Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], ТзОВ «Гал райз» про стягнення заборгованості за договором позики та поруки, а також моральної шкоди та витрат на правову допомогу, в обгрунтування якого зазначає, що 10.04.2017 вона надала позику [PERSON] у розмірі 2 500 000,00 грн., яку останній зобов'язувався повернути до 05.07.2017 року. На забезпечення виконання грошового зобов'язання за вказаним договором позики, між позивачем та ТзОВ «Гал райз» укладено договір поруки, при цьому відповідальність поручителя обмежена сумою у розмірі 2 000 000,00 грн. Своїх зобов'язань відповідачі належним чином не виконали, грошові кошти їй своєчасно не повернули, а тому просить стягнути з них прострочену заборгованість, зокрема із [PERSON] 500 000,00 грн., із ТзОВ «Гал райз» - 2 000 000,00 грн. Окрім цього, позивач просила стягнути із відповідачів у солідарному порядку на її користь 200 000,00 грн. моральної шкоди та 15 000,00 витрат на правову допомогу. Однак, в цій частині позивач відмовилась від позовних вимог, а тому в цій частині провадження у справі закрито ухвалою суду від 22.01.2018. В підготовчому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить такі задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти задоволення позову, вказав, що борг зможе оплатити протягом найближчого місяця. Представник відповідача ТзОВ «Гал райз» в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав. Інших заяв чи клопотань до суду від учасників справи в підготовчому засіданні не надходило. Заслухавши пояснення учасників спору, дослідивши матеріали справи, ознайомившись із заявами відповідачів про визнання позову, суд вважає за можливе ухвалити судове рішення у справі у підготовчому провадженні, з огляду на таке. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з наступного. Як вбачається із договору грошової позики № 01/02/2017 року від 10.04.2017 року, такий було укладено між позивачем та відповідачем [PERSON] Згідно умов договору позики позивач передав позичальнику грошові кошти у розмірі 2 500 000,00 грн., які останній зобов'язувався повернути в строк до 05.07.2017 року. Грошові кошти фактично передані позичальнику, що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів від 10.04.17 року. Як вбачається із договору поруки № 01/02/2017-п від 10.04.2017 року, такий було укладено між позивачем та ТзОВ «Гал райз». Згідно умов договору поруки, ТзОВ «Гал райз» поручилось перед позивачем за виконання грошових зобов'язань позичальником, які можуть виникнути за Основним договором. Основним договором в договорі поруки є договір грошової позики №01/02/2017 від 10 квітня 2017 року, укладений між позивачем та [PERSON] Відповідно до п. 3.1. договору поруки, поручитель відповідає та поручається перед Кредитором за виконання грошових зобов'язань Боржником за Основним договором частково. Відповідальність Поручителя перед Кредитором за Основним договором обмежується сумою у розмірі 2 000 000,00 (два мільйони) гривень. Як вбачається із вимог, що скеровані відповідачам, такі інформовані щодо прострочення виконання грошового зобов'язання, однак, борг відповідачами не сплачено. Згідно ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами ч. 1,3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 546, 547 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. За приписами ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до змісту ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, оскільки відповідачами порушено умови грошових зобов'язань, зобов'язання не виконано ними у строк, що визначений договорами позики та поруки, даний факт відповідачами визнається та не оспорюється, а тому суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне. При поданні позову судовий збір позивачем не оплачувався, оскільки такій встановлено другу групу інвалідності, що дає право позивачу на звільнення від оплати судового збору. За вказаних обставин, судовий збір має стягуватись із відповідачів в користь Державного бюджету України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що спір розглядався за позовом фізичної особи, розмір судового збору має бути стягнутий у максимальному розмірі, що встановлений п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», тобто 8 000,00 грн. Таким чином, з врахуванням пропорційності задоволених вимоги, з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 1600,00 грн., а з відповідача ТзОВ «Гал райз» - 6400,00 грн. Як вбачається із посвідчення учасника бойових дій, [PERSON] є учасником бойових дій, а тому в силу п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, виходячи із змісту вказаної норми та в зв'язку із визнанням позову, з відповідача ТзОВ «Гал райз» слід стягнути на користь Державного бюджету України половину розміру судових витрат по сплаті судового збору, що становить 3200,00 грн.

Outcome: approved