Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів з тих підстав, що рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 26.10.2009 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO]. Виконавчий лист №2-841 від 26.10.2009 року був направлений до ВДВС Карлівського РУЮ для примусового виконання. Відповідач з першого дня взагалі не сплачував аліменти на утримання сина, що підтверджується довідко-розрахунком. Станом на 01.04.2013 року заборгованість становить 5966,82 грн. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про погашення заборгованості, але завжди отримувала відмову. За розрахунками позивачки, сума неустойки, яку відповідач має сплатити на її користь за прострочення сплати аліментів, складає 29118,96 грн., в зв'язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача вказану вище суму, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснивши, що [PERSON] не заперечує існування заборгованості по аліментах і сплачує їх по мірі можливості, а заявлену суму в позові він не в змозі сплатити, оскільки ніде не працює. Вислухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно копії виконавчого листа №2-841/09, виданого Карлівським районним судом Полтавської області 26.10.2009 року, рішенням суду з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до закінчення навчання сина до 10.01.2011 року, починаючи з 10.09.2009 року та заборгованість по аліментах згідно виконавчого листа від 12.07.1993 року №53-АЕ/93 в розмірі 474,87 грн. (а.с. 8), що не заперечується сторонами. Відповідно до довідки-розрахунку №10577/03-46 від 04.12.2003 року, заборгованість відповідача за виконавчим листом №2-841/09 станом на 10.12.2013 року складає 5598,92 грн. (а.с. 75). Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За розрахунками суду, відповідно до довідки-розрахунку заборгованості №10577/03-46 від 04.12.2003 року, розмір неустойки за прострочення сплати аліментів складає: за 21 день вересня 2009 року - 47,04 грн., за жовтень-грудень 2009 року - 228,27 грн., за січень-грудень 2010 року - 1429,2 грн., за 10 днів січня 2011 року - 15,08 грн., а всього - 1719,59 грн. Тобто, саме така сума підлягає стягненню з відповідача в якості неустойки за прострочення сплати аліментів. Посилання відповідача та його представника на те, що відповідач на теперішній час не працює і заявлену в позові сумі не в змозі сплатити, судом не сприймаються, оскільки відповідач є працездатним, здоровим (не є інвалідом) і може сплачувати як поточну заборгованість по аліментах, так і неустойку за прострочення сплати аліментів. Розподіл судових витрат провести відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial