Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Вижницького районного суду від 22 листопада 2016 р. та стягувати з [PERSON] на її користь щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнення аліментів проводити до досягнення дитиною повноліття; відкликати виконавчий лист № 713/178/16-ц, виданий на підставі рішення Вижницького районного суду від 2 листопад 2016 р. В позовній заяві позивачка зазначила, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2012 р. по 31 травня 2017 р. Рішенням Вижницького районного суду від 31 травня 2017 р. шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Рішенням Вижницького районного суду від 22 листопада 2016 р. з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (в новій редакції) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Син сторін проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні та потребує матеріальної допомоги батька у більшому розмірі. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Пояснила, що відповідач в достатній кількості коштів на утримання сина не дає, хоча має можливість, про це вона судить з того, що він має дорогі автомобілі. Син проживає з нею, зароблених коштів їй не вистачає на утримання сина. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся згідно вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 31.05.2017 року по справі № 713/1659/16-ц, яке набрало законної сили 12.06.2017 р., розірвано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У шлюбі в сторін [INFO] народився син [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12 лютого 2013 року виконавчим комітетом Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівнецької області, актовий запис № 03 від 12 лютого 2013 р. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 22.11.2016 року по справі № 713/1781/16-ц вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 09.11.2016 р. і до настання його повноліття. На виконання згаданого рішення Вижницьким районним судом Чернівецької області 08.12.2016 р. позивачці видано виконавчий лист. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII внесено зміни до ст. 182 Сімейного кодексу України, відповідно до якої при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із довідки № 97, виданої 12 березня 2018 р. виконкомом Вербівцівської сільської ради, вбачається, що [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця. Такий розмір аліментів не відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, тому є підстави для зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів. Стягнення аліментів в зміненому розмірі слід проводити з дня набрання чинності рішенням суду в даній справі до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист, виданий Вижницьким районним судом Чернівецької області 08 грудня 2016 року по справі № 713/1781/16-ц про стягнення з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, після набрання законної сили даним судовим рішенням слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 183, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved