Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації, [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, [PERSON] та [PERSON] про скасування розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 25 червня 2010 року №824/10-р про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) [PERSON] та [PERSON] та зобов'язання відділ у [PERSON] районі [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вчинити дії щодо скасування державної реєстрації вказаних земельних ділянок, скасувавши про них запис з Державного земельного кадастру, посилаючись на те, що вона має право на ? цієї земельної частки (паю) в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області проти позову заперечує, посилаючись на те, що зміна власника чи користувача земельної ділянки не є підставою для скасування кадастрового номера. Крім того, зазначає, що чинним законодавством не передбачено скасування реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі за рішенням суду. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечують, посилаючись на те, що вони право власності на спірні земельні ділянки оформили відповідно до вимог чинного законодавства. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився без поважних причин, повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, не повідомивши про причини неявки. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, відповідно до вимог ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України п раво власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 393 ч. 1 ЦК України п равовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до вимог ст. 116 ч. 1 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до вимог ст. 118 ч. 6 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим. [PERSON] Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Право на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, яке перебуває у колективній власності КСП Войтовина с. Педоси Хмельницького району, розміром 3,53 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій 7 червня 2001 року [PERSON], на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0169279, виданого [PERSON] районною державною адміністрацією від 17 грудня 1996 року, та зареєстрованого 20 грудня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) №279, успадкували в рівних частках [PERSON] та [PERSON] Розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації від 25 червня 2010 року №824/10-р виділено в натурі (на місцевості) земельні ділянки відповідно №352 та №113 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього КСП Войтовина Педосівської сільської ради власникам земельних часток (паїв): [PERSON] - в розмірі ? частки, площею 1,45 га, а [PERSON] - в розмірі ? частки, площею 0,84 га (сертифікат серії ХМ №0169279). Згідно витягу з протоколу розподілу земельних ділянок між власниками земельної частки (паю) на території Педосівської сільської ради від 26 липня 2017 року №792 (сертифікат серії ХМ №0169279) вбачається наявність двох земельних ділянок №352 та №113 площею відповідно 1,45 га та 0,84 га. Таким чином, вищезгадане розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації порушує право [PERSON] на ? цієї земельної частки (паю), а тому підлягає скасуванню. Крім того, відповідно до вимог ст. 48 ч. 2 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Однак, зазначивши в позовній заяві відповідачем [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, позивач ставить вимоги вчинити дії щодо скасування державної реєстрації земельних ділянок та скасування про них запису з Державного земельного кадастру до відділу у [PERSON] районі [PERSON] управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, який не є юридичною особою. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині позову є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: partial