Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цим позовом посилаючись на те, що з 08 серпня 2017 року перебуває у шлюбі з відповідачем, в якому в них [INFO] народився син [PERSON] . Подружні відносини з відповідачем не склались. З`ясувалось, що в них різні погляди на життя та організацію побуту. Між ними часто виникали сварки та скандали, які поступово призвели до того, що сторони стали чужими людьми один для одного. 23 серпня 2019 року відповідач залишив сім`ю і з того часу не займається вихованням сина, не цікавиться його долею та не приймає участі в утриманні дитини. Сторони не проживають однією сім`єю, не мають спільного бюджету та не підтримують подружніх відносин. Примирення є безперспективним, оскільки ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. На думку позивачки, подальше збереження шлюбу із відповідачем, суперечить її інтересам та інтересам малолітнього сина. Для неї та відповідача розірвання шлюбу відбувається вдруге. Після розірвання шлюбу, їхній малолітній син залишиться проживати з позивачкою. Спільного майна з відповідачем, яке підлягає поділу, не має. Після розірвання шлюбу позивачка має намір залишити собі прізвище « [PERSON] ». Із врахуванням наведеного просить суд задовольнити позов та розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] під час судового розгляду позовні вимоги підтримала та пояснила, що за термін наданий судом для примирення, у відповідача не було наміру примиритись, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згідний на розірвання шлюбі та пояснив, що примирення не відбулось, однак у нього були спроби на примирення та позивачка миритись не бажала. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб та народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 08 серпня 2017 року у Самбірському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (актовий запис № 211) та мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . ( а.с. 3, 8). У судовому засіданні встановлено, що намір сторін розірвати шлюб є остаточним, миритись вони не бажають. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~24 Сімейного\~кодексу України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, аналізуючи обставини справи судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, розлад в сім`ї носить тривалий характер, згода сторін на примирення відсутня, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, їх сім`я розпалася остаточно,\~а тому\~шлюб слід\~розірвати,\~а сина\~ [PERSON] \~залишити проживати\~з позивачкою.

Outcome: approved