Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим будинком та надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття їх з реєстрації, просила суд зобов`язати Краснокутську селищну раду Богодухівського району Харківської області зняти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з реєстрації в житловому будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі\~договору дарування\~від 02.02.1996\~року вона є власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в житловому будинку зареєстровані її колишній чоловік [PERSON] та [PERSON] , який є товаришем доньки нинішнього чоловіка позивача. [PERSON] та [PERSON] фактично в спірному будинку не проживають близько 20 років. Позивач вказує, що реєстрація відповідачів в належному їй помешканні на даний час перешкоджає користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки вона має намір продати це господарство за для отримання коштів на лікування, але це можна зробити тільки за умови, що зареєстровані в даному помешканні особи, будуть зняті з реєстрації. Зазначає, що між нею та відповідачами відсутні будь-які домовленості та угоди про порядок користування житлом та їх реєстрацію в ньому. Місце їх фактичного проживання їй не відоме, що і є причиною неможливості зняття їх з реєстрації в позасудовому порядку. Крім того, [PERSON] уповноважував [PERSON] , дочку чоловіка позивача, бути його представником в органах державної влади з питань зняття його з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник позивача [PERSON] адвокат Селезньов С.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити, пояснив, що відповідачі тривалий час не проживають в будинку позивача, будь-які домовленості та угоди про користування житловим будинком між ними відсутні, їх фактичне місце проживання невідоме, позивач не чинить перешкод у користуванні відповідачами житловим будинком. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом надсилання судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання та шляхом розміщення оголошень про виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі «Судова влада України» відповідно до вимог ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали. Представник третьої особи - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання від 22.04.2021 року про розгляд справи у відсутність представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Згідно з ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідачі достовірно обізнані про подання позову, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, відзиву на позов не подали, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та, зі згоди представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, допитавши свідків, оцінивши письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування від 02.02.1996 року, зареєстрованому в реєстрі за № І-143 /а.с. 10-11/. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який 10.01.1998 року розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] та копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 00011917667 від 20.03.2013 року /а.с.19/. Відповідно до копії довідки виданої виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області № 84 від 04.03.2021 року згідно з погосподарською книгою № 9 за 2021-2025 роки будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] числиться за гр. [PERSON] . У будинку зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 03.12.1996 року та [PERSON] , [INFO] з 22.05.2012 року /а.с.23/. З акту обстеження домоволодіння від 04.03.2021 року складеного комісією в складі депутата Краснокутської селищної ради Струнця Р.В. в присутності жителів села гр. [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , гр. [PERSON] не проживає близько двадцяти років, гр. [PERSON] за вказаною адресою не проживав /а.с. 24/. З відповіді Сектору поліцейської діяльності №2 Богодухівського районного відділу поліції ГУ НП в Харківській області вбачається, що починаючи з 01.01.2018 року по теперішній час не надходило інформації, яка б містила дані про те, що гр. [PERSON] чинить перешкоди гр. [PERSON] чи гр. [PERSON] в користуванні житлом, що розташоване в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] /а.с.143/. В матеріалах справи міститься копія довіреності [PERSON] , від 25.05.2016 року, відповідно до якої останній уповноважував [PERSON] , дочку чоловіка позивача, бути його представником в органах державної влади з питань зняття його з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , що свідчить про його добровільний намір знятися з реєстрації за спірною адресою/а.с.21/. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони є сусідами позивача, їх городи межують між собою. Зазначили, що в спірному будинку [ADDRESS] з 1992 року ніхто не проживає, будинок не придатний для проживання так як знаходиться в занедбаному стані, зазначили, що останній раз бачили [PERSON] в спірному будинку в 1992 році, [PERSON] в будинку взагалі не бачили, їх особистих речей в будинку немає, зазначили, що [PERSON] бажає продати спірний будинок, оскільки потребує грошей на лікування. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Так, згідно із\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1\~ст. 321 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, судом встановлено, що через реєстрацію відповідачів у належному позивачу будинку, [PERSON] не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном, позивач позбавлена можливості розпорядитися своєю власністю, оскільки [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають за вказаною адресою. Враховуючи, що житловий будинок належить\~\~ [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування, а відповідачі не є членами її родини, суд вважає, що на правовідносини, які виникли між сторонами, не поширюються норми статей\~64,\~156 ЖК УРСР,\~ст. 405 ЦК України, про що також йдеться в аналогічній правовій позиції, висловленій у постанові ВСУ від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16. Відповідачі були зареєстровані у спірному житловому приміщенні зі згоди позивача, тобто у встановленому законом порядку набули право користування чужим майном /сервітут/. Згідно із ч. 2\~ст. 406 ЦК України\~сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідачі після реєстрації - вибули із належного позивачці житлового приміщення, так, колишній чоловік позивача [PERSON] в спірному будинку не проживає більше двадцяти років, [PERSON] не проживає близько дев`яти років, майном не опікуються, тобто існують обставин, які мають істотне значення. За таких умов, суд вважає, що право відповідачів на користування чужим майном підлягає припиненню відповідно до положень частини другої\~статті 406 ЦК України. Згідно з ст. 150 ЖК УРСР\~громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, зокрема, здавати в оренду, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до\~ст. 158 ЖК УРСР\~наймач користується жилим приміщенням у будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку і наймачем у письмовій формі. За договором найму, зокрема, згідно зі ст.68ЖК УРСР, яка є загальною нормою, що застосовуються і до договору найму жилого приміщення у будинку приватної власності, - наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно із ст. 163 ЖК УРСР\~у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою\~статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача не звільняє його від виконання обов`язків за договором найму. Згідно зі\~ст. 71 ЖК УРСР\~при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач був відсутній з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено. Відомостей про укладення між сторонами по справі договору найму на проживання у спірному житловому приміщенні суду надано не було. Згідно зі\~ст. 72 ЖК УРСР\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Положеннями\~ст.\~76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов, беручи до уваги, що відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу добровільно виїхав зі спірного домоволодіння, не проживає у спірному будинку близько двадцяти років, відповідач [PERSON] після реєстрації в спірному будинку в 2012 році і не проживав у ньому, в будинку відсутні їх речі, враховуючи відсутність підстав для збереження за відповідачами права на житлове приміщення понад шість місяців, передбачених частиною 2\~статті 71 ЖК УРСР, відсутність доказів поважності причин їх відсутності понад шість місяців у вказаному будинку та невикористання житла за його прямим призначенням, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Жодних доказів, які б спростовували такий висновок, суду не надано. Щодо позовних вимог в частині зобов`язати Краснокутську селищну раду Богодухівського району Харківської області зняти відповідачів з реєстраційного обліку за спірною адресою, суд вважає за необхідне зазначити, що законом не передбачено такий спосіб усунення перешкод користування власністю як зняття з реєстрації за рішенням суду, а рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням вже є підставою для зняття такої особи з реєстраційного обліку, у зв`язку з чим дана вимога задоволенню не підлягає. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір, сплачений нею при подачі позову в розмірі по 908,00 грн. з кожного.

Outcome: partial