Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, [PERSON], [PERSON] у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила визнати за громадянкою [PERSON], [INFO], ідентифікаційний код [NUMBER], право власності на ? (одну другу) частину квартири [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що вона зареєстрована з 02 квітня 1987 року та проживає в двокімнатній квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 10/03-3029 від 21.10.2016 року, виданою Центром комунального сервісу №52 Комунального концерну м. Києва. Позивач є власником половини вказаної квартири внаслідок процедури приватизації згідно Закону України від 19.06.1992 р. N 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду». Право власності посвідчено Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Фондом комунального майна Радянського району м. Києва 09 червня 1993 року та зареєстровано Бюро технічної інвентаризації м. Києва 23 червня 1993 року і записано у реєстрову книгу за №102. Згідно вказаного Свідоцтва про право власності на житло квартира належить на праві спільної сумісної власності гр.. [PERSON] та [PERSON]. Загальна площа квартири 45,6 кв. м. Також, згідно Інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації за номером КВ-2016 №14620 від 11.05.2016р., яка додається до цієї заяви, за даними Бюро, [ADDRESS] на праві власності зареєстрована на ім'я [PERSON], [PERSON]. Крім того, Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 04.08.2011 у справі № 2-552/2011 за позовом [PERSON] до [PERSON] про вселення, зобов'язання надати ключі, зобов'язання оформити окремий рахунок для сплати житлово-комунальних послуг та зустрічним позовом [PERSON] про захист прав на особисте життя та визнання недійсною приватизації житла, було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON], які стали власниками в результаті її приватизації. Друга половина квартири належить на праві приватної власності громадянину [PERSON]. Громадянин [PERSON] помер [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 21.11.2015р. (Додається до цієї заяви). З громадянином [PERSON] позивач перебувала у шлюбі, зареєстрованому 21 лютого 1987 року. 03 травня 1994 року шлюб було розірвано . Позивач зазначає, що згідно довідки № 307/401 від 18.08.2016р., виданої Інститутом української мови НАНУ, прізвище [PERSON] та [PERSON] ([PERSON]) є варіантами перекладу одного і того ж російського прізвища [PERSON]. Після розірвання шлюбу позивач залишила прізвище [PERSON]. У 2006 році позивач вдруге вийшла заміж та взяла прізвище [PERSON]. Після смерті громадянина [PERSON] позивач виявила відсутність оригіналу Свідоцтва на право власності на квартиру [ADDRESS] Про втрату правовстановлюючого документу [PERSON] спочатку звернулась до органу внутрішніх справ із відповідною заявою від 05.02.2016р., в якій просила допомогти у відновленні документа. За заявою [PERSON] 3-м відділом поліції управління поліції в Шевченківському районі ГУ Нацполіції в м.Києві було проведено перевірку, згідно висновку якої підстав для введення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено. Згодом, 19.02.2016р., позивач розмістила оголошення про втрату документа у місцевій газеті «Хрещатик», копія якого додається. З метою отримання дубліката правовстановлюючого документа [PERSON] звернулась із відповідною заявою до Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації. Однак, позивачу було відмовлено у видачі дубліката у зв'язку із тим, що квартира належить на праві власності двом особам, і для виготовлення дубліката необхідна заява-згода на оформлення дубліката від усіх співвласників квартири, які брали участь у приватизації. Якщо один із співвласників помер, то необхідний лист з нотаріальної контори із зазначенням номера спадкової справи і спадкоємця з проханням видати дублікат свідоцтва про право власності на житло. Також органом приватизації було роз'яснено, що спір стосовно майнових прав на квартиру може бути вирішений в судовому порядку шляхом подачі позову до відповідного суду. Виходячи з відповіді органу приватизації, позивач звернулась із письмовою заявою від 10.02.2017р. до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, у якій відкрито спадкову справу №660/2016 щодо майна померлого [PERSON], з проханням направити листа до Шевченківської РДА із зазначенням номера спадкової справи і спадкоємця для видачі дубліката свідоцтва про право власності на житло. На заяву [PERSON] отримала відповідь нотаріальної контори від 24.02.2017р. № 919/02-14, згідно якої вказану заяву залишено без виконання, оскільки позивач не є спадкоємцем по спадковій справі після гр. [PERSON] Таким чином, позивач здійснила всі можливі дії для відновлення правовстановлюючого документа на житло в позасудовому порядку. Оскільки вищеназвані дії не дали результату, то відновити своє право позивач не можу інакше, як через звернення до суду із позовом про визнання права власності у зв'язку із втратою документа на підставі ст. 392 Цивільного кодексу України. При приватизації квартири не були визначені частки кожного власника, тому квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю двох співвласників. Позивач є правомірним набувачем у власність в процесі приватизації житлового фонду ? частини вказаної квартири, це право власності