Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , в якому вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 09.07.2016 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Сім`я фактично розпалась, сторони припинили родинні стосунки, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 08.10.2020 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників. У наданий судом строк своїм правом подання до суду заяви із запереченнями\~проти\~розгляду\~справи в\~порядку\~спрощеного\~позовного провадження та відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Позивачем також не направлено до суду додаткових доказів, які б не були додані до позовної заяви. Позивач у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягаючи на задоволенні позову, вказавши, що заперечую проти надання сторонам строку для примирення, відповідач часто перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вихованням дитини не займається, висловлює неприємні речі. Від алкогольної залежності лікуватись відмовляється та декілька разів був закодований. У 2019 році вона вже зверталась із позовом про розірвання шлюбу та можливий строк для примирення був не малий. Більше така аморальна поведінка неприйнятна для сім`ї та в особливості для маленької дитини. Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про надання сторонам строку для примирення для збереження шлюбу, оскільки у подружжя є маленька дитина, обіцяє виправити свою поведінку через лікування та просить надати сторонам строк на примирення тривалістю 1 місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджено копією свідоцтва про шлюб, виданого Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 09.07.2016 року. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Як вказує ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вказує п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року, рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. З викладених позивачем обставин неможливості подальшого збереження шлюбу у позові та заяві від 23.02.2021 року, суд вважає, що подальше збереження шлюбу [PERSON] та [PERSON] неможливе та суперечить загальним засадам сім`ї та шлюбних відносин сторін. В свою чергу доводи відповідача щодо надання строку для примирення вочевидь суперечать позиції позивача та не відповідають його наміру зберегти подружні стосунки, оскільки позивач з моменту попереднього звернення до суду знову виявила бажання розірвати шлюб з відповідачем. Тому, зважаючи на викладені обставини та досліджені докази, суд вважає за можливе розірвати укладений між сторонами шлюб та водночас, не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved