Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась із наведеним вище позовом, мотивуючи його тим, що відповідач по справі [PERSON] є її сином. З 2011 року до 2012 року він перебував у шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO] року в них народився син [PERSON]. Оскільки мати не забрала дитину з пологового будинку, то утриманням та вихованням онука з дня народження фактично займається позивач. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 26.02.2014 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно сина, у зв'язку з тим, що вона ухиляється від виконання обов'язків по його вихованню. Відповідач також без поважної причини тривалий час не виконує свої батьківські обов'язки по вихованню дитини. Вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 11.11.2013 року він був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі і до 06.04.2016 року перебував в КВУ закритого типу. З моменту звільнення відповідач [PERSON] не цікавиться станом здоров'я сина, ніяким чином не проявляє батьківської уваги та не піклується про нього, не приймає участі у його вихованні. Позивач вказує, що вихованням [PERSON] повністю займається вона, забезпечує його всім необхідним для життя та виховання, займається його лікуванням та оздоровленням, купує одяг, іграшки, створює повноцінні умови для життя і здоров'я онука. Тому позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просии їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження дитини (актовий запис № 779), батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та відповідач [PERSON]. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 26.02.2014 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно сина. З пояснень позивача та з матеріалів справи вбачається, що дитина мешкає з позивачем. Відповідач протягом тривалого часу вихованням дитини та утриманням не займається, долею сина не переймається. Зазначене підтверджується показаннями свідка [PERSON] Виконавчий комітет Корабельної районної у місті Херсоні ради направив до суду висновок № 2-14-14-25 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно вимог ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Верховний Суд України у Постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 р. вказав, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з нею, а тому суд вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав відповідача є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно вимог ч. 2 та ч. 3 ст. 88 ЦПК України у зв'язку із звільненням позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору за вимогами майнового характеру у розмірі 551,2 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved