Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] з позовом про припинення права власності на частку у спільному майні. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй належить право власності на 10/12 часток житлового будинку [ADDRESS] . Рідним братам позивачки [PERSON] та [PERSON] належать на праві власності по 1/12 частки даного будинку. Оскільки дані частки є незначними, виділ в натурі належних відповідачам часток є технічно неможливим, а також те, що останні фактично не проживають в данному будинку, а отже припинення права відповідачів на частку у зазначеному майні не завдасть істотної шкоди іхнім інтересам, позивач просить припинити право власності [PERSON] та [PERSON] на 2/12 часток даного будинку та визнати його за нею. В останнє судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, однак представник позивачки [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу без їхньої участі, зазначила, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак під час підготовчого судового засідання позовні вимоги повністю визнав, просив розглянути справу без його участі, про що також зазначив у письмовій заяві. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, повторно не з`явився, відзиву не подав, причин неявки не повідомив, у зв`язку з чим, суд розглянув справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом [PERSON] від 15.03.2019 року, зареєстрованим в реєстрі за №343, та виданим приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Форкош М.М., [PERSON] є спадкоємцем 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] . Окрім цього, в свідоцтві зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/12 частки даного будинку гр. [PERSON] та [PERSON] ще не видано. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №159784258 від 15.03.2019 року, житловий будинок, загальною площею 40,7 кв. м. за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності в розмірі 4/12 [PERSON] . З свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 295 та виданого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Форкош М.М., вбачається, що [PERSON] успадкувала спадщину від [PERSON] у вигляді земельної ділянки загальною площею 0,2498 га, що розташована в [ADDRESS] за кадастровим 2124883900:11:014:0017. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 158878460 від 07.03.2019 року, підтверджено, що дана земельна ділянка належить на праві власності позивачці - [PERSON] . Також встановлено та підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.03.2019 року за № 296, що позивачка [PERSON] успадкувала за померлим батьком - [PERSON] майно у вигляді Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 158881032 від 07.03.2019 року. З заяв [PERSON] , [INFO] від 22.04.2016 року, та [PERSON] , [INFO] від 22.04.2016 року, вбачається, що останні прийняли спадщину після смерті своєї матері - [PERSON] . Згідно із звітом про оцінку майна - житлового будинку загальною площею 80,6 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , вартість даного майна станом на 21.10.2020 року становить 425 311,69 гривень. Нотаріально посвідченою заявою відповідача [PERSON] від 29.01.2021 року засвідчений факт визнання останнім позовних вимог [PERSON] , а також отримання ним від позивачки компенсації за належну йому 1/12 частку у житловому будинку [ADDRESS] у повному обсязі в сумі 35 442,64 гривні. Квитанцією від 13.05.2021 року за №FPT_FEE_AB290998MVV_19249618, код 5581-1442-9039-3010, підтверджений факт перерахування представником позивача на депозитний рахунок ТУ ДСА в Закарпатській області 35 442,64 грн. грошової компенсації за належну [PERSON] 1/12 частку даного будинку. З нотаріально посвідчених заяв [PERSON] та [PERSON] , які проживають по сусідству з будинком [ADDRESS] , вбачається, що з часу смерті подружжя [PERSON] , будинок доглядає їхня донька [PERSON] . Ніхто інший будинком не піклкується, ніхто не приїжджає. Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Частинами 1, 2 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Поняття спільної часткової власності визначено у ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. У відповідності до ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Згідно із ст. 155 ЖК України, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості такого виділення. він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною першою ст. 346 ЦК України визначено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Статтею 365 ЦК України встановлено порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті. У ході розгляду справи встановлено, що позивачу в сукупності належить 10/12 частин спірного житлового будинку та земельна ділянка, на якій він розташований. У той же час, відповідачам на праві власності належить по 1/12 частині спірного житлового будинку кожному, і ця частка, з врахуванням загальної площі житлового будинку 80,6 кв.м (в тому числі житлової - 40,7 кв.м) та земельну ділянку - 0,02498 га., частка відповідачів у праві спільної часткової власності є незначною, виділення частки такого розміру у натурі є неможливим та недоцільним. Крім того, перебування спільного житлового будинку у спільній частковій власності створює для позивачки перешкоди у реалізації свого права власності в повній мірі (зокрема, щодо розпорядження належним їй майном), вона не може його ні продати, ані зробити в ньому ремонт без згоди відповідачів, які відмовляються від будь-яких переговорів та домовленостей з нею. У той же час, відповідачі не беруть ніякої участі в утриманні будинку, не бажають використовувати нерухоме майно для господарських чи інших цілей. Судом також встановлено, що відповідачі не проживають у вказаному будинку, зареєстровані за іншими адресами. У ході розгляду справи відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги. Відповідно до ч. 4 ст. 204 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При цьому, суд звертає увагу, що відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про розгляд справи у судові засідання не з`являвся, заперечень щодо припинення його частки у майні, або щодо розміру грошової компенсації суду не надав. Оцінюючи зібрані у справі докази та встановлені судом обставини, суд вважає, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України. Відповідно ч. 2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] отримав від позивачки [PERSON] грошову компенсацію за належну йому 1/12 частку в житловому будинку [ADDRESS] , в повному обсязі в сумі 35442,64 грн, згідно висновку про вартість майна, виготовленого 21.10.2020 року ФОП [PERSON] , що підтверджується нотаріально посвідченою заявою [PERSON] від 29.01.2021 року. Крім того, позивачем на виконання вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України внесено на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Закарпатській області грошові кошти у сумі 35 442,64 гривень - вартість 1/12 частки в житловому будинку [ADDRESS] ,, належної відповідачу [PERSON] . Таким чином, на підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані, законні та підлягають задоволенню в повному обсязі. Приймаючи до уваги висновок суду про задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів також належить стягнути на користь позивачки 840,80 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved