Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власника, стягнення завданих збитків та компенсації моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачці на праві власності належить нежиле приміщення 9-го поверху, загальною площею 5,6 кв.м, яке розташоване по вулиці Марсельська № 42. Вищезазначене нежиле приміщення належить позивачці на підставі Свідоцтва про право власності від 05.07.2007р., виданого на підставі договору про співробітництво по інвестуванню будівництва жилого будинку від 13 січня 2006 року № 14, акту прийому- передачі нежилого приміщення від 19.06.2007р.. Позивачка стверджує, що вищевказане приміщення самовільно займає сусідка [PERSON] та члени її родини, не маючи на це ніяких законних підстав. Позивачка стверджує, що вона неодноразово намагалася потрапити до свого нежитлового приміщення, але відповідачка не надає їй таку можливість. На даний час в належному приміщенні відповідачі [PERSON] та [PERSON] зберігають свої речі, на вхідних дверях приміщення встановлені грати, що робить неможливим входження і користування цим майном позивачкою. Факт самовільного захоплення відповідачами нежилого приміщення підтверджується актом огляду нежилого приміщення від 21.08.2014р., Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовляються добровільно зібрати свої речі, вони продовжують займати дане приміщення, не сплачуючи відповідних послуг за використання майном, розмір боргу на сьогоднішній час складає 2500,0 грн. Позивачка також посилається на те, що 15 липня 2014 року позивачкою (орендодавцем) був укладений Договір оренди з ВАТ «Кемпінг Дельфін» (орендарем), щодо даного приміщення строком з 15.07.2014р. до 15.12.2015 p., орендна плата складала 575 грн. щомісячно. Приміщення передано за актом прийому-передачі майна від 15.07.2014р.. Однак у звязку з тим, що відповідачі незаконно займали спірне приміщення, позивачка була позбавлені можливості отримувати прибуток. ВАТ «Кемпінг Дельфін» цей договір оренди, внаслідок відсутності доступу в приміщення, що орендується, розрахунок зі мною не був проведений. 17 грудня 2015 року позивачкою (орендодавцем) був укладений Договір оренди з ТОВ «Спортивний клуб-школа «РЕАЛ ОДЕСА» (орендарем), щодо даного приміщення строком з 17.12.2015 р. до 17.12.2017 p., орендна плата складала 610 грн. Щомісячно. Однак внаслідок незаконних дій відповідачів вона також була позбавлена можливості отримати прибуток. ТОВ «Спортивний клуб-школа «РЕАЛ ОДЕСА» розірвав з позивачкою договір оренди, внаслідок відсутності доступу в приміщення, що орендується, розрахунок зі мною не був зроблений за цим договором. Позивачка вважає, що незаконними діями відповідачів їй було завдані збитки у вигляді упущеної вигоди, на загальну суму 26915 гривень. На підставі викладеного, позивачка просить: - Зобов'язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] не чинити позивачу [PERSON] перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні нежилим приміщенням 9-го поверху, загальною площею 5,6 кв.м, відображеного у технічному паспорті від 1.06.2007 р., належного позивачці на підставі Свідоцтва про право власності, виданого на підставі договору про співробітництво по інвестуванню будівництва жилого будинку від 13 січня 2006 року, № 14; акту прийому- мередачі нежилого приміщення від 19.06.2007 р., розташованого за адресою: місто Одеса, вулиця Марсельська, будинок 42; - Зобов'язати відповідачів відповідачів [PERSON] та [PERSON] зібрати речі та зняти встановлені грати разом із замком, що на дверях нежитлового приміщення 9-го поверху, загальною площею 5,6 кв.м, розташованого за адресою: місто Одеса, вулиця Марсельська, будинок 42; - Стягнути з відповідачів відповідачів на її користь суму матеріальних збитків в розмірі 26915 гривень. - Стягнути з відповідачів на її користь компенсацію у відшкодування моральної шкоди у розмірі 26915 (двадцять шість тисяч дев»ятьсот п»ятнадцять ) гривень. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та пояснила, що їй належить нежиле приміщення 9-го поверху, загальною площею 5,6 кв.