Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові позивачка вказує, що з 07.12.2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 203, в якому вони проживали разом до 28 лютого 2015 року. Від шлюбу вони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] погодився добровільно виділяти кошти на утримання дитини, але в квітні місяці позивач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини від відповідача не отримала, у зв'язку з чим звернулася до суду з вказаним з позовом. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 50 % від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач зменшила свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти щомісячно у розмірі 50 % від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою [PERSON] трьохрічного віку, мотивуючи це тим, що вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів лише на утримання доньки, але згідно законодавства України вона має право подати позовну заяву до суду про стягнення аліментів ще й на її утримання до досягнення дитиною трьох років, тому вказані позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, оскільки після досягнення донькою [PERSON] трьохрічного віку вона має намір звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача в іншому (меншому) розмірі, так як у неї виникне таке право. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 07.12.2012 року перебувають у зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області шлюбі, актовий запис № 203 (арк. с. 5). Від шлюбу вони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO] (арк. с. 6), яка проживає разом з позивачкою [PERSON] та знаходяться на повному її забезпеченні (арк. с. 4). Відповідач [PERSON] погодився добровільно виділяти кошти на утримання дитини, але в квітні місяці позивач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини від відповідача не отримала. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Як встановлено в судовому засіданні, батько дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, але відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 СК України має обов'язок брати участь у їх утриманні та вихованні до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дітей. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст. 180, 183 СК України, враховуючи те, що дитина проживає з матір'ю, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на її утримання у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі 50 % від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову до суду, а саме з 06.04.2015 р. до досягнення донькою [PERSON], [INFO]., трьохрічного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved