Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про звільнення з-під арешту всього рухомого та нерухомого майна, що належить [PERSON] , накладеного постановою державного виконавця від 19 вересня 2017 року в межах виконавчого провадження №54722574. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вказане виконавче провадження про стягнення із [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 12676 грн 84 коп боргу на виконання виконавчого напису від 20 червня 2017 року перебувало на примусовому виконанні Ніжинського МРВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми). Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] . При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй усно повідомлено про неможливість (відмову) у вчинені нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з наявністю арешту на все майно померлого. Квартира [ADDRESS] є спадковим майном, проте оформити її належним чином позивач не може, оскільки арешт перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати свої права щодо оформлення спадкового майна. Відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в особі представника адвоката Рожко С.М. у відзиві на позов вказав на безпідставність позову, оскільки позивач не вказує і не надає докази щодо неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину, право власності на успадковане майно не зареєстроване, які і не надано доказів про порушення її прав та інтересів з боку банку, а відсутність таких порушень не породжує для неї права на захист в обраний спосіб та з вказаних у позові підстав. До позивача як до спадкоємця перейшли обов`язки задовольнити вимоги кредитора в межах вартості успадкованого майна, а отже позивачка не є особою відмінною від боржника. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, згідно позовної заяви просить позов задовольнити, розгляд справи проводити без її участі, інші заяви чи клопотання станом час розгляду справи у судовому засіданні, не надходили. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій просив вирішення питання віднести на розсуд суду. Представник відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» адвокат Рожко С.М., участь якого забезпечена в дистанційному режимі відеоконференції, вважав за необхідне у задоволенні позову відмовити, пояснивши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, позивачем не заявлена вимога про визнання права власності, останньою не зазначено про перешкоди в отриманні свідоцтва про право на спадщину. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що державним виконавцем Ніжинського МРВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області від 19.09.2017 при примусовому виконанні виконавчого напису №4763, виданого 20.06.2017, про стягнення із [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 12676 грн 84 коп боргу, накладено арешт на все невизначене рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику. В подальшому постановою від 29.10.2018 даний виконавчий напис, як виконавчий документ, згідно п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» повернутий стягувачу. У зазначеній постанові державний виконавець зазначив, що вжитими державним виконавцем заходами не вдалось виявити майно, належне боржнику, на яке може бути звернуте стягнення в рахунок погашення боргу, залишок боргу 12479 грн. 78 коп; виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 29.10.2021. Боржник [PERSON] , який є батьком позивача [PERSON] (до одруження [PERSON] ), помер [INFO] . Позивачка [PERSON] є спадкоємцею за законом першої черги та спадщину прийняла шляхом подачі нотаріусу заяви про її прийняття, що підтверджується копіями матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , витребуваних судом згідно клопотання позивача. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Отже, наявність арешту на майно спадкодавця [PERSON] перешкоджає позивачу, як спадкоємцю першої черги за законом, оформити спадщину на майно, яке остання успадкувала в порядку ст.1268 ЦК України після смерті свого батька [PERSON] та стало підставою для усної відмови нотаріуса видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією постанови про арешт майна боржника від 19.09.2017, копією постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 29.10.2018, листом Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 18.10.2019, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.11.2019, копією свідоцтва про народження [PERSON] , копією свідоцтва про шлюб [PERSON] , копією свідоцтва про смерть [PERSON] , копією довідки про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації Чернігівської обласної ради від 14.01.2008, копією спадкової справи №46\\2019. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. На підставі ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту. Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Частиною першою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, як випливає із змісту частини 5 ст. 59 цього Закону. Як встановлено судом, у виконавчому провадженні, в якому батько позивача [PERSON] був боржником, а АТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягувачем, постановою 29.10.2018 виконавчий документ, на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» повернутий стягувачу із зазначенням, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 29.10.2021. На даний час виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №4763, виданого 20.06.2017, не здійснюється, оскільки виконавчий напис з часу його повернення 29.10.2018, стягувачем повторно до виконання не був пред`явлений, а відтак потреби в арешті не існує, а наявність цього обтяження (арешту) майна, перешкоджає позивачу в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті батька. Твердження відповідача про те, що позивачем не надано доказів про порушення її прав та інтересів з боку банку, а відсутність таких порушень не породжує для неї права на захист в обраний спосіб та з вказаних у позові підстав, не ґрунтуються на вимогах закону. Так, з огляду на положення статті 447 ЦПК України, позивач не може оскаржити дії державного виконавця щодо відмови скасувати арешт, оскільки виконавчий документ в якому був накладений арешт, був повернутий стягувачу, а вона не є стороною виконавчого провадження. Саме тому вона правильно звернулась за захистом своїх порушених прав у порядку позовного провадження. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (пункти 39, 62)). Крім того, згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01.07.2020, у задоволенні позову [PERSON] до Ніжинського МРВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було відмовлено, суд прийшов до висновку, що позов був поданий не до тієї особи. У спірних правовідносинах належним відповідачем повинен бути АТ КБ «ПРИВАТБАНК», як особа в інтересах якої накладено арешт на майно. Дане рішення суду набрало законної сили. Твердження банку про те, що до позивача як до спадкоємиці першої черги перейшли обов`язки задовольнити вимоги кредитора в межах вартості успадкованого майна, а отже позивачка не є особою відмінною від боржника, є безґрунтовними, оскільки автоматичної заміни сторони виконавчого провадження не відбувається, а згідно положень ч.1,2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником на підставі заяви про заміну сторони її правонаступником, поданої стороною (заінтересованою особою), державним або приватним виконавцем. Враховуючи викладене і те, що наявність арешту на майно спадкодавця позивача суттєво обмежує її права, як спадкоємця на оформлення спадкових прав та розпорядження спадковим майном, суд дійшов до висновку про необхідність здійснити захист прав позивача шляхом звільнення майна з-під арешту. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved