Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Ковельського професійного ліцею про визнання незаконним наказу Ковельського професійного ліцею, його часткове скасування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона працює у Ковельському професійному ліцеї (далі - ліцей, відповідач) на посаді завідуючої бібліотеки. 14.07.2014 р. по ліцею було видано наказ № 54 - к/тр про утримання з її зарплати без її згоди грошових коштів в сумі 2085 грн. 60 коп., що були нараховані за результатами ревізії, на підставі ст. ст. 127, 130 - 138 КЗпП України. З таким наказом про притягнення її до матеріальної відповідальності вона не погоджується. В серпні 2014 р. їй стало відомо про порушення її прав. Оспорюваний наказ вважає незаконним і таким що підлягає скасуванню, так як він виданий у порушення ст. ст. 127, 233 КЗпП України, ст. 1 215 ЦК України при відсутності на це: її згоди, недобросовісності з її боку, що призвела б до безпідставного нарахування їй переплати зарплати; з безпідставним посиланням на ст. ст. 130 - 138 КЗпП України. Просить позов задовольнити, визнати оспорюваний наказ незаконним, скасувати наказ Ковельського професійного ліцею №54-к/тр від 14.07.2014 року в частині утримання з неї вищезазначеної суми. В судовому засіданні позивач [PERSON] не з'явилась, попередньо подавши суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності. Позов підтримує повністю. Представник відповідача Сорока Г.О. в судове засідання не з'явилась, попередньо подавши суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності. Просить у задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до повного задоволення. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Та обставина, що позивач працює у ліцеї на посаді майстра з виробничого навчання стверджується копією її трудової книжки серії [NUMBER], що заповнена 15.07.1976 року, представником відповідача не оспорюється. Як вбачається з копії оспорюваного наказу № 54 - к/тр від 14.07.14 р. «Про виконання вимоги по результатах ревізії», виданого по Ковельському професійному ліцею, у ньому, з посиланням на акт ревізії від 25.02.2014 р. Ковельської ОДПІ фінансово - господарської діяльності ліцею за період з 01.06.2011 р. по 01.12.2013 р., Наказ № 2 - Д від 16.04.2014 р., постанову Волинського окружного адмінсуду, наказано гол. бухгалтеру провести утримання різних сум із зарплат, серед інших, і позивача - в сумі 3498 грн.09 коп.. Так, відповідно до ст.127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу без згоди працівника: 1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми; 2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5 і 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію; 3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136). Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] працює в Ковельському професійному ліцеї бібліотекарем. Згідно акту ревізії фінансово-господарської діяльності Ковельського професійного ліцею за період з 01.06.2011 р. по 01.12.2013 р. від 25.02.2014 р. №820-13/02 проведеної Ковельською обласною державною фінансовою інспекцією в порушення вимог законодавства протягом 2012-2013 років бібліотекарю Ковельського професійного ліцею [PERSON], на підставі наказів директора Антонюка С.М. від 20.08.2012 №60-к, від 09.09.2012 №76-к та від 19.03.2013 №36-к/тр, проведено нарахування та виплату [PERSON] матеріальних допомог відповідно в сумі 850, 00 грн., 342, 20 грн., та 533, 70 грн., що перевищують один посадовий оклад при тому, що у 2012 та 2013 роках їй надавалась матеріальна допомога на оздоровлення під час перебування її у чергових відпустках. Як вказано у акті ревізії безпідставне нарахування мало місце з вини колишнього бухгалтера Ліцею. 13 березня 2014 року начальником Ковельської ОДФІ сформовано та направлено директору Ліцею вимогу про стягнення зайво виплаченої майстрам заробітної плати за час відпустки та зайво нарахованої та виплаченої надбавки за вислугу років. Вказана вимога Ковельської ОДФІ визнана постановою Волинського окружного адміністративного суду від 26.06.2014 року правомірною. На виконання цієї вимоги відповідачем 14 липня 2014 року видано оспорюваний наказ №54-к/тр «Про виконання вимог по результатах ревізії», в якому доручено головному бухгалтеру провести утримання із заробітної плати зокрема [PERSON] в розмірі 3498,09 грн, шляхом відрахування не більше 20 % заробітку починаючи не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівника. Позивача ознайомлено із наказом в серпні 2014 року. На утримання з її заробітної плати 1412,49 грн. вона погодилась, однак без її згоди з її заробітної плати безпідставно стягнуто 2085,60 грн. Судом встановлено ті обставини, що мало місце відрахування коштів на підставі п.1 ч.2 ст.127 КЗпП України як зайво виплачених сум без згоди працівника, не йшлося про відшкодування шкоди, завданої підприємству з вини працівника в розумінні ст.136 КЗпП України. При цьому, зайва виплата не пов'язана з арифметичною помилкою, а викликана невірним застосування бухгалтером діючого на той час законодавства щодо оплати праці. Підтверджені ці обставини і матеріалами ревізії. Крім того, як роз'яснено у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року при вирішенні спорів, пов'язаних із застосуванням ст.127 КЗпП України, суди мають враховувати, що вимоги про повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, а також погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження, переведення до іншої місцевості чи на господарські потреби, розглядаються судами в тому разі, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв'язку з тим, що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин. До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору. Аналізуючи досліджені докази, суд прийшов до висновку, що мало місце невірне нарахування бухгалтером ліцею працівникам надбавки за вислугу років та заробітної плати за час відпустки через невірне застосування законодавства про працю, що призвело до зайвих виплат. Повернення цих коштів могла мати місце лише за згодою працівника, підстави для стягнення коштів без згоди працівника шляхом видання оспорюваного наказу відсутні. Таким чином, відповідач порушив вимоги трудового законодавства та трудові права позивача, які підлягають захисту у спосіб визначений позивачем. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved