Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 21 листопада 2009 року у Другому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 604. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 21 листопада 2009 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалось у зв'язку з несумісністю характерів. Сімейні стосунки постійно погіршувались, між ними постійно виникали конфлікти. В результаті вищевказаного вони втратили почуття любові та взаємоповаги, припинили турбуватись про життя один одного. Також позивачка зазначає, що протягом останнього року сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинені. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Майнового спору та спору з приводу проживання та утримання дитини між ними немає. [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Дослідивши матеріали справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 21 листопада 2009 року між [PERSON] та [PERSON] у Другому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис № 604, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя в [PERSON] з відповідачем не склалось у зв'язку з несумісністю характерів. Сімейні стосунки постійно погіршувались, між ними постійно виникали конфлікти. В результаті вищевказаного вони втратили почуття любові та взаємоповаги, припинили турбуватись про життя один одного. Також судом встановлено, що протягом останнього року сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Майнового спору та спору з приводу проживання та утримання дитини між ними немає. У позивачки є нова сім'я. Малолітня [PERSON] за взаємною згодою сторін проживає разом з відповідачем та знаходиться на його утриманні, що не заперечувала позивачка у судовому засіданні. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Outcome: approved