Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 14 лютого 2008 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Позивач зазначає, що їх сім'я з відповідачем фактично розпалась, причиною розпаду стали різні погляди на життєві ситуації, сторони не проживають разом і не ведуть спільного господарства. Вважає збереження сім'ї неможливим, тому просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутністю та просила час на примирення не надавати, не заперечувала щодо винесення заочного рішення (а.с. 3). Відповідач, який належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, та від нього не надійшло повідомлення про причини неявки (а.с. 12,14). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою відповідача без поважних причин, враховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 2008 року виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №215271, актовий запис № 3 (а.с. 5). Сім'я розпалася і її збереження неможливо, тому що між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При таких обставинах суд доходить висновку, причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б її інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved