Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки. Свій позов мотивувала тим, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають разом з вересня 2014 року та не ведуть спільного господарства. Дочка проживає з позивачем, яка здійснює її виховання та матеріальне утримання. Разом з тим, відповідач проживає окремо, допомогу на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. За викладених обставин позивач просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання дочки в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задовольнити. Пояснила, що вона працює, однак її заробітна плата є мінімальною та їй самостійно важко утримувати дитину, до того ж дитина часто хворіє. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що він не заперечує щодо сплати аліментів, однак їх розмір, визначений позивачем, є досить великий, він працює і його заробітна плата складає близько 1200,00 грн. на місяць. При цьому зауважив, що він надає допомогу, про що, зокрема, свідчать видаткові накладі за липень 2013 року та липень 2014 року, до того ж він сплачує кредит, про що свідчать квитанції за липень-жовтень 2014 року про поповнення карткового рахунку. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 14 лютого 2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Донька проживає разом з матір'ю і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою ПП «[PERSON]» від 14.10.2014 року №2684. Позивачу складно матеріально утримувати доньку та нести всі витрати з приводу цього. Натомість, відповідач проживає окремо, є фізично здоровою особою, працює менеджером збуту відповідно до трудового договору, укладеного ним з фізичною особою-підприємцем [PERSON], його середньомісячна заробітна плата за довідкою роботодавця від 11.11.2014 року №ФВ-00000005 становить 1210,75 грн. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України стосовно обов'язку батьків утримувати дітей та його виконання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, визначаючись щодо розміру аліментів, враховує матеріальний стан відповідача, те, що він працевлаштований, інших утриманців, крім дочки не має, що підтверджено ним в судовому засіданні, а також те, що дитина, проживаючи разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні. Суд приймає до уваги, що відповідач доказів неможливості надавати матеріальну допомогу дитині суду не надав. При цьому посилання відповідача на сплату ним кредиту не може бути взято до уваги, оскільки дані обставини не є підставою для звільнення відповідача від сплати аліментів. Таким чином, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок батьків по її утриманню, викладені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/4 частки всіх доходів (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підстав для стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі, як-то визначає позивач, не має. Відповідач працює та має постійний заробіток. Судом при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, враховано всі обставини у відповідності зі ст. 182 СК України. При цьому слід зауважити, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. До того ж, суд звертає увагу сторін на положення ст. 185 СК України, відповідно до яких той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 30.10.2014 року. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 243,60 грн. судового збору, На підставі викладеного,

Outcome: partial