Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 103907 доларів США, що еквівалентно 2925799 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.08.2015 року вона позичила [PERSON] грошові кошти в розмірі 40\~000 доларів США. Відповідно до умов, що зазначені в розписці від 01.08.2015, [PERSON], повинен сплачувати 2.5% за користування позиченими коштами і повернути позивачу тіло позики в розмірі 40000 доларів США, а також проценти, через шість місяців, тобто 01.02.2016 року. Також, за домовленістю, проценти можуть сплачуватись раніше строку повернення основної суми. В розписці [PERSON] зазначає, що про позику відомо дружині [PERSON] Станом на 01.02.2016 року заборгованість [PERSON] становила 40000+(2,5%*6міс.)=46000 доларів США., що не були повернуті [PERSON] З лютого 2016 року [PERSON] почав переховуватись від позивача, на телефонні дзвінки не відповідав. Станом на 01.11.2018 заборгованість [PERSON] за позикою від 01.08.2015, з урахуванням 2,5% в місяць, становить 103907 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 02.11.2018, становить 2925799 гривень. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 листопада 2018 відкрито провадження у справі. Суд вирішив проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України\~особи, які беруть участь у справі, зобовязані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України\~передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України\~суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 01.08.2015 року позивач позичила [PERSON] грошові кошти в розмірі 40\~000 (сорок тисяч доларів США), що підтверджується розпискою від 01.08.2015. Відповідно до умов, що зазначені в розписці від 01.08.2015, [PERSON], повинен сплачувати 2.5% за користування позиченими коштами і повернути позивачу тіло позики в розмірі 40000 доларів США, а також проценти, через шість місяців, тобто 01.02.2016 року. Станом на 01.02.2016 року заборгованість [PERSON] з урахуванням процентів становила 46000 доларів США., що не були ним повернуті. \~ \~ \~ \~На сьогоднішній день відповідач не виконав зобовязання за розпискою, не повернув позивачу суму боргу, а також проценти. Станом на 01.11.2018 заборгованість [PERSON], з урахуванням 2,5% в місяць, за позикою від 01.08.2015, становить 103907 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 02.11.2018, становить 2925799 гривень. Суд на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. 18.09.2013 року у справі №6-63 цс 13 Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. За правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 08 червня 2016 року (справа № 6-1103цс16), письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Позивач передав 40000 доларів США [PERSON], а відповідач повинен був повернути кошти своєчасно, сплативши при цьому проценти, що сторони встановили в розписці. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Згідно ст.\~629\~ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ч. 2 ЦК України). Відповідно до вимог ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст.536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до вимог частини 1 ст.\~1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~533ЦК\~України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Також, позивачем при подачі позову до суду понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 8810 грн., що відповідно до ст.\~141\~ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved