Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] - про стягнення додаткових витрат на дитину. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 25 лютого 2008 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою та [PERSON], [INFO]. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2008 року було стягнуто з відповідача, [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина, [PERSON] та дочки, [PERSON] в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів до досягнення старшою дитиною повноліття. Дочка сторін, [PERSON], на даний час досягла повноліття, а тому відповідач не сплачує аліменти на її утримання за вищевказаним рішенням суду. Таким чином, після досягнення старшою дочкою [PERSON] повноліття, на утримання сина [PERSON] за вищевказаним рішенням суду стягується половина від присудженої з відповідача суми, а саме 1/6 частка від всіх видів його доходів. Позивач зазначає, що малолітній син [PERSON] продовжує проживати з позивачем та перебуває на утриманні позивача. Також позивач зазначає, що малолітній [PERSON] тяжко хворіє, йому 27. 05. 2010 року після огляду ЛОР-лікарем діагностовано хронічний тонзиліт, 20. 09. 2010 року лікарем-алергологом діагностовано загрозу по розвитку наявної бронхіальної астми, реконвалесцент обструктивного бронхіту, 29. 10. 2012 року додатково діагностовано атопічний дерматит, також йому встановлено діагноз дискинезія жовчовивідних шляхів. У зв'язку з особливими обставинами, а саме низкою захворювань малолітнього сина [PERSON], він потребує санаторного лікування не менше ніж протягом двох місяців щороку. Вартість путівки на один місяць становить 6650 гривень. Позивач зазначає, що відповідач працює приватним підприємцем у сфері ритуальних послуг (виготовлення та встановлення пам'ятників), має власну майстерню (завод) з усіма необхідним станками та обладнанням, має високий дохід, а тому може брати участь у додаткових витратах на санаторне лікування сина. В зв'язку із зазначеним, на думку позивача відповідач має змогу виплачувати позивачу наперед щомісяця додаткові витрати на санаторне лікування спільної дитини в розмірі 550 гривень, що сумарно за рік становитиме вартість одного місячного оздоровчо-лікувального туру (половину від мінімально необхідних додаткових витрат). Також позивач в позові посилалась на те, що протягом останніх трьох років за її власні кошти, син сторін [PERSON] п'ять разів їздив на санаторне лікування в м. Алупка Автономної Республіки Крим. Всього за останні три роки позивачем було фактично понесено додаткових витрат на оздоровчо-лікувальні тури малолітнього сина в сумі 32250 гривень, половину з яких на думку позивача має бути покрито відповідачем в розмірі 16125 гривень. В зв'язку із зазначеним позивач просила суд: стягнути з відповідача на свою користь наперед додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 550 гривень щомісяця з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача фактично понесені додаткові витрати на оплату санаторного лікування неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 16125 гривень. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 25. 02. 2008 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, що міститься в матеріалах справи. Вбачається, що від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, що містяться в матеріалах справи. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2008 року було стягнуто з відповідача, [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина, [PERSON] та дочки, [PERSON] в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів до досягнення старшою дитиною повноліття. Вбачається, що дочка сторін, [PERSON], на даний час досягла повноліття, а тому відповідач не сплачує аліменти на її утримання за вищевказаним рішенням суду. Таким чином, після досягнення старшою дочкою [PERSON] повноліття, на утримання сина [PERSON] за вищевказаним рішенням суду стягується половина від присудженої з відповідача суми, а саме 1/6 частка від всіх видів його доходів. Встановлено, що малолітній син [PERSON] продовжує проживати з позивачем та перебуває на утриманні позивача. Вбачається, що малолітній [PERSON] тяжко хворіє, а саме: 27. 05. 2010 року після огляду ЛОР-лікарем дитині діагностовано хронічний тонзиліт, 20. 09. 2010 року лікарем-алергологом діагностовано загрозу по розвитку наявної бронхіальної астми, реконвалесцент обструктивного бронхіту, 29. 10. 2012 року додатково діагностовано атопічний дерматит, також йому встановлено діагноз дискинезія жовчовивідних шляхів, що підтверджується копією відповіді від 23. 10. 2013 року № 924 Дитячої клінічної лікарні № 4 Солом'янського району м. Києва. У зв'язку з особливими обставинами, а саме низкою захворювань малолітнього [PERSON], вбачається, що він потребує санаторного лікування не менше ніж протягом двох місяців щороку. Вбачається, що вартість путівки на один місяць становить 6650 гривень. Встановлено, що відповідач працює приватним підприємцем у сфері ритуальних послуг (виготовлення та встановлення пам'ятників), має власну майстерню (завод) з усіма необхідним станками та обладнанням, має високий дохід, а тому може брати участь у додаткових витратах на санаторне лікування сина. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за можливе вимогу позивача в частині стягнення з відповідача на свою користь наперед додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 550 гривень щомісяця з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття задовольнити. Щодо вимоги позивача про стягнути з відповідача на користь позивача фактично понесені додаткові витрати на оплату санаторного лікування неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 16125 гривень, слід зазначити наступне. Вбачається, що протягом останніх трьох років за власні кошти позивача, син сторін [PERSON] п'ять разів їздив на санаторне лікування в м. Алупка Автономної Республіки Крим, в періоди: - з 03.06.2011 року по 29.06.2011 року за путівкою № 52, вартістю 5650 грн., що підтверджується копією квитанції № 46/6; - з 02.06.2012 року по 30.06.2012 року за путівкою № 49, вартістю 6500 грн., що підтверджується копією квитанції № 34; з 02.07.2012 року по 30.07.2013 року за путівкою № 50, вартістю 6500 грн., що підтверджується копією квитанції № 89; з 03.06.2013 року по 29.06.2013 року за путівкою № 46, вартістю 6500 грн., що підтверджується копією квитанції № 04/07; з 03.07.2013 року по 29.07.2013 року за путівкою № 47 вартістю 6500 грн., що підтверджується копією квитанції № 04/07. Таким чином, вбачається, що за три роки позивачем було фактично понесено додаткових витрат на оздоровчо-лікувальні тури спільного малолітнього сина в розмірі 32250 гривень, половину з яких позивач просила суд стягнути з відповідача. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача фактично понесені додаткові витрати на оплату санаторного лікування неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 16125 гривень обґрунтовані, доведені та такі, що підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення позову, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. За таких обставин,

Outcome: approved