Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] з вимогою позбавити відповідача батьківських прав. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що [PERSON] , є її рідною матір`ю. Батько - [PERSON] помер [INFO] . Ще до смерті батька, а саме, протягом останніх чотирьох років, її мати [PERSON] перестала приймати участь у її вихованні, не надає ніякої матеріальної допомоги, не цікавиться її долею та станом здоров`я, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Добровільно відмовляється від спілкування з нею. До навчального закладу, в якому вона навчається, жодного разу не з`явилась та взагалі не цікавиться її життям. Після смерті її батька виїхала до Херсонської області, обірвавши з нею всі зв`язки. Тобто, свідомо продовжує нехтувати своїми батьківськими обов`язками. На підставі чого вона вимушена була переїхати та проживати в родині своєї рідної тітки [PERSON] . Посилаючись на наведене, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неї. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 07.04.2021 року провадження у справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відведений в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином. Згідно поданої заяви, просила справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась судом через оголошення на офіційному сайті суду. Представник третьої особи Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Володимирівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області про місце, час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином. Згідно поданої заяви, просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Відповідно статті 9 Конституції України, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , неповнолітня [PERSON] , [INFO] , є дочкою відповідача [PERSON] . З довідки за № 154/08-03, виданої виконкомом Володимирівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області від 16.07.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Казанкіського районного суду Миколаївської області від 07.12.2010 року, було розірвано шлюб, зареєстрований між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу матері було залишено прізвище - [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , батько позивачки [PERSON] помер [INFO] . Згідно довідки Відокремленого структурного підрозділу «Політехнічний фаховий коледж Криворізького національного університету» № 988 від 09.02.2021 року, [PERSON] на час розгляду справи навчається на першому курсі денного відділення зазначеного учбового закладу. З характеристики, наданої учбовим закладом вбачається, що [PERSON] допускає пропуск навчального процесу через скрутне матеріальне становище (відсутність коштів на проїзд з місця проживання до коледжу), яке сталось після смерті її батька. Відмовляється проживати у гуртожитку, мотивуючі відсутністю грошей на харчування та інші побутові та гігієнічні потреби. Мати ( [PERSON] ) вихованням дитини не займається, ніякої підтримки не надає, життям дитини не переймається. Зі слів [PERSON] єдину підтримку їй надає рідна тітка ( [PERSON] ) надаючі їй матеріальну та моральну допомогу. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 08.02.2021 року [PERSON] періодично проживає за адресою: [ADDRESS] разом із своєю рідною тіткою [PERSON] . Проживають у двох. Створені нормальні умови життєдіяльності, в розпорядження [PERSON] надано дві кімнати, які відповідають санітарним та технічним нормам, мається санвузол та окрема кухня. Створені умови забезпечують задовільне перебування неповнолітньої, забезпечено відпочинок, сон та пристойне харчування. Рішенням виконавчого комітету Володимирівської сільської ради від 21.12.2020 року № 10, затверджено висновок опікунської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до своєї неповнолітньої доньки [PERSON] . З дослідженого в судовому засіданні висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Володимирівської сільської ради вбачається, що розлад в сім`ї почався з 2001 року. Відповідачка покинула чоловіка та разом з малолітньою дитиною виїхала із с. Володимирівка. Її місцеперебування було невідоме, але періодично вона приїздила до родини. Позивачка сама просила батька залишити її проживати з ним, оскільки [PERSON] не мала ні постійного місця проживання, ні роботи. Жили за рахунок случайних підробітків. Дітьми опікувалась їхня бабуся ( [PERSON] ). Позивачка у вихованні та утримані дітей участі не приймала, що призвело до того, що у січні 2018 року покінчив життя самогубством старший рідний брат позивачки, [PERSON] , 1998 року народження, а у серпні 2020 року закінчив життя самогубством батько позивачки, [PERSON] . З огляду на наведений висновок, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] . Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Таким чином позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в статті 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Так, судом було встановлено, що ще до офіційного розлучення із своїм чоловіком, з 2001 року, відповідач [PERSON] не цікавилась долею своєї дитини, її місцем знаходження, станом здоров`я, матеріально не забезпечує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя тощо. Таким чином, неповнолітня [PERSON] позбавлені не тільки материної турботи та піклування, забезпечення фізичного та духовного розвитку зі сторони матері, а й необхідного для нормального психологічного розвитку спілкування із рідними йому людьми (матір`ю). Зазначені фактори суд розцінює як ухилення від виховання дітей саме у зв`язку з винною поведінкою матері - відповідача по справі, так як вона свідомо нехтувала своїми обов`язками, не вживала будь-яких дій, з метою її належного утримання та виховання. В судовому засіданні не встановлено поважності причин такого тривалого невиконання [PERSON] обов`язків щодо виховання дитини та, на думку суду, діями відповідача свідомо тривалий час порушуються права її дитини на отримання з боку матері належного виховання, спілкування, уваги, турботи та матеріального забезпечення. Відсутні об`єктивні підстави, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку матері відносно своєї дитини, тому суд приходить до переконання, що інші заходи впливу на відповідача окрім позбавлення її батьківських прав будуть недостатніми, а позбавлення її батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved