Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом про встановлення права власності на майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, що складається житлового будинку з господарськими побудовами та спорудами (надалі - домоволодіння), що розташовано по [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті батька, але оформити своє право на майно в нотаріальному порядку не має можливості через відсутність правовстановлюючого документу на майно спадкодавця. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначене домоволодіння. Позивач та його представник надали заяви, в яких позов підтримали і просили справу розглянути в їх відсутності. Відповідач надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову і просив справу розглянути в його відсутності. Треті особи надали заяви, в яких не заперечували проти задоволення позову, справу просили розглянути в їх відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, з'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, встановивши, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання відповідачем позову, та встановив наступне. [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], який при житті у 1937 р. побудував та у 1961 р. і 1964 р. перебудував домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS], та складається з житлового будинку літ. А-1, літньої кухні літ. Б, навісів літ. б та в, сараїв літ. В та Д, вбиральні літ. Г, погребу вхідного літ. Е, огорожі № 2, та був власником зазначеного домоволодіння, що підтверджується виписками з по господарських книг Іскрівської сільської ради Чутівського району за 1958 - 1970 р.р. та за 1974-2013 р.р. При житті документів, що підтверджують право власності на зазначене домоволодіння, [PERSON] не оформив. Згідно довідки ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор» № 1956 від 13.03.2014 р. самочинне перепланування та реконструкція у зазначеному домоволодінні відсутнє. Позивач, який є спадкоємцем першої черги після померлого, звернулась до нотаріальної контори по питання видачі їй свідоцтва про право на спадщину на дане домоволодіння, але постановою від 01.04.2014 р. завідувач Чутівської державної нотаріальної контори їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Визнання права власності на майно через звернення до суду не суперечить чинному законодавству. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається її спадщина; часом відкриття спадщини є день смерті особи. У ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належати спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1297 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Верховний Суд України 18.12.2013 р. виніс постанову у справі №6-137цс13, предметом якої був спір про встановлення юридичних фактів і визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування, в якій зазначив, що після 1948 р. питання набуття права власності регулювались указом президії Верховної Ради СРСР «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» від 26.08.1948 р. і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради міністрів СРСР «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» від 26.08.1948 р., які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва, а тому за цими указом та постановою підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був сам факт спорудження ним цього будинку з додержанням вимог указаних актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Отже, ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved