Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим по вул.\~О.Терпеливця (колишня Щорса), 12, в м. Тлумач Івано-Франківської області. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями за вищевказаною адресою. В даному будинку, крім неї, зареєстровані та проживають дочки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також зареєстрований внук-відповідач [PERSON], [INFO] Відповідач від народження по 1999 рік проживав в належному їй на праві власності житловому будинку, в 1999 році переїхав на постійне місце поживання до своєї матері в м.\~Івано-Франківськ. Однак без її відома та згоди 19.08.2015 року був зареєстрований у належному їй домоволодінні. Відповідач взагалі\~не являвся\~і не\~являєься членом\~її сімї,\~жодних його\~особистих речей\~в житловому\~будинку немає,\~витрат по\~оплаті комунальних\~послуг не\~несе,\~не виконує\~обовязків по\~утриманню житла.\~Доровільно вирішити\~питання про\~зняття відповідача\~з місця\~реєстрації неможливо,\~оскільки він\~туди не\~зявляється.Дані обставини суттєво порушують та обмежують її права, як власника будинку, оскільки вона немає можливості оформити субсидію на комунальні послуги. З огляду на вищенаведене вважає, що відповідач втратив право на користування зазначеним житлом та просила визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 10.12.2018 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, з метою заслухання їх усних пояснень та показання свідків о 11 год. 00 хв. 11.01.2019 року. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні 11.01.2019 року представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позов підтримала з підстав зазначених в ньому, просила його задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим по вул.\~О.Терпеливця, 12, в м. Тлумачі Івано-Франківської області, яке належить їй на праві приватної власності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 23). У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Також, згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 «Заочний розгляд справи». Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON], жителі вул.\~О.Терпеливця, м. Тлумача Івано-Франківської області, які є сусідами позивача, ствердили, що відповідач у житловому будинку, що знаходиться за адресою: вул.\~О.Терпеливця, 12, м.\~Тлумач, Івано-Франківська область, з часу реєстрації не проживав, витрат по утриманню житлового будинку не ніс, речей повсякденного вжитку, які б належали йому, в будинку позивача немає. Вислухавши думку позивача, опитавши свідків, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на будинковолодіння, виданого виконавчим комітетом Тлумацької міської ради Івано-Франківської області від 15.11.2002 року [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями по вул. О.Терпеливця, 12, в м. Тлумачі Івано-Франківської області (а.с. 4). Відповідно до будинкової книги для реєстрації громадян, що проживають [INFO] на вул. Терпеливця в м. Тлумачі Івано-Франківської області в будинку за вказаною адресою зареєстровані та проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], 25.07.1972р.н., [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7). Згідно акту підтвердження місця проживання за адресою: [INFO], складеного комісією в складі депутата Тлумацької міської ради ОТГ [PERSON], сусідів: [PERSON] та [PERSON], в результаті обстеження та зі слів сусідів і заявника встановлено, що за вказаною адресою [PERSON] не проживає, з 1999 року і по даний час проживає в м. Івано-Франківську (а.с. 8). Отже, відповідач зареєстрований у вказаному домоволодінні, однак, як стверджують позивач та свідки, фактично з 1999 року в будинку по вул. О.Терпеливця, 12, в м. Тлумачі Івано-Франківської області не проживає, участі у його утриманні не приймає, не оплачує комунальні послуги, особистих речей та речей повсякденного використання, які б йому належали, в будинку не має. Однак із долученої в судовому засіданні 11.01.2019 року представником позивача [PERSON] адвокатом [PERSON] до матеріалів справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 152388501 від 11.01.2019 року, вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.\~О.Терпеливця, 12, в м. Тлумачі Івано-Франківської області на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частці кожному належить [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], та [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], які не є учасниками даної справи, підставою виникнення їх права власності є договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами серія та номер: 407, виданий 18.04.2018 року, виданий приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] (а.с. 34-37). У відповідності до ст. 317 ЦК України власнику належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як видно з вищенаведеної Інформації з Державного реєстру речових прав станом на час розгляду справи позивач [PERSON] на є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. по вул. О.Терпеливця, 12, м. Тлумач, Івано-Франківська область, тому реєстрація в зазначеному майні відповідача ніяким чином не може порушити чи обмежити її права. За таких обставин, проаналізувавши сукупність доказів, наданих сторонами, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При такому вирішенні спору, суд вважає, що документально підтверджені судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (а.с. 1) слід покласти на її рахунок. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed