Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення забезпечувальних платежів сплачених за двома попередніми договорами купівлі - продажу, оскільки [PERSON] не виконала умови цих угод та не оформила належним чином документи на нерухоме майно у визначений строк, внаслідок чого не було укладено основний договір купівлі - продажу. Таким чином, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] сплачені кошти з урахуванням штрафних санкцій трьох відсотків річних та індексу інфляції, моральну шкоду, витрати на правову допомогу, допомогу нотаріуса, а також витрати на ремонтні роботи проведені у будинку. В судовому засіданні представник [PERSON] підтримав позовні вимоги просив останні задовольнити. Представники [PERSON] позовні вимоги не визнали посилаючись на те, що представник [PERSON], яка укладала другу попередню угоду від імені останньої [PERSON] грошові кошти визначені у договорі не отримувала, оскільки це фактично була пролонгація попередньої першої угоди, отже [PERSON] було сплачено тільки одну суму за попереднім договором, який був укладений вперше. Крім того, [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом, про стягнення упущеної вигоди /Т.ІІ а.с. 68, 69/, посилаючись на те, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений усний договір оренди майна, яка мало бути предметом основного договору купівлі - продажу. За цією домовленістю, сторони дійшли згоди про те, що вразі не укладенні основного договору купівлі - продажу, кошти сплачені як забезпечувальний платіж за попереднім договором будуть зараховані як орендна плата за проживання [PERSON] та її сім'ї у будинку, який остання мала придбати у [PERSON] Враховуючи те, що здача в оренду будинку було фактично єдиним джерелом прибутку родини [PERSON] і за час проживання [PERSON] у будинку останній в оренду не здавався, а в подальшому [PERSON] відмовилась від укладення основного договору купівлі - продажу будинку, [PERSON] вважає, що втратила дохід від оренди будинку, який би вона могла отримати в разі здачі будинку, проте не отримала через проживання в ньому сім'ї [PERSON] Вартість упущеної вигоди [PERSON] оцінює в розмірі забезпечувального платежу за первісним попереднім договором купівлі - продажу і просить стягнути його з [PERSON] В судовому засіданні представники [PERSON] вимоги зустрічного позову підтримали, просили задовольнити. Представник [PERSON] проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечував, посилаючись на необґрунтованість останніх. Вислухавши думку учасників процесу, покази свідків, дослідивши матеріли справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений попередній договір купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1383 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення (використання): для ведення селянського особистого господарства за адресою: [ADDRESS] /Т. І а.с. 7-10/. Згідно п. 1.1. сторони домовились про укладення у майбутньому, але не пізніше 31.12.2014 року договорів купівлі - продажу будинку та земельної ділянки. Згідно п. 2.1 попереднього договору вартість будинку та земельної ділянки становить 1300000 грн. Згідно п. 5.1. попереднього договору в рахунок належних за основними договорами платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки та своєї платіжної спроможності, покупець передав, а продавець отримав суму забезпечувального платежу розмірі 130000 грн. Згідно п.п. 3.1.1., 3.1.2 до моменту укладення основного договору продавець зобов'язаний ввести будинок в експлуатацію, отримати свідоцтво про право власності на житловий будинок, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок, змінити цільове призначення земельної ділянки під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно п. 5.3 попереднього договору у випадку невиконання договору продавцем, останній протягом трьох днів з дати визначеної у п. 1.1. зобов'язаний повернути покупцю суму забезпечувального платежу. [PERSON] не виконала умов п. 3.1.1., 3.1.2 попереднього договору. 19.01.2015 р. від імені [PERSON] її донька [PERSON] на підставі відповідного доручення уклала із [PERSON] другий попередній договір предмет та умови якого за виключенням строку виконання, є аналогічним первісному попередньому договору. Згідно п. 1.1. дата виконання зобов'язань не пізніше 15.04.2015 р. /Т.І. а.с. 11-14/. Згідно п. 5.1.договору представник продавця [PERSON] отримала від [PERSON] забезпечувальний платіж в сумі 130000 грн. [PERSON] не виконала обов'язки взяті на себе попередніми договорами в строк встановлених в останніх. Згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно ч. 3 ст. 635 ЦК України, зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Як вбачається з матеріалів справи на час спливу кінцевих термінів виконання [PERSON] зобов'язань за попередніми договорами щодо введення будинку в експлуатацію, отримання свідоцтво про право власності на житловий будинок, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок, зміна цільового призначення земельної ділянки під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, укладення основного договору купівлі - продажу не були виконаніу повному обсязі, за таких обставин забезпечувальні платежі за попередніми договорами підлягли поверненню [PERSON] протягом трьох днів після спливу кінцевих термінів згідно п.5.3 попередніх договорів. Проте, [PERSON] кошти не повернула. Доводи представників [PERSON] проте, що невиконання (несвоєчасне та неповне) умов договорів не залежали від неї особисто, на такі події вплинули бюрократичні обставини в країні, невиконання державними органами вчасно покладених на них обов'язків тощо, не можуть слугувати підставою для невиконання умов попередніх договорів передбачених п. 5.3., оскільки такі обставини не передбачені умовами останніх. Крім того, представники позивача не навели передбачених п. 6.1. попередніх договорів підстав для звільнення від виконання умов договорів щодо повернення забезпечувальних платежів згідно п. 5.3. договорів, зокрема і таких змін у законодавстві, які б перешкоджали виконанню обов'язків продавця за попередніми договорами. Суд також вважає неспроможними доводи представників [PERSON], а також критично сприймає покази свідків [PERSON] та [PERSON], в частині того, що [PERSON] не передавала [PERSON] коштів під час укладання другого попереднього договору, оскільки згідно ч. 2 ст. 59 ЦК України, такі докази як покази свідків щодо підтвердження виконання чи невиконання умов договору щодо грошового зобов'язання є неналежними. Крім того, у п. 5.1 другого попереднього договору прямо передбачено те, що сума забезпечувального платежу була передана від [PERSON] [PERSON] до його укладення і договір був підписаний сторонами. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що [PERSON] не повернула забезпечувальні платежі у передбачені попередніми договорами триденні терміни, суд приходить до висновку про те, що останні підлягають стягненню з урахуванням трьох відсотків річних та індексу інфляції згідно ст. 625 ЦК України, оскільки у даному випадку має місце невиконання грошових зобов'язань передбачених договорами і та обставина, що забезпечувальні платежі були витрачені на оформлення та реєстрацію нерухомого майна, що було предметом попередніх договорів, також не є підставою для звільнення [PERSON] від виконання умов договору щодо повернення коштів та відшкодування штрафних санкцій. Згідно розрахунку штрафних санкцій інфляційні збитки становлять 26376 грн. 02 коп., 3% річних в розмірі 1218 грн.08 коп., суд вважає останній вірним, в свою чергу представниками [PERSON] розрахунок не оспорювався /Т.І. а.с. 3,4/. Суд вважає, що вимоги [PERSON] в частині стягнення сум забезпечувальних платежів, інфляційних збитків та 3% річних повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. Разом з тим, суд відмовляє [PERSON] у задоволенні позовних вимог в частині стягнення вартості ремонту будинку, оскільки попередніми договорами не було передбачено виконання певних робіт та відшкодування вартості на їх проведення як і не було укладено інших договорів із [PERSON] щодо виконання ремонтних робіт у будинку. Таким чином [PERSON] понесла витрати на ремонт будинку за власною ініціативою без домовленості із [PERSON], про відшкодування таких витрат в разі якщо основний договір купівлі - продажу не був укладений. Отже, [PERSON] не повинна нести витрати за самостійна дії [PERSON] щодо проведення ремонтних робіт у будинку, який на час таких робіт останній не належав. Також, представник [PERSON] не надав доказів на підтвердження спричинення останній моральної шкоди. Крім того, така шкода не повинна відшкодовуватися, оскільки правовідносини сторін є договірними і договорами відшкодування такої шкоди не передбачено. Крім того, суд відмовляє у стягненні витрат на правову допомогу оскільки згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»,розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З поданих [PERSON] документів про надання правової допомоги не можна вирахувати скільки годин було витрачено на надання останній такої допомоги, з метою відповідності сплаченої вартості витрат на правову допомогу вище вказаному закону/Т.І. а.с. 20,21/. Також суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову про стягнення упущеної вигоди на підставі п. 2 ч. 2 ст.22 ЦК України, оскільки [PERSON] та представники останньої не надали доказів про те, що мали намір здавати в оренду будинок на час проживання в ньому [PERSON] та її родини, зокрема договорів оренди або про наміри оренди з потенційними орендарями, для підтвердження реального доходу саме в розмірі 130000 грн., який би [PERSON] отримала в разі якщо б [PERSON] не проживала у будинку. На підставі викладеного,

Outcome: partial