Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з останнього на її користь 7920 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 14 червня 2017 року уклала з відповідачем договір про постачання і монтаж ПФХ конструкцій, за яким відповідач зобовязався протягом 30 днів після оплати 70 відсотків вартості здійснити виготовлення та поставку зазначених конструкцій. Однак відповідач свої зобовязання за договором не виконав та відмовився повертати сплачені гроші, мотивуючи це тим, що він припинив свою діяльність. Тому позивач, посилаючись на ч.2 ст.693, ст.526 ЦК України просить стягнути з відповідача гроші, які вона заплатила як попередню оплату за договором. Відповідач відзиву та інших заяв і клопотань не подав. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов із зазначених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні погодився з позовними вимогами та пояснив, що передбачені договором обовязки він не виконав через те, що його підвели партнери і він вже припинив діяльність як фізична-особа підприємець. Також він пояснив, що дійсність укладеного з позивачем договору він не оспорює. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази суд вставновив такі обставини і дійшов таких висновків. 14 червня 2017 року [PERSON] (замовник) і ФОП [PERSON] (виконавець) уклали договір, відповідно до умов якого замовник отримує, а виконавець зобовязується виконати роботи по виготовленню та монтажу та передати замовнику ПВХ конструкції вартістю 7920 гривень, а замовник зобовязується оплатити цю вартість. Відповідно до п.3.3 договору виконавець зобовязується виготовити і доставити вироби протягом 30 робочих днів за умови оплати замовником 70 відсотків вартості виробів. Договір містить розписки про отримання виконавцем від замовника авансу у розмірі 4000 гривень. Решта вартості замовлених виробів була оплачена замовником частинами: 17.08.2017 - 2000 грн., 12.09.2017 - 1920 і ще 900 грн. Це підтверджується розписками відповідача на примірнику договору. Таким чином [PERSON] як замовник виконала свої зобовязання за договором. Виконавець [PERSON] свої вимоги за договором не виконав та визнав це у судовому засіданні. Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] припинив діяльність як фізична особа-підприємець 12 грудня 2017 року. При вирішенні спору суд застосовує такі норми права. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Як зазначено вище, суд встановив, що на виконання умов договору [PERSON] передала відповідачу як попередню оплату виробів із ПФХ 7920 гривень, а відповідач не виконав свої обов'язки щодо продажу цих виробів, а отже порушив умови договору. Також відповідач добровільно не задовольнив вимоги позивача про повернення йому суми попередньої оплати. Отже, такими діями відповідач порушив вимоги ч.2 ст. 693 ЦК України, у звязку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача та, враховуючи, що позивач був звільнений від їх сплати, стягуються на користь держави.

Outcome: approved