Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Черкаського району, [PERSON], [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішень ради, зобовязання вчинити певні дії, мотивуючи позов тим, що позивачка є власником домоволодіння та землекористувачем земельної ділянки по провулку Шевченка, 2 в с.Тубільці Черкаського району Черкаської області. 18.03.2015р. рішенням [PERSON] сільської ради №47-4/VI було надано дозвіл позивачці на виготовлення технічної документації із землеустрою по приватизації земельної ділянки площею 0,1164га за вказаною адресою. Рішення мотивоване тим, що за [PERSON] за адресою с.Тубільці пров.Шевченка, 2 згідно фактичних обмірів та зведеного кадастрового плану обліковується земельна ділянка площею 0,1164га, тому саме на таку площу земельної ділянки надано дозвіл на розробку проектної документації. Крім цього, 18.03.2015р. рішенням [PERSON] сільської ради №47-7/VI було надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] на розробку проекту відведення земельних ділянок загальною площею 0,30га в с.Тубільці Черкаського району по вул.Шевченка, 23 та пров.Шевченка б/н для ведення особистого селянського господарства (у спільну сумісну власність). [PERSON] та [PERSON] є суміжними землекористувачами з домоволодінням позивачки. Позивачка вважає, що вказані рішення [PERSON] сільської ради прийняті неправомірно, порушують її права, оскільки вона має право на отримання у власність земельної ділянки, площею 0,15га. Рішенням правління колгоспу ім..Мічуріна с.Тубільці від 18.05.1983р. №5 [PERSON] (колишньому чоловікові позивачки) була наділена земельна ділянка площею 0,15га. Дане рішення відповідає вимогам п.3 ст.78 ЗК УРСР. [PERSON] сільська рада неодноразово видавала довідки [PERSON]: №523 від 29.04.2014р. де вказано, що по пров.Шевченка, 2 в с.Тубільці обліковується земельна ділянка загальною площею 0,20га, біля будинку обліковується 0,11га., яка не приватизована; №982 від 01.07.1992р., де вказано, що за [PERSON] рахуються земельні ділянки, площею 0,23га; №718 від 04.08.1996р., де вказано, що [PERSON] має присадибну земельну ділянку в кількості 0,20га., на якій вирощує с/г продукти. Позивачка вказує, що згідно зведеного кадастрового плану, складеного ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у її фактичному користуванні за адресою провул.Шевченка, 2 в с.Тубільці знаходиться земельна ділянка, площею 0,1164га. Хоча згідно вищевказаних документів вона має право користуватися земельною ділянкою за вказаною адресою, площею 0,15га. Оскільки колишньому чоловікові позивачки було надано право на земельну ділянку площею, 015га, яке в подальшому перейшло до позивачки, тому позивачці має бути надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки саме площею 0,15га, а не 0,1164га, як це вказано в оспорюваному рішенні ради. Позивачка вказує, що [PERSON] сільська рада, надаючи дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки відповідачам площею 0,30га, позбавляє її можливості приватизувати земельну ділянку, площею 0,15га., яка закріплена за її домоволодінням. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити: \~визнати незаконними та скасувати рішення [PERSON] сільської ради від 18.03.2015р. №47-4/VI та від 18.03.2015р. №47-7/VI, та зобовязати [PERSON] сільську раду розглянути питання щодо надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15га за адресою провул.Шевченка, 2 в с.Тубільці Черкаського району Черкаської області. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] заперечив, та пояснив суду, що він із своєю дружиною [PERSON] у 2006 році купили домоволодіння по вул.Шевченка, 23 в с.Тубільці. Вони є суміжними землекористувачами із домоволодінням [PERSON] Загальна площа земельної ділянки біля їх домоволодіння складає 0,30га по вул.Шевченка, 23 в с.Тубільці, а також ще 0,14га по провулку Шевченка б/н в с.Тубільці. Вони придбали вказане домоволодіння в тих межах, що існують і по даний час і користуються земельною ділянкою біля свого домоволодіння по фактичних межах. Земельну ділянку позивачки вони не захоплювали, межу не порушували. На даний час у [PERSON] та [PERSON] не оформлені правовстановлюючі документи на їх земельну ділянку, однак вони їх бажають оформити згідно тих фактичних меж, по яких було придбане домоволодіння вул.Шевченка, 23 в с.Тубільці. Права позивачки вони не порушували. Тому, [PERSON] вважає правомірним рішення [PERSON] сільської ради №47-7/VI від 18.03.2015р. про надання їм дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок загальною площею 0,30га. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Черкаського району [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо позовних вимог [PERSON], просив відмовити в задоволенні позову, вважаючи позов безпідставним, пояснивши, що [PERSON] правомірно було виділено земельні ділянки загальною площею 0,44га (0,30га та 0,14га) в с.Тубільці. Позивачці [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1164га, по фактичному користуванню, оскільки за вказаним домоволодінням хоча і обліковується земельна ділянка площею 0,15га, однак фактично в наявності є лише 0,1164га. Тому, вважає оспорювані рішення [PERSON] сільської ради правомірними. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявилась, неповідомивши про причину неявки, хоча належним чином викликалась у судові засідання. Всі учасники процесу не заперечували щодо розгляду справи без участі [PERSON] Заслухавши пояснення сторін та їх представників, \~дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] є власником домоволодіння та землекористувачем земельної ділянки по провулку Шевченка, 2 в с.Тубільці Черкаського району Черкаської області. [PERSON] та [PERSON] проживають в домоволодінні по вул.Шевченка, 23 в с.Тубільці. та є суміжними землекористувачами із домоволодінням [PERSON] Рішенням правління колгоспу ім..Мічуріна с.Тубільці від 18.05.1983р. №5 [PERSON] (колишньому чоловікові позивачки) була наділена земельна ділянка площею 0,15га. [PERSON] сільською радою неодноразово видавались довідки [PERSON]: №523 від 29.04.2014р. де вказано, що по пров.Шевченка, 2 в с.Тубільці обліковується земельна ділянка загальною площею 0,20га, біля будинку обліковується 0,11га., яка не приватизована; №982 від 01.07.1992р., де вказано, що за [PERSON] рахуються земельні ділянки, площею 0,23га; №718 від 04.08.1996р., де вказано, що [PERSON] має присадибну земельну ділянку в кількості 0,20га., на якій вирощує с/г продукти. Згідно рішення [PERSON] сільської ради №47-4/VI від 18.03.2015р. було надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою по приватизації земельної ділянки площею 0,1164га за вказаною адресою. Рішення мотивоване тим, що за [PERSON] за адресою с.Тубільці пров.Шевченка, 2 згідно фактичних обмірів та зведеного кадастрового плану обліковується земельна ділянка площею 0,1164га, тому саме на таку площу земельної ділянки надано дозвіл на розробку проектної документації. Згідно рішення [PERSON] сільської ради №47-7/VI від 18.03.2015р. було надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] на розробку проекту відведення земельних ділянок загальною площею 0,30га в с.Тубільці Черкаського району по вул.Шевченка, 23 та пров.Шевченка б/н для ведення особистого селянського господарства (у спільну сумісну власність). Згідно діючого законодавства орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч.10 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п.«г» ч.З цієї статті, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. На підставі ст. 393 Цивільного кодексу України, правовий акт органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Разом з цим, згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивачкою та її представником не доведено та не надано будь-яких доказів того, які саме права, свободи або інтереси позивачки порушені внаслідок прийняття [PERSON] сільською радою рішення від 18.03.2015р. №47-7/VI. Позивачкою не доведено, в чому саме полягає порушення її прав, внаслідок прийняття такого рішення. До суду не надано будь-яких доказів (зокрема висновків компетентних органів, обмірів землевпорядних організацій, технічної документації, тощо), які б вказували на те, що внаслідок прийняття [PERSON] сільською радою рішення від 18.03.2015р. №47-7/VI щодо надання дозволу [PERSON] та [PERSON] на розробку проекту відведення земельних ділянок загальною площею 0,30га, - були порушені права позивачки, зокрема зменшилась площа її земельної ділянки, була захоплена чи безпідставно зайнята частина її земельної ділянки, порушені межі чи інше. Згідно матеріалів справи та пояснень учасників процесу вбачається, що [PERSON] сільською радою був наданий дозвіл [PERSON] та [PERSON] на розробку проекту відведення земельної ділянки по вул.Шевченка, 23 в с.Тубільці. (у сумісну власність) площею 0,30га, тобто на ту площу, яка й обліковувалась за вказаним домоволодінням раніше і в тих межах, згідно яких відповідачами [PERSON] і [PERSON] було придбане домоволодіння у 2006 році. З матеріалів справи та аналізу діючого земельного законодавства вбачається, що площа земельної ділянки, яка наділялася/наділяється особі за рішенням компетентного органу (правління колгоспу, місцевої ради, тощо) є орієнтовною і може не співпадати із площею земельної ділянки згідно її фактичних обмірів, проведених землевпорядною організацією при оформленні земельно-технічної документації на земельну ділянку і така фактична площа земельної ділянки може бути меншою або більшою від наділеної площі земельної ділянки. Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам закріплені в ст.121 ЗК України. Враховуючи, що [PERSON] сільська рада розглянула питання про надання дозволу позивачці на виготовлення технічної документації із землеустрою по приватизації земельної ділянки та прийняла рішення від 18.03.2015р. №47-4/VI, яке є достатньо обґрунтованим і прийнятим у законний спосіб, тому суд вважає що немає підстав зобовязувати [PERSON] сільську раду повторно розглянути дане питання. Підстав для визнання незаконними та скасування оспорюваних рішень [PERSON] сільської ради суд не вбачає. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, недоведеними позивачем, а тому в задоволенні позову має бути відмовлено.

Outcome: dismissed