Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в Ізяславський районний суд Хмельницької області з позовом до Ліщанської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Ізяславська районна державна адміністрація про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обгрунтовані наступними обставинами. Так, позивач вказує, що 10 листопада 2013 року померла [PERSON] (по тексту [PERSON]П.), яка згідно заповіту все своє майно заповіла [PERSON]. Крім того вказує, що на момент смерті [PERSON] проживала сама, що підтверджується відповідною довідкою виконавчого комітету Ліщанської сільської ради. Позивач зазначає і те, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], подавши 17.01.2014 p. до Ізяславської державної нотаріальної контори відповідну письмову заяву. Звертає увагу, що до спадкової маси, право на яку отримала позивачка відповідно до приписів ст.1218 ЦК України, відносяться земельні ділянки на території Ліщанської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області з кадастровими номерами 6822183300:07:015:0171, площею 2, 1462 га, та 6822183300:07:015:0198, площею 0, 3710 га, які на праві власності належали спадкодавці на підставі виданих на її ім'я Державних актів на право власності на земельну ділянку ЯГ №414153 та ЯГ №414154. Однак, зазначені Державні акти на право власності на земельну ділянку були втрачені, що підтверджується оголошенням в газеті «Зоря Надгориння» випуск від 18.05.2017 №20 (11145). У зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки - Державних актів на право власності на земельні ділянки Серія ЯГ №№414153 та 414154, нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується листом Ізяславської державної нотаріальної контори викладеної у формі листа від 19.05.2017 №921/01-16. З врахуванням наведених обставин вважає, що єдиним способом захисту права позивача є визнання в порядку спадкування за заповітом за нею права власності на земельну ділянку площею 2,1462 га, кадастровий номер земельної ділянки 6822183300:07:015:0171, яка знаходиться на території Ліщанської сільської ради Ізяславського району, Хмельницької області та належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ №414153, виданого 23.08.2007 р. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010775400513; визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну ділянку площею 0, 3710 га, кадастровий номер земельної ділянки 6822183300:07:015:0198, яка знаходиться на території Ліщанської сільської ради Ізяславського району, Хмельницької області та належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ №414154, виданого 23.08.2007 р.\~ та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010775400512. У судовому засіданні позовні вимоги представник позивача підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розляду справи. До початку розгляду подав письмову заяву про проведення судового засідання без його участі, щодо задоволення позову не заперечував. Представники третіх осіб 1, 2 в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Матеріалами справи встановлено, 10 листопада 2013 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть [PERSON] І-БВ №218921. За життя [PERSON] склала заповіт, зареєстрованого в реєстрі за номером 29, яким все своє майно заповіла позивачці - [PERSON]. Вказані обставини знайшли своє підтвердження також і в листі Ізяславської державної нотаріальної контори від 27.06.2017 року №1181/01-30. У ході розгляду справи встановлено і те, що на момент смерті [PERSON] проживала сама, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ліщанської сільської ради від 19.05.2017 р. №292. Разом з тим, позивач користуючись наданим ч. 1 ст. 1223 ЦК України правом на спадкування, відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України як спадкоємець за заповітом, в порядку, передбаченому ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України та в строки визначені ч. 1 ст.1270 ЦК України прийняла спадщину після смерті [PERSON], подавши 17.01.2014 p. до Ізяславської державної нотаріальної контори відповідну письмову заяву, що підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі №36359065. До спадкової маси, право на яку отримала позивачка відповідно до приписів ст. 1218 ЦК України, відносяться земельні ділянки на території Ліщанської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області з кадастровими номерами 6822183300:07:015:0171, площею 2,1462 га, та 6822183300:07:015:0198, площею 0, 3710 га, які на праві власності належали спадкодавці на підставі виданих на її ім'я Державних актів на право власності на земельну ділянку ЯГ №414153 та ЯГ №414154. Вказана обставина підтверджується інформацією з Ізяславської державної нотаріальної контори викладеної у формі листа від 19.05.2017 №921/01-16. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (Відділ в Ізяславському районі) від 06.07.2017 року №422/401-14 встановлено, щов Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю по Ліщанській сільській раді зареєстровані та видані державні акти на право власності на земельні ділянки гр. [PERSON] ЯГ № 414154 площа - 0,3710 га ; р. номер 010775400512; 23.08.2007 року 6822183300:07:015:0198; ЯГ№414153 площа - 2,1462 га; р. номер №010775400513; 23.08.2007 року 6822183300:07:015:0171. Однак, як встановлено судом, зазначені Державні акти на право власності на земельну ділянку були втрачені, що підтверджується оголошенням в газеті «Зоря Надгориння» випуск від 18.05.2017 №20 (11145). У зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки - Державних актів на право власності на земельні ділянки Серія ЯГ №№414153 та 414154, нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується листом Ізяславської державної нотаріальної контори викладеної у формі листа від 19.05.2017 №921/01-16. Така відмова нотаріуса узгоджується з вимогами п. 4.14, п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5. Ухвалюючи рішення по суті заявлених вимог суд врахував також наступне. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтями 1216, 1225 та 1268\~ЦК України\~встановлено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. При цьому, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до п. а ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Крім того, ст. 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23\~постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі викладеного, з врахуванням того, що позивач як спадкоємець за заповітом позбавлена можливості оформити право власності на земельні ділянки, оскільки державні акти, що посвідчують право втрачені, суд знаходить, що позовні вимоги є підставними та обгрунтованими, а тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved