Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном - гаражем шляхом зобов`язання надати екземпляр ключів від гаража, заборони змінювати замок на дверях гаража без надання ключів позивачу, стягнення витрат на утримання гаража, збитків у вигляді упущеної вигоди, відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2019 р. прийнято відмову від позову представника позивача - адвоката Кашпрук О.В. у цивільній справі №127/25407/19 в частині вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном - гаражем шляхом зобов`язання надати екземпляр ключів від гаража, провадження у справі в цій частині закрито. (а.с. 77) Позов [PERSON] мотивовано тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на майно, в тому числі на металевий гараж по [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] (її брат). Брат не надавав їй ключі від гаража. Металевий гараж по [ADDRESS] за письмовою згодою відповідача був оформлений на [PERSON] . Щорічно позивач несе витрати на утримання гаража: 08.10.2015 р. було сплачено 2500,00 грн та 526,53 грн, 18.10.2016 р. - 700,00 грн та 312,31 грн, 28.11.2017 р. - 700,00 грн та 375,64 грн, 21.08.2018 р. - 700,00 грн та 370,63 грн, 30.07.2019 р. - 405,90 грн та 700,00 грн. Зазначені витрати позивач несла самостійно, відповідач участі в утриманні гаража не приймав. 1/2 частка витрат на утримання спільного гаража становить 3646,00 грн. За станом здоров`я позивач обмежена в пересуванні, з 2012 р. не виходить з квартири. Відповідач [PERSON] використовує спільний гараж по [ADDRESS] як сарай, на прохання позивача здавати гараж в оренду не реагує. В березні 2016 р. шляхом поміщення оголошення в мережі Інтернет позивач знайшла покупця [PERSON] , який погодився купити спірний гараж за 2700,00 дол. США. За продаж гаража [PERSON] передав [PERSON] 300 дол. США завдатку. В телефонній розмові відповідач [PERSON] відмовив [PERSON] у продажі гаража. Оскільки з березня 2016 р. позивач була позбавлена можливості здавати гараж в оренду через поведінку відповідача їй було завдано збитків у вигляді упущеної вигоди, розмір якої становить 9432,00 грн. Крім того, внаслідок дій відповідача їй було завдано моральної шкоди, а саме вона зазнала страждань через неможливість використання гаража, кошти від продажу гаража вона планувала витратити на лікування. Моральну шкоду оцінює в 10000,00 грн. Просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном - гаражем по [ADDRESS] шляхом заборони відповідачу змінювати замок на дверях гаража без надання ключів позивачу, стягнути з [PERSON] 3646,00 грн витрат на утримання гаража, 9432,00 грн збитків у вигляді упущеної вигоди, 10000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Кашпрук О.В. позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, просить його задоволити. Відповідач [PERSON] позов визнав в частині усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном - гаражем по [ADDRESS] шляхом заборони змінювати замок на дверях гаража без надання ключів позивачу, стягнення 3646,00 грн витрат на утримання гаража, 2000,00 грн моральної шкоди, в решті позов не визнає. Суду пояснив, що внаслідок сімейного конфлікту стосунки з позивачем зіпсувались, позивач, дійсно тяжко хворіє, не виходить з квартири, але й не пускає до себе ні його, ні матір, на дзвінки не реагує. Один раз йому телефонував чоловік з пропозицією купити гараж, але пропонував дуже низьку ціну, тому він йому відмовив. Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна батька [PERSON] , що підтверджується письмовими доказами - копіями свідоцтв про право на спадщину за законом. (а.с. 31-34) Крім іншого, успадкували металевий гараж, що по [ADDRESS] , який належить до рухомого майна. Зазначене підтвердили обидві сторони. 08.10.2015 р. між позивачем [PERSON] та МКП Архітектурно-будівельний сервіс укладено договір №І-873 ID29089, за яким сторони погодили порядок використання встановленої тимчасової конструкції для господарських потреб - гаража (металевої конструкції) по [ADDRESS] . Договір діє з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. (а.с. 53-54) Додатковою угодою № І-1125 ID33225 від 18.10.2016 р. термін дії договору від 08.10.2015 р. продовжено до 31.12.2016 р. (а.с. 7) Додатковою угодою № І-1445 ID37845 від 28.11.2017 р. термін дії договору від 08.10.2015 р. продовжено до 31.12.2017 р. (а.с. 8) Додатковою угодою № І-971 ID 41150 від 21.08.2018 р. термін дії договору від 08.10.2015 р. продовжено до 31.12.2018 р. (а.с. 9) 30.07.2019 р. між позивачем [PERSON] та МКП Архітектурно-будівельний сервіс укладено договір №І-873 ID29089, за яким сторони погодили порядок використання встановленої тимчасової конструкції для господарських потреб - гаража (металевої конструкції) по [ADDRESS] . Договір діє з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р. (а.с. 10-11) На а.с. 50-52, 29-30 - оригінали та копії квитанцій позивача [PERSON] на загальну суму 7291,01 грн про сплату коштів за утримання гаража. На а.с. 14 - копія заяви [PERSON] від 07.08.2015 р., адресована начальнику МКП Архітектурно-будівельний сервіс, за якою [PERSON] не заперечує щоб гараж по [ADDRESS] , володільцем якого був [PERSON] , був переоформлений на [PERSON] 15.10.2015 р. Вінницьким МВ УМВС України у Вінницькій області розглянуто звернення [PERSON] за фактом непорозумінь з братом [PERSON] щодо спадкового майна після смерті батька. Зазначене підтверджується письмовими доказами: копією висновку від 21.10.2015 р. про результати розгляду звернення [PERSON] , копією пояснення [PERSON] від 15.10.2015 р., копією відповіді Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області №1/50 від 11.11.2015 р. (а.с. 17-19) 11.04.2016 р. Вінницьким ВП ГУНП у Вінницькій області розглянуто звернення [PERSON] за фактом непорозумінь з братом [PERSON] щодо спадкового майна після смерті батька, в тому числі гаража по [ADDRESS] . Зазначене підтверджується письмовими доказами: копією висновку від 25.03.2016 р. про результати розгляду звернення [PERSON] , копією заяви [PERSON] від 15.03.2016 р., копією відповіді Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області №5821/200/05-16 від 21.04.2016 р. (а.с. 20-24) 06.01.2017 р. Вінницьким ВП ГУНП у Вінницькій області розглянуто звернення [PERSON] за фактом непорозумінь з братом [PERSON] щодо самовільного зайняття ним гаражного приміщення №102991 по [ADDRESS] . Зазначене підтверджується письмовими доказами: копією висновку від 04.01.2017 р. про результати розгляду звернення [PERSON] , копією заяви [PERSON] від 19.12.2016 р., копією пояснення [PERSON] від 19.12.2016 р., копією відповіді Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області №155/200/03-2017 від 12.01.2017 р. (а.с. 25-28) Згідно відповіді відділу соціального захисту населення №2 (Вишенька) №309 від 27.02.2012 р. [PERSON] потребує сторонньої допомоги та не здатна на самообслуговування. (а.с. 35) На а.с. 36-37 - копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , копія виписки з історії хвороби [PERSON] №2831. Пропозиція щодо мирного врегулювання спору від 17.08.2019 р., адресована [PERSON] , залишена ним без виконання. (а.с. 38) На а.с. 41-44 - оголошення з мережі щодо вартості оренди гаража в м. Вінниці. Письмові докази відповідають вимогам ст.ст. 77-79 ЦПК України і враховуються судом відповідно до ст. 89 ч. 3 ЦПК України \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду пояснив, що біля п`яти років тому хотів придбати гараж в позивача [PERSON] за 3000,00 дол. США. Він дав завдаток позивачу в розмірі 300,00 дол. США без розписки. Один раз спілкувався з відповідачем по телефону щодо продажу гаража, відповідач відмовився його продавати. Свідок [PERSON] (подруга позивача) пояснила суду, що допомагає позивачу по господарству, ходить в магазин за продуктами для позивача. Біля п`яти років коштами позивача сплачує за утримання гаража. [PERSON] від позивача, що був покупець на гараж, але відповідач не погодився його продати. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] (сусідка позивача) пояснила, що допомагає позивачу: купує для неї продукти, оскільки позивач [PERSON] біля семи років не виходить з квартири. Мати позивача передавала через неї гроші, продукти для позивача, але позивач заборонила щось брати від матері для неї. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. \~ \~ \~ \~ Згідно ст. 386 ч. 2 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Зазначена норма гарантує власнику можливість вимагати не лише усунення порушень його права власності, що вже відбулися, а й звертатися до суду за захистом своїх прав, що можуть бути реально порушені в майбутньому, тобто застосовувати такий спосіб захисту своїх порушених прав, як попередження або припинення можливого порушення його прав власника в майбутньому. Таке правило відповідає особливому характеру права власності як абсолютного права (постанова Верховного Суду від 11.12.2018 р. у справі №910/23255/17). Згідно ст. 368 ч. 1 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 369 ч. 1, 2 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що позивач не мала ключів від спірного гаража, вони знаходились тільки у відповідача, ключ від гаража було передано представнику позивача лише під час розгляду справи (про це пояснили сторони), суд вважає, що є підстави заборонити відповідачу змінювати замок на дверях гаража (металевого, рухоме майно), що отримано у спадок після смерті батька [PERSON] і [PERSON] (на час розгляду справи знаходиться по [ADDRESS] ) без надання ключів [PERSON] . Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки витрати на утримання гаража по [ADDRESS] , який отримано у спадок після смерті батька [PERSON] і [PERSON] , несе самостійно позивач [PERSON] , що підтверджується квитанціями про оплату, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути 1/2 частку витрат на утримання гаража в розмірі 3646,00 грн. Згідно ст. 22 ч. 1, 2 п. 2) ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). В постанові Верховного Суду від 07.11.2018 р. (справа №127/16524/16-ц) зазначено, що тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який має довести, що він міг і повинен був отримати визначені ним доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Таким чином, незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди також мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що вимога про стягнення упущеної вигоди позивачем не обгрунтована, не підтверджена конкретним розрахунком і доказами про реальну можливість отримання позивачем доходу від здачі гаража, який належить двом співвласникам (позивачу і відповідачу), в оренду без згоди другого співвласника, беручи до уваги те, що позивачем не надано доказів того, що неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила її можливості отримати прибуток від здачі гаража в оренду, потрібно відмовити [PERSON] в задоволенні вимоги про стягнення з [PERSON] збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 9432,00 грн. Відшкодування моральної шкоди регулюється ст. 1167 ЦК України, де йдеться про те, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст. 23 ч. 3 абз. 2 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом. Суд вважає, що позивачу спричинено моральну шкоду, оскільки вона зазнала певних страждань від неможливості користування гаражем по [ADDRESS] . Враховуючи глибину душевних страждань позивача, при цьому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачу [PERSON] , в розмірі 2000,00 грн, тобто вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача потрібно стягнути на користь держави 768,40 грн і 187,95 грн судового збору.

Outcome: dismissed