Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Вінницького центру соціальної реабілітації дітей - інвалідів «Промінь» Міністерства соціальної політики України про скасування наказу № 21-к від 21.05.2013 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності випливаю чого із трудових відносин. Свої вимоги мотивує тим, що позивач згідно запису трудової книги № 18 від 31.08.2000 р. переведена на посаду вчителя - реабілітолога у Вінницькому обласному центрі соціальної реабілітації дітей інвалідів «Промінь». Під час роботи на займаній посаді [PERSON] здобула високих досягнень. При призначенні нового керівництва у травні 2012 року на загальних зборах центу «Промінь», позивач піддала критиці керівництво, тому починаючи з вказаного часу, зазнала упередженого ставлення до себе. 21.05.2013р. видано наказ № 21-к про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за систематичне порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме самовільне залишення роботи до завершення робочого дня (робочої) зміни без погодження із керівництвом: 16.05.2013р. та 18.05.2013р. Позивач зазначає, що 16.05.2013р., вона пішла до бібліотеки домовлятись про бесіду і фільм про Т.Шевченка так як няня [PERSON] дозволила їй піти. Дітей в їдальню - дві коляски завезла позивач, та привезла [PERSON]. Якби позивач знала що дітей покинуть, то вона не пішла б до бібліотеки. Щодо акту про відсутність на робочому місці, то такий акт їй доведений не був. Наказ № 21-к від 21.05.2013р. суперечить всім нормативним актам. Наказ про дисциплінарне стягнення позивачу доведений не був, та складений лише після її звернення до відповідача із позовом про поновлення на роботі. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення позивачу ніхто не видавав. 19.11.2013р. позивач звернулась до прокуратури зі скаргою. Копію наказу від 21.05.2013р. № 21-к позивачу не видавали, а його вона отримала лише 25.11.2013р. при розгляді цивільної справи про поновлення на роботі. Будь - яких порушень трудової дисципліни з боку позивача не було, а оголошенні догани на думку позивача не мають законного підґрунтя і є наслідком неприязних стосунків. Позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ № 21-к від 21.05.2013р. про притягнення її до дисциплінарної відповідальності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] заявлені вимоги підтримав за обставин викладених у позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити повністю. Пояснив, що [PERSON] 16.05.2013р. залишила робоче місце не самовільно, а попередньо повідомила керівництво, у зв'язку із необхідністю піти до бібліотеки та 18.05.2013р. залишила робоче місце через погане самопочуття при цьому теж попередила керівництво. Додатково просив поновити строк звернення до суду, оскільки він пропущений з поважних причин. Представник відповідача Вінницького центру соціальної реабілітації дітей - інвалідів «Промінь» Міністерства соціальної політики України - Лісунь М.В. позовні вимоги не визнав, заперечив щодо задоволення позову, оскільки позивач допустила порушення трудового законодавства та двічі не перебувала на своєму робочому місці у робочий час. Просив відмовити в задоволенні позову через пропуск строку звернення до суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини, щодо трудового спору, які регулюються КЗпП України. Судом встановлені наступні обставини. Відповідно до наказу № 21-к від 21.05.2013р. Вінницького центру соціальної реабілітації дітей - інвалідів «Промінь» Міністерства соціальної політики України, [PERSON], вчителю - реабілітологу, оголошено догану за систематичне порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме: самовільне залишення роботи до завершення робочого дня ( робочої зміни) без погодження з керівництвом 16.05.2013р. та 18.05.2013р. Підстави: службова записка методиста [PERSON] від 16.05.2013р. і заступника директора по навчально - виховній роботі від 18.05.2013р., пояснювальна записка [PERSON] від 20.05.2013р., пояснювальна записка [PERSON] від 21.05.2013р. (а.с.5). Згідно службової записки від 16.05.2013р. методиста центру [PERSON], вбачається що вона доповідає про відсутність на робочому місці [PERSON] до закінчення ІІ зміни до 18.00 год. (а.с.6). Відповідно до службової записки заступника директора по навчально - виховній роботі [PERSON], остання доповідає про те, що 18.05.2013р. вчитель реабілітолог [PERSON] залишила своє робоче місце о 17.20 год., в той час як ІІ зміна працює до 18.00 год. (а.с.7). З пояснення [PERSON] від 20.05.2013р., вбачається. що 18.05.2013р. вона працювала з дітьми групи «Веселка», яких вивела на подвір'я о 17.00 год., няня [PERSON] з кимось говорила по телефону, а потім повідомила, що [PERSON] сказала всім іти додому. [PERSON] завезла дітей в їдальню і в 17.20 пішла. 17.05.2013р. позивач пішла до бібліотеки домовлятись про бесіду та фільм про Т.Г. Шевченка, що свідчить про те, що [PERSON] дійсно залишила робоче місце до завершення робочого часу (а.с.8). Відповідно до ст. ст. 233 ч.1,234 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] пропустила трьох місячний строк звернення до суду з поважних причин, оскільки наказ № 21-к від 21.05.2013р. остання отримала лише 25.11.2013р. в судовому засіданні під час розгляду цивільної справи № 127/16439/13-ц за позовом [PERSON] до Вінницького центру соціальної реабілітації дітей - інвалідів «Промінь» Міністерства соціальної політики України про поновлення на роботі, яка була оглянута в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне поновити [PERSON] строк звернення до суду, оскільки він пропущений з поважних причин. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Згідно зі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Частиною ж першою ст. 149 Кодексу встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Як вбачається з обставин справи, зазначені вище вимоги закону при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани відповідачем дотримані. Відповідно до статті 149 КЗпП України при обранні виду стягнення адміністрація Вінницького центру соціальної реабілітації дітей - інвалідів «Промінь» Міністерства соціальної політики України врахувала ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Згідно правил внутрішнього трудового розпорядку Вінницького центру соціальної реабілітації дітей - інвалідів «Промінь» Міністерства соціальної політики України, главою 9 передбачено стягнення за порушення трудової дисципліни (а.с.91-93). [PERSON] займала посаду вчителя - реабілітолога та її посада була віднесена до категорії осіб, які мали скорочений робочий час, тривалість робочого часу 30 годин на тиждень - 1 зміна 8.30 - 13.30 та 2 зміна - 13.00 - 18.00 год. Як вбачається з обставин справи позивач жодного разу до дисциплінарної відповідальності не притягувалася, будь яких нарікань у її адресу зі сторони керівництва центру не було, однак [PERSON] двічі систематично залишила своє робоче місце у робочий час 16.05.2013 року у зв'язку із походом до бібліотеки та 18.05.2013р. у зв'язку із поганим самопочуттям. Залишаючи робоче місце [PERSON] нікого із керівництва не повідомила. Враховуючи вищевикладене, дії відповідача є правомірними. А тому позов підлягає залишенню без задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати пов'язані із розглядом справи: судовий збір в розмірі 243,60 грн. компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed