Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.06.2009 р. між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого [INFO] р. народилась донька, [PERSON] У зв'язку з тим, що подальше спільне подружнє життя не склалося, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2014 р. шлюб між сторонами розірвано, донька проживає разом з позивачем. Відповідач систематично ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дитини, тому рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2015 р. [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних матеріалів справи достатньо для розгляду її по суті. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2015 р. [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Рішення набуло законної сили. За рішенням суду аліменти на користь позивачки на утримання дитини не стягнуто. На теперішній час, дитина проживає разом з матір'ю [PERSON], знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із змісту ч. 3 ст. 181 СК України слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька і (або) у твердій грошовий сумі. Відповідно до ст. 184 СК України у випадках, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частку доходу одержує в натурі чи при наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про вид та розмір стягнення аліментів, суд враховує положення ст. ст. 184 СК, за якою якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд враховує, що за відсутності стабільного заробітку відповідача та відсутності постійного джерела отримуваних доходів, аліменти мають бути стягнені у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При вирішенні питання про розмір аліментів суд виходить з того, що розмір прожиткового мінімуму дитини відповідного віку становить понад 1541 гр., а батьки мають обов'язок у рівних частках забезпечувати дитину у відповідності до ст. 180 СК. Виходячи з матеріального становища сторін та враховуючи стан їх здоров'я, а також те, що відповідач в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання дитини, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, зазначених у статті 182 СК України та не надав суду інших доказів, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, тому

Outcome: approved