Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свій позов обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна № 16 , виданого 21.01.2021 року. Вказує, що в даному будинку зареєстровані відповідачі зі згоди попереднього власника, однак вони за вказаною адресою не проживають з 01.10.2019 року, їх особистих речей в будинку немає, вони не сплачують комунальні платежі, участі в утриманні житла не беруть, в добровільному порядку вжити заходів щодо зняття з реєстрації відмовляються. Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . До початку розгляду справи представник позивача подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися по невідомій суду причині, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи у визначеному законом порядку через судове оголошення. Заяви про розгляд справи за їх відсутності та відзив на позов не подали. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів в порядку ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] відповідно до свідоцтва від 21.01.2021 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10-11). Із копії будинкової книги вбачається, що у вказаному будинку зареєстровані відповідачі - [PERSON] та [PERSON] (а.с. ). Відповідно до ст.ст. 319 ч. 1, 321 ч. 1, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14. Згідно із частиною 4 статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у частині 2 статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже, права і обов`язки членів сім`ї власника будинку (квартири) регулюються статтями 156, 157 ЖК України, а права і обов`язки наймачів - статтями 158 - 170 ЖК України, а також главою 59 ЦК України. Припинення права користування житлом у колишнього власника, тягне за собою втрату його членами сім`ї права користуватися житлом. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 25 липня 2018 року у справі № 638/13030/13-ц, провадження № 61-20713св18. Отже, відповідачі, втративши право власності на будинок, однак залишаючись зареєстрованими у житлі позивача, порушують права та законні інтереси останнього, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Враховуючи встановлені у справі обставини, а також те, що між сторонами у справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, суд приходить до висновку, що відповідачі, залишаючись зареєстрованим в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якого є позивач, є сторонніми особами, які перешкоджають позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує його права, як власника. Такого висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 29 січня 2018 року у справі № 766/1955/16-ц, провадження № 61-755св18. А тому, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування належним позивачу будинком підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача 908 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved