Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , права користування житловим будинком [ADDRESS] . В позовній\~заяві в\~підтвердження позовних\~вимог позивач\~зазначила,\~що на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.12.2013 року вона стала власником житлового будинку [ADDRESS] . Її право власності на житловий будинок [ADDRESS] , зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 27.12.2013 року за номером запису про право власності: 4103544. Довідками Красноградської міської ради від 04.03.2021 року підтверджується, що у належному їй на праві приватної власності житловому будинку [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які фактично з 2013 року не проживають за місцем своєї реєстрації, і подальша реєстрація місця проживання відповідачів порушує право позивача, як власника житлового будинку, суперечить нормам закону, так як вказаний житловий будинок не є постійним, переважним або тимчасовим місцем проживання відповідачів. В судове засідання позивач не з`явилась, відповідно до поданої нею заяви вона просить розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Так, як відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені у встановленому порядку, від них до суду не надходили заяви про розгляд справи за їх відсутності, не подавали відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоводенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.12.2013 року [PERSON] стала власником житлового будинку [ADDRESS] . У належному їй на праві приватної власності будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , але фактично за цією адресою вони не проживають з 2013 року. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування, розпорядження своїм майном; власник володіє користується власним майно на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні його власністю (ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України). Крім цього, відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. В зв`язку з тим, що відповідачами не надано до суду ніяких доказів, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими. Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , права користування житловим будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved