Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24.07.1999 р. виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 4. В позовній заяві позивачка зазначила, що з відповідачем одружилися 24 липня 1999 р., у шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Старший син сторін навчається в м. Івано-Франківськ, молодший син проживає з позивачкою, перебуває на її вихованні та утриманні. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили взаєморозуміння та повагу, мають різні уявлення про побудову сімейних відносин та ведення спільного господарства. У сторін різні погляди на сімейні та культурні цінності, світогляд. Внаслідок цього між ними часто виникали конфлікти, які негативно відбивалися на здоров'ї позивачки. У 2016 р. відповідач забрав свