Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500,00 грн. щомісячно, починаючи дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання, як колишньої дружини, в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, починаючи дня пред`явлення позову і протягом трьох років від дня розірвання шлюбу, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.02.2020 року. Від даного шлюбу у них [INFO] народилась дочка [PERSON] , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та не надає достатньо коштів для забезпечення дитині нормальних умов проживання. Крім того, в зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про дитину та колишнього чоловіка, вона не мала можливості працювати, тому з останнього слід також стягнути аліменти на її утримання, які він має можливість сплачувати, так як отримує високий дохід. Оскільки вони з відповідачем не можуть досягнути згоди з приводу способу виконання останнім обов`язку по її утриманню та утриманню неповнолітньої дитини, то вона вимушена звернутися в суд з даним позовом. Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] , 2016 року народження, у розмірі 1\~000,00 грн., оскільки на сьогоднішній день він не працевлаштований та зазнає значних матеріальних труднощів. Крім того, з 2012 року він сплачує аліменти на утримання дочки від попереднього шлюбу [PERSON] , 2009 року народження, в сумі 1\~000,00 грн. щомісяця. Твердження позивачки про те, що він ухиляється від виконання батьківських обов`язків, є неправдивими, так як він постійно перераховує на її рахунок кошти на утримання дочки. Він також має вроджені вади здоров`я (хворі нирки та серце), що впливає на можливість сплачувати аліменти. Крім того, він ніколи не чинив перешкод щодо розвитку та професійної реалізації колишньої дружини, робив все від нього залежне, щоб вона мала можливість працювати задля власного бажання, оскільки родину фінансово забезпечував він, але вона не мала бажання працювати ні до народження дочки, ні після досягнення дитиною трьохрічного віку, хоч має вищу освіту та закінчила курси перукарського мистецтва, тобто має можливість займатись різноманітною професійною діяльністю та самостійно коригувати завантаженість власного робочого дня. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, зіславшись на вищевикладені обставини. Просила позов задоволити, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500,00 грн. щомісячно, починаючи дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, починаючи дня пред`явлення позову і протягом трьох років від дня розірвання шлюбу, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, оскільки через значну віддаленість його місця проживання від місця розгляду справи не має можливості з`явитися в судове засідання. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 даного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.02.2020 року в справі № 343/289/20 (а.с. 7). Про те, що від даного шлюбу в них [INFO] народилась дочка [PERSON] , свідчить свідоцтво її народження, серії [NUMBER] від 08.11.2016 року, видане Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 9). В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю позивачкою [PERSON] , яка займається її вихованням та матеріальним забезпеченням. Відповідач також періодично надає кошти на утримання неповнолітньої дочки, що підтверджується платіжними дорученнями, долученими ним до відзиву на позов (а.с. 20-29. При цьому встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо розміру аліментів, які відповідач повинен сплачувати на користь позивачки на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач за рішенням суду вже сплачує аліменти на утримання дочки від попереднього шлюбу [PERSON] , 2009 року народження, в сумі 1\~000,00 грн. щомісяця (а.с. 30) та що він також має проблеми зі здоров`ям, про що свідчить епікриз з історії хвороби № 3938 ДУ «Національний науковий центр «Інститут кардіології ім. акад. М.Д. Стражеска» НАМН України (а.с. 33). Крім вищевказаних обставин, суд також враховує те, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років на даний час становить 1779,00 грн. та що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання своєї дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1\~000,00 грн. щомісячно. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2\~000,00 грн. щомісячно, які стягувати з дня подання в суд заяви і до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, є обґрунтованим та справедливим, оскільки враховує майнове становище сторін по справі та відповідає вимогам закону й інтересам неповнолітньої дитини. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Що стосується вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання протягом трьох років від дня розірвання шлюбу, то вона до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. У відповідності\~до ч.4\~ст.\~76\~Сімейного кодексу\~України,\~якщо у\~зв`язку\~з вихованням\~дитини,\~веденням домашнього\~господарства,\~піклуванням про\~членів сім`ї,\~хворобою або\~іншими обставинами,\~що мають\~істотне значення,\~один із\~подружжя не\~мав можливості\~одержати освіту,\~працювати,\~зайняти відповідну\~посаду,\~він має\~право на\~утримання у\~зв`язку\~з розірванням\~шлюбу і\~тоді,\~якщо є\~працездатним,\~за умови,\~що потребує\~матеріальної допомоги\~і що\~колишній чоловік,\~колишня дружина\~може надавати\~матеріальну допомогу. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка не надала суду жодних доказів на підтвердження того, що в зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про дитину та чоловіка вона не мала можливості працювати, та що вона потребує матеріальної допомоги. При цьому суд враховує твердження відповідача про те, що позивачка здобула вищу освіту та закінчила курси перукарського мистецтва і мала всі можливості для працевлаштування, яке вона в судовому засіданні нічим не спростувала. За таких обставин, в задоволенні вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання її, як колишньої дружини, слід відмовити в зв`язку з її безпідставністю. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 76, 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved