Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку та аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що спільно проживала із відповідачем без реєстрації шлюбу до [INFO] . За час їх спільного проживання у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем, проте відповідач участі у вихованні дитини не приймає, у зв`язку із чим позивач не має можливості самостійно утримувати дитину. Вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини позивач обґрунтовує тим, що дитина після припинення шлюбних відносин залишається проживати з нею та вона потребує матеріального забезпечення. На підставі вищевикладеного позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання та на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 12.03.2019 року позов [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 15.05.2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 27.06.2019 року до участі у справі залучено третю особу [PERSON] . Позивач [PERSON] , про час та місце судового розгляду повідомлена в установленому законом порядку, до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, розгляд справи проводити за її відсутності (а.с. 40). Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів на утримання дружини та дитини визнав частково, у запереченнях на позов (а.с. 23-24, 44-45, 58-60) та у судовому засіданні пояснив суду, що проживав з позивачем без реєстрації шлюбу, щомісяця допомагає позивачу у витратах пов`язаних із дитиною. Просив стягувати з нього аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/8 частки його фактичного заробітку та на утримання позивача просив стягувати аліменти у розмірі 300 гривень, щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку. Поряд із цим просив суд врахувати наявність у нього постійного місця роботи, а саме того, що він є військовослужбовцем, має на утриманні трьох дітей, яким за рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області сплачує аліменти в розмірі Ѕ частки, має у власності однокімнатну квартиру в якій зареєстрована відповідач та їх спільна малолітня донька, має у власності автомобіль ВАЗ 1982 року випуску, має борг за кредитними зобов`язаннями. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] до судового засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась в установленому законом порядку, її представником [PERSON] до суду надіслано заяву, в якій він просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягувати на користь позивача 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вказавши, що розмір аліментів, які вона просить стягнути на утримання дитини [PERSON] , може вплинути на права трьох спільних дітей, батьками яких є [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.). Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, додані до матеріалів цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про народження від 23.03.2017 року та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 03.05.2019 року № 00022762765 слідує, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 8, 18, 26). З довідки № 526 виданої виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради Одеської області від 04.04.2018 року та паспорту відповідача [PERSON] , слідує, що позивач та її донька [PERSON] , зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] , в зазначеному житлі зареєстровано [PERSON] (а.с. 9, 25). Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 09.06.2017 року встановлено, що з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , третьої особи стягуються аліменти в розмірі Ѕ частини на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та до досягнення дітьми повноліття. З платіжних доручень, наданих відповідачем [PERSON] слідує, що він протягом жовтня 2018 року по 14.05.2019 року на картковий рахунок позивача [PERSON] перерахував грошові кошти в розмірі 20564,07 гривень (а.с. 29-39). Довідкою № 2113 від 06.06.2019 року вбачається, що відповідач отримує заробітну плату та сплачує аліменти на користь [PERSON] , заробітна плата за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року склала 73754,81 гривень, відрахування по аліментах за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року складають 36324,27 гривень (а.с. 52). Положеннями ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 264 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Положення вищезазначених норм передбачають право дружини на утримання чоловіком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить матері незалежно від цієї обставини. Як встановлено Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 09.06.2017 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , третьої особи стягуються аліменти в розмірі Ѕ частини на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до досягнення дітьми повноліття (а.с. 27-28). З платіжних доручень наданих відповідачем [PERSON] слідує, що він протягом жовтня 2018 року по 14.05.2019 року на картковий рахунок позивача [PERSON] перерахував грошові кошти в розмірі 20564,07 гривень (а.с. 29-39). З пояснень, наданих в судовому засіданні, встановлено, що відповідач на утримання позивача [PERSON] просить суд стягувати аліменти у розмірі 300 гривень щомісячно, обґрунтовуючи вказаний розмір аліментів тим, що позивач забезпечена власним житлом у місті Миколаєві, має пільги по оплаті комунальних платежів та 1,996 га. земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Аналізуючи докази у їх сукупності, суд зазначає, що позивачем не надано суду належних доказів того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі 2000 гривень щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, судом встановлено, що відповідач надає позивачу матеріальну допомогу шляхом перерахування грошей на її картковий рахунок, сплачує за рішенням суду аліменти у розмірі Ѕ частки на утримання трьох дітей, а тому, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на утримання позивача [PERSON] підлягають стягненню аліменти в твердій грошовій сумі в розмір 500 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 11.03.2019 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] , і вказаний розмір аліментів не створить надмірний тягар для відповідача, тому позов в цій частині належить задовольнити частково. Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Відповідно положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 182 ЦПК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю (а.с. 9, 25). Довідкою № 2113 від 06.06.2019 року та рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 09.06.2017 року вбачається, що відповідач отримує заробітну плату та сплачує аліменти на користь [PERSON] , на утримання трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до досягнення дітьми повноліття. Заробітна плата відповідача за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року позивача склала 73754,81 гривень, відрахування по аліментах за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року складають 36324,27 гривень (а.с. 27-28, 52). Крім того, відповідач пояснив суду, що має у власності однокімнатну квартиру [ADDRESS] та легковий автомобіль ВАЗ 1982 року випуску. З позовом про зменшення розміру аліментів до третьої особи [PERSON] відповідач не звертався. Пояснив суду, що просить стягувати з нього на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/8 частки його заробітку, оскільки він має на утримання трьох дітей, є військовослужбовцем, додаткового заробітку не має. Водночас, судом враховується і та обставина, що третя особа [PERSON] просила суд стягувати аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 50% прожиткового мінімуму, вважаючи, що тягар сплати аліментів на четверту дитину обмежить права її дітей на отримання аліментів у меншому розмірі. Суд зазначає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. а саме, що у майбутньому [PERSON] може отримати аліменти у меншому розмірі, ніж визначено судовим рішенням. Із урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, враховуючи обов`язок батьків щодо утримання дитини, приймаючи до уваги, що сторони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, а відповідач є працездатною особою молодого віку та отримує заробітну платню, має трьох малолітніх дітей, на утримання яких сплачує аліменти у розмірі Ѕ частки заробітку, має у власності житло та легковий автомобіль. Доказів того, що він має незадовільний стан здоров`я суду не надав. Враховуючи обов`язок в межах своїх здібностей і фінансових можливостей створити умови для життя та необхідного розвитку дитини, суд приходить до висновку, про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини відповідно, до способу захисту, обраного позивачем, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню, відтак з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.03.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Суд відхиляє доводи відповідача та третьої особи щодо стягнення аліментів як у розмірі 1/8 частки заробітку так і у розмірі 50% прожиткового мінімуму, оскільки визначення судом аліментів в інший спосіб, ніж визначений позивачем, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини [PERSON] та буде суперечити її інтересам. Крім того, позивач не позбавлений можливості захистити свої права, як платника аліментів, у спосіб визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та дружини в межах платежу за один місяць Відповідно до ст. 140 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 768,40 грн. так як позивач звільнена від сплати судового збору. На підставі ст. ст. 180, 182, 184, 191, 192 СК України,

Outcome: partial