. 3 ст. 181 СК України слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька і (або) у твердій грошовий сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. \~ Виходячи з матеріального становища сторін та враховуючи стан їх здоровя, а також те, що відповідач в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання дітей, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, зазначених у статті 182 СК України та не надав суду інших доказів, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В той же час, розмір відрахування з заробітної плати, відповідно до законодавства, не може перевищувати 50%, тому, стягнути аліменти у необхідному розмірі неможливо. Згідно положень ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial