Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON], вимоги якого в ході розгляду доповнила та просила: - розірвати шлюб, укладений між Сторонами та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 12.07.2013 р., про що складено актовий запис № 1036; - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. У своїй позовній заяві [PERSON] посилається на те, що спільне життя з [PERSON] не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, часті сварки, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного побуту, виховання дитини. За її переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини нема. На даний час кожен живе своїм життям та інтересами. Примирення з [PERSON] вважає неможливим. Зазначає, що визначений [PERSON] у зустрічній позовній заяві розмір аліментів в 1500,00 грн. не достатній для утримання спільної з [PERSON] малолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка хворіє на харчову алергію, а тому витрати на її належне харчування є значно вищими в порівняння з витратами на забезпечення належного харчування дитини трирічного віку, яка такого захворювання не має. Вказує, що сукупно щомісячні витрати на забезпечення належного харчування дитини становлять близько 3000,00 грн. Також вона несе витрати з оплати дитячого садка із розрахунку 30 грн. на день, одяг, книжки, іграшки. Визначена [PERSON] сума аліментів є очевидно недостатньою для покриття навіть половини вказаних витрат. В той же час [PERSON] має фінансову можливість сплачувати аліменти у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, оскільки є працевлаштованим, має у власності нерухоме та рухоме майно, обов'язку утримувати інших осіб немає. В судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали позов в повному обсязі та просила його задовольнити. Категорично заперечували проти запропонованого [PERSON] графіку зустрічей з дитиною наодинці, у відсутність матері, оскільки означений спосіб спілкування з дитиною може негативно вплинути на її психо-емоційний стан, що є неприпустимим. Наполягали на графіку, що був запропонований [PERSON] в порядку досудового врегулювання спору в цій частині. Зазначили, що [PERSON] жодних перешкод у спілкуванні з дитиною [PERSON] не чинить. Додатково просили вирішити питання судових витрати, понесених [PERSON] на оплату правової допомоги. Протокольною ухвалою суду від 31.05.2017 р. до спільного розгляду прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] У вказаній заяві [PERSON] зазначає, що на даний момент не має з [PERSON] узгодженої позиції про розмір коштів на утримання дитини. Враховуючи його нестабільний, мінливий дохід та з урахуванням мінімального розміру аліментів на одну дитину, просить суд призначити йому до сплати аліменти у розмірі 1500,00 грн. Також зазначає, що Позивач категорично забороняє йому спілкування з дитиною, що є порушенням його батьківських прав та прав дитини на спілкування з батьком та родичами. Просить суд встановити графік зустрічей батька, діда та баби з дитиною [PERSON]: кожної п'ятниці місяця з 16.00 до 11.00 ранку неділі, день народження діда, баби, його та дитини - протягом 6 годин підряд, Різдво, Великдень, 8 березня. Новий рік - на наступний вихідний день після свята. Відпустку тривалістю 21 день на рік батьки проводять на території України, повідомивши один одного про свою відпустку не пізніше ніж за місяць до від'їзду. Його зустрічі з дочкою проводити за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON] та його представник доводи та вимоги зустрічної позовної заяви підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Проти вимог щодо розірвання шлюбу не заперечували. В задоволенні вимог про встановлення розміру аліментів в 3000,00 грн. заперечили, посилаючись на його необґрунтованість та матеріальну неспроможність [PERSON] нести такі витрати, які фактично становлять розмір його заробітної плати та ставлять його у скрутне матеріальне становище. Додатково просили вирішити питання судових витрат, понесених [PERSON] на оплату правової допомоги. Представник третьої особи при вирішенні спору просив врахувати висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 27.07.2017 № 109/05/40-6522, згідно якого орган опіки та піклування підтримав зустрічну позовну заяву [PERSON] та вважав, що спілкування малолітньої дитини [PERSON] з батьком повинно відбуватися без присутності матері в м. Києві щосереди та щоп'ятниці з 17.00 до 20.00, щосуботи з 10.00 до 15.00. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 12.07.2013 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між громадянами [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 1036. Прізвище дружинин після одруження «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними Свідоцтва про її народження. Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, а [PERSON] проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Відповідно до ст.76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, згідно ст.181 СК України. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно довідки ТОВ «Логістик Девелопмент» від 18.07.2017 р. [PERSON] працює в даній установі на посаді Директора з січня 2017 р. Таким чином [PERSON] має постійне місце роботи, а його дохід -стабільний, а відтак, його доводи позову про мінливість доходу є безпідставними. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Разом з тим, [PERSON] самостійно запропонував такий вид аліментів та його підтримав в судовому засіданні, а тому, а тому, суд вбачає за можливе визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік», прожитковий мінімум для дитини вікoм до 6 років з 1 травня пo 30 листопада становить 1426 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно наданої [PERSON] медичної документації з березня 2017 р. дитині регулярно діагностують атопісний дерматит, а з травня 2017 р. - додатково діагностовано харчову алергію. Призначено відповідне лікування та рекомендовано дотримання дієти, Разом з тим, з наданих [PERSON] чеків на придбання ліків, продуктів, однозначно встановити їх призначення для дитини не вбачається за можливе. При цьому, [PERSON] не заперечується, що витрати на належне утримання дитини несе [PERSON] Згідно довідки ТОВ «Логістик Девелопмент» від 18.07.2017 р. [PERSON] на посаді Директора в період січень-квітень 2017 р. отримував заробітну плату - 3250,00 грн., в травні-червні 2017 р. - 3500,00 грн. Наявності у Відповідача інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина не встановлено. Також [PERSON] в належний спосіб не доведено належність [PERSON] на праві власності будь-якого рухомого, нерухомого майна, відповідних клопотань щодо витребування доказів на заявлялось. Серед іншого [PERSON], звертаючись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 3000,00 грн. виходив з того, що нею щомісячно здійснюються витрати на оплату дитячого садка, спеціального харчування дитини, її медичне обслуговування та нормальний розвиток. Однак, як вбачається зі змісту ст. 185 СК України, витрати на розвиток здібностей дитини та на її лікування відносяться до додаткових витрат на дитину і підлягають стягненню у визначеному вказаною статтею порядку. Згідно ч 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Разом з тим, позивачкою вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину в порядку ст. 185 СК України не заявлялось. З урахуванням вищевикладеного, матеріального становища [PERSON], його стану здоров'я, стану здоров'я та матеріального становища дитини, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], щомісячно до досягнення нею повноліття аліменти в розмірі 2000 грн. 00 коп., починаючи з 31.01.2017 р., оскільки відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином вимоги основного позову та зустрічного позову підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд виходить з наступного. Згідно ст.ст. 24, 51 Конституції України, ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. На час розгляду справи сторони проживають окремо, дитина разом з матір'ю, [PERSON] Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р. (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, за винятком тих випадків, коли існують виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Судом під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б могли свідчити про можливий негативний вплив батька на дитину, та які б перешкоджали її нормальному розвиткові. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування. Як зазначалось [PERSON] він не має змоги зустрічатися з дочкою, оскільки [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. [PERSON] пояснюється це тим, що саме [PERSON] не приймає активної участі у вихованні дитини, не цікавиться її реальними потребами, а зустрічається з нею лише коли у нього виникає відповідне бажання. Органом опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, після проведення бесіди з [PERSON] та [PERSON], з врахуванням актів обстежень житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] та акту обстеження умов проживання батька за адресою: [ADDRESS],

Outcome: partial