Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання погодженою межі земельної ділянки із суміжними землекористувачами, в якому просить визнати погодженою межу в точках Г-Д земельної ділянки, площею 718 кв.м, виділеної [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою : м.Полтава, вул..Садова,6-б із суміжними землекористувачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] без їх підпису в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 03.04.2014 року; визнати погодженим акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 03.04.2014 року земельної ділянки, площею 718 кв.м, виділеної [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою : м.Полтава, вул..Садова,6-б, в якому відсутні підписи сусідніх землекористувачів суміжної земельної ділянки в точках Г-Д [PERSON], [PERSON], [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона на підставі договору дарування від 19.04.1995 року є власником домоволодіння, що розташоване за адресою : м.Полтава, вул..Садова,6-б. Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради №405 від 14.09.2010 року позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку по вул..Садова,6-б площею 718 кв.м для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. [PERSON] звернулась до відповідної землевпорядної організації для виготовлення технічної документації, проте відповідачі, які є співвласниками домоволодіння за адресою: м.Полтава вул..Садова,6-а по межі землекористування в точках Г-Д, без будь-яких причин та мотивів відмовились погодити межу землекористування за кадастровим планом. В звязку з чим, землевпорядна організація не має змоги підготувати технічні матеріали та документи, що необхідні для прийняття рішення Октябрською районною у м.Полтаві радою про передачу земельної ділянки у власність, так як погодження меж з суміжними землевласниками та землекористувачами передбачено ст..198 ЗК України. Вважає, що з боку відповідачів було порушено право позивача набуття права власності у разі приватизації майна (земельної ділянки), що перебуває у комунальній власності. Ухвалою суду від 03.07.2015 року за клопотанням представника позивача проведено заміну прізвища відповідача [PERSON] на [PERSON], та заміну неналежного відповідача [PERSON] на належного - [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги з викладених у позові підстав, та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він не проти приватизації, але огорожа встановлена самовільно, межі з 1954 року не існує, цією межею, що хоче позивач, його земельна ділянка зменшується. Зазначене і стало причиною відмови [PERSON] у погодженні меж земельної ділянки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що потрібно межі встановлювати законним способом, просила відмовити у задоволенні вимог позивачу. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що документація на земельну ділянку повністю не виготовлена, не може бути взятий за основу кадастровий план, тому просила відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в наданій письмовій заяві просила справу розглядати без її участі, проти задоволення позову заперечує. Представник третьої особи до суду не зявився, Октябрська районна в м.Полтаві рада просила у надісланій суду заяві розглядати справу без участі представника, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та представника третьої особи. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Частиною 1\~ст. 121 ЗК України\~передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності. Статтею 116 ЗК України\~встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Статтею 118 ЗК України\~визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Зокрема, вказаною статтею встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Відповідно до п. 34 ч. 1\~ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Тобто, вказаним положенням визначено правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Судом встановлено, що позивач на підставі договору дарування від 19.04.1995 року є власником домоволодіння, що розташоване за адресою : м.Полтава, вул..Садова,6-б (а.с.10-11). Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради №405 від 14.09.2010 року позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку по вул..Садова,6-б площею 718 кв.м для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.12). Відповідачі, як суміжні землекористувачі, відмовились на пропозицію позивача поставити підписи у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 03.04.2014 року, що визнано в судовому засіданні сторонами та підтверджується даними наявної у справі копії зазначеного акту (а.с.14) з відсутніми підписами відповідачів. Системний аналіз норм, які регулюють порядок приватизації, дозволяє зробити висновок про те, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. У\~статті 198 ЗК України\~вказано, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документу\~акту погодження меж\~слід вважати, що погодження меж не відбулося, і процедура приватизації має зупинитися. Погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки, повинен виходити не з самого факту відмови від підписання акту, а з мотивів відмови, наприклад, провести додаткову перевірку, чи має місце «накладання» ділянок. Разом з тим,положеннями\~ст.198 ЗК України\~не передбачено, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документу - акту погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою\~наказом Держкомзему від 18 травня 2010\~\~року № 376. Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів)\~у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж. Згідно з пунктом 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Зазначене свідчить, що непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації. Крім того, чинне законодавство України не передбачає обов'язку землекористувача надавати згоду на погодження меж суміжних земельних ділянок. У цьому випадку відмова відповідача у наданні згоди позивачу на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача може мати для позивача негативні наслідки, однак це не має розцінюватись як зловживання відповідачем своїми правами, або як порушення прав позивача, так як така відмова є формою реалізації відповідачем свого права. Оскільки погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача зі сторони відповідачів відбулося у формі відмови, то таке погодження має бути прийняте і враховане органом місцевого самоврядування при підготовці технічної документації із землеустрою щодо складання документа, який\~\~ засвідчує право на земельну ділянку позивача, та при розгляді питання щодо передачі земельної ділянки у приватну власність. За положеннями ч.ч. 1, 10,11\~ст. 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні,подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього кодексу. Відмова органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Матеріали справи не містять та позивачем не надано рішення Октябрської районної у м.Полтаві ради, за результатами розгляду на пленарному засіданні ради - сесії з питання не погодження межі спірної земельної ділянки\~\~суміжними землекористувачами. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.15 ЦПК України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. З огляду на принцип верховенства права, зокрема відповідно до\~ст.19 Конституції України\~правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, що законодавцем покладено принцип добровільності вчинення дій суб'єктами земельних правовідносин та відсутність у чинному законодавстві України обов'язку землекористувача з надання згоди по погодженню меж суміжних земельних ділянок, а тим більше обов'язку надання згоди на погодження у примусовому порядку, то відсутні підстави для правого примусу у спосіб дискретної функції суду. Отже, підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Виходячи з цього, в позові слід відмовити, оскільки спір про право у випадку не підписання акту погодження меж відсутній. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed