Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON] у зв'язку із продовженням ним навчання в розмірі 1/4 частки заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно починаючи з дня звернення до суду до закінчення навчання. Заявлені вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, вони мають спільного сина [PERSON], 1998 року народження, який досяг повноліття, але продовжує навчання, у зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги з боку батька. Ухвалою суду від 19.10.2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача, залучено [PERSON] (а.с.19). В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені нею вимоги підтримала повністю, посилаючись на викладені у позові обставини. Зазначила, що самостійно несе усі витрати, пов'язані із утриманням сина, останній самостійних доходів, крім стипендії, не має, яка перераховується на оплату харчування сина в учбовому закладі. Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, третя особа [PERSON] до суду не з'явився, звернувшись із клопотаннями про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечував. Відповідач [PERSON] в суді позов не визнав повністю. В обґрунтування заперечень пояснив, що після звільнення з місць позбавлення волі він потребує адаптації, наявність судимості перешкоджає йому влаштуватися на роботу, крім того, він має на утриманні матір похилого віку. Додатково відповідач зазначив, що декілька разів добровільно надавав допомогу позивачу шляхом здійснення грошових переказів та переказував грошові кошти в сумі 2000 грн. на рахунок сина для придбання кросівок. На думку відповідача його повнолітній син поза навчанням може самостійно заробляти гроші. Позивач [PERSON] в суді факту отримання у вересні та жовтні від відповідача двох переказів по 400 грн. кожний не заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Вказана обставина підтверджуються наданою суду копією свідоцтва про народження дитини (а.с.5). Починаючи з 08.05.1998 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.10.2015 року. Згаданим рішення з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1/4 заробітку (доходу). Згідно з наданою суду довідкою, [PERSON] навчається у вищому професійному гірничому училищі м.Комсомольська Полтавської області, термін закінчення ним навчання в учбовому закладі становить - 25.01.2018 року (а.с.6). Виходячи із змісту трудового договору від 01.10.2016 року, відповідач [PERSON] працює менеджером по продажам ПП [PERSON] і його заробітна плата складає 700 грн. на місяць. Розглянувши справу у межах заявлених вимог, оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від доходу платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Заперечуючи проти позову та посилаючись на факт перебування на утриманні матері похилого віку, проте на підтвердження зазначеної обставини суду не надано належних та допустимих доказів. Навпаки, відповідно пенсійного посвідчення та довідки пенсійного фонду, матір [PERSON] - [PERSON] отримує пенсію за віком у сумі 1293,51 грн. щомісячно, тобто у розмірі, що визначений відповідними державними органами як достатній для забезпечення потреб пенсіонера. З огляду на викладене, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище повнолітньої дитини і платника аліментів, наявність у останнього постійного заробітку, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на період навчання останнього. Суд зазначає, що факт відбування відповідачем покарання у виді позбавлення волі та адаптація після звільнення, не є підставою для звільнення від обов'язку від утримання повнолітнього сина, в контексті ст.199 СК України. Разом із тим, вимога позивача в частині стягнення аліментів у розмірі не меншому ніж один неоподатковуваний мінімум доходів громадян, задоволенню не підлягає, як така що ґрунтується на вільному та хибному тлумаченні нею норм сімейного права. Виходячи із змісту ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів законодавчо закріплений для дітей. Згідно із ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. За таких обставин, враховуючи що спільний син сторін наразі досяг повноліття, суд не вбачає підстав для визначення мінімального розміру аліментів. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial