Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому із зменшенням позовних вимог просила стягнути із відповідача аліменти у тверді грошові сумі на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 200 (двісті) гривень щомісячно на кожну дитину окремо. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] вказувала, що з відповідачем перебувала у цивільному шлюбі, але спільне життя не склалось, і в 2014 році вона разом з дітьми переїхала на найману квартиру в смт. Віньківці. З того часу [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому вона просить стягувати аліменти через суд. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, та пояснила, що відповідач при реєстрації народження дітей визнав себе їх батьком, та вони спільно проживали до грудня 2014 року. Але після припинення відносин [PERSON] залишився проживати у с. Карачіївці, а вона переїхала до райцентру. І хоча батько іноді навідує дітей, але постійної матеріальної допомоги на їх утримання не надає, а вона не в змозі самостійно утримувати п'ятьох дітей, і в зв'язку з цим потребує з боку відповідача аліментів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей визнав повністю, та не заперечував, що діти знаходяться на повному утриманні матері, тобто позивача. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, та оцінивши досліджені судом докази, суд вважає що позов належить задовольнити. Судом встановлено, що з 2002 року по грудень 2014 року сторони проживали у цивільному шлюбі, і в них народилось п'ятеро дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Батьком дітей записаний [PERSON], відповідач по справі. Однак починаючи з грудня 2014 року сторони спільне проживання припинили, та мешкають окремо один від одного у різних населених пунктах. Діти проживають з матір'ю і знаходяться на її утриманні, а відповідач жодної матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Вказані обставини відповідачем у судовому засіданні не оспорювались. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно приписів ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою ст. 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Предметом розглядуваного судом спору є стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а спосіб стягнення має визначати суд з врахуванням обставин справи щодо наявності у позивача регулярного заробітку (доходу) чи нерегулярного. Судом встановлено, що відповідач не працює, сталого регулярного доходу не має, тому суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошові сумі у розмірі 200 гривень щомісяця на кожну дитину окремо, як просить позивач, та визнав відповідач. При цьому суд враховує положення ст. 11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином,

Outcome: approved