Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], та стягнення з нього аліментів на утримання сина у трердій грошовій суму у розмірі 2500, 00 грн., щомісячно. На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що з 10 квітня 2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON], однак з відповідачем у них не склалось спільного життя та сімейно-шлюбні відносини між ними фактично припинені, їх шлюб існує лише формально і його збереження є неможливе, оскільки суперечитиме інтересам обох сторін. На час звернення до суду з позовом сторони проживають окремо, а їх син проживає разом з позивачем та перебуває повністю на її утриманні. Оскільки обов'язок по утриманню дитини покладається на батьків у рівних частках, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина. Згідно з частиною 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила провести розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечув, щоб їх син проживав разом з позивачем та просив провести розгляд справи у його відсутність. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що [PERSON], визнав позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає необхідним позов задовольнити та розірвати шлюб зареєстрований між сторонами 10 квітня 2010 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, а саме з 31 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 704,80 грн., а також на користь держави 704,80 грн. судового збору, оскільки при зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів позивач за законом була звільнена від його сплати.

Outcome: approved