overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до Яблунської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вимоги позову обґрунтовує тим, що після смерті [INFO] року її мами [PERSON] вона є спадкоємцем за заповітом належного їй при житті майна, а саме: житлового будинку в с.Яблунька Богородчанського району Івано-Франківської області. Звернутись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в даний час не може у зв'язку із спливом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Даний строк пропустила, оскільки не знала про необхідність подання відповідної заяви, вважала, що наявність заповіту дає право на спадщину. Тому змушена звертатися до суду, щоб поновити пропущений строк. Представник позивачки в судовому засіданні вимоги позову підтримав і просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову визнала. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки представник відповідача не заперечила проти задоволення позову, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до заповіту від 25.09.1998 року (а.с.4) позивачка є спадкоємцем належного за життя [PERSON] майна. Після смерті [INFO] року матері вона не оформила вчасно спадщину через те, що перебувала за межами України та не знала про необхідність подання заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що причина пропуску строку для оформлення прийняття спадщини позивачкою може бути визнана судом поважною, а тому їй слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою і просила поновити її батьківська права відносно сина - [PERSON], [INFO]. На обгрунтування позову зазначила, що рішенням Тростянецького районного суду від 16.02.2000 року вона була позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON]. Після рішення суду син виховувався та проживав в Ободівській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат. З 15.07.2013 року [PERSON] працює у ФГ «Лівон» у с.Городище. На даний час вона проживає та веде спільне господарство з [PERSON] у с.Городище Піщанського району Вінницької області у них задовільні житлово-комунальні умови життя, алкогольних напоїв не вживає, веде здоровий спосіб життя. Згідно висновку органу опіки та піклування Тростянецької РДА їй надають згоду на поновлення батьківських прав. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації позовні вимоги визнав, вважає, що обставини, які були підставою для позбавлення батьківських прав відпали. Визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, і таким, що підлягає задоволенню. На час розгляду справи [PERSON] не досяг повноліття. В судовому засіданні просить позов задовольнити. Згідно довідки Городищенською сільською радою Піщанського району Вінницької області №351 від 13.11.2013 року, [PERSON] проживає однією сім'єю разом з [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки-характеристики №350, виданої виконавчим комітетом Городищенської сільської ради 13.11.2013 року, [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, в побуті та громадських місцях веде себе задовільно. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов життя сім'ї по [ADDRESS], де проживає [PERSON] разом із співмешканцем [PERSON] та сином [PERSON] зазначено, що в будинку створені належні умови для проживання. Згідно висновку органу опіки та піклування Тростянецької РДА від 03.12.2013 року, з метою захисту прав дітей орган опіки та піклування дає згоду на поновлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].. Враховуючи викладене, судом встановлено, що поведінка позивачка позитивно змінилась, обставини, що були підставою позбавлення її батьківських прав відпали. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 164-166, 169 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON], звернулася в суд з позовною заявою про визнання правочину дійсним, визнання права власності на майно, мотивуючи тим, що 06.12.2014 року нею куплено у [PERSON], батька відповідача, житловий будинок господарчими будівлями, що розташований по [ADDRESS], що підтверджується розпискою. Договір купівлі-продажу ними виконаний повністю, вона сплатила [PERSON] кошти в сумі п'ятдесят тисяч гривень, а він в свою чергу передав її майно. В послідуючому [PERSON] та вона мали намір посвідчити правочин нотаріально, але за станом здоров'я [PERSON] не мав можливості. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями першої черги за законом є дочки спадкоємця, [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] спадщини не приймала і на неї не претендує, вона відмовилась на користь [PERSON]. Відповідач отримав це майно у спадщину, але не бажає оформити на своє ім'я свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS], мотивуючи це тим що батько, [PERSON] за життя продав цей будинок. Відповідно до ст. 657 ЦК України, Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 5 ст. 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до вимог ст. 220 п. 2 ЦК України правочин по відношенню якого сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але є перешкоди для його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В зв`язку з цим [PERSON], просить суд визнати визнати правочин дійсним, та визнати за нею право власності на житловий будинок . Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву підтримує, просить її задовольнити. Відповідачка [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву визнає, не заперечує проти її задоволення. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити, так як позовні вимоги визнаються відповідачем, а також підтверджуються копією паспорта [PERSON](а.с.6,7), копією технічного паспорта на житловий будинок (а.с.9-12), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.13), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.14). На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу з своїм чоловіком [PERSON] . В обгрунтування позову у заяві вказала, що 26.05 1990 р. між нею та відповідачем у було зареєстровано шлюб. У них є двоє дітей , але вони вже повнолітні. В 1998 році чоловік влаштувався на роту на Золочівський м`ясокомбінат і з того часу став зловживати спиртними напоями , зустрічатися з іншими жінками. По цій причині у них виникали сварки , непорозуміння . Будучи в нетверезому стані відповідач неодноразово бив її . Він зникав з дому на місяць , потім повертався. На початку 2013 року він пішов з дому , з того часу проживає в іншої жінки . У неї є син [PERSON] від першого шлюбу . Він психічно хворий , є інвалідом 1 групи . Неналежна поведінка відповідача в сім`ї негативно впливає на цього сина і викликає у нього загострення хвороби. Вона дальше такого життя терпітим не може , втратила до відповідача всі почуття і вони стали чужими дітьми. Відповідач позов визнав та пояснив, що він з дружиною не живе вже рік , жити з нею не буде і просить розірвати з нею шлюб . Ніяких почуттів до дружини він не має. Оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видно, що 26 травня 1990 було зареєстровано шлюб між подружжям . В січні 2013 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Причинами розпаду сім'ї , відсутність взаєморозуміння, конфлікти, сварки . Як позивачка , так і відповідач втратили одне до одного всі почуття . Враховуючи наведене, а також те . що подальше проживання сторін та збереження їхньої сім'ї є неможливим, суперечит їхнім інтересам , тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом [PERSON], Ківерцівського районного сектору ДМС у Волинській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона являється власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] За даною адресою зареєстрований [PERSON] - відповідачем по справі. [PERSON] більше 6 місяців за вказаною адресою не проживає, проте добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою не бажає. Тому просить визнати громадянина [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, згідно поданої її представником - [PERSON] заяви просить проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.04.2014 року (а.с. 7), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20782992 від 22.04.2014 року (а.с. 8), технічним паспортом на об'єкт нерухомого майна (а.с. 9-12). [PERSON] не проживає у будинку [ADDRESS] протягом тривалого часу, що стверджується актом № М-40 від 10.10.2014 року (а.с. 25). Згідно ч.1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Суд встановив, що відповідач по справі [PERSON] не проживає у будинку [ADDRESS] більше ніж 6 місяців, але перебуває на реєстраційному обліку у вищезазначеному будинку, тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона являється власником квартири [ADDRESS]. За даною адресою зареєстрований [PERSON] - відповідач по справі, який з початку 2011 року за вказаною адресою не проживає, проте добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою не бажає. Тому просить визнати громадянина [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні суду показав, що він справді за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, однак він вже більше 6 місяців там не проживає, оскільки мав намір створити іншу сім'ю, на даний час винаймає житло, однак добровільно знятися із реєстрації він не бажає, так як повинен бути десь зареєстрований, а за іншою адресою зареєструватись не має можливості. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що стверджується договором купівлі-продажу від 30.12.2003 року (а.с. 5). [PERSON] не проживає у [ADDRESS] протягом тривалого часу (з 2011 року), що стверджується актами від 02.12.2011 року, 15.11.2011 року, 29.12.2015 року, 12.02.2016 року (а.с. 9-12), що не заперечується відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Суд встановив, що відповідач по справі [PERSON] не проживає у [ADDRESS] більше ніж 6 місяців, але перебуває на реєстраційному обліку за вищевказаною адресою, тому позов слід задовольнити, а також стягнути зі відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позивачка, [PERSON] в судове засідання не зявилася та подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2005 року по 2011 рік. В шлюбі у них народилася одна дитина: [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Косівського районного суду від 25.03.2011 року стягувалися з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини, аліменти в твердій грошовій сумі по 370 грн. щомісячно на дитину, до досягнення нею повноліття. У звязку із тим, що на даний час дана сума є недостатньою для того щоб забезпечувати дитину всім необхідним, просить позов задовольнити частково та стягувати з відповідача по 1600 грн. щомісячно, на дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не зявився та подав до суду заяву, в якій просить суд позов задовольнити частково та стягувати з нього по 1100 грн. на дитину \~ \~ \~ \~Суд вивчивши матеріали справи вважає, позов підставним і таким, що підлягає до часткового задоволення, із слідуючих підстав: В судовому засіданні встановлено, що батьком дитини є відповідач [PERSON], що видно з копій свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 4); Довідкою Яблунівської селищної ради ОТГ від 18.04.2018 року за № 446 підтверджується те, що [PERSON] має на утриманні неповнолітню дитину (а.с. 7). З акту обстеження матеріально-побутових умов сімї [PERSON] видно, що веде догляд за неповнолітною дочкою і тимчасово не працює і потребує додактвоих коштів для утримання дитини (а.с. 8). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, згідно до якої якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 192 ч.1 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Отже виходячи з цього суд приходить до висновку, що сума в розмірі по 1200 грн. щомісячно на дитину, яку задовольняє суд у відповідності до цього Закону є достатньою, оскільки батьки в однаковій мірі повинні забезпечувати дитину. На підставі наведеного ст. ст. 180, 181, 184, 192 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. 31.07.2010 року сторони уклали шлюб. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що відносини з відповідачем носять формальний характер, у них повністю відсутнє взаємопорозуміння та взаємоповага одне до одного, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини на протязі останніх років. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися, представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Розгляд справи проведено в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. За час окремого проживання та наданого судом строку для примирення, сторони не примирились. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Так, у відповідності до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.ст. 55, 56 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. За встановлених обставин позов підлягає до задоволення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09.03.2005 року. Від даного шлюбу народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Покликається на те, що сімейне життя між нею та відповідачем по справі не склалось, оскільки у них виявились різні характери та погляди на життя, шлюб, сім'ю. Відповідач перестав цікавитись життям сім'ї. На прохання змінити свою поведінку ніяк не реагував. Подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, згідно поданої заяви просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Після розірвання шлюбу бажає носити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 09.03.2005 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Журавичівської сільської ради Ківерцівського району Волинській області, про що зроблено актовий запис № 2, згідно поторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.09.2014 В судовому засіданні з досліджених письмових доказів суд встановив, що сторони на даний час подружніх відносин не підтримують. Сім'я розпалась, оскільки у подружжя виявились різні характери та погляди на життя. До примирення за цей час вони так і не прийшли. Шлюб існує формально. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сім'ї неможливе, а тому суд вважає за можливе шлюб між ними розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу залишити її шлюбне прізвище - «[PERSON]».

Outcome: approved