Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] року помер дід позивача [PERSON], який був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]. Після його смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,1147 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], розташована за тією ж адресою. 24 травня 2012 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів [PERSON] (на той час [PERSON]. На день смерті спільно з [PERSON] у будинку за вказаною адресо проживали його дружина [PERSON] та його донька [PERSON].У встановлений законом шестимісячний термін спадкоємці звернулись до державного нотаріуса, при цьому спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від спадщини, а позивач - заяву про прийняття спадщини. 05 січня 2018 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Однак у видачі свідоцтва на про право на спадщину за заповітом на житловий будинок позивачу постановою від 05 січня 2018 року державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори відмовлено, оскільки не надано правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями. На підставі викладеного, просить суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, право власності на спадкове майно, яке розташоване по [ADDRESS], а саме на житловий будинок (літера «А») та прибудову (літера «а»), загальною площею 112,9 кв.м., житловою площею 74,9 кв.м.; ганок (літера «А/г»); господарські будівлі зблоковані (літера «Б»); погріб під частиною будівлі (літера «Б/п»; убиральню (літера «В»); каналізаційну споруду (літера «І»); ворота «№ 1»; огорожу «№ 2». Ухвалою суду від 21 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 19 лютого 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача Новопетрівської сільської ради в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти задоволення не заперечують. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 19 грудня 2016 року. 24 травня 2012 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчено секретарем Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області Костюк С.О. та зареєстровано в реєстрі №37, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, рухоме та нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що за законом буде належати йому на день смерті заповів [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори, 05 січня 2018 року зареєстрованого в реєстрі за №9, [PERSON] видане свідоцтво на спадщину, яка складається із земельної ділянки площею 0,1147 га, у тому числі за земельними угіддями: під житловою забудовою одно- та двоповерховою - 0,1147 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER], Виданого Вишгородським районним відділом земельних ресурсів Київської області, та зареєстрованого 15 грудня 2005 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534200656, кадастровий номер: [NUMBER]. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюбу серія [NUMBER] від 14 липня 2018 року, [PERSON], [INFO], уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». З копії спадкової справи №101/2017 до майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що 04 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою зареєстрованою під №311 про прийняття спадщини після померлого - [PERSON] Крім того, [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріальної контори із заявами про відмову від належного спадкового майна після смерті [PERSON] за законом на корись [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05 січня 2018 року державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті [INFO] року [PERSON], оскільки відсутні право встановлювальні документи на житловий будинок. Згідно до вимог ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина, яка складається із житловий будинок (літера «А») та прибудову (літера «а»), загальною площею 112,9 кв.м., житловою площею 74,9 кв.м.; ганок (літера «А/г»); господарські будівлі зблоковані (літера «Б»); погріб під частиною будівлі (літера «Б/п»; убиральню (літера «В»); каналізаційну споруду (літера «І»); ворота «№ 1»; огорожу «№ 2», по [ADDRESS] Відповідно до п.2 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок жилий будинок [ADDRESS] виготовленого 06 жовтня 2017 року, КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» вказаний житловий будинок побудовано у 1986 році. Крім того, відповідно до довідки виданої Новопетрівською сільською радою 29 листопада 2017 року, згідно по господарських книг Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області головою домогосподарства по [ADDRESS] рахується [PERSON] Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1950 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Згідно з п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (була чинною до 13 грудня 1995 року), не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент набуття ним права власності, а також положеннями ЦК Української РСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавці), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, позивач не може захистити своє порушене право, як спадкоємця в позасудовому порядку, а тому звернулась до суду з позовом про визначення права власності в порядку спадкування за заповітом. Отже, суд вважає, що зазначені позивачем підстави, а саме виписка з по господарської книги, технічний паспорт свідчать про належне володіння спадкодавцем майном, яке набуто на законних підставах, не є самочинним будівництвом та були усі необхідні документи відповідно до законодавства, яке діяло на момент володіння цим майном спадкодавцем, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі статей 331,1216, 1217, 1218, 1220, 1297 ЦК України,

Outcome: approved