Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Будьоннівської районної у м. Донецьку ради, третя особа [PERSON], про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] з надвірними побудовами за набувальною давністю. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з 2003 року постійно мешкає в зазначеному будинку, самостійно займається його утриманням, робить в ньому ремонт, доглядає сад та город. Відповідно до договору купівлі-продажу від 09 жовтня 1978 року будинок на праві власності належить [PERSON], яка померла [INFO] року. Батько позивачки [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], однак спадщину не прийняв, та не бажає її приймати. Оскільки позивач на протязі більш ніж 10 років володіє та користується спірним будинком з надвірними побудовами, яким добросовісно заволоділа та продовжує їм відкрито, безперервно володіти, то вона вважає, що набула права власності на будинок в порядку набувальної давності. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги, в обґрунтування яких послалась на обставини і факти викладені у позовній заяві, та додатково зазначила, що переїхала жити до спірного будинку ще за життя [PERSON], яка доводилась тіткою її батьку - [PERSON]. [PERSON] в своєму будинку її не зареєструвала, ніяких договорів з нею не укладала, але казала, що склала заповіт на її батька, і вони отримають будинок у спадщину після її смерті. Однак батько після смерті своєї тітки [PERSON] спадщину не прийняв та приймати не збирається. По теперішній час вона добросовісно, відкрито володіє та користується належним померлій [PERSON] будинком, зробила ремонт, утримує житло та систематично сплачує плату за комунальні послуги, вважає, що володіє майном на законних підставах, тому просить суд визнати за нею право власності на спірний будинок в порядку набувальної давності. Представник Будьоннівської районної у м. Донецьку ради Стрюкова Н.В. про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що спадщину за заповітом після смерті [PERSON] не прийняв і приймати не збирається, та не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON]. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, третьої особи, показання свідків, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. У відповідності до Договору купівлі-продажу від 09 жовтня 1978 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої донецької державної нотаріальної контори Мальцевою В.А., реєстровий № 7342, [PERSON] належить будинок жилою площею 20,60 кв.м з належними до нього будівлями подвір'я, що знаходиться у [ADDRESS], на земельній ділянці 400 кв.м. Згідно реєстраційного надпису право власності [PERSON] на даний будинок зареєстровано в Донецькому міському БТІ і 10 жовтня 1978 року записано в реєстрову книгу за № 21790. Як вбачається із заповіту, посвідченого 08 червня 1981 року державним нотаріусом Дев'ятої донецької державної нотаріальної контори Сусідко Н.Г., [PERSON] на випадок смерті, жилий будинок [ADDRESS] заповіла своєму племіннику [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла, про що відділом РАЦС Будьоннівського РУЮ м. Донецька зроблено відповідний актовий запис № 489. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, спадкова справа до майна померлої [INFO] року [PERSON] не відкривалась, свідоцтва про право на спадщину не видавались. З копії паспорту позивачки вбачається, що вона зареєстрована не в спірному будинку, а за адресою: [ADDRESS]. Згідно складеного членами комітету «Олексіївський» Акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов [PERSON], вона разом із сином [PERSON], [INFO], та донькою [PERSON], [INFO], проживає у спірному будинку [ADDRESS]. Допитані в судовому засіданні в якості свідків сусіди [PERSON] і [PERSON] показали, що позивачка [PERSON] в спірному будинку проживала ще до народження своєї доньки, приблизно з 2000 року. Відповідно до вимог ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові № 5 від 07 лютого 2014 року при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні, вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. (пункт 9 Постанови); - враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. (пункт 11 Постанови); - можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (пункт 13 Постанови); - рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). (пункт 14 Постанови). Згідно положенням ч. 2 статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] добросовісно заволоділа майном померлої [PERSON], оскільки у неї не було сумніву стосовно правомірності його набуття, та на нього не претендували інші особи. Відсутні будь-які докази набуття позивачем права на спірне майно злочинним шляхом, чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі. Третя особа [PERSON], спадщину після смерті власниці будинку - [PERSON] не отримав, будь-яких доказів про те, що орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини звертався до суду про визнання спадщини відумерлою суду не надано. Враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном, відкрито і безперервно, очевидно для третіх осіб, продовжує володіти житлом протягом встановленого законом десятирічного строку, отримала зазначене майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього, суд визнає, що [PERSON] набула право власності на житловий будинок у порядку набувальної давності, тому її позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved