Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з 20.05.2006 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача. Відповідач не надає матеріальну допомогу, у зв'язку з чим позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та дала пояснення в його обґрунтування аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Суд встановлено, що сторони з 20.05.2006 р. перебували у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач інших аліментних зобов'язань не має. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Тому позов не може бути задоволений у заявленому обсязі. У той же час розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу. Дитина має таке ж право на проживання в належних умовах, на належний рівень проживання і забезпечення, як і відповідач. Тому доводи відповідача щодо його незадовільного фінансового стану після сплати аліментів на дітей, судом не приймаються. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України на засадах змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд виходить з принципів судочинства про змагальність судового процесу та ухвалення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідач є працездатним, тому може надавати таку допомогу. У відповідача немає інших дітей, немає непрацездатних утриманців, аліменти на утримання яких - небудь осіб з нього не утримуються. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved