Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно - домоволодіння в [ADDRESS], яке складається із житлового будинку з верандою і підвалом загальною площею основи (забудови) 57,1 кв.м., сараю-гаражу загальною площею основи (забудови) 50,7 кв.м. в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку із надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS], та складається із житлового будинку з верандою і підвалом площею основи (забудови) 112,9 кв.м., сараю загальною площею основи (забудови) 57,1 кв.м., сараю-гараж загальною площею основи (забудови) 50,7 кв.м., вартістю 52256,00 грн. На підставі ст. ст. 1233,1235 ЦК України вона є єдиною спадкоємецею всього майна за законом та заповітом, складеним 04.05.2011 року, спадщину прийняла, так як постійно проживала разом із спадкодавцем. У грудні 2015 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу Хмельницької області Кухарської Л.А. із заявою про прийняття спадщини. Для оформлення спадкових справ за заповітом нотаріусу було надано копію свідоцтва цро смерть [PERSON], довідку Пилино-Олександрівської сільської рада Віньковецького району Хмельницької області про останнє місце реєстрації та проживання спадкодавця, заповіт, посвідчений 04.05.2011 року. На вимогу нотаріуса [PERSON] було також надано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, видане 24.09.1990 виконавчим комітетом Віньквецької ради народних депутатів Хмельницької області та технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду, виданий 25.09.1990 Кам`янець-Подільським міжміським бюро технічної інвентаризації, які підтверджують право власності на житловий будинок з надвірними будівлями. Однак у вказаних документах, виданих за інформацією КП «БТІ» Віньковецької районної ради Хмельницької області на ім`я [PERSON], зроблено незастережні дописки, тому на підставі ст. 47 ЗУ «Про нотаріат» їйі було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із внесенням у документи, які посвідчують право власності на спадкове майно незастережних дописок. Також позивач зазначила, що після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року спадщину фактично прийняв його син [PERSON], проте не оформив своїх спадкових прав належним чином, а натомість власноручно вніс запис у свідоцтво про право власності на домогосподарство та технічний паспорт, вписавши у ці документи своє прізвище, ім`я та по-батькові. У зв`язку з цим позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права у позасудовий спосіб. У судове засідання 25.08.2016 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, Пилипоолександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільський голова [PERSON] також надала до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги [PERSON] визнала та просила справу розглянути без участі представника сільської ради. Представник третьої особи, Віньковецької районної державної адміністрації (відділ з питань реєстрації Віньковецької РДА), будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки до суду не повідомив. За відсутності сторін справа 25.08.2016 року розглянута згідно з приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, які обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов належить задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] року в смт. Віньківці Віньковецького району Хмельницької області помер [PERSON], якому належав житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] за заповітом, спадщину прийняла, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлені законом строки. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER]; паспортом позивача; заповітом, складеним 04.05.2011 року [PERSON], із якого слідує, що останній все своє майно заповів [PERSON]; довідкою Пилипоолександрівської сільської ради № 263 від 23.05.2016 року, із якої слідує, що на день смерті [PERSON], який помер [INFO] року, в складі його сім`ї була зареєстрована та проживала дочка [PERSON], тобто позивач; виписками з погосподарських книг Пилипоолександрівської сільської ради за 1980-2015 роки, згідно яких за померлим [PERSON] рахується житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] (1978 року побудови); витягом з рішення 15 сесії ХХІ скликання від 31.03.1994 року № 4, згідно якого [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, 0,35 га для ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS]; матеріалами спадкової справи № 221-2015, заведеної після смерті [PERSON] за заявою [PERSON], наданої приватним нотаріусом Кухарською Л.А. на запит суду. Відповідно до оцінювального акта Віньковецького малого районного комунального підприємства «Інвентарбюро» від 25.05.2016 року, вартість домоволодіння в [ADDRESS], становить 52256 гривень. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Як встановлено судом, позивач є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] за заповітом, у визначений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та за її заявою відкрита спадкова справа. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає. Однак у зв'язку з внесенням у правовстановлюючі документи на спадкове домоволодіння незастережених дописок і виправлень вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі, оскільки постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.05.2016 року, приватним нотаріусом Віньковецького районного нотаріального округу Кухарською Л.А. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями (домоволодіння) в [ADDRESS], після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. При вирішенні розглядуваного спору суд бере до уваги, що згідно вимог Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім`ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Проте, у період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась у сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Як випливає із записів погосподарських книг Пилипоолександрівської сільської ради за період з 1980 року по 2015 рік, головою двору в [ADDRESS], був [PERSON]. Оцінивши надані позивачем докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на вказане нерухоме майно, однак не оформив це майно на своє ім'я, у зв'язку з чим виник спір, та його вирішення можливе лише в судовому порядку. А оскільки позивач є спадкоємцем померлого [PERSON], та зокрема спірного житлового будинку за заповітом, спадщину прийняла у встановленому законом порядку, визнання права власності за позивачем на спадковий житловий будинок не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне визнати за ним право власності на спадкове майно.

Outcome: approved