overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, на її (позивача утримання) вказуючи на те, що під час спільного життя у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Дочка знаходиться на повному утриманні позивача, що змусило позивача звернутися в суд з позовом про стягнення аліментів. В судовому засіданні: позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував заявлених позивачем позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав: по справі встановлено, що відповідач, відповідно до свідоцтва серії 1-ЕЛ №127834 про народження виданого 04 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] та, в порушення вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому кошти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], необхідно стягнути в судовому порядку. На підставі ст. 183 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до положень ст. 182 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу. Зазначила, що в м. Бершадь на ринку на початку серпня 2013 року позичила відповідачці на її прохання гроші. Про що відповідачка надала розписку про повернення позичених грошей в термін до 9 серпня 2013 року. А 9 серпня 2013 року вона знову позичила гроші відповідачці, яка дала розписку, про отримання вказані гроші і зобов'язалася повернути їх до 20 серпня 2013 року. В установлений договором строк відповідачка [PERSON] борг на загальну суму 15 000 грн. не повернула. Після неодноразових звернень про повернення позичених коштів відповідачка заявила, що не має можливості вирішити дане питання. Тому просила суд стягнути з відповідачки на її користь борг в сумі 15000 грн. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала по підставах наведених в позовній заяві, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали, справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В справі наявний оригінал розписки, написаної згідно пояснень позивачки відповідачкою [PERSON], про те, що вона позичає у [PERSON] гроші в сумі шість тисяч грн. до 03.08.2013 року, які зобов'язується вчасно повернути під 20 % і ще позичила згідно цієї ж розписки 1500 грн. Дата написання даної розписки відсутня. Згідно змісту наявної у справі другої розписки датованої 09.08.2013 роком [PERSON] позичила у [PERSON] гроші в сумі шість тисяч грн., які зобов'язалася повернути до 20.08.2013 року під 20 %. Однак, в установлені в розписках строки відповідачка гроші позивачу не повернула, взяті на себе зобов'язання не виконала. За встановлених обставин суд вважає, що боржник відповідно до встановлених обставин не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Дослідженими доказами підтверджується, що сторони по справі уклали договір позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Понесені витрати на оплату судового збору в сумі 239,40 грн. підлягають відшкодуванню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу. Зазначила, що в м. Бершадь на ринку на початку серпня 2013 року позичила відповідачці на її прохання гроші. Про що відповідачка надала розписку про повернення позичених грошей в термін до 9 серпня 2013 року. А 9 серпня 2013 року вона знову позичила гроші відповідачці, яка дала розписку, про отримання вказані гроші і зобов'язалася повернути їх до 20 серпня 2013 року. В установлений договором строк відповідачка [PERSON] борг на загальну суму 15000 грн. не повернула. Після неодноразових звернень про повернення позичених коштів відповідачка заявила, що не має можливості вирішити дане питання. Тому просила суд стягнути з відповідачки на її користь борг в сумі 15000 грн. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала по підставах наведених в позовній заяві, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали, справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В справі наявний оригінал розписки, написаної згідно пояснень позивачки відповідачкою [PERSON], про те, що вона позичає у [PERSON] гроші в сумі шість тисяч грн. до 03.08.2013 року, які зобов'язується вчасно повернути під 20 % і ще позичила згідно цієї ж розписки 1500 грн. Дата написання даної розписки відсутня. Згідно змісту наявної у справі другої розписки датованої 09.08.2013 роком [PERSON] позичила у [PERSON] гроші в сумі шість тисяч грн., які зобов'язалася повернути до 20.08.2013 року під 20 %. Однак, в установлені в розписках строки відповідачка гроші позивачу не повернула, взяті на себе зобов'язання не виконала. За встановлених обставин суд вважає, що боржник відповідно до встановлених обставин не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Дослідженими доказами підтверджується, що сторони по справі уклали договір позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Понесені витрати на оплату судового збору в сумі 239,40 грн. підлягають відшкодуванню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, у зв'язку з відсутністю відповідача в квартирі понад рік без поважних причин. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона проживає у квартирі № 7, що знаходиться по вул. Поліщука в буд. 8, смт. Млинів Рівненської області, яка належить їй, її батькам і брату на праві спільної власності. У вищезазначеній квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі до 16 липня 2016 року. Після розірвання шлюбу, [PERSON] залишився зареєстрованим в її квартирі, однак за місцем реєстрації не проживає протягом 2-х років. Відсутність відповідача по місцю проживання понад рік не пов'язана з поважними причинами, передбаченими законодавством. Проте реєстрація [PERSON] в квартирі створює їй перешкоди в оформленні субсидій, оплати комунальних послуг, а також в можливому відчудженню майна, у зв'язку з чим, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування її житлом. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 31 січня 2018 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено судовий розгляд без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами з повідомленням позивача і відповідача про час, дату та місце розгляду справи. ( а.с. 26) Відповідач [PERSON], після відкриття провадження у справі, подав до суду заяву, в якій вказав, що добровільно знявся з реєстрації у належній позивачу квартирі, що підтвердив додатком, а саме копією свого паспорта з відміткою органу реєстрації про зняття з реєстрації місця проживання по вул. Поліщука в с.м.т. Млинів[ADDRESS]. Дослідивши наявні матеріали справи суд прийшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилом ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, захист цивільних прав в судовому порядку здійснюється у випадку наявності порушень таких прав. Як встановлено судом і підтверджується документально, [PERSON] усунув порушення права позивача на безперешкодне користування своїм майном, у зв'язку з чим, на момент розгляду справи цивільно-правовий спір між сторонами по справі відсутній. А тому, з огляду на відсутність на час розгляду справи порушеного цивільного права позивача, підстав, передбачених ст.15 ЦК України для судового захисту немає, у зв'язку з чим, в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. ст. 15, 405 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON]Я про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову та під час судового розгляду, зазначила, що 14 травня 2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилися дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON],[INFO]. До одруження у неї була дочка [PERSON],[INFO], яку відповідач записав на себе. Спільне життя з відповідачем поступово погіршувалося, у них почали виникати скандали, сварки, конфлікти, він неодноразово піднімав на неї та на їх дітей руку. Відповідач зловживає спиртними напоями, не хоче працювати. Це все призвело до того, що з січня 2013 року вони проживають окремо, а з липня 2013 року у неї з'явився інший мужчина з яким вона має намір створити сім'ю. Вважає, що сім'я їх розпалася та примирення між ними і подальше перебування у шлюбі є неможливим та суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей ,що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі проживають окремо, спільне господарство не ведуть, жодних стосунків як подружжя не підтримують. У позивачки є інший мужчина з яким вона має намір створити сім'ю. Сім'я сторін розпалась, шлюб їх існує лише формально. Поведінка сторін свідчить про неможливість подальшого їхнього проживання. Розірвання шлюбу відповідає інтересам обох сторін. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подальше проживання сторін та збереження їхньої сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON]Я про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову та під час судового розгляду зазначила, що 16 липня 1993 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. За час шлюбу у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через його зловживання спиртними напоями .Через це у них виникали скандали, сварки. В жовтні 2012 року у неї з'явився інший мужчина і з того часу з відповідачем вона не підтримує подружніх відносин, а з травня 2013 року проживає окремо від нього. Вважає, що сім'я їх розпалася та примирення між ними і подальше перебування у шлюбі є неможливим та суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що він з дружиною з травня 2013 р. разом не проживає, у неї є інший з яким вона живе.. Відновити сімейні відносини із позивачкою, за таких обставин, вважає не реально. Просив позов задоволити. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей ,що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі проживають окремо з травня 2013 року. Сім'я їх розпалась, шлюб їх існує лише формально, жодних стосунків як подружжя не підтримують. У позивачки є інший мужчина. Поведінка сторін свідчить про неможливість їх подальшого перебування у шлюбі. Розірвання шлюбу відповідає інтересам обох сторін. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до Валявської сільської ради Городищенського району Черкаської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до Валявської сільської ради Городищенського району Черкаської області, [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи складність справи та потребу у часі для складання повного рішення суду, пов`язану з необхідністю обґрунтування доводів сторін, суд вважає за необхідне, проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову у заяві вказала, що 11.07.2008 р. між нею та відповідачем Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб. [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Він не рахувався з її поглядами та планами на життя, свої особисті інтереси ставив вище сімейних. Не приділяє уваги своїй дочці. Крім того зловживає алкоголем, принижує та обзиває її. Вона намагалася змінити його поведінку проте. такі спроби не дали результату. Два з половиною роки тому відповідач забрав свої речі та поїхав до батьків у Кривий Ріг. Тому вважає, що їх сім'я остаточно розпалася, а подальше її збереження є недоцільним та неможливим, оскільки їх шлюб існує формально. Вона втратила почуття любові до нього, тому просить шлюб розірвати. Відповідач до суду не з'явився. У телефонограмі повідомив, що з згідний на розлучення і просить справу розглядати в його відсутсності. Оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видно, що 11 липня 2008 р. Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., і після реєстрації шлюбу дружина змінила своє прізвище на [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені тривалий час. Вони більше 2 років разом не проживають , не ведуть спільного господарства , ніяких стосунків не підтримують. Позивачка втратила до відповідача почуття любові і в перспективі має намір створити нову сім`ю. Враховуючи наведене, подальше проживання сторін та збереження їхньої сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком. Позивачка в судове засідання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення. З позовної заяви вбачається, що позивачка являється одноособовим власником домоволодіння (житлового будинку), що знаходиться по [ADDRESS], в даному будинку крім позивачка ще зареєстрований: колишній зять позивачки - [PERSON], [INFO], який не проживає у вказаному домоволодінні з 2012 року, оскільки з онукою позивачки розлучився. Відповідач добровільно виписатися з будинку відмовляється, ніякої участі в утриманні житла не приймає та не користується житлом, часто приїжджає в домоволодіння позивачки влаштовує сварки та бійку, нецензурно виражається в її сторону. З даного приводу позивачка неодноразово зверталася до Галицького РВ УМВС в Івано-Франківській області. Просить позов задовольнити визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час і місце розгляду справи через засоби масової інформації. Суд заслухавши позовну заяву, дослідивши та перевіривши матеріали справи в їх сукупності вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що позивачка являється одноособовим власником домоволодіння (житлового будинку), що знаходиться по [ADDRESS], в даному будинку крім позивачка ще зареєстрований: колишній зять позивачки - [PERSON], [INFO], який не проживає у вказаному домоволодінні з 2012 року, оскільки з онукою позивачки розлучився. Відповідач добровільно виписатися з будинку відмовляється, ніякої участі в утриманні житла не приймає та не користується житлом, часто приїжджає в домоволодіння позивачки влаштовує сварки та бійку, нецензурно виражається в її сторону. З даного приводу позивачка неодноразово зверталася до Галицького РВ УМВС в Івано-Франківській області. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного ст. 317,319,346,391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком. Позивачка в судове засідання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення. З позовної заяви вбачається, що позивачка являється одноособовим власником домоволодіння (житлового будинку), що знаходиться по [ADDRESS] Галицького району, Івано-Франківської області, в даному будинку крім позивачка ще зареєстровані: син - [PERSON], [INFO] та колишній чоловік - [PERSON], [INFO], який не проживає у вказаному домоволодінні з 2010 року, оскільки створив нову сім'ю. Відповідач добровільно залишити будинок відмовляється, ніякої участі в утриманні житла не приймає та не користується житлом, не сплачує комунальні послуги. Просить позов задовольнити визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час і місце розгляду справи через засоби масової інформації. Суд заслухавши позовну заяву, дослідивши та перевіривши матеріали справи в їх сукупності вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що позивачка являється одноособовим власником домоволодіння (житлового будинку), що знаходиться по [ADDRESS] Галицького району, Івано-Франківської області, в даному будинку крім позивачка ще зареєстрований: син - [PERSON], [INFO] та колишній чоловік - [PERSON], [INFO], який не проживає у вказаному домоволодінні з 2010 року, оскільки створив нову сім'ю. Відповідач добровільно залишити будинок відмовляється, ніякої участі в утриманні житла не приймає та не користується житлом, не сплачує комунальні послуги. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного ст. 317,319,346,391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачка в судове засідання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи проводити у її відсутності. З позовної заяви вбачається, що з березня 1986 року позивачка перебувала у шлюбі з [PERSON] В шлюбі у них є двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. В червні 1993 року шлюб між ними розірвано. В 1996 році позивачці було виділено квартиру по [ADDRESS]. В 2004 році відповідач [PERSON] залишив сім'ю і перейшов проживати до матері в с.Сівка Войнилівська, Калуського району, де проживає по даний час, хоча зареєстрований вище вказаній квартирі. З 2004 року відповідачка ніякої участі в утриманні житла не приймає та не користується житлом. Знятися з реєстрації в добровільному порядку відмовляється. Просить позов задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право на житло. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд заслухавши позовну заяву, дослідивши та перевіривши матеріали справи в їх сукупності вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що з березня 1986 року позивачка перебувала у шлюбі з [PERSON] В шлюбі у них є двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. В червні 1993 року шлюб між ними розірвано. В 1996 році позивачці було виділено квартиру по [ADDRESS]. В 2004 році відповідач [PERSON] залишив сім'ю і перейшов проживати до матері в с.Сівка Войнилівська, Калуського району, де проживає по даний час, хоча зареєстрований вище вказаній квартирі. З 2004 року відповідачка ніякої участі в утриманні житла не приймає та не користується житлом. Знятися з реєстрації в добровільному порядку відмовляється. Це підтверджується копіями документів: паспорта [NUMBER] виданого Галицьким РВ УМВС від 17.05.2013 року: довідка №858 від 16.04.2015 року видана КП Житловик; свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14.06.1993 року; акти від 08.04.2015 р., 28.04.2014 р. 19.07.2014р., 21.01.2014 р., 18.07.07 р., 16.10.2007р., 15.01.2008 р., року складений КП Житловик проте, що [PERSON] не проживає по [ADDRESS]. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим , що відповідач втратив право користування жилим приміщенням (квартирою) внаслідок його відсутності понад встановлений строк, тобто, не проживав без поважних причин понад один рік. На підставі викладеного ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved