Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до кредитної спілки «Злагода» про визнання дій неправомірними та стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що між [PERSON] та кредитною спілкою «Злагода» було укладено договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок [NUMBER] від 11.08.2014 року. Свою частину договору позивач виконав в повному обсязі, а відповідач ухиляється від зобов'язань, взятих на себе згідно вищеказаного договору. Вищевикладене і стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою та вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача суми депозиту 70 000,00 грн. (попередній розмір) та моральної шкоди в розмірі 5 000, 00 грн. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача та на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за правилами постановлення заочного рішення та на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, 11 серпня 2014 року між КС «Злагода» [PERSON] було укладено договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № [NUMBER] в розмірі 50 000,00 грн. з терміном повернення 11 листопада 2014 року (а.с. 2-3). Також судом встановлено, що позивач виконала умови договору та надала відповідачу кошти у розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 11 серпня 2014 року (а.с. 4). Відповідно до п. 2.3.3. договору виплата процентів здійснюється щомісячно на вимогу вкладника, що пред'являється в усній або письмовій формі. Згідно з п. 3.2.5 договору, спілка зобов'язана повернути вкладнику внесок, та нараховані проценти у строки, та в розмірах, які передбачені умовами цього договору. Пунктом 3.2.6. договору визначено, що Спілка зобов'язана видати вкладнику внесок або його частину на письмову вимогу з урахуванням умов договору. Вкладник має право вимагати від Спілки виконання своїх зобов'язань згідно з предметом та умовами цього договору (п. 3.3.1. договору). Відповідач не виконав належним чином взяті на себе за договором № [NUMBER] зобов'язання, що призвело до утворення в нього перед позивачем боргу. З графіку розрахунку, що є додатком до депозитного договору від 11 серпня 2014 року судом встановлено, що станом на 11.11.2014 року основна сума до сплати за договором [NUMBER] складає 53 276, 71 грн. (а.с. 4). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» кредитні спілки є фінансовими установами, які в належному порядку зареєстровані та надають фінансові послуги. Пункт 4 ч.1 ст. 4 Закону визначає фінансову послугу, зокрема, як послугу залучення фінансового активу із зобов'язанням щодо наступного його повернення. Водночас ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» визначає кредитну спілку як неприбуткову організацію, засновану фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків її членів. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Стаття 23 Закону регламентує належність внесків (вкладів) на депозитні рахунки та нараховані на них проценти членів кредитної спілки цим же членам цих же вкладів на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу; проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав; у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що в даному випадку існують підстави для захисту прав позивача, шляхом стягнення з кредитної спілки «Злагода» на користь [PERSON] внеску по договору [NUMBER] про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 11 серпня 2014 року та процентів на банківський вклад в сумі 53 276 (п'ятдесят три тисячі двісті сімдесят шість) грн., 71 коп., з яких: 50 000, 00 грн. - сума вкладу, 3 276, 71 гривень - нараховані але невиплачені проценти. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5 000, 00 гривень, то суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цих позовних вимог, враховуючи наступне. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків Однак, згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правовідносини, що виникли між сторонами в справі, є договірними та відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення, укладеним сторонами договором банківського рахунку фізичної особи та законом не передбачено. Судом враховано, що ст. 23 ЦК України визначає загальні положення про можливість відшкодування моральної шкоди при наявності вини відповідача, а ст. 1167 ЦК України передбачає можливість відшкодування шкоди в позадоговірних (деліктних) правовідносинах. У даному випадку між сторонами виникли договірні правовідносини. Також позивачем не доведено й наявність підстав для відшкодування моральної шкоди і відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а відтак з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору в розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial