Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 09.08.2014 року виконавчим комітетом Осламівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області актовий запис № 1. В обґрунтування позову зазначила, що 09.08.2014 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . На цій підставі ставались часті сварки, які поступово перетворювали подружжя на чужих один одному людей. Подружні відносини між ними припинились з жовтня 2018 року. Спільне господарство не ведеться, спорів про майно немає. Тому [PERSON] не вбачаючи підстав для збереження шлюбу, просила його розірвати. Ухвалою суду від 12.11.2019 року у справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 08.04.2019 року подружжю було призначено двохмісячний строк на примирення до 08 червня 2019 року. У судове засідання учасники справи, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій підтримала заявлені вимоги, та просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] просив справу розглядати без його участі, про що подав заяву, шлюб просить розірвати. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, та вимоги ст. 223 ч.4, 200 ч.3 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів та ухвалити судове рішення у підготовчому судовому засіданні. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів, дослідивши які, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи доказуванню не підлягають. Згідно ч. 2 п. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 09.08.2014 року у виконавчому комітеті Осламівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю, тобто позивачем. Як випливає із змісту позовної заяви, між сторонами часто виникали непорозуміння, сварки та скандали, спільного господарства вони не ведуть, з жовтня 2018 року подружніх відносин не підтримують, проживають окремо і їхній шлюб існує формально. Позивач примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажає, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов`язані спільним побутом, проживають порізно, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак, беручи до уваги, що позивач наполягає на припиненні шлюбу, а відповідач погоджується із її вимогою, суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» із відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved