Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Першого Приморського Відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю третьої особи - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про скасування арешту з нерухомого майна. Мотивує вимоги тим, що рішенням Приморським районним судом м. Одеси від 28.07.2010 року стягнуто з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/79790/74/780712 від 28.08.2007 року в сумі 3 545 095,31 грн.; стягнуто з [PERSON], [PERSON] в рівних частках на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати за ІТЗ судового процесу в розмірі 30 грн., а також державне мито в розмірі 1700 грн. 28.09.2010 року виданий виконавчий лист, який ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був пред'явлений до примусового виконання до Першого Приморського Відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. 18.11.2010 року головним державним виконавцем Першого Приморського Відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Карасьовою О.В. винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №22718752 з примусового виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.07.2010 року, а також було накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, що належить боржнику [PERSON], а також заборонено здійснювати його відчуження. 20.06.2011 року Першим Приморським Відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на адресу АТ «Райффайзен Банк Аваль» був надісланий лист, відповідно до якого повідомлено про необхідність здійснення авансування витрат на проведення виконавчих дій та попереджено, що в разі нездійснення авансування виконавчий документ буде повернуто стягувачу без виконання на підставі п.4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». 30.06.2011 року своїм листом за №С-16-114-1 АТ «Райффайзен Банк Аваль» повідомив Перший Приморський Відділ Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про відмову в проведення авансування виконавчих проваджень. 30.06.2011 року головним державним виконавцем Першого Приморського Відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Глиняною Н.Д. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з відмовою стягувача від авансування по вищезазначеному виконавчому документу. Державним виконавцем виконавчий лист було повернуто, проте рішення про зняття арешту з нерухомого майна боржника [PERSON] винесено не було. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] звернулась з заявою про розгляд справи за ії відсутністю, позовні вимоги підтримує. Представник Першого Приморського Відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 28.07.2010 року Приморським районним судом м. Одеси по даній справі №2-5010/10 винесено заочне рішення, відповідно до якого позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], [PERSON] був задоволений в повному обсязі. Стягнуто з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/79790/74/780712 від 28.08.2007 року в сумі 3 545 095,31 грн.; стягнуто з [PERSON], [PERSON] в рівних частках на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати за ІТЗ судового процесу в розмірі 30 грн., а також державне мито в розмірі 1700 грн. 28.09.2010 року Приморським районним судом м. Одеси виданий виконавчий лист №2-5010/10 від 28.09.2010 року, який ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» пред'явлений до примусового виконання до Першого Приморського Відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. 18.11.2010 року головним державним виконавцем Першого Приморського Відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Карасьовою О.В. винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №22718752 з примусового виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.07.2010 року, а також накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, що належить боржнику [PERSON], а також заборонено здійснювати його відчуження. 20.06.2011 року Першим Приморським Відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на адресу АТ «Райффайзен Банк Аваль» надісланий лист, відповідно до якого Перший Приморський Відділ Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції повідомив про необхідність здійснення авансування витрат на проведення виконавчих дій та попереджено, що в разі нездійснення авансування виконавчий документ буде повернуто стягувачу без виконання на підставі п.4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». 30.06.2011 року своїм листом за №С-16-114-1 АТ «Райффайзен Банк Аваль» повідомив Перший Приморський Відділ Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про відмову в проведення авансування виконавчих проваджень. 30.06.2011 року головним державним виконавцем Першого Приморського Відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Глиняною Н.Д. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з відмовою стягувача від авансування по вищезазначеному виконавчому документу. Державним виконавцем виконавчий лист було повернуто, проте рішення про зняття арешту з нерухомого майна боржника [PERSON] винесено не було. На звернення [PERSON] до ДВС щодо скасування зазначеного арешту, Першим Приморським Відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25.04.2014 року повідомлено, що підстав для зняття арешту з майна боржника визначених вимогами ст.ст.50, 60 Закону України «Про виконавче провадження» станом на теперішній час немає. Роз'яснено право на звернення до відповідного суду. Відповідно до п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. Таким чином, Першим Приморським Відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції повернений виконавчий документ, на підставі якого було відкрито провадження у справі щодо виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси №2-5010/10 від 28.09.2010 року стосовно стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 3 545 095,31 грн., тому відпали підстави для обтяження належного їй нерухомого майна. Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Втім, при поверненні виконавчого документу стягувачеві в порушення ч.ч.1, 2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна боржника [PERSON], накладений постановою Першого Приморського Відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.11.2010 року знятий не був, що суттєво обмежує права [PERSON] як власника на розпорядження цим самим майном та свідчить про необхідність його скасування. Згідно Закону України «Про виконавче провадження» Перший Приморський Відділ Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції позбавлений можливості зняти накладений арешт в рамках завершеного виконавчого провадження, через те, що в новій редакції Закону питання щодо зняття арешту з майна боржника у випадку повернення виконавчого документа стягувачу не врегульовано. Це питання також не врегульовано і Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» №512/5 від 02.04.2012 року. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ч.2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі прийняття рішення судом про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Таким чином, необхідно здійснити захист цивільних прав та інтересів [PERSON], шляхом звільнення арешту з всього нерухомого майна, що належить їй. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved