Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що земельна ділянка площею 0,789 га у межах згідно з планом за [NUMBER], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧН № 003375, виданого на ім'я [PERSON] з цільовим призначенням земельної ділянки - ведення садівництва та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі зв № 10769 із помилково вказаним найменуванням садівничого товариства: «Лісова галявина», фактично розташована на території садівничого товариства «Лісова поляна», ділянка [NUMBER], Улянівська сільська рада, Чернігівського району Чернігівської області. У судовому засіданні заявник свою заяву підтримала і наполягала на задоволенні. Представники заінтересованих осіб Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції та Улянівської сільської ради в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Відповідно до Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧН № 003375, [PERSON] на підставі рішення виконкому Улянівської сільської ради народних депутатів від 23.07.2000 року № 36, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,08 га, яка розташована на території садівничого товариства «Лісова галявина», державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10769. В технічній документації по складанню державного акту на право приватної власності на землю складної 21.11.2000 року, зазначено, що земельна ділянка площею 0,08 га знаходиться в садівничому товаристві «Лісова галявина», в технічній документації, складеної 23.11.2012 року, зазначено, що загальна площа земельної ділянки 0,0789 га та знаходиться земельна ділянка в садівничому товаристві «Лісова поляна». Отже, існує невідповідність не лише назви садівничого товариства, а й розміру земельної ділянки, який просить встановити заявник в окремому провадженні шляхом встановлення відповідного факту. Згідно із витягом з рішення виконкому Улянівської сільської ради від 28.07.2000 року № 36, [PERSON] передали безкоштовно земельну ділянку площею 0,08 га в с. Улянівка в садівничому товаристві «Лісова галявина». Згідно із заявою заявниці вона просить виготовити технічну документацію саме на земельну ділянку, що знаходиться в СТ «Лісова поляна», площею 0,0789 га. Відповідно до відповіді від 23.12.2013 року, Улянівської сільська рада вважає за можливе внести зміни до рішення виконкому № 36 від 28.07.2000 року із зазначенням СТ «Лісова поляна». Розділом 4 Інструкції про заповнення бланківа державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» № 325 чітко прописано порядок видачі нового державного акта взамін зіпсованого, втраченого, та в якому допущені помилки. Зокрема, організацію робіт з видачі державний актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою у разі виявлення землевласником (землекористувачем) у виданому державного акті орфорграфічних або технічних помилок, втраті (пошкодженні) державного акта, у разі добровільної його заміни, здійснюють територіальні органи Держземагентства, тому посилання на п. 4.1 заявником про неможливість виправлення помилок у державному акті є недоречним. Також заявником не доведено про те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Заявником не зазначено у зв'язку із чим у державному акті зазначено, що земельна ділянка розташована у садівничому товаристві «Лісова галявина», а у технічній документації - «Лісова поляна» та чи не пов'язано із зміною назви самого садівничого товариства в правовстановлюючих документах. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові прізвищем, місцем і часом народження цієї особи у паспорті, у тому числі факт належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки, суд повинен: запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документи належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражено внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі. Також заявником не надано доказів, що їй було відмовлено в державній реєстрації земельної ділянки (із зазначенням причин відмови) Реєстраційною службою Чернігівського районного управління юстиції, відповідно до ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», або, що неможливо внести виправлення помилок, допущених при веденні Державного земельного кадастру в порядку, передбаченому ст.. 37 Закону України «Про державний земельний кадастр». Крім того, згідно статті 258 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Відповідно до частини 1 статті 259 цього Кодексу у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Аналіз наведених положень Кодексу, у взаємному зв'язку із частиною 1 статті 234 ЦПК України, яка визначає окреме провадження як вид непозовного цивільного судочинства, дає підстави для висновку про те, що встановлення судом факту, що має юридичне значення, можливо лише для конкретно визначеної мети, яка повинна бути чітко сформульована в заяві, і при цьому не пов'язана з вирішенням спору, який вже існує, або може виникнути в майбутньому. Звертаючись до суду, заявник не виконала вимоги статті 258 ЦПК України, і в своєї заяві не вказала з якою метою необхідно встановити факт місця розташування земельної ділянки. В силу вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed