Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що 17 вересня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . Шлюб між ними було розірвано 16 січня 2013 року. Зазначає, що від спільного подружнього життя вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Вказує, що з грудня 2019 року відповідач не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини. У зв`язку з викладеним, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2218 грн. 00 коп. Вважає, що оскільки відповідач є здоровим та працездатним, він зможе сплачувати аліменти у такому розмірі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні була відсутня, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме вказував, що буде сплачувати аліменти у розмірі ј його заробітку (доходу), зазначив, що він офіційно працевлаштований, працює на підприємстві Торговий дім «Біліон», експедитором. Зазначив, що аліменти у розмірі 2218 грн. він сплачувати не буде, оскільки не має такої можливості. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Як вбачається з копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 січня 2013 року, позивач та відповідач з 17 вересня 2005 року перебували у шлюбі. Вказаним рішення шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актив цивільного сатану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 12 березня 2020 року № 254. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). У відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів ( абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Частина 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частинами 1, 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться її утриманні, відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , офіційно працевлаштований та не заперечує проти стягнення з нього аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] . Разом з цим, щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд зазначає наступне. Обґрунтовуючи розмір аліментів у сумі 2218 грн. 00 коп. (що відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» відповідає прожитковому мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року), позивач зазначає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Вважає, що такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум, і тому вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти у розмірі 2218 грн. Однак, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. З аналізу вищевказаної норми слідує, що батьки мають рівні обов`язки і щодо забезпечення дитини. Тобто прожитковий мінімум для дитини у розмірі 2218 грн. повинен бути забезпечений обома батьками, а не лише батьком дитини. Разом з цим мінімальний рекомендований розмір аліментів (що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) на одну дитину може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Однак, будь-який доказів, на підтвердження достатності заробітку (доходу) відповідача, позивачем не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2218 грн. 00 коп. відсутні. Крім того, позивач просить стягувати аліменти з грудня 2019 року, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 192 СК України, відповідно до якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, з огляду на позицію відповідача, який погодився сплачувати аліменти у розмірі ј його заробітку (доходу), положення абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини у розмір ј заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 березня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам ст.\~430\~ЦПК України підлягає негайному виконанню. Крім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на те, що позивач у відповідності до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~ЗУ «Про\~судовий збір» була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, яка була задоволена, то з відповідача слід стягнути судові витрати у розмірі 840 грн. 80 коп. на користь держави.

Outcome: partial