Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання недійсним дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, про скасування записів про право власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.04.2014 року [PERSON] подарувала їй - [PERSON] 1/8 частину житлового будинку № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі. Договір дарування від 18.04.2014 року посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1743. Право власності на 1/8 частину будинку зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (ДРРП) 18.04.2014 року. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17.09.2015 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 17.11.2015 року у цивільній справі № 296/4714/14-ц визнано недійсним договір дарування, посвідчений 27.12.2013 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1899. На підставі зазначеного рішення в ДРРП скасовано право власності на 1/4 частину житлового будинку № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі зареєстроване за [PERSON], що підтверджується змістом інформаційної довідки з ДРРП № 60294561 від 31.05.2016 року. Однак, в ДРРП на даний час залишилися не скасованими записи про право власності за номерами 4085393 та 4085425 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 256701418101 житловий будинок № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі. Із змісту запису про право власності № 4085393 вбачається, що 25.12.2013 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/8 частину житлового будинку № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.06.1986 року державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 3-2354, який був виданий Житомирським обласним державним нотаріальним архівом 14.11.2013 року за реєстром № 269. Із змісту запису про право власності № 4085425 вбачається, що 25.12.2013 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/8 частину житлового будинку № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.06.1986 року державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 3-2354, який був виданий Житомирським обласним державним нотаріальним архівом 14.11.2013 року за реєстром № 269. Рішеннями судів у справі № 296/4714/14-ц було встановлено незаконність дій щодо реєстрації права власності та відчуження часток у праві власності на будинок, які здійснювалися від імені [PERSON] та [PERSON]. Зокрема, під час судового розгляду справи № 296/4714/14-ц судами першої та апеляційної інстанції встановлені наступні факти: - [PERSON] та її рідний брат [PERSON] в порядку спадкування після смерті їх батька [PERSON] набули право власності на 1\\4 частину (по 1\\8 частині кожний) житлового будинку № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі, що підтверджкується змістом свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.06.1986 року державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 3-2354; - [PERSON] помер 12 лютого 2004 року. Ця обставина підтверджується змістом копії актового запису, отриманого на запит суду, змістом свідоцтва про смерть; - 18.04.2014 року [PERSON] подарувала [PERSON], належну їй 1/8 частину житлового будинку № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі. Договір дарування від 18.04.2014 року посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1743; - 27.12.2013 року гр.. [PERSON], який діяв за довіреністю від імені [PERSON], подарував [PERSON] 1/8 частину житлового будинку № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі, яка належала [PERSON], а гр.. [PERSON], який діяв за довіреністю від імені [PERSON] подарував гр.. [PERSON] 1/8 частину житлового будинку № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі, яка належала [PERSON]. Спірний договір дарування був посвідчений 27.12.2013 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1899; - Договір дарування укладений від мені [PERSON] через 9 років після його смерті, як і довіреність від імені [PERSON], яка посвідчена 09.12.2013 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі якої діяв гр.. [PERSON].; - [PERSON] маючи дійсний намір подарувати належну їй 1/8 частину будинку [PERSON] , погодилася на запропоновану гр. [PERSON] допомогу у зборі та підготовці документів необхідних для нотаріального посвідчення договору дарування .Уповноваживши гр.. [PERSON] на збір та підготовку документів необхідних для нотаріального посвідчення договору дарування, [PERSON] не передавала повіреному оригінал правовстановлюючого документу - свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою державною нотаріальною конторою 19.06.1986 року за реєстром № 3-2354, на належну їй 1/8 частину будинку та не втрачала його; - Із змісту п.1.2 Договору дарування від 18.04.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1743, документів на підставі яких був посвідчений договір, дарувальником [PERSON] на підтвердження належності дарувальнику частини будинку нотаріусу був наданий оригінал правовстановлюючого документу - свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.06.1986 року державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 3-2354. З вищенаведеного вбачається, що дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.06.1986 року державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 3-2354, виданий з порушенням норм ст. 53 закону України «Про нотаріат», п. 1.1 ч.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, оскільки на момент видачі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14.11.2013 року, оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом не був втрачений або зіпсований. Вважає, що її права порушені як співвласника будинку, оскільки наявність в ДРРП записів про право власності за номерами 4085393 та 4085425 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 256701418101, оскільки за нею в ДРРП міститься запис про право власності № 4085425 про належність їй частки в праві власності на будинок, яку їй подаровано за договором дарування від 18.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1743, а наявність запису про право власності № 4085393 про належність [PERSON] права власності на 1/8 частину житлового будинку має наслідком те, що загальна сума часток співвласників будинку становить більше одиниці.. Просила вимоги задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] подарувала позивачці - [PERSON] 1/8 частину житлового будинку № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі. Договір дарування від 18.04.2014 року посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1743. Право власності на 1/8 частину будинку зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (ДРРП) 18.04.2014 року. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17.09.2015 року, залишенним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 17.11.2015 року у цивільній справі № 296/4714/14-ц визнано недійсним договір дарування, посвідчений 27.12.2013 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1899. На підставі зазначеного рішення в ДРРП скасовано право власності на 1/4 частину житлового будинку № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі зареєстроване за [PERSON], що підтверджується змістом інформаційної довідки з ДРРП № 60294561 від 31.05.2016 року. Однак, в ДРРП на даний час залишилися не скасованими записи про право власності за номерами 4085393 та 4085425 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 256701418101 житловий будинок № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі. Із змісту запису про право власності № 4085393 вбачається, що 25.12.2013 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/8 частину житлового будинку № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.06.1986 року державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 3-2354, який був виданий Житомирським обласним державним нотаріальним архівом 14.11.2013 року за реєстром № 269. Із змісту запису про право власності № 4085425 вбачається, що 25.12.2013 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/8 частину житлового будинку № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.06.1986 року державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 3-2354, який був виданий Житомирським обласним державним нотаріальним архівом 14.11.2013 року за реєстром № 269. Рішеннями судів у справі № 296/4714/14-ц було встановлено незаконність дій щодо реєстрації права власності та відчуження часток у праві власності на будинок, які здійснювалися від імені [PERSON] та [PERSON]. Зокрема, під час судового розгляду справи № 296/4714/14-ц судами першої та апеляційної інстанції встановлені наступні факти: - [PERSON] та її рідний брат [PERSON] в порядку спадкування після смерті їх батька [PERSON] набули право власності на 1\\4 частину (по 1\\8 частині кожний) житлового будинку № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі, що підтверджкується змістом свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.06.1986 року державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 3-2354; - [PERSON] помер 12 лютого 2004 року. Ця обставина підтверджується змістом копії актового запису, отриманого на запит суду, змістом свідоцтва про смерть; - 18.04.2014 року [PERSON] подарувала [PERSON], належну їй 1/8 частину житлового будинку № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі. Договір дарування від 18.04.2014 року посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1743; - 27.12.2013 року гр.. [PERSON], який діяв за довіреністю від імені [PERSON], подарував [PERSON] 1/8 частину житлового будинку № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі, яка належала [PERSON], а гр.. [PERSON], який діяв за довіреністю від імені [PERSON] подарував гр.. [PERSON] 1/8 частину житлового будинку № 27 по провулку 3-му Чуднівському в м. Житомирі, яка належала [PERSON]. Спірний договір дарування був посвідчений 27.12.2013 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1899; - Договір дарування укладений від мені [PERSON] через 9 років після його смерті, як і довіреність від імені [PERSON], яка посвідчена 09.12.2013 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі якої діяв гр.. [PERSON].; - [PERSON] маючи дійсний намір подарувати належну їй 1/8 частину будинку [PERSON] , погодилася на запропоновану гр. [PERSON] допомогу у зборі та підготовці документів необхідних для нотаріального посвідчення договору дарування .Уповноваживши гр.. [PERSON] на збір та підготовку документів необхідних для нотаріального посвідчення договору дарування, [PERSON] не передавала повіреному оригінал правовстановлюючого документу - свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою державною нотаріальною конторою 19.06.1986 року за реєстром № 3-2354, на належну їй 1/8 частину будинку та не втрачала його; - Із змісту п.1.2 Договору дарування від 18.04.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1743, документів на підставі яких був посвідчений договір, дарувальником [PERSON] на підтвердження належності дарувальнику частини будинку нотаріусу був наданий оригінал правовстановлюючого документу - свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.06.1986 року державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 3-2354. Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальних) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмові формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. з ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що слід визнати недійсним дублікат свідоцтва про право на спадщину від 19.06.1986 року та скасувати записи про право власності за номерами 4085393 та 4085425. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що з відповідачки підлягає стягненню судовий збір за вимоги немайнового характеру на користь держави в сумі 1280,00 грн. (2 х 640.00 грн.)

Outcome: approved