Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 25.05.2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області між сторонами був зареєстрований шлюб. 15.12.2010 року шлюб між сторонами було розірвано, про що зроблено відповідний запис в книзі розірвання шлюбів №1320 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії I-AM №066182. Після розірвання шлюбу позивачу було присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 27.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який в подальшому розірвано 30.08.2016 року, про що складено відповідний актовий запис №296 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-АМ №097879. Після державної реєстрації розірвання шлюбу позивачу визначено прізвище [PERSON]. Син [PERSON], [INFO], постійно проживає з матірю, позивачем по справі, та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає, що стало причиною звернення [PERSON] до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина. Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач подав заяву, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. 25.05.2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області між сторонами був зареєстрований шлюб. 15.12.2010 року шлюб між сторонами було розірвано, про що зроблено відповідний запис в книзі розірвання шлюбів №1320 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії I-AM №066182. Після розірвання шлюбу позивачу було визначено прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 27.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який в подальшому розірвано 30.08.2016 року, про що складено відповідний актовий запис №296 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-АМ №097879. Після державної реєстрації розірвання шлюбу позивачу було визначено прізвище [PERSON]. Син [PERSON], [INFO], постійно проживає з матірю, позивачем по справі, та знаходиться на її утриманні. Відповідач після розірвання шлюбу належним чином не допомагає утримувати сина. Відповідач молода, здорова людина, може працювати та отримувати дохід. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає доведеним позов про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved