Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання недійсними вищезазначених документів. Позивачка посилається на те, що її батьками [PERSON] та [PERSON] в 1976 році в [ADDRESS] побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Будинковолодіння було їх спільною власністю, хоча свідоцтво про право власності оформлено на батька. В серпні 1983 року батьки шлюб розірвали. Батько [PERSON] помер [INFO], мати [PERSON] - [INFO]. Після смерті матері дізналася, що брат, відповідач про справі, у 2006 році шляхом обману, після смерті батька успадкував дане майно. Вважає зазначені дії неправомірними, оскільки після смерті батька, вона, вступивши в управління спадковим майном, прийняла спадщину. Також вважає неправомірним спадкування відповідачем цілої частини майна, оскільки воно належало батькам на праві спільної сумісної власності і мати не могла відмовитись від своєї частки. Позивач, представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримали та зіслалися на обставини, викладені в позові. Представник відповідача позову не визнала і пояснила, що після смерті батька [PERSON] у спірному будинку не проживала, в управління спадковим майном не вступила, а отже [PERSON] правомірно успадкував майно свого батька. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав. Згідно ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що 30 липня 1987 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] (а.с.21). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 4). 20 червня 2006 року державним нотаріусом Зборівської нотаріальної контори [PERSON] сину спадкодавця видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 29). Суд вважає безпідставними посилання позивачки, що після смерті [PERSON] спадщина відкрилася на ? частину майна, оскільки як видно з довідки, виданої відділом РАЦС Зборівського РУЮ 24 серпня 1983 року зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9) Після розірвання шлюбу та після видачі 30 липня 1987 року [PERSON] свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок в цілому, [PERSON] в суд відповідно до ст..29 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на момент зазначених правовідносин за захистом свого права на частину майна не зверталась. Той факт, що вона не бажала виділяти свою частку в майні також підтверджується її заявою до нотаріальної контори від 14.06.2006 року (а.с. 18). Таким чином [PERSON] після смерті батька, вступивши в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою сільської ради від 14.06.2006 року (а.с. 25) правомірно набув право власності на спадщину. Позивачкою в свою чергу не наведено належних доказів, що вона в установлений законом строк, заволодівши майном [PERSON], зокрема швейною машинкою, вступила в управління спадковим майном. Допитані з цього приводу свідки [PERSON], [PERSON] показали, що дане майно позивачці могло бути подароване батьком. Також як видно з довідки сільської ради вона на момент смерті спадкодавця в житловому будинку в [ADDRESS] зареєстрована не була, а проживала по [ADDRESS] (а.с.46,49). Сам факт проживання з 2002 року в успадкованому вже [PERSON] житловому будинку, вступом в управління спадковим майном і прийняттям спадщини судом визнаватися не може.

Outcome: dismissed