Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області про визнання договору купівлі продажу дійсним. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначила, що 12 січня 2001 року між нею та ПП «Комінтернівський комбікормовий завод» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді недобудованого житлового будинку готовністю 19% розташованого за адресою: смт.Доброслав(Комінтернівське), Лиманського(Комінтернівського) району, вул. Садова, 95, загальною площею, 93,7 кв.м., зареєстрований Регіональною товарною Біржею в «Журналі реєстрації договорів купівлі продажу нерухомості» реєстраційний номер №1/2001-002 від 12 січня 2001 року. На даний час нотаріально посвідчити договір позивачка не має можливості, у звязку з відсутністю ПП «Комінтернівський комбікормовий завод» та його представників. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву якою просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву якою просив розглядати справу без його участі. Розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. 12 січня 2001 року між [PERSON] та ПП «Комінтернівський комбікормовий завод» з іншої укладено договір купівлі продажу №1/2001-002, за яким ПП «Комінтернівський комбікормовий завод» продав [PERSON] житловий будинок №95 по вул. Садова, в смт.Доброслав, Лиманського району, Одеської області. Вказаний договір відповідно до вимог, встановлених ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» було зареєстровано в «Журналі реєстрації договорів по обєктам нерухомості» за №1/2001-002 від 12 січня 2001 року. З огляду на предмет судового дослідження, суд вважає за доцільне звернутися до положень діючого законодавства та законодавства, яке діяло на момент укладення угоди, якими врегульовані спірні правовідносини: Статтею 55 Конституції України\~гарантований судовий захист прав і свобод людини та громадянина. Відповідно до\~статті 15 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 2\~статті 16 Цивільного кодексу України\~одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до частини 2\~статті 47 Цивільного кодексу УРСР\~(в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального засвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Частиною 2\~статті 220 Цивільного кодексу України\~(в редакції 2003 року) передбачено, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Тобто, викладені аналогічні норми щодо підстав визнання договору дійсним в діючому\~Цивільному кодексі України\~(в редакції 2003 року), та\~Цивільному кодексі УРСР\~(в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення угоди. Встановлення дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна, віднесено до компетенції суду. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved