Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. В обґрунтування позову, зазначила, що з 09 березня 2002 року по 07 липня 2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - [PERSON] , [INFO] . З 01 вересня 2018 року син позивачки є студентом відокремленого структурного підрозділу «Шосткинського фахового коледжу імені Івана Кожедуба Сумського державного університету» денної форми навчання, у зв`язку з чим потребує матеріального забезпечення. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, хоча має на це можливість, оскільки офіційно працює та отримує дохід. Син проживає разом зі своєю матір`ю та знаходиться її утриманні. Посилаючись на вказане, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду та до закінчення сином навчання. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, прохала розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, повторно в судове засідання не з`явився, відомостей про поважність причин неявки суду не повідомив. Заяви та клопотаня від відповідача до суду не надійшли. Відзив на позовну заяву до суду не надав. [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову, зважаючи на таке: Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] . (а.с.4) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.6) Згідно довідки № 48/К від 09.03.2021 року [PERSON] є студентом Відокремленого структурного підрозділу «Шосткинського фахового коледжу імені Івана Кожедуба Сумського державного університету» денної форми навчання. Термін навчання до 30 червня 2022 року. (а.с.8) Як вбачається з довідки № 255 від 11.03.2021 року, виданої головою квартального комітету, позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані її сини - [PERSON] та [PERSON] /а.с.9/ Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 191 Сімейного Кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд погоджується з доводами позивача з приводу того, що [PERSON] , навчаючись на денній формі навчання та не маючи доходів, потребує постійного матеріального забезпечення для придбання харчів, одягу, взуття, підручників, тощо з метою забезпечення повноцінного життя. Тобто судом встановлено, що повнолітній [PERSON] має потребу у матеріальному забезпеченні на період навчання. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. В силу ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved