Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить ухвалити рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/0029/74/91870 від 24 липня 2008 року в сумі 3181281 гривень, шляхом визнання за нею права власності на будівлю [ADDRESS] за ціною оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. При цьому позивачка посилається на те, що 24 липня 2008 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0029/74/91870, згідно з яким позичальник отримав у банка кредит в розмірі 332492 доларів США строком до 24 липня 2028 року. В якості забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, 24 липня 2008 року між банком та відповідачкою був укладений договір застави цінних паперів, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 5317, згідно якого відповідачка передала банку в заставу цінні папери в кількості 697984 шт., що надають власнику зазначених цінних паперів право на отримання котеджу за будівельним [ADDRESS], згідно договору №52р/99 резервування приміщення від 30 травня 2008 року. Позивачка зазначила, що [PERSON] не виконала свої зобов'язання за кредитним договором, не сплатила грошові кошти в повному обсязі на користь банку, що підтверджується рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 серпня 2011 року, яким позовні вимоги банку задоволені та стягнуто з відповідачки заборгованість в сумі 3181281 (три мільйони сто вісімдесят одна тисяча двісті вісімдесят одна) гривна. 13 грудня 2013 року позивачка прийняла право вимоги за кредитним договором №014/0029/74/91870 від 24 липня 2008 року та договором застави цінних паперів від 24 липня 2008 року на підставі договорів відступлення прав вимог. З метою примусового стягнення боргу, [PERSON] було надіслано виконавчий лист до органів ДВС, однак ні відповідачкою, на органами ДВС не вчинено дій, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Також позивачка просить стягнути з [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441 гривень. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, про причини неявки до суду не повідомила. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 24 липня 2008 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0029/74/91870, згідно з яким позичальник отримав у банка кредит в розмірі 332492 доларів США строком до 24 липня 2028 року за програмою кредитування «Житло в кредит на первинному ринку», з цільовим призначенням: придбання цільових облігацій з подальшим їх обміном на котедж, загальною площею 218,12 кв.м. за будівельним [ADDRESS]. Умови кредитного договору відповідачкою не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість за вказаним договором, у зв'язку з чим банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 серпня 2011 року позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором №014/0029/74/91870 від 24 липня 2008 року в сумі 3181281 (три мільйони сто вісімдесят одна тисяча двісті вісімдесят одна) гривна. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Одеській області Козюк О.М. від 27 грудня 2011 року виконавчий лист № 2-665/11, виданий 23 серпня 2011 року Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення з відповідачки заборгованості, повернутий стягувачу у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення з метою погашення заборгованості. В якості забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, 24 липня 2008 року між банком та [PERSON] був також укладений договір застави цінних паперів, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 5317, згідно якого відповідачка передала банку в заставу цінні папери в кількості 697984 шт., що надають власнику зазначених цінних паперів право на отримання котеджу за будівельним [ADDRESS], згідно договору №52р/99 резервування приміщення від 30 травня 2008 року. Згідно Довідки Обслуговуючого кооперативу «Добра родина» за № 12 від 31 січня 2014 року будівництво об'єкту - пансіонату сімейного відпочинку (комплекс будівель, в тому числі і будівлі під [ADDRESS]) було закінчено, введено в експлуатацію, а об'єкту (пансіонату сімейного відпочинку) присвоєно адресу: [ADDRESS], без зміни нумерації будівель /котеджів. Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки - будівлю [ADDRESS] передбачені умовами кредитного договору та умовами договору застави, що укладені між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] (п.п. 6.5. та 2.3.), а також ст.ст.12, 33 Закону України від 05 червня 2003 року «Про іпотеку», з яких вбачається, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, що також передбачено відповідно - у разі порушення зобов'язань кредитного договору іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави. На підставі абзацу 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст.37 зазначеного Закону України іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. В п.п. 9.3., 10.10., 16.4. кредитного договору укладеному між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] та п. 2.3. договору застави укладеному між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється у будь-який спосіб передбачений чинним законодавством України. Отже, наведеними вище нормами законодавства (насамперед ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку») не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Тому, в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Щодо застосування положень Закону України «Про іпотеку», як вбачається з положень кредитного договору, він укладався між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] з цільовим призначенням: придбання цільових облігацій з подальшим їх обміном на котедж, загальною площею 218,12 кв.м. за будівельним [ADDRESS] за програмою кредитування «Житло в кредит на первинному ринку», що також підтверджується Договором №52р/99 резервування приміщення від 30 травня 2008 року. Крім того, пунктом 5.1.1. кредитного договору від 24 липня 2008 року укладеному між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] передбачено, що позичальник зобов'язується в забезпечення повернення кредиту, процентів, комісій, неустойки та інших штрафних санкцій, а також інших платежів передбачених даним договором, забезпечити належне оформлення договору іпотеки. Виходячи з умов договору та враховуючи, що кредитний договір та договір застави між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладались в один день і кредитні кошти видавалися фактично на придбання котеджу (будівлі) [ADDRESS], суд вважає, що невиконання заставодавцем своїх зобов'язань за укладеним кредитним договором щодо укладання договору іпотеки, проведення відповідної реєстрації права власності на нерухоме майно не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача. Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Згідно висновку про незалежну оцінку майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Ріал Експерт Плюс», ринкова вартість нерухомого майна: будівлі [ADDRESS] становить 484759 (чотириста вісімдесят чотири тисячі сімсот п'ятдесят дев'ять) гривень. [PERSON] прийняла право вимоги за кредитним договором №014/0029/74/91870 від 24 липня 2008 року та договором застави цінних паперів від 24 липня 2008 року згідно з умовами договорів від 13 грудня 2013 року, а саме: договору відступлення права вимоги, укладеного 13 грудня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний банк «Стандарт»; договору про відступлення права вимоги за договором застави цінних паперів, укладеного 13 грудня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний банк «Стандарт», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2809; договору відступлення права вимоги, укладеного 13 грудня 2013 року між ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» та ТОВ «Фінансовою компанією «Дрім Фінанс»; договору про відступлення права вимоги за договором застави цінних паперів, укладеного 13 грудня 2013 року між ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» та ТОВ «Фінансовою компанією «Дрім Фінанс», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2814; договору відступлення права вимоги, укладеного 13 грудня 2013 року між ТОВ «Фінансовою компанією «Дрім Фінанс» та [PERSON]; договору про відступлення права вимоги за договором застави цінних паперів, укладеного 13 грудня 2013 року між ТОВ «Фінансовою компанією «Дрім Фінанс» та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2817. При таких обставинах та враховуючи, що відповідно до цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, вимоги позивачки про стягнення з [PERSON] витрат по сплаті судового збору в розмірі 3441 гривень також підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved