Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В позові позивачка вказує, що з відповідачем мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на повному її забезпеченні. Відповідач кошти на утримання дитини не надає. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини щомісячно у розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності на задоволенні позову наполягала. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив у позові відмовити в повному обсязі, не визнав обставини щодо проживання малолітнього сина разом з позивачем. Судом встановлено, сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №41). Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Факт проживання дитини з матір`ю, підтверджено витягом №3351 від 28.10.2021 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. Домовленості щодо порядку та розміру коштів на утримання дитини з відповідачем не досягнуто. Як встановлено в судовому засіданні, батько дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, невирішеність спору щодо місця проживання дитини не звільняє відповідача від обов`язку утримувати дитину, тобто відсутність належного утримання дитини під час не вирішення спору щодо місця проживання дитини не сприяє її інтересам, крім того відповідач жодними доказами не спростував, що дитина проживає лише разом із батьком, рішення суду яке б набрало законної сили про визначення місця проживання дитини не надано, за таких обставин суд керується як найкращими інтересами дитини. Доводи щодо повного невизнання позову суперечать доводам за якими відповідач просить стягнути лише 1/6 частини. Відповідно до вимог ст.ст.150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її стан здоров`я, фізичний, духовний розвиток. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, інші обставини, щомають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст. 180, 183 СК України, враховуючи те, щодитина проживає з матір`ю, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на її утримання у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не меншеніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати у виді судового збору в порядку ст.ст. 141ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved