Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом після уточнення якого спросить: визнати факт, що заповіт складений і посвідчений Губарівською сільською радою Богодухівського району 23 грудня 1994 року за реєстром № 93 від імені [PERSON] на [PERSON], в дійсності заповідано [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: с. Губарівка, провул. Харківський, 31 Богодухівського району Харківської області, після смерті [PERSON], яка померла 03 березня 2016 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 03 березня 2016 року померла її сестра [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається зокрема з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: с. Губарівка, пров. Харківський, 31 Богодухівського району Харківської області. На підставі заповіту, посвідченого 23 грудня 1994 року Губарівською сільською радою Богодухівського району Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за № 93, вона є спадкоємицею спадкового майна [PERSON] При зверненні до держнотконтори з заявою про прийняття спадщини, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки при огляді документів було виявлено, що правовстановлюючим документом на спадкове майно, а саме будинок, розташований за адресою: с. Губарівка, пров. Харківський, 31 Богодухівського району Харківської області є свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, видане Губарівською сільською радою Богодухівського району Харківської області 21 листопада 1994 року на колгоспний двір. Згідно ст. 563 ЦК України 1963 року та Постанови Пленуму ВСУ від 25 грудня 1992 року (втратили чинність), спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього її члена та поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 січня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав, а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів, а також аналізуючи положення Закону України «Про власність» (втрата чинності 20 червня 2007 року), де відсутня форма власності така, як колгоспно-кооперативна, яка була передбачена ЦК України 1963 року. Також при огляді документів було виявлено, що в заповіті померла все своє майно заповідала [PERSON], тоді як спадкоємиця в паспорті зазначена як [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, відповідно до якої просив суд справу слухати за його та позивача відсутності. Позов підтримав, на його задоволенні наполягав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, відповідно до змісту якої просив справу слухати за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечував. Третя особа: представник Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення заяви не заперечувала. Третя особа: представник сектору державної реєстрації Богодухівської райдержадміністрації в судове засідання не зявився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності приходить до слідуючого: Судом встановлено, що відповідно до копії заповіту посвідченого Губарівською сільською радою Богодухівського району Харківської області 23 грудня 1994 року , зареєстрованого в книзі за № 93, [PERSON] на день своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON]. 03 березня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ВЛ №532897, видане 07 березня 2016 року Губарівською сільською радою Богодухівського району Харківської області. Як вбачається з копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) від 21 листопада 1994 року, виданого Губарівською сільською радою, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в с. Губарівка, пров. Харківський, 31 на праві приватної власності належить [PERSON], як голові колгоспного двору, на підставі рішення Губарівської сільської ради № 31 від 04 листопада 1994 року, записаний в реєстрову книгу № 8 за реєстровим № 762. Відповідно до копії довідки КП «Богодухівське бюро технічної інвентаризації! № 427 від 15 вересня 2016 року вбачається, що згідно реєстраційних документів станом на 31 грудня 2012 року, власником житлового будинку, розміщеного за адресою: Харківська область, Богодухівський район, с. Губарівка, пров. Харківський, 31 є [PERSON], згідно свідоцтва про право власності, виданого Губарівською сільською радою 31 листопада 1994 року,як голові колгоспного двору, яке зареєстроване в КП «Богодухівське БТІ» в книзі № 8, номер запису 762. Інвентаризаційна вартість майна складає 32\~412 грн. Згідно копії довідки Губарівської сільської ради Богодухівського району Харківської області № 02-21/360 від 27 вересня 2016 року вбачається, що разом з померлою 03 березня 2016 року [PERSON] на день її смерті дійсно проживала без реєстрації [PERSON]; житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: пров. Харківський, 31 в с. Губарівка Богодухівського району Харківської області зареєстрований за [PERSON], згідно запису в по господарській книзі № 11 за 2011 -2015 р.р; від імені [PERSON], яка померла 03 березня 2016 року, був складений заповіт на спадкове майно від 23 грудня 1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 93. На день смерті спадкодавця заповіт не змінювався; будинок по пров. Харківському, 31 в с. Губарівка Богодухівського району Харківської області, згідно запису в по господарській книзі № 11 за 2011-2015 р.р., побудований в 1975 році. Відповідно до копії запису в погосподарській книзі (облікової картки обєкта по господарського обліку на 2011-2015 роки) вбачається, що власником будинку за адресою: с. Губарівка, пров. Харківський, 31 Богодухівського району Харківської області є [PERSON]. Як вбачається з довідки Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області № 2067/02-17 від 07 грудня 2016 року, після смерті [PERSON], яка померла 03 березня 2016 року, в держнотконторі була заведена спадкова справа № 149/2016. [PERSON] звернулась з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 23 грудня 1994 року Губарівською сільською радою Богодухівського району Харківської області. При огляді документів було виявлено, що в заповіті [PERSON] все своє майно заповідала [PERSON], тоді як спадкоємиця в паспорті значиться як [PERSON], у звязку з чим неможливо ідентифікувати імя спадкоємця за заповітом. Крім того, при огляді документів встановлено, що правовстановлюючим документом на спадкове майно, а саме будинок, який розташований за адресою: с. Губарівка, пров. Харківський, 31 Богодухівського району Харківської області , є свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, видане Губарівською сільською радою Богодухівського району Харківської області 21 листопада 1994 року на колгоспний двір. Аналізуючи правила ст. 563 ЦК України 1963 року та Постанову Пленуму ВСУ від 25 грудня 1992 року (втратили чинність) про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена та поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 вересня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав, а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року, спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. А також аналізуючи положення Закону України «Про власність» (втрата чинності 20 червня 2007 року), де відсутня форма власності така як колгоспно-кооперативна, яка була передбачена ЦК України 1996 року. Тобто, після набрання чинності Закону України «Про власність», даний правовстановлюючий документ на будинок був би замінений власником на підставі цього закону. В даному випадку це неможливо, так як власник помер у 2016 році, у звязку з чим, неможливо видати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 1216 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1222 ЦК України , спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи з законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з матеріалів справи, за життя [PERSON], за якою обліковується право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с.Губарівка, пров. Харківський, 31 Богодухівського району Харківської області, не зареєструвала належним чином право власності на вищевказане нерухоме майно та не виготовила правовстановлюючий документ. Враховуючи те, що позивач [PERSON] є рідною сестрою спадкодавці та спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON], в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині визнання за нею права власності заявлено цілком обґрунтовано, у звязку з чим підлягає задоволенню. Крім того, при огляді документів в Богодухівській державній нотаріальній конторі Харківської області було виявлено помилку в написанні імені позивача в заповіті, посвідченому Губарівською сільською радою Богодухівського району Харківської області 23 грудня 1994 року, а саме: помилково зазначено «Демяненко Пелагея Іванівна», замість належного «Демяненко Пелагія Іванівна», що підтверджується копією паспорта громадянина України серії ММ 229242, виданого 7 травня 1999 року Московським РВ ХМУУМВС України в Харківській області та копією ідентифікаційного номеру, де українською мовою імя позивача значиться» Пелагія». У відповідності до вимог п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище , імя , по батькові, місце народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові , прізвищем , місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі вище викладеного, суд вважає доведеним, що заповіт складений і посвідчений Губарівською сільською радою Богодухівського району Харківської області 23 грудня 1994 року, зареєстрований в реєстрі за № 93 від імені [PERSON] на користь [PERSON], в дійсності заповіданий на користь [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 320 грн. Проте, [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 640 грн. ( квитанція №1 від 28 лютого 2017 року), що є на 320 грн. більшим за передбачену Законом ставку, які підлягають поверненню заявниці, як зайво сплачені. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі предявлених доказів.

Outcome: approved