Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві зазначено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрованими є діти позивача, а також колишній чоловік - [PERSON] , який фактично у цьому житлі не проживає багато років поспіль. Оскільки відповідач є зареєстрованим у належному позивачеві житлі, однак, проживає за іншою адресою - в даному випадку порушуються права позивача, як власника цього нерухомого майна, через що вона звернулась до суду із даним позовом. В судове засідання позивач подала письмову заяву, якою заявлені до відповідача вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився вдруге, був повідомлений про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у її відсутність. Заявлене клопотання судом задоволено. Інших клопотань від сторін не надходило. Правовідносини між сторонами виникли з приводу володіння житловим приміщенням, власником якого є позивач. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Надана суду позивачем копія Договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями від 13 листопада 2002 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , доводить, що остання дійсно набула за вказаним правочином право власності на житловий будинок [ADDRESS] , зареєструвавши своє право власності відповідно до чинного на той момент законодавства, про що свідчить відмітка, наявна на тексті договору, наданого суду позивачем. Відповідно до повідомлення, наданого суду органом реєстрації - адресно-довідковим бюро Департаменту міграційної служби м.Рівне - [PERSON] дійсно є зареєстрованим по [ADDRESS] з 22 травня 2012 року. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із наявного в матеріалах справи акта про фактичне місце проживання (не проживання) громадян на території Вирівської сільської ради від 17 березня 2021 року №878, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований по [ADDRESS] , за вказаною адресою не проживає з листопада 2008 року, що підтвердили сусіди [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, відповідач на даний час не відноситься до членів сім`ї позивача, оскільки шлюб між ними розірвано рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2010 року, що встановлено судом із копії вказаного судового рішення, наданого позивачем. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач є зареєстрованим у належному позивачу на праві власності житлі, в якому не проживає більше року. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В позовній заяві позивач зазначала, що наявність реєстрації у належному їй на праві власності житлі іншої особи порушує її права власника цього майна, що стало підставою для звернення із позовом до суду. Враховуючи досліджені судом докази, якими доведено факт непроживання відповідача у належному позивачу на праві власності житлі, а також ті обставини, що доказів на спростування вказаних обставин в позові обставин відповідачем, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України надано не було, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 379, 383, 395, 405 ЦК України,

Outcome: approved