Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого ЖКО Ленінського виконкому м. Одеси 09.12.1980 року, [PERSON] належало 13/50 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Слобідська, 42. Рішенням виконкому Ленінської районної ради народних депутатів від 27.02.1982 року № 57 «Про розгляд розрахунку ідеальних часток співвласників домоволодіння № 42 по вул. Слобідській» було проведено перерахунок ідеальних часток. В результаті чого [PERSON] стало належить 21/100 домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Слобідська, 42. Після проведення перерахунку ідеальних часток, [PERSON] правовстановлюючі документи не були належним чином переоформлені. 03 березня 2002 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на 21/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Слобідська, 42. Спадкоємцем першої черги був батько позивача [PERSON], який фактично прийняв спадщину, проте не оформив свої спадкові права. 12 квітня 2010 року [PERSON] помер та після його смерті відкрилась спадщина у тому числі на 21/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Слобідська, 42. Позивачка звернулась до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки померла бабуся [PERSON], а також померлий батько [PERSON] не оформили право власності після змін ідеальних часток у домоволодінні. У звязку з їй було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо оформлення своїх спадкових прав. На підставі викладеного, позивачка просила визнати за нею право власності на 21/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами № 42 по вул. Слобідська в м. Одесі, що складається: з житлових будинків літ. «А», «А», «Е», загальною площею 242,2 кв.м., житловою площею 105,3 кв.м., допоміжною площею 136,9 кв.м., сараю літ. «Д», гаражу літ. «Ж», погріб літ. «З», І-ІІІ мостіння, №1,4-6,7 огорожа, що розташовані на земельній ділянці площею 553 кв.м. у порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла 03 березня 2002 року та [PERSON], який помер 12 квітня 2010 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в процесі розгляду справи не заперечував проти задоволення позовних вимог, однак в останнє судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого ЖКО Ленінського виконкому м. Одеси 09.12.1980 року, [PERSON] належало 13/50 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Слобідська, 42. (а.с. 11) Рішенням виконкому Ленінської районної ради народних депутатів від 27.02.1982 року № 57 «Про розгляд розрахунку ідеальних часток співвласників домоволодіння № 42 по вул. Слобідській» було проведено перерахунок ідеальних часток. В результаті чого [PERSON] стало належить 21/100 домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Слобідська, 42. Однак після перерахунку ідеальних часток, [PERSON] правовстановлюючі документи не були належним чином переоформлені, та право власності на 21/100 домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Слобідська, 42 не зареєстровано. (а.с. 13) 03 березня 2002 року [PERSON] померла. (а.с. 69) Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на 21/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Слобідська, 42. [PERSON], як спадкоємець першої черги, а також як спадкоємець за заповітом звернувся до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON]. (а.с. 68) Судом також встановлено, що [PERSON], згідно заповіту від 11.04.1994р. заповіла належну їй частину домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Слобідська, 42 [PERSON]. (а.с. 75) Відповідно до ст.ст. 534,548,549,560 ЦК України в редакції 1963р., [PERSON], прийняв спадщину, а тому повинен був отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак [PERSON] не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 12 квітня 2010 року [PERSON] помер та після його смерті відкрилась спадщина у тому числі на 21/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Слобідська, 42. (а.с. 80) В Четверту Одеську державну нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини звернулись діти померлого [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 84-86). Однак постановою державного нотаріуса [PERSON] спадкоємцям було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON], а також померлий батько [PERSON] не оформили право власності після змін ідеальних часток у домоволодінні. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимоги ст.ст. 1261, 1268-1269 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги прийняли спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не звертався у встановлений ст.ст. 1270,1273 ЦК України із заявою про відмову від прийняття спадщини, а тому він вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 3 цієї статті передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Суд вважає, що незважаючи на те, що померла [PERSON] не встигла оформити право власності після змін ідеальних часток у домоволодінні, то дана обставина не є перешкодою для визнання права власності на спадкове майно. В той же час, суд вважає, що оскільки позивач та відповідач прийняли спадщину, то вони у рівних частках мають право на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: partial