Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них, 11.09.2009\~ року народився син [PERSON]. На даний час відповідач із сімєю не проживає, син проживає з нею і знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач звернулась до суду з позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 800,00 грн. щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і\~ досягнення сином повноліття та судові витрати.\~ В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги, за обставин, викладених в позові підтримала. Додатково суду пояснила, що відповідач періодично надавав матеріальну допомогу синові, а також купував одяг, продукти харчування. Одна протягом тривалого часу добровільно матеріальну допомогу надавати перестав. Їй одній важко утримувати дитину, враховуючи різке підвищенням цін на товари та послуги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо стягнення аліментів на утримання дитини в сумі 400,00 грн. щомісячно та витрат на правову допомогу в сумі 200,00 грн. В решті позову просив відмовити. Додатково суду пояснив, що немає постійного місця роботи, офіційно не працевлаштований, доходи отримує від тимчасових, періодичних заробітків. Від обовязку утримувати сина не ухиляється. Допомагає продуктами харчування, одягом, при наявності грошей, дає синові гроші в різних сумах.\~ Купує гостинці та інші необхідні для сина речі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, судом встановлено, що у сторін, які перебувають у зареєстрованому шлюбі 11.09.2009 року народився син [PERSON], батьком якого є відповідач [PERSON] (а.с.5-6). Згідно довідки, виданої виконкомом Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області №830 від 24.06.2015 року син [PERSON], [INFO] проживає з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.4). Відповідно до довідки Росошанської сільської ради Теплицького району Вінницької області №1083 від 04.08.2015 року відповідач [PERSON] на території Росошанської сільської ради не працевлаштований (а.с.20). Відповідач не проживає з позивачем однією сімєю, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.\~ Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязку утримувати дитину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. \~ \~ \~ \~ При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є істотною обставиною. Згідно ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 800,00 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, і\~ до досягнення сином повноліття. Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей відповідного віку встановлений починаючи з 1 січня в розмірі 1 032,00 грн., починаючи з 1 грудня в розмірі 1\~167,00 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 року «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). В судовому засіданні встановлено, та не заперечується сторонами, що відповідач офіційно не працевлаштований, на обліку в регіональному центрі зайнятості не перебуває, та не намагався це зробити. Крім того, відповідач інших утриманців немає, стягнень по виконавчих листах також, має задовільний стан здоровя. Таким чином, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі є обґрунтованими. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання дитини щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн., до досягнення дитиною повноліття і саме такий розмір аліментів не суперечитиме як інтересам дитини, так і відповідача. Зважаючи на норми ст. 184 СК України та з урахуванням положень частини 2 ст. 182 СК України, суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі. Разом з тим розмір твердої грошової суми аліментів не повинен бути менше розміру, встановленого ч.2 ст. 182 СК України. Тому, вимога позивача про встановлення мінімального розміру стягуваних аліментів, а саме не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до задоволення не підлягає. Покладення судом на відповідача обов'язку надавати на утримання дитини аліменти в розмірі 600,00 грн. щомісячно, відповідає вимогам закону і враховує найвищі інтереси дитини. Посилання відповідача про відсутність роботи, надання допомоги дитині у виді продуктів харчування, подекуди грошовими сумами, та небажання надавати грошову допомогу безпосередньо позивачу через недовіру, суд до уваги не приймає, оскільки дані обставини не є підставою для відмови в позові, так як дитина, її благополуччя, в тому числі матеріальне, не повинно бути заручником неприязних взаємин її батьків. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позову. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвокатом в сумі 200,00 грн., що підтверджується відповідним фінансовим документом (а.с.7) та судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial