Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], мотивуючи тим, що в період з 2005 по 2010 року перебувала у шлюбі з відповідачем. [INFO] у них народилась дочка [PERSON]. Відповідач не цікавиться ні шкільними, ні побутовими потребами дитини, не піклується про здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток, не надає належного матеріального утримання. Будь-яких своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини не виконує. Аліменти з відповідача не стягуються. З наведених обставин просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву за змістом якої просила розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява, у якій він не заперечив проти позбавлення його батьківських прав стосовно [PERSON]. Розгляд судової справи просив проводити без його участі. Представник Служби у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 серпня 2008 року (а.с. 7) [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю [PERSON], [INFO]. Позивач разом із дочкою [PERSON] проживають в квартирі [ADDRESS], що підтверджується випискою № 02-02/00016/1959, виданої 09 липня 2018 року КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія». За даними довідки від 25 квітня 2018 року Івано-Франківської ЗОШ І ступеня № 8, [PERSON] навчається у школі з 01 вересня 2014 року. За час навчання дівчинки її вихованням займається мати [PERSON]. Батько, [PERSON] до школи не приходить, вихованням доньки не займається. Позивач [PERSON] офіційно працевлаштована у ТзОВ «ОККО-Рітейл» на посаді оператора АЗС та отримує стабільний заробіток. За місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 10, 11). Відповідачем по справі [PERSON] підписано нотаріально засвідчену заяву, у якій він не заперечив проти позбавлення його батьківських прав стосовно дочки [PERSON], [INFO]. Вказана заява судом приймається як заява про визнання позову. Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, враховуючи що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права дитини, права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 704 гривні 80 коп. судового збору на користь позивача. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 164, 165 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved