Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - орган опіки і піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони з 01 жовтня 2005 року перебували в шлюбі, який розірвано 26 березня 2014 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти з народження проживають з позивачкою, перебувають на її повному утриманні. Після припинення відносин між позивачкою та відповідачем [PERSON] перестав цікавитись існуванням [PERSON] та їх дітей. Він не виконує свої батьківські обов`язки, не приймає участі в житті дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей. Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду від 19 липня 2013 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але з часу ухвалення судового рішення відповідач аліменти не сплатив жодного разу. Оскільки відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, нехтує ними, не приймає участі у вирішенні важливих питань, пов`язаних з вихованням та утриманням дітей, не піклується про стан здоров`я дітей, не забезпечує їм належні умови для здорового зростання, духовного та фізичного розвитку, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з викладених в позові підстав. Позивачка зазначила, що відповідач участі у вихованні дітей не приймає з 2014 року. Наразі він перебуває в Росії, оскільки йому відомо про наявність боргу за аліментами, в Україну він взагалі не приїжджає. Представник позивачки також пояснила, що [PERSON] раніше зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дітей за межі України, але він відмовляв, наразі існує проблема з перереєстрацією дітей без згоди батька. [PERSON] не цікавиться дітьми, їх навчанням, розвитком, ухиляється від сплати аліментів, в зв`язку з чим переховується в Росії. Зазначила, що у разі явки відповідача та виявленні бажання поновити свої батьківські права, він матиме таку можливість у встановленому законом порядку. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив розглянути справу відповідно до закону та з урахуванням висновку від 04 грудня 2020 року. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив та заперечень проти позову не надав. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. [PERSON] та [PERSON] з 01 жовтня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 01 жовтня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області. Під час спільного життя у них народилися дочки, [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане 10 листопада 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане 13 травня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області). 26 березня 2014 року рішенням Бердянського міськрайонного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу між сторонами діти постійно проживають з матір`ю, вихованням дітей займається позивачка. З 2014 року батько припинив усілякі сімейні стосунки, життям дітей не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з ними та самоусунувся від виховання дітей, матеріально не допомагає. 19 липня 2013 року рішенням Бердянського міськрайонного суду з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх доходів. Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників від 25 серпня 2020 року [PERSON] перебуває у вказаному реєстрі за виконавчим провадженням № 46613839 по виконанню виконавчого листа про стягнення аліментів. Згідно довідки від 20 серпня 2015 року № 503, наданої ТОВ «КК «КомЕнерго- Бердянськ», за адресою: [ADDRESS] проживають та зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 27 жовтня 2020 року рішенням Бердянського міськрайонного суду [PERSON] визнано таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . 13 жовтня 2020 року службою у справах дітей Бердянського міськвиконкому проведено обстеження умов проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де вони фактично проживають. Житло, складається із трьох кімнат, кухні, коридору, санвузлу, балкону. Житло належить [PERSON] . Опалення централізоване. Всі комунікації підведені та функціонують. Квартира мебльована, в наявності необхідна побутова техніка. Чисто, затишно. Діти проживають в одній кімнаті з матір`ю. В наявності окремі спальні місця, шафа, дитячий одяг, речі для розвитку. Також, в квартирі проживають [PERSON] (двоюрідний брат) та [PERSON] (тітка). 08 жовтня 2020 року в службі у справах дітей були проведені бесіди з неповнолітніми дітьми, які в бесіді повідомили, що в 2014 році вони переїхали до м. Бердянська. Після переїзду з батьком не бачаться, не спілкуються ні телефонним, ні будь-яким іншим зв`язком. Батько взагалі відсутній у їх житті, він не допомагає матеріально, не поздоровляє з днем народження. В зв`язку з тим, що місцезнаходження [PERSON] невідомо, у органу опіки та піклування була відсутня можливість провести з ним бесіду та скласти акт-обстеження умов його проживання. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, пояснила суду, що відповідач є непорядною людиною, навіть під час шлюбу він не забезпечував повноцінно дітей, після розірвання шлюбу з позивачкою [PERSON] взагалі дітям не допомагає, оформив кредити в різних банківських установах і переїхав до Росії, де на даний час переховується. Після розірвання шлюбу відповідач жодного разу не спілкувався з дітьми, менша дочка його навіть не пам`ятає. Згідно висновку органу опіки та піклування від 04 грудня 2020 року № 01-2712/47-1, оскільки орган опіки не мав можливості отримати обґрунтоване пояснення відповідача, питання про доцільність позбавлення його батьківських третя особа залишає на розсуд суду. Відповідно до ст. 164 України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 27 вказаної Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із принципом 2 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині має бути забезпечений соціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли йому розвиватись фізично, розумово та морально, і в соціальному відношенні здоровим й нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. За принципом 6 дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, коли це можливо, зростати під опікою та відповідальністю батьків в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості. Європейський Суд з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, рішення у справі Olsson v. Sweden (N2) від 27 листопада 1992 року) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У відповідності з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Як встановлено судом, відповідач не усвідомлює відповідальності за життя і здоров`я своїх малолітніх дітей, не піклується про них, не виконує свої батьківські обов`язки, нехтує ними, не приймає участі у вирішенні важливих питань, пов`язаних з вихованням та утриманням дітей, не піклується про стан здоров`я дітей, не забезпечує їм належні умови для здорового зростання, духовного та фізичного розвитку, тому [PERSON] не може бути позитивним прикладом для наслідування, благотворно впливати на формування особистостей та характерів дітей, дати їм належну освіту та розвиток. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути сплачений нею при подачі позову судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved