Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій після збільшення позовних вимог просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 лютого 2009 року, яке видане нотаріусом Бродівської державної нотаріальної контори Мартинюк О.Є. на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та зареєстроване в реєстрі за № 546; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 07 березня 2009 року, яке видане нотаріусом Бродівської державної нотаріальної контори Мартинюк О.Є. на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та зареєстроване в реєстрі за № 732; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 07 березня 2009 року, яке видане нотаріусом Бродівської державної нотаріальної контори Мартинюк О.Є. на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та зареєстроване в реєстрі за № 736; судові витрати покласти на відповідача. Представника позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив, просить суд відмовити в його задоволенні. В ході судового розгляду встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18 жовтня 2007 року (а.с. 5). Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 25 січня 2019 року було встановлено факт, що [PERSON] дійсно являється дружиною покійного [PERSON] (а.с. 7). В день смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки у м. Броди Львівської області, грошових коштів, що знаходяться на зберіганні в ПАТ КБ «Приватбанк», автомобіля марки «Volkswagen Jetta». З пояснень представника позивача вбачається, що в силу положень ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, [PERSON] , як спадкоємець першої черги, спадщину прийняла. Вона вважається такою, що прийняла спадкове майно, оскільки на момент смерті чоловіка проживала разом з ним та вела спільне господарство. Наведений факт підтверджує довідка, видана Комунальним підприємством «Броди» виконавчого комітету Бродівської міської ради від 30 липня 2018 року за № 2555 (а.с. 8). Позивач на даний час продовжує проживати у житловому будинку, що входить до складу спадкового майна, однак, коли вона виявила бажання оформити свої права на спадкове майно, то виявилось, що це вже неможливо зробити. Із листа Бродівської державної нотаріальної контори Львівської області від 14 червня 2019 року за № 856/01-16 [PERSON] дізналась, що на спадкове майно вже видані свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 лютого 2009 року та 07 березня 2009 року на ім`я [PERSON] , яка є її донькою. Будь яких заяв про відмову від прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини позивач не писала. До отримання вказаного листа Бродівської державної нотаріальної контори Львівської області від 14 червня 2019 року за № 856/01-16 позивачці не було відомо, що спадщина, яка відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON] повністю переоформлена на дочку. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1222 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тому [PERSON] як дружина спадкодавця та [PERSON] як дочка спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 2, 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України, якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як вбачається із роз`яснень, викладених в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, встановлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Із витребуваної судом у державного нотаріуса Бродівської державної нотаріальної контори Львівської області матеріалів спадкової справи, яка заводилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , стало відомо, що на ім`я відповідача [PERSON] було видано декілька свідоцтв про право на спадщину за законом від 20 лютого 2009 року за реєстровим номером 546 та від 07 березня 2009 року за реєстровими номерами 732 і 736. Згідно п. 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов`зково вимагаються відповідні документи. 20 лютого 2009 року нотаріусом Бродівської державної нотаріальної контори була прийнята від [PERSON] заява про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, яка зареєстрована в книзі для реєстрації спадкових справ за № 151, спадкова справа № 97. У даній заяві зазначається, що спадщину [PERSON] приймає, а сам факт прийняття спадщини стверджується «записом в погосп. книзі від 15 вересня 1996 року і виписка 12 серпня 2008 року». Разом з тим, в спадковій справі відсутні відомості про факт прийняття спадщини, а саме «копія погосп. книги», про яку зазначається в її заяві та копія сторінки паспорту [PERSON] з відміткою про те, що остання була зареєстрована на день смерті батька ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] і заява про прийняття спадщини в строк, встановлений для її прийняття (6 місяців з дня відкриття спадщини ст.1270 Цивільного кодексу України) до нотаріуса не надійшла. Згідно ст. 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. За таких обставин нотаріусу не були надані докази про прийняття спадщини [PERSON] та строк для прийняття спадщини нею пропущено, а отже вона не мала права на отримання свідоцтва про право на спадщину, адже на підтвердження факту прийняття спадщини позивачем [PERSON] була надана довідка, видана Комунальним підприємством «Броди» виконавчого комітету Бродівської міської ради від 30 липня 2018 року за № 2555, в якій зазначається, що на день смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований сам спадкодавець та [PERSON] . Відомості про те, що за вказаною адресою на день смерті спадкодавця була зареєстрована [PERSON] відсутні. Позивач [PERSON] , перебуваючи в шлюбі з [PERSON] , набула в шлюбі грошові кошти, що знаходяться на зберіганні в ПАТ КБ «Приватбанк», автомобіль марки Volkswagen Jetta, житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved