Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу за договором позики в розмір 480 000 грн., мотивуючи тим, що 17.02.2014 року позивач [PERSON] за договором позики передала відповідачу [PERSON] у власність 480 000 грн., а відповідач зобов'язався повернути борг до 17.05.2014 року, але дотеперішнього часу відповідач борг не повернув у зв'язку із чим, позивач просила стягнути на її користь зазначену суму позики. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні встановлено, що 17.02.2014 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики згідно якого, [PERSON] передала у власність відповідача [PERSON] грошові кошти в розмірі 480 000 гривень, а відповідач [PERSON] зобов'язаний в строк до 17.05.2014 року повернути зазначену суму коштів. Однак, після спливу строку, визначеному договором позики відповідач [PERSON] зазначену суму позики в розмірі 480 000 грн. позивачу не повернув. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, на підстав викладено, суд вважає за необхідне позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 480 000 грн. задовольнити.

Outcome: approved