Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з заявою, в якій вказала, що вона народилась 21 жовтня 1965 року в місті Красноперекопськ, Красноперекопського району Автономної Республіки Крим. По досягненню повноліття отримала паспорт громадянина СРСР. З 20 грудня 1990 року по 03 травня 1991 року заявниця працювала в колгоспі «Советская Родина» Роздольненського району Кримської області. 03 жовтня 1991 року вона була прийнята до Первомайської харчосмакової фабрики та їй була заповнена трудова книжка серії БТ-І №7667203. До вересня 1991 року заявниця постійно мешкала за адресою: Автономна Республіка Крим, Роздольненський район с. Комунар вул. Комарова буд. 2. У 1998 році заявниця загубила паспорт громадянина СРСР та до цього часу не зверталась за його поновленням, а також не зверталась за отриманням паспорта громадянина України. Весь цей час вона проживала на території України без паспорту та реєстрації. В наступний час заявниця проживає разом з донькою та онуками в будинку № 13 по вулиці Колеснікова в с. Вовчанське Якимівського району Запорізької області. В 2015 році заявниця вирішила поновити втрачений паспорт у зв'язку з чим звернулась до Якимівського районного сектору УДМС України в Запорізькій області. Якимівським районним сектором УДМС України в Запорізькій області на підставі звернення була проведена перевірка та встановлено особу заявниці, проте не встановлено належність до громадянства будь якої держави про що надана довідка № 2320/01 від 29 січня 2016 року. Також працівником Якимівського районного сектору УДМС України в Запорізькій області було роз'яснення, що право на отримання громадянства України мають ті особи які станом на 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України. Враховуючи наведене заявниця вирішила звернутись до суду з заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В звязку з чим, просить суд встановити факт того, що вона уродженка селища Красноперекопськ, Красноперекопського району, АР Крим станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник заінтересованої особи Якимівського РС УДМС України в Запорізькій області не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження № VІІ-УР № 1136012, виданого Красноперекопським рай бюро ЗАГС Кримської області від 04 грудня 1965 року заявниця [PERSON] народилася 21 жовтня 1965 року в місті Красноперекопськ, Красноперекопського району Автономної Республіки Крим. Відповідно до трудової книжки БТ-1 № 7667203 на імя [PERSON] з 20 грудня 1990 року по 03 травня 1991 року заявниця працювала в колгоспі «Советская Родина» Роздольненського району Кримської області. 03 жовтня 1991 року вона була прийнята до Первомайської харчосмакової фабрики та їй була заповнена трудова книжка серії БТ-І №7667203. До вересня 1991 року заявниця постійно мешкала за адресою: Автономна Республіка Крим, Роздольненський район с. Комунар вул. Комарова буд. 2. Довідкою, виданою Якимівським РС УДМС України в Запорізькій області № 2320/01 від 29 січня 2016 року визначено, що [PERSON] уродженка с. Красноперекопськ Красноперекопського району АР Крим, справді зверталася до Якимівського РС УДМС України в Запорізькій області із заявою з приводу встановлення особи. Проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України, подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення\~\~ факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявниці для отримання громадянства України. Факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується поясненнями заявника, та допитаними в судовому засіданні свідками. Так свідки [PERSON], та [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України. Покази свідків узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які достовірно підтверджується факт постійного проживання [PERSON] на території України, станом на 24 серпня 1991 року, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та є всі підстави для її задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved