Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому вказала, що у відповідності до розпорядження Шевченківської районної адміністрації № 796р від 10.08.2010 року позивач є власником житлового будинку літ. Б за адресою: [ADDRESS] . Відповідачам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок літ. А, розташований за цією ж адресою. Житлові будинки зі спорудами розташовані на земельній ділянці площею 0,0621 Га, яка була виділена у користування. Оскільки між позивачем та відповідачами виникають суперечки з приводу користування земельною ділянкою, позивач просила визначити порядок користування земельною ділянкою. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2017 року було відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2017 року у справі було призначено судову земельно-технічну експертизу, зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 06.11.2017 року було відновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 08.11.2017 року судом вирішено клопотання експерта, зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 13.04.2018 року провадження у справі було поновлено. Ухвалою суду від 01.11.2018 року підготовче провадження у справі було закрите. Ухвалою суду від 17.01.2019 року було зупинено провадження у справі до розгляду іншої справи. Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019 року у зв`язку з тимчасовим переведенням судді Марко Я.Р. на посаду судді до іншого суду проведено повторний автоматизований розподіл цивільної справи та справу передано у провадження судді Дацюк О.І. Ухвалою суду від 24.04.2019 року цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Дацюк О.І. Ухвалою суду від 10.03.2021 року провадження у справі було поновлено. Ухвалою суду від 10.03.2021 року підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, вказуючи, що наявні підстави для визначення порядку користування земельною ділянкою у відповідності до висновку експерта. В судовому засіданні представник відповідачів проти позову заперечував, вказуючи, що відповідачі, придбавши житловий будинок літ А., одночасно набули право користування земельною ділянкою, яка була виділена першому користувачу, про що було вказано в договорі купівлі-продажу. Позивач, набувши право власності на житловий будинок літ. Б, має право користуватись земельною ділянко., на якій розташований вказаний будинок у відповідності до положень ст. 120 ЗК України. Враховуючи, що позивач, отримавши право власності на житловий будинок літ. Б, не набула права користування земельною ділянкою площею 621 кв.м., про розподіл якої заявлено позовні вимоги, просили відмовити у позові. При дослідженні письмових доказів судом встановлено таке. Рішенням виконкому Шевченківської районної ради народних депутатів № 100 від 09.03.1989 року (т. 2 а.с. 99) за [PERSON] оформлено право власності на житловий будинок літ. А [ADDRESS] , надано право користування земельною ділянкою площею 600 кв.м., а лишки у 21 кв.м. залишено у тимчасове користування. Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради № 796р від 10.08.2010 року право приватної власності на житловий будинок Б загальною площею 15,6 кв.м. та житлову прибудову Б1 загальною площею 6,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] оформлено [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради 10.08.2010 року (т. 1 а.с. 14) [PERSON] належить на праві власності лише житловий будинок літ. Б. Наявність у [PERSON] зареєстрованого у встановленому порядку права власності на інші споруди, зокрема житлові прибудови літ. Б1, б1, навіс Г, замощення І, позивачем не підтверджено. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] (т. 1 а.с. 5) станом на 25.03.2016 року на земельній ділянці площею 621 кв.м. розташовані: житловий будинок літ. А, житловий будинок літ. Б, житлова прибудова Б1, навіси літ. Г, З, погріб пг, водопровід № 2, зливні ями № 5,6, хвіртка № 8, ворота № 7, паркани № 3,4,9,10,11,12,13,14,15, замощення І. Загальна площа житлового будинку літ. Б із прибудовою Б1 становить 32,9 кв.м. (замість 22,5 кв.м. за розпорядженням № 796р), житлового будинку літ. А 89,8 кв.м. За договором купівлі-продажу житлового будинку від 28.02.2014 року [PERSON] , від імені якої діяла за довіреністю [PERSON] , та [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] придбали житловий будинок літ. А з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 69,8 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,0620 га. [PERSON] та [PERSON] придбали по 1/3 частці, а [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частці житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами (які саме господарчі будівлі та споруди були продані та придбані за цим договором в тексті договору не вказано). 10.10.2018 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , змінивши прізвище на [PERSON] (т. 2 а.чс. 127). Відповідно до висновку експерта від 05.04.2018 року фактично у користуванні сторін знаходиться земельна ділянка площею 634 кв.м., експертом запропоновано 2 варіанти порядку користування земельною ділянкою у відповідності до фактичного, а саме [PERSON] пропонується у користування земельна ділянка площею 283 кв.м., а відповідачам земельна ділянка площею 315 кв.м., земельна ділянка площею 23 кв.м. пропонується до спільного користування співвласників (другий варіант, запропонований експертом, судом не оцінюється, адже пропонує порядок користування земельною ділянкою площею 634 кв.м., тобто з урахуванням самовільно зайнятої частини у 13.кв.м.). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Оскільки жодна зі сторін не оформлювала своїх прав на земельну ділянку, тож суд керується загальними нормами чинного законодавства, що регулюють право користування земельною ділянкою. Так, статтею 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває в оренді, у користуванні на праві емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно права оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною четвертою цієї статті. Отже, [PERSON] , якому у 1989 році було надано у користування земельну ділянку площею 621 кв.м., набув це право, а в подальшому таке право успадкували [PERSON] та [PERSON] , набувши у спадщину житловий будинок літ. А з господарчими будівлями та спорудами. [PERSON] , набувши у 2010 році право власності на житловий будинок літ. Б, питання виділу окремої земельної ділянки не вирішувала, а фактично набула у користування у відповідності до положень ст. 120 ЗК України лише земельну ділянку, ня якій розташований такий житловий будинок літ. Б. Прав власності на інші споруди, які наявні у користуванні [PERSON] , позивач належними та допустимими доказами не довела, адже у відповідності до свідоцтва про право власності та витягу з Державного реєстру речових прав на майно [PERSON] належить лише житловий будинок літ. Б. Продавши у 2014 року відповідачам житловий будинок літ. А разом з господарчими будівлями та спорудами, [PERSON] та [PERSON] одночасно передали і право користування земельною ділянкою, яка була надана у користування рішенням виконкому Шевченківської районної ради народних депутатів № 100 від 09.03.1989 року, про що і зазначено у договорі купівлі-продажу від 28.02.2014 року, окрім земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок літ. Б, який [PERSON] на той момент вже належав на праві приватної власності. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами представника відповідачів про те, що запропонований експертом варіант № 1 розподілу земельної ділянки, на якому наполягала позивач, порушує права позивачів, адже за вказаним варіантом позивач мала б набути у користування майже половину земельної ділянки. Право позивача користуватись земельною ділянкою, на якій розташований належний їй житловий будинок літ. Б, відповідачами не оспорюється, про його порушення вона не заявляла та відповідних вимог не висувала. Враховуючи таке, законних підстав для задоволення позову суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed