Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк» за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Бондар Ірини Михайлівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовано тим, що 10.09.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір № МКГ-035 від 10.09.2008 року. 30.07.2020р. [PERSON] дізналася, що 27.07.2020 року постановою заступника начальника відділу Гайсинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бугримом Є.Д. відкрито виконавче провадження № 62652429 щодо виконання виконавчого напису № 2139 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 11.12.2018 року щодо стягнення на нерухоме майно-будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , та на підставі Договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Підвашецьким І.В. 10.09.2008р., за реєстровим номером №4951, передано в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» в якості забезпечення зобов`язань по кредитному договору від 10.09.2008 року № МГК-035. Строк за який проводиться стягнення - дев`ять років одинадцять місяців і сім днів, а саме, - з 10.09.2008 року по 17.08.2018 року, а загальна сума вимог ЗАТ КБ «Приватбанк» - 553553,99 грн. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №2139 від 11.12.2018р. вважає незаконним, оскільки сума заборгованості за кредитним договором не є безспірною, а сам напис вчинено нотаріусом без належної письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушень по кредитному договору та з пропущенням строку пред`явлення документів нотаріусу для вчинення виконавчого напису, підтвердження порушення принципу безспірності вимог є звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до Гайсинського районного суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № МГК-035 від 10.09.2008 року, який 24.10.2019р. ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області було залишено без розгляду. Таким чином, в період розгляду справи в суді (15.02.2017 року - 24.10.2019р.), по справі про стягнення ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] , заборгованості до Кредитному договору МКГ-035, який забезпечено іпотекою нерухомого майна, згідно Договору іпотеки від 10.09.2008р., 11.12.2018р. Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, Бондар І.М. було винесено Виконавчий напис, а тому це спростовує факт безспірності заборгованості. Крім цього, при вчиненні виконавчого напису, нотаріус не міг отримати від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, оскільки навіть на вимогу суду по справі №129/408/17 ПАТ КБ «Приватбанк» не надав суду відповідні документи, що підтверджується матеріалами цивільної справи №129/408/17, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, прострочена заборгованість за тілом кредиту та сума процентів за користування кредитом, які зазначені у написі, є безспірними, таким чином, нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема, розміру основної суми боргу та відсотків за користування кредитом, з боржником дане питання з`ясовано також не було. Право пред`явити документи нотаріусу для вчинення виконавчого напису діє протягом строку позовної давності, відповідно до п. 7.3. договору № МГК-035 від 10.09.2008 року визначений договірний строк позовної давності тривалістю в 5 років, тобто виходячи із того, що відлік строку починається з першої дати погашення 01.10.2008 року (згідно Додатку №1 до Кредитного договору №МКГ-035 від 10.09.2008р.), строк звернення на предмет застави - житловий будинок складав 5 років, тобто до 01.10.2013 року, враховуючи, що з моменту виникнення права на отримання виконавчого напису пройшло більше 10 років, вважає, що нотаріус не мав законного права здійснювати виконавчий напис та звертати вимоги на предмет іпотеки. Оскільки, в матеріалах справи на підставі якої нотаріус виносив виконавчий напис немає жодного розрахунку боргу, здійсненого ПАТ КБ «Приватбанк» щодо наявності грошового зобов`язання [PERSON] по кредиту, процентах річних та пені, на підставі документів наданих ПАТ КБ «Приватбанк» нотаріусу не можливо встановити безспірність вимог. Крім того, із заявою про вчинення виконавчого напису ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся лише 21.06.2017 року, тобто після спливу п`ятирічного строку із дня виникнення права вимоги. Просила суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 2139, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 11.12.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у сумі 553553,99 грн. В судове засідання представник позивачки - адвокат Човганюк А.М. не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце судового засідання повідомлялись вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено,10.09.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір № МКГ-035 від 10.09.2008 року (а.с.13-19). 27.07.2020 року постановою заступника начальника відділу Гайсинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бугримом Є.Д. відкрито виконавче провадження № 62652429 щодо виконання виконавчого напису № 2139 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 11.12.2018 року щодо стягнення на нерухоме майно-будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] (а.с.10). Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. З виконавчого напису від 11.12.2018 р. вбачається, що стягнення здійснюється за дев`ять років одинадцять місяців сім днів, а саме з 10.09.2008 року по 17.08.2018 року, що становить більше п`ятирічного терміну позовної давності, який визначений кредитним договором № МКГ-035 від 10.09.2008 року. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 5 липня 2017 року по справі 6-887цс17 за результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Також має бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року . Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Судом встановлено, що розрахунок заборгованості не включено до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» належним документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ, оформлений відповідно до вимог ст. 9 зазначеного вище Закону. Згідно п. 1.10 розд. 1 Положення про організацію операційної діяльності у банках України, затвердженого постановою НБУ №254 від 18.06.2003 р., особовий рахунок - рахунок аналітичного обліку операцій з клієнтами банку, що здійснюються відповідно до укладених між банком і клієнтами договорів. Обов`язкові реквізити особових рахунків та виписок банку з них встановлені п. 5.5 Положення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України (п.п. 5.6, 5.8 Положення). Оскільки розрахунок заборгованості не є первинним документом, в ньому не фіксується будь-яка господарська операція, безспірність вимог відповідача при вчиненні виконавчого напису не могла бути доведена цим документом. Враховуючи відсутність безспірної заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що є підстави для визнання виконавчого напису від 11.12.2018 р., вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за №2139, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у сумі 553553,99 грн. таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] необхідно стягнути 1301,20 грн. судових витрат.

Outcome: approved