м, яке розташоване по вулиці Марсельська № 42. Відповідачі без її згоди встановили грати в приміщенні, закрили його, а також самостійно його використовують зберігаючи свої особисті речі. Доступ до даного приміщення вона не має, відповідачі добровільно не звільняють приміщення. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона проживає у [INFO]. Вона визнала той факт, що саме вона у 2014р. спільно з сусідами зайняла нежиле приміщення 9-го поверху, загальною площею 5,6 кв.м, яке розташоване по вулиці Марсельська № 42, оскільки дане приміщення тривалий час не експлуатувалось. В приміщенні були встановлені металеві грати із замком, ключі від приміщення вона роздала сусідам. Вона вважає, що дане приміщення повинно належить всім мешканцям будинку, як приміщення загального користування. На теперішній час, вона там не зберігає свої особисті речі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений через відповідачку [PERSON], особистих пояснень до суду не подавав. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить нежиле приміщення 9-го поверху, загальною площею 5,6 кв.м, яке розташоване по вулиці Марсельська № 42. Вищезазначене нежиле приміщення належить позивачці на підставі Свідоцтва про право власності від 05.07.2007р., виданого на підставі договору про співробітництво по інвестуванню будівництва жилого будинку від 13 січня 2006 року № 14, акту прийому- передачі нежилого приміщення від 19.06.2007р.. В судовому засіданні встановлено, що вищевказане приміщення без згоди [PERSON], займає [PERSON], яка проживає у квартирі № 165 цього будинку. Вищевказаний факт в судовому засіданні підтвердила безпосередньо відповідачка [PERSON], яка пояснила, що дане приміщення тривалий час не експлуатувалось. В приміщенні були встановлені металеві грати із замком, ключі від приміщення вона роздала сусідам. Крім того, даний факт підтверджується актом від 21.08.2014р. (а.с. 13) Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно зобовязати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні нежилим приміщенням 5,6 кв.м., що розташоване на 9 поверсі будинку № 42 по вул. Марсельська в м. Одесі, а також зобовязати зібрати особисті речі, а також демонтувати встановлені грати разом із замком, які встановлені у нежилому приміщенні 5,6 кв.м., що розташоване на 9 поверсі будинку № 42 по вул. Марсельська в м. Одесі. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення збитків підлягають частковому задоволенню. Так, згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Суд критично ставиться до укладених позивачкою договору з ВАТ «Кемпінг Дельфін від 15 липня 2014 року, а також з договору від 17 грудня 2015 року з ТОВ «Спортивний клуб-школа «РЕАЛ ОДЕСА». Так згідно акту № 1 прийому-передачі майна від 15.07.2014р., орендар приймає, а орендодавець передає нежиле приміщенням 5,6 кв.м., що розташоване на 9 поверсі будинку № 42 по вул. Марсельська в м. Одесі, аналогічний акт складений 17 грудня 2015р.. Однак в судовому засіданні встановлено, що фактично вищевказане приміщення вже було зайнято відповідачами на дату складання вищевказаних актів. Таким чином, спірне приміщення не було фактично передано, а тому договір оренди фактично не почав діяти. В звязку з чим, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди не підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що в період з серпня 2014р. по лютий 2017р. позивачці було нарахована плата за комунальні послуги за дане приміщення у розмірі 1318 гривень 12 копійок. Враховуючи той факт, що позивачка не мала можливості користуватись спірним приміщенням, яке незаконно використовувалась відповідачами, то вищевказана сума підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] Суд також вважає, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди на користь позивачки, які передбачені ст.ст. 23, 1167 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] приймає участь в АТО, з 07 червня 2014р., а тому не займав спірного приміщення, у звязку з чим, позовні вимоги до нього не підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки він є неналежним відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial