Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та визнання права на отримання одноразової виплати, як члена сім'ї потерпілого від нещасного випадку на виробництві, який в подальшому уточнила. В обґрунтування позову зазначила, що з [INFO], перебуваючи на роботі ТОВ «Немо ЛТД», виконуючи свої трудові обов'язки, трагічно помер [PERSON], з яким вони проживали однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу кінця серпня 2012 року. Проживали вони разом у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 6 ст. 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї, тому [PERSON] звернулася до Фонду та просила виплатити належні страхові виплати, однак відповіді на своє звернення не отримала. Для встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права на одноразову допомогу, як члена сім'ї потерпілого від нещасного випадку на виробництві була змушена звернутися до суду. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні уточнений позов підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, зазначили, що встановлення факту необхідно для реалізації права на отримання допомоги, як члена сім'ї потерпілого від нещасного випадку на виробництві або оскарження рішення про відмову у наданні такої допомоги. Представник відповідача Балла Н. заперечувала проти задоволення позову, зазначила, що згідно акту форми Н-5 від 27.12.2016 випадок, що стався [INFO] з [PERSON] комісія не визнала пов'язаним з виробництвом. Тому відсутні підстави для виплат від Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Враховуючи, що це є обов'язковою умовою для розгляду судом питання про встановлення факту що має юридичне значення - позов втрачає свою обґрунтованість. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечувала, зазначила, що її син [PERSON] працював водієм на маршрутному таксі. Із серпня 2012 року став проживати без реєстрації шлюбу з [PERSON] З нею вона не спілкувалась, бачилась лише 2 рази. Коли сварився син приїжджав до неї, потім повертався, вони збиралися одружитися. Похованням сина займалася адміністрація, а вони з [PERSON] організовували поминки. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що з серпня 2012 позивач [PERSON] проживала без реєстрації шлюбу однією сім'єю з [PERSON] до моменту його смерті [INFO] внаслідок нещасного випадку, що підтверджується свідоцтвом про поховання, виданого Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району, Харківської області № 537 від 18.06.2016 (а.с. 6). Зазначені обставини у судовому засіданні підтвердили свідки. [PERSON], [INFO], у суді дала свідчення про те, що з [PERSON] дружить багато років. Влітку 2011 року вона познайомилася з [PERSON]. Приблизно через рік вони стали жити разом однією сім'єю. Вдвох були у неї на весіллі у 2013 році. [PERSON] жив в квартирі у [PERSON], там же були всі його речі. Був такий період, коли [PERSON] приблизно місяців шість не працювала і була на утриманні у [PERSON], разом купували електричну плиту. Робили проводи його у АТО. [PERSON], [INFO], у суді пояснив, що він є сином [PERSON], з [PERSON] познайомився на своєму дні народження приблизно у 2012 році, мати познайомила його з родиною. Через 2 тижні став проживати разом з ними, перевіз свої особисті речі. У матері та [PERSON] був спільний бюджет, вони разом подорожували з 2012 року. З інформації ТОВ фірми «НЕМО ЛТД» вбачається, що [PERSON] отримувала заробітну плату водія [PERSON] з лютого 2015 по березень 2016 року, на підставі довіреності від його імені (а.с. 11). Представником гаражного кооперативу «Чорнобилець» підтверджено, що [PERSON] фактично користувався гаражем Гаражного кооперативу «Чорнобилець», який належить члену кооперативу - [PERSON] за згодою останньої та здійснював обов'язкові внески (а.с. 14). За нормами ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Оскільки підставою для визнання осіб однією сім'ю є встановлення взаємовідносин, визначених ст. 3 СК України, то для підтвердження факту проживання однією сім'єю можуть прийматися будь-які, передбачені ст. 57 ЦПК України докази. Надані позивачкою докази відповідають вимогам ст. ст. 57, 58, 59 ЦПК України й у своїй сукупності переконують суд в доведеності факту проживання позивача з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з серпня 2012 року по день смерті [PERSON], тобто до [INFO]. Щодо позовних вимог про визнання права позивача на отримання одноразової допомоги, що виплачується у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві відповідно до п.6 ст.42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», суд виходить з наступного. Згідно з ч. 7 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон) до складу страхових виплат входить, зокрема, страхова виплата в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого). Відповідно до ч. 6 ст. 42 Закону у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. Пункт 6.1.1 «Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат», затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №24 від 27 квітня 2007 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 червня 2007 року за №715/13982, визначає перелік документів, які необхідні для призначення одноразової допомоги та щомісячних страхових виплат. Аналіз вищезазначеного Порядку дає підстави вважати, що встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу є лише одним із документів, який визначений у вищезазначеному Порядку. Таким чином одне лише рішення суду про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу не надає безумовне право на отримання вищезазначеної допомоги. У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частинні визнання права на отримання одноразової допомоги, що виплачується у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві відповідно до п.6 ст.42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» слід відмовити. Під час розгляду справи разом з запереченнями представником відповідача надано акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] о 20-00 годин, згідно якого комісія дійшла висновку не вважати нещасний випадок з водієм фірми «Немо ЛТД» ТОВ [PERSON] пов'язаним з виробництвом (а.с. 57-60). Таким чином, підстави для визнання права [PERSON] на одноразову допомогу, як члена сім'ї потерпілого від нещасного випадку на даний час не має. На підставі викладеного,

Outcome: partial