Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з заявою до [PERSON], третьої особи Соколянської сільської ради Буського району про визнання права власності на спадкове майно, покликаючись на те, що після смерті батька [PERSON], [INFO] року відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку [ADDRESS]. Позивач звернулася в нотаріальну контору для прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, оскільки померлим за життя не виготовлено правовстановлюючих документів на будинок. Відповідач по справі є матір'ю позивача, від своїх спадкових прав відмовляється в користь доньки. Позивач, до початку судового засідання подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позов підтримує в повному об'ємі, просить його задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності через похилий вік та стан здоров'я, позов визнає повністю, на спадщину не претендує, просить позов задоволити. Представник третьої особи Соколянської сільської ради Штибель П, подав лист № 50 від 29.03.2016 р., з проханням справу слухати у відсутності їх представника, заперечень щодо позову, не подав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представника третьої особи, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали даної справи, оглянувши спадкову нотаріальну справу, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії [NUMBER] від 24.05.1991 р., підтверджується факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 23. У свідоцтві про народження позивача Серії [NUMBER] від 10.07.1961 р., актовий запис № 23, батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Після одруження, позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 26.07.1980 р., актовий запис № 11. Судом встановлено що позивач звернулася в нотаріальну контору для прийняття спадщини, їй відмовлено, оскільки спадкодавцем за життя, не виготовлено правовстановлюючих документів на будинок. З довідки Соколянської сільської ради № 713 від 17.08.2015 року вбачається, що [PERSON] у 1970 році збудовано житловий будинок за адресою [ADDRESS]. Встановлено що спадкодавець заповіту не залишив. Згідно ст. 1223 ЦК України 2004 року, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1258 ЦК України. Позивач є спадкоємцем першої черги по закону. Крім неї, спадкоємцем першої черги спадкування до даного майна є мати позивача та відповідач по справі [PERSON]. Остання від своїх спадкових прав відмовляється, на спадщину не претендує, що підтверджується її письмовою заявою. До спадкового майна, належить житловий будинок [ADDRESS], 1970 року забудови, інвентаризаційна вартість якого, згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 31.08.2015 р., становить 140443 гривень, відповідає технічним нормам забудови та придатний для проживання. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично вступила у володіння і розпорядження спадковим майном, доглядає спірний будинок, несе витрати по його утриманню, сплачує комунальні платежі. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, ні за заповітом, ні за законом немає. Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить.

Outcome: approved