Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON], на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO], в розмірі 30% його доходу, щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача аліменти на її утримання, в твердій грошовій сумі, в розмірі 300 грн. до досягнення дитиною трьохрічного віку. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON]. Будучи батьком дитини відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, перебуває у важкому майновому стані, потребує матеріальної допомоги. Оскільки відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний дохід, аліменти слід стягувати у частці від його доходу. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила їх задоволити повністю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, вказав, що не має можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Заслухавши пояснення учасників які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд, на підставі встановлених фактичних обставин справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рівненського районного суду Рівненської області № 570/2398/13-ц від 20 червня 2013 року розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Вказаним рішенням малолітня дитина залишена на проживання з матір'ю. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини. Відповідно до статей 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Згідно п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки відповідач офіційно працевлаштований, що підтверджено останнім у судовому засіданні, є доцільним визначення розміру аліментів у частці від його доходу. За положенням ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з ч.ч.2,4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Аналізуючи викладене, на підставі встановлених судом фактів, з метою недопущення погіршення матеріального становища позивача, дитини та одночасно відповідача, суд, із урахуванням наведених норм та положень приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме про доцільність стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки від його доходу на дитину та 200 грн. на утримання [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача 229,40 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 111, 112, 180-183 СК України,

Outcome: approved