Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визнати його батьком своєї неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Позовну заяву мотивує тим, що з відповідачем не перебували в зареєстрованому шлюбу, однак з 2012 року по 2015 рік підтримували стосунки як подружжя. [INFO] у позивачки народився син - [PERSON] , відомості про батька якого у свідоцтві про народження дитини записані з її слів. У зв`язку із тим, що її дитина являється сином відповідача, останній батьківство відносно сина заперечував, внести відомості у свідоцтво про народження дитини відмовився, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Мартин В.І. в суді 09.04.2019 р. позовні вимоги підтримали, з мотивів, наведених у позовній заяві. Дали пояснення аналогічні, викладеним у ній, просили про проведення судової генотипоскопічної (генетичної) експертизи. В підготовче судове засідання 07.08.2019 р. позивачка не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просила про розгляд справи без її участі та про задоволення позовної заяви (а.с. 61). Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні 09.04.2019 р. позов в загальному не заперечив, був згідним на проведення генотипоскопічної експертизи, в підготовче судове засідання 07.08.2019 р. не з`явився, з покликанням на результати експертизи, подав до суду письмову заяву, в якій позов визнав, просив справу розглядати у його відсутності (а.с. 62). Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належно (а.с. 60). У підготовче судове засідання учасники судового процесу не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому суд з урахування поданих сторонами заяв, вирішив здійснювати розгляд справи у їхній відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128 СК, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Оскільки [PERSON] народився [INFO] , застосуванню підлягають норми Сімейного кодексу України із зазначенням позовної вимоги про визнання батьківства. Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СКУ приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема, дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства( материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Із позовної заяви, пояснень сторін у суді, копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , довідки про склад сім`ї, виданої Великолюбінською селищною радою Городоцького району Львівської області № 39 від 28.01.2019 року вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками за заявою матері записані [PERSON] та [PERSON] , з якою зареєстрований та проживає малолітній син (а.с. 8, 9). Ухвалою суду від 09.04.2019 р. провадження у справі зупинено, призначено судову генотипоскопічну (генетичну) експертизу. За Висновком експерта № 10/359 від 26.06.2019 р. відповідач [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] Ймовірність даної події складає 99,999999 % (а.с. 35-42). За таких обставин, враховуючи вищевикладене, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи добровільність визнання відповідачем обставин, які стосуються вимоги про визнання батьківства, аналізуючи надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в користь позивачки судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп.

Outcome: approved