зареєстровано в установленому законом порядку, зареєстрована і проживає у квартирі [ADDRESS], несе витрати по утриманню і ремонту квартири, сплачує вартість житлово-комунальних послуг. Вказані обставини підтверджуються Свідоцтвом про право власності на житло від 09 червня 1993 року, Інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації за номером КВ-2016 №14620 від 11.05.2016р., Довідкою № 10/03-3029 від 21.10.2016 року, виданою Центром комунального сервісу №52 Комунального концерну м. Києва. Для подальшої реалізації наявного права власності на половину вказаної квартири, зокрема, внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та зважаючи на неможливість відновлення документа у позасудовому порядку, позивач вважаю за необхідне звернутись до суду для визнання права власності на ? частини квартири на підставі ст. 392 ЦК у зв'язку із втратою документа. В судовому засіданні [PERSON], її представник [PERSON] підтримали вимоги, просили задовольнити. Не заперечували щодо розгляду справи у загальному позовному провадженні. Також просили в разі задоволення позову покласти судові витрати на [PERSON] Для виконання завдання підготовчого провадження у кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання, відповідно до ст. 196 ЦПК України. Так в межах проведення підготовчого засідання було задоволено клопотання представника позивача про виключення неналежних відповідачів із участі в справі, а саме: Шевченківську районну у м. Києві державну адміністрацію та [PERSON], про що постановлено відповідну ухвалу. Від представника відповідача адвоката [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача [PERSON], відкликання клопотань поданих представником третьої особи (згодом відповідача) та щодо відсутності заперечень [PERSON] про задоволення позову. В заяві представник відповідача зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.10.2017 р. у справі № 761/5085/17, яке набрало законної сили 12.12.2017 р. частково задоволено позов [PERSON] та визнано за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Під час розгляду справи № 761/5085/17 представниками [PERSON] було подано, судом задоволено ряд клопотань щодо встановлення дійсної належності [PERSON] іншої половини даної квартири, щодо її приватизації, щодо особи [PERSON] та інші суттєві обставини для [PERSON] За наслідками цього було дійсно встановлено, що квартира [ADDRESS] на даний час належить [PERSON] (1/2) і [PERSON] (1/2). При цьому право власності [PERSON] оформлено належним чином - рішенням суду, яке є підставою для державної реєстрації права власності, а у [PERSON] є потреба в отриманні такого документа. На частку ? у даній квартирі [PERSON] - відповідач не претендує, рішення у справі оскаржуватись не буде, як і [PERSON] не претендує на частку у даній кварирі, яка належить [PERSON] Більш того, за таких обставин для відповідача важливо, щоб право власності [PERSON] на половину квартири було оформлено правовстановлюючим документом (у даному випадку рішенням суду) для можливості реєстрації свого права та в подальшому, спільно із [PERSON] вирішувати подальшу долю квартири. Отже, [PERSON] не заперечує проти задоволення даного позову і вважає, що треба визнати право власності на ? квартири [ADDRESS]. Подані клопотання про витребування доказів відкликаються , клопотання про зупинення провадження відкликається. Зважаючи на наявну заяву представника відповідача, раніше заявлені останнім клопотання в судовому засіданні не розглядалися. В судовому засіданні 30.01.2018 р., зважаючи на положення ст.ст. 19, 274 ЦПК України, було вирішено питання про розгляд справи в загальному позовному провадженні та проведення підготовчого засідання. Для виконання завдання підготовчого провадження у кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання, відповідно до ст. 196 ЦПК України. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання [PERSON] позовних вимог в повному обсязі. Встановлено, що [PERSON] зареєстрована з 02 квітня 1987 року та проживає в двокімнатній квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 10/03-3029 від 21.10.2016 року, виданою Центром комунального сервісу №52 Комунального концерну м. Києва. Також як свідчать матеріали справи, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувала у шлюбі з [PERSON] з 21.02.1987 р. та після його укладання отримала прізвище чоловіка - [PERSON]. Шлюб було розірвано 03.05.1994 р., про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено актовий запис № 261. 21.01.2006 р. позивач уклала шлюб з [PERSON], актовий запис № 61, про що свідчить свідоцтво про шлюб, та отримала прізвище [PERSON]. Під час перебування в шлюбі з [PERSON], як свідчать матеріали справи, Фондом комунального майна Радянського району видано розпорядження № 2470 від 09.06.1993 р. про передачу права власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] Як свідчить довідка Київського міського бюро технічної інвентаризації від 11.05.2016 р. № 14620, згідно з даними Бюро, [ADDRESS] на праві власності зареєстрована на ім»я: [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Радянського району м. Києва 09.06.1993 р., зареєстрованого в Бюро 23.06.1993 р. за реєстровим № 102. Також в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право власності на житло, видане 09.06.1993 р. Фондом комунального майна Радянського району м. Києва на підставі розпорядження від 08.06.1993 р. № 2470, яке свідчить про належність на праві приватної спільної власності [PERSON] та [PERSON] спірної квартири Також встановлено, що [PERSON] [INFO]. помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві 21.11.2015 р., актовий запис № 17436. [PERSON], її представник вказали про те, що після смерті громадянина [PERSON] позивач виявила відсутність оригіналу Свідоцтва на право власності на квартиру [ADDRESS] Як вбачається з зібраних по справі доказів, [PERSON] звернулась до органу внутрішніх справ із відповідною заявою від 05.02.2016р., в якій просила допомогти у відновленні документа. За заявою [PERSON] 3-м відділом поліції управління поліції в Шевченківському районі ГУ Нацполіції в м. Києві було проведено перевірку, згідно висновку якої підстав для введення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено. Згодом, а саме 19.02.2016р., позивач розмістила оголошення про втрату документа у місцевій газеті «Хрещатик» (копія оголошення наявна в матеріалах справи). З метою отримання дубліката правовстановлюючого документа [PERSON] звернулась із відповідною заявою до Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації. Позивачу було відмовлено у видачі дубліката у зв'язку із тим, що квартира належить на праві власності двом особам, і для виготовлення дубліката необхідна заява-згода на оформлення дубліката від усіх співвласників квартири, які брали участь у приватизації. Якщо один із співвласників помер, то необхідний лист з нотаріальної контори із зазначенням номера спадкової справи і спадкоємця з проханням видати дублікат свідоцтва про право власності на житло. Також органом приватизації було роз'яснено, що спір стосовно майнових прав на квартиру може бути вирішений в судовому порядку шляхом подачі позову до відповідного суду. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.10.2017 р. частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності та витребування майна. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Не заперечувалась учасниками справи та обставина, що рішення суду надрало законної сили. Приписами ч. ч. 4,5 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що надрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особи щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з рішення суду від 02.10.2017 р. було встановлено, що [PERSON] звернувся до П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і є єдиним спадкоємцем померлого із посиланням на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2017 р., яке набрало законної сили, у цивільній справі за позовом [PERSON] до Київської міської ради, [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки [PERSON], який звернувся до П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON], використав підроблені документи , що підтверджують його родинний зв»язок з померлим [PERSON] Крім того, судом було відмовлено у задоволенні вимог в частині визнання права власності на другу ? частину квартири [ADDRESS] за набувальною давністю та її витребування. Зазначено, що 09.06.1993 р. Фондом комунального майна Радянського району видано [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про право власності на житло та матеріалами справи не підтверджено, що померлий [PERSON], як фактичний володілець спірного майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю - ? частиною квартири, навпаки матеріалами справи підтверджується, що в період набуття відповідачем - 1 ([PERSON]) спірного майна, з померлим вони перебували в зареєстрованому шлюбі. . Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст. 328 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або спільної сумісної власності. Як свідчать матеріали справи, позивачем вчинялись дії на відновлення свого права в позасудовому порядку. Відповідно до ст. 12 Закону від 19 червня 1992 р. N 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» власник приватизованого майна має право розпоряджатися квартирою на свій власний розсуд: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, укласти інші угоди, не заборонені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону N 2482-XII передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), у тому числі тих, що тимчасово відсутні й за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Оскільки зазначеним нормативно-правовим актом не визначено умов, за яких один із членів сім'ї матиме більшу або меншу частку в приватизованому житлі, суд погоджуєтья з доводами сторони позивача, що частка кожного є рівною. В силу вимог ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Зважаючи на викладене, беручи до уваги ту обставину, що відповідачем визнаються позовні вимоги, зважаючи на неможливість іншим чином захистити порушене право у зв»язку із відсутністю оригінала правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Розподіляючи судові витрати, суд вважає за можливе задовольнити прохання сторони позивача щодо покладення останніх на [PERSON] Під час розгляду справи не було встановлено та не отримано відповідні докази про здійснення інших витрат, визначених ст. 131 ЦПК України (в редакції від 30.10.2017 р.). Виходячи з наведеного,

Outcome: approved