Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Деснянської районної у місті Чернігові ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України, мотивуючи свої вимоги тим, що з 23.09.2016 року по 12.11.2014 рік позивач перебувала в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони жодних відносин не підтримують, аліментів відповідач не сплачує. Позивач звернулась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд їхнього сина до Російської Федерації, однак відповідач їй відмовив. Позивач має намір виїхати до Російської Федерації, а саме до Краснодарського краю Мостовського району м. Станиця Махошивська вул.. Яблунева, 5 з метою відпочинку та тимчасового мешкання. На підставі викладеного просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон України неповнолітнього [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] в супроводі матері, [PERSON], без згоди батька, [PERSON] до Російської Федерації на строк до досягнення дитиною 16-річного віку, тобто до 20.12.2023 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], позов підтримав з підстав викладених у ньому. У судовому засіданні відповідач відсутній, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, оголошенням у засобах масової інформації газеті «Деснянська Правда» від 07.07.2016 року №27 (28537). У судовому засіданні представник третьої особи відсутній, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надано заяву відповідно до якої просять справу розглянути без участі представника Служби у справах дітей Деснянської районної у місті Чернігові ради та при винесенні рішення врахувати інтереси дитини. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних правових підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.09.2006 року. 12.11.2014 року заочним рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований 23.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 1941. Стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ №050401 вбачається, що малолітній [PERSON] [INFO] є сином відповідача та позивача (а.с.7). Також до матеріалів справи долучено копію паспорта позивача, жодних інших документів не долучено. Відповідно до\~ст. 313 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має правона виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право навільний самостійнийвиїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Пропорядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21.01.1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУвід 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформленняі видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231(із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених\~ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затриманнята вилучення, затверджених\~постановою КМУ від 31.03.1995 року №231(із змінами) визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється:\~за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16 річного віку,або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном;\~у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків, рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків,\~рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім,рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої ВДВС із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України (під час виїзду за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Так, суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували відмову батька дитини, надати згоду у встановленому законом порядку на виїзд дитини за кордон, що позивач зверталась до відповідача з проханням надати згоду на виїзд дитини за кордон. Також у позовній заяві позивач посилається на те, що відповідач по справі аліментів не сплачує, однак до суду жодних підтверджуючих документів зазначеного суду так і не надано. В судовому засіданні встановлено, що метою такого виїзду дитини за кордон є відпочинок та тимчасове мешкання. Але суду не надано жодного доказу, який би підтверджував необхідність такого виїзду. Представник позивача пояснив, що позивачка має намір залишитися на постійне про живання в Російській Федерації, де мешкають її родичі. Вже вирішено питання про влаштування дитини на навчання до шкільного закладу, однак суду не надано жодного доказу, що саме знаходиться за адресою Краснодарський край Мостовський району м. Станиця Махошивська по вул.. Яблуневій, 5, Російської Федерації (санаторій, рідні позивачки або щось/хтось інше/інший). Не наведено обставини, які б унеможливлювали оформити виїзд дитини за кордон через встановлену законом процедуру. У матеріалах справи відсутні будь-які відомості з ким проживає дитина, вивезти яку має намір позивачка. Позивачкою не надано доказів забезпечення її та її дитини в іншій державі належними умовами, наявністю житла, джерела доходу та засобами для існування, що свідчить про те, що підстави для надання суду дозволу на виїзд дитини з України відсутні. Відповідно до ч. 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку та без згоди одного із батьків, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст.141,157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги\~\~[PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України, такими що\~не підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed