Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина - [PERSON] на час його навчання у твердій грошовій сумі - 500 гривень щомісячно, без урахування часу канікул щорічно, починаючи з 22 травня 2014 року і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. В обґрунтування вимог зазначила, що з 14 липня 1995 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у березні 2014 року. Її з відповідачем син - [PERSON] з 01 вересня 2013 року навчається на першому курсі Таврійського державного агротехнологічного університету з денною формою навчання, на бюджетній основі. У зв'язку з навчанням [PERSON] не має можливості працевлаштуватись, стипендію не отримує та потребує матеріальної допомоги. Крім того зазначає, що відповідач не отримує регулярного офіційного доходу та не займається офіційно зареєстрованою підприємницькою діяльністю, тому просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі. Також зазначає, що аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам та інших неповнолітніх дітей він не має. Утримання їх повнолітнього сина на час його навчання потребує значних коштів, а сама вона не здатна цього забезпечити. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні, вимоги підтримала і просить їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Крім того, пояснила, що витрати на навчання сина складають приблизно 2000,00 гривень на місяць, в тому числі 600,00 гривень - на проїзд до місця навчання в м.Мелітополі та назад додому в смт. Приазовське і на харчування, інша сума - це витрати на одежу, взуття, канцелярські приналежності, послуги ксероксу і таке інше. Батько дитини [PERSON] має змогу платити аліменти, так як неофіційно надає послуги з ремонту квартир, на цей час будує гараж, має у власності квартиру та автомобіль, який на нього не оформлений, але фактично належить відповідачу. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених позивачем. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду свої заперечення, згідно яких просить відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що [PERSON] навчається у Таврійському державному агротехнологічному університеті на бюджетній основі, тобто його навчання є безкоштовним та здійснюється за рахунок державного бюджету. Те що він не отримує стипендію, на думку відповідача, свідчить про те, що він не бажає навчатись, або проявляє неналежне старання у навчанні. Витрати, які пов'язані з придбанням продуктів харчування, одягу та взуття не мають, на його думку, відношення до навчання. Жодні витрати на придбання канцелярських товарів позивачем не підтверджені, як і витрати на проїзд до місця навчання. Крім того зазначає, що він не перебуває у трудових відносинах з підприємствами, установами чи організаціями, не займається підприємницькою діяльністю та не є самозайнятою особою, тому немає достатнього заробітку для того, щоб надавати утримання сину, який продовжує навчання. У зв'язку з відсутністю будь-якого заробітку, він не має можливості надавати сину матеріальну допомогу, тому просить відмовити в задоволенні позову. Суд заслухавши позивача, третю особу, дослідивши заперечення відповідача, інші письмові докази, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи із наступного. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні, діти продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 1995 року, який було розірвано рішенням Приазовського районного суду 06 березня 2014 року (а.с. 9) [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 24 січня 1996 року відділом реєстрації актів громадського стану Приазовського району (а.с.7). Судом також встановлено, що [PERSON] проживає [ADDRESS] разом з матір'ю - [PERSON], що підтверджується довідкою Приазовської селищної ради від 15.05.2014 року (а.с. 6). [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання Таврійського державного агротехнологічного університету з терміном навчання з 01.09.2013 року по 31.05.2017 року. За умовами договору навчається на державному бюджетній. Стипендію не отримує, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу від 03.04.2014 року (а.с. 10). Тобто, із зазначених документів та пояснень позивача встановлено, що повнолітній [PERSON] продовжує навчання. Крім пояснень позивача жодних письмових доказів того, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчання позивачем суду не надано. Відповідно до вимог ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони зазначають та погоджуються, з тим, що відповідач не отримує регулярного офіційного доходу, не перебуває у трудових правовідносинах з підприємствами, установами та організаціями, та не займається офіційно зареєстрованою підприємницькою діяльністю. Джерела доходів [PERSON] судом не встановлено. У п. 20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, в розглядаючому спорі відсутня сукупність одного з юридичних фактів, а саме - наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу, що суперечить вимогам ч.1 ст.199 СК України та п. 20 названої Постанови. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Між тим позивачем не надано жодних доказів на підтвердження матеріального становища відповідача і його можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини на час її навчання, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed