Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просила шлюб, зареєстрований 03.01.2018р. Чутівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1, між нею та відповідачем- розірвати. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб був зареєстрований 03.01.2018 Чутівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №1. Спільних дітей у них немає. З відповідачем вони не проживають разом. Останній періодично йде від позивача. Причиною є часті конфлікти з різних підстав. Позивач стверджує, що у них різні характери, які є несумісними для сімейних стосунків. У позивача немає бажання налагоджувати нормальні сімейні стосунки з відповідачем. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дітей на даний час вони не мають. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та зазначила, що позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, однак просив суд не стягувати з останнього витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору, на її користь. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. 03.01.2018 між [PERSON], [INFO] р.н, та [PERSON], [INFO], Чутівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданий Чутівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 03.01.2018 року, актовий запис №1 (а.с.8-9). Від спільного подружнього життя останні спільних дітей не мають. Як встановлено судом, подружжя спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд, з'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим. Спори щодо поділу майна та визначення місця проживання дітей відсутні. Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на визнання відповідачем позову, яке є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Стосовно заяви відповідача щодо не стягнення з нього судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» передбачені пільги щодо сплати судового збору. В матеріалах справи відсутня інформація, що відповідач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір». З огляду на те, що суд прийшов висновку про задоволення позову, у відповідності до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Outcome: approved