Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі 8000 грн. В обгрунтування позовних вимог у позовній заяві вказала, що до неї звернулась відповідач [PERSON] з проханням позичити їй 8 тисяч грн. 06 квітня 2015 року між нею та відповідачем було укладено договір безпроцентної позики грошей, яким [PERSON] прийняла 8 тисяч грн. з зобов»язанням повернути таку ж саму суму до 06 квітня 2016 року. В обумовлений строк відповідачка позику не віддала, на її пропозиції про добровільне повернення позичених грошей відповідає відмовою, тобто порушила взяті на себе зобов'язання. У зв'язку з тим, що відповідач не бажає врегулювати спір мирним шляхом, позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач до суду не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, та в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача не заперечувала. Відповідачка в судове засідання неодноразово не з'явилась (05.10.2016 року, 18.10.2016 та 27.10.2016 року), причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Клопотань, заяв або заперечень суду не надавала тому суд на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України, враховуючи клопотання позивача, вважає можливим провести слухання справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей. Судом встановлено, що 06 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір безпроцентної позики грошей (а.с.6). Згідно вищевказаного договору Позикодавець [PERSON] передала у власність, а позичальник [PERSON] прийняла 8 тисяч грн., з зобов»язанням повернути таку ж саму суму до 06 квітня 2016 року (п.1 Договору). Відповідач не виконала свої зобов'язання і не повернула позивачу зазначені грошові кошти. Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі. Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, визначеному позикодавцем. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається. Згідно статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Суд задовольняє позов у повному обсязі, оскільки позивач свої зобов'язання щодо надання відповідачу грошових коштів за договором позики виконала, але відповідач не повернула позивачу позику у встановлений договором строк, про що свідчить перебування оригіналу договору на день подачі позовної заяви у позикодавця - [PERSON] Згідно зі ст.60 ЦК Україні кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надала суду достовірних письмових доказів, які б підтвердили факт сплати боргу або спростували його наявність, тому позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору . На підставі викладеного,

Outcome: approved