Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири, як на частку спільного сумісного майна подружжя, та усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом її вселення у квартиру. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що за час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, а саме 06.12.2014 року вони придбали квартиру № 7 в с. Журавичі по вул. Шевченка, 59 Ківерцівського району Волинської області, тому вона належить їм на праві спільної сумісної власності. Враховуючи те, що квартира зареєстрована за її чоловіком, останній вважає її особистою власністю, чинить перешкоди у користуванні житлом, не дає можливості проживати в квартирі, а також не визнає права дружини на дану квартиру, тому просить визнати за нею право власності на 1/2 її частину та усунути перешкоди у здійсненні права власності, шляхом вселення у спірне житло. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити заявлені вимоги. Відповідачі [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов не визнав, вказуючи на те, що він проживає у даній квартирі, і вселення його дружини, з якою він не підтримує подружніх стосунків, завдасть йому суттєвих незручностей, тому просив відмовити у задоволенні заявлених вимог. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 29.09.2012 року Виконавчим комітетом Журавичівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області за актовим записом 9 /а.с. 8-9/. Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 06.12.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.12.2014 року, власником квартири № 7 в с. Журавичі по вул. Шевченка, 59 Ківерцівського району Волинської області є відповідач [PERSON] /а.с. 5-8/. З наведеного слідує, що спірна квартира була придбана [PERSON] та [PERSON] у період перебування у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частинами 3, 4 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, і у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином[ADDRESS] в с. Журавичі по вул. Шевченка, 59 Ківерцівського району Волинської області, право власності на яку зареєстроване за відповідачем [PERSON], набута сторонами у період перебування у зареєстрованому шлюбі, тому належить подружжю на праві спільної сумісної власності в рівних частках. Разом з тим судом встановлено, що сторони припинили фактичні подружні стосунки, після чого відповідач перешкоджає позивачу у вільному користуванні квартирою та проживанні у ній, зокрема фізично не допускає у жиле приміщення, чим порушує її право співвласника. Відповідно до ч. 1 ст. 321, ст. 391 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене, заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов підлягає до задоволення, тому судові витрати по сплаті судового збору в сумі 895 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved