Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Володимир-Волинського міського нотаріального округу Гордійчук Б.І., про визнання договору дарування квартири недійсним. В позовній заяві покликається на ту обставину, що з 1965 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. У 1993 році ними, як подружжям, була придбана квартира [ADDRESS] у м. Володимирі-Волинському Волинської області на підставі договору купівлі- продажу. У цій квартирі вони спільно з чоловіком проживали до дня його смерті. Помер [PERSON] [INFO]. Нещодавно позивач звернулася у нотаріальну контору, щоб укласти заповіт на свою частину квартири, так як знала, що свою частину квартири чоловік заповів їхній дочці, але їй повідомили, що вказана вище квартира належить на праві приватної власності відповідачу у справі на підставі договору дарування квартири від 31 березня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області Гордійчуком Б.І. за реєстровим номером 455. Тобто, за 19 днів до смерті чоловік позивача [PERSON] відчужив усю належну їм обом на праві спільної сумісної власності квартиру відповідачу [PERSON] на підставі вказаного вище договору дарування. Вважає даний договір дарування недійсним, виходячи з наступного. Спірний договір дарування квартири був укладений за 19 днів до смерті чоловіка. В цей час він був тяжко хворий, останній місяць його життєдіяльність підтримувалася за рахунок сильних обезболюючих медикаментів. Попередньо вони з ним обговорювали питання спадкування і зійшлись на тому, що він свою частку заповість одній дочці, а позивач свою частку заповість другій дочці. І в цей день, 31 березня 2010 року, мав би бути складений заповіт на відповідача, а сталось, що чоловік усю квартиру подарував одній дочці і при тому розпорядився також часткою квартири, що належить позивачу. Вважає, що оскаржуваний договір дарування квартири не відповідав внутрішній волі покійного чоловіка, який в день його укладення не усвідомлював значення своїх дій і не міг через стан здоров'я свідомо керувати ними, порушивши при цьому її законні права та інтереси, як співвласника квартири, тому вимушена звернутися до суду по питанню визнання договору дарування квартири від 31 березня 2010 року недійсним. Просить визнати договір дарування квартири [ADDRESS], укладений 31 березня 2010 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Гордійчуком Богданом Івановичем та зареєстрований в реєстрі за №455 - недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану квартиру. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Відповідач [PERSON] позов не визнала, суду пояснила що підстави для його задоволення відсутні. Визнала ту обставину, що спірна квартира була придбана батьками як подружжям, а також ту обставину, що батько при житті важко хворів, і в період коли укладався оспорюваний договір, приймав сильнодіючі знеболюючі препарати, а за 19 днів по тому помер. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 1965 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про шлюб та не оспорюється відповідачем. У 1993 році, під час шлюбу з позивачем, [PERSON]була придбана квартира [ADDRESS] у м. Володимирі-Волинському Волинської області на підставі договору купівлі-продажу. У цій квартирі вони спільно з чоловіком проживали до дня його смерті. Дана обставина стверджується копіями будинкової книги, п.2 договору дарування квартири, наявного у матеріалах справи та не оспорюється відповідачем. Копією договору дарування квартири від 31 березня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області Гордійчуком Б.І. за реєстровим номером 455, зареєстрованого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.09.2010 року за реєстраційним №30033106, стверджується, що чоловік позивача [PERSON] подарував відповідачу спірну квартиру, без згоди на це його дружини. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, помер [PERSON] [INFO]. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили ту обставину, що [PERSON] незадовго до смерті постійно приймав сильні знеболюючі препарати та знаходився під їх дією, оскільки важко хворів. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а також волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що на момент посвідчення оспорюваного правочину позивач страждав від важкого захворювання, постійно перебував під впливом сильнодіючих знеболюючих препаратів, оспорюваний правочин не відповідав його дійсній волі, та при цьому також було відчужено квартиру, яка є спільним майном подружжя без згоди на це іншого співвласника, а тому такий договір не може вважатись укладеним відповідно до закону. Враховуючи що в результаті задоволення даного позову договір, який став підставою для реєстрації права власності відповідача на оспорювану квартиру, визнається недійсним, то суд вважає що слід також скасувати її право власності на набуте в результаті цього договору нерухоме майно. При вирішенні даного спору суд також враховує ту обставину, що із заявою про застосування строків позовної давності у даній справі відповідач до суду не звернулась. Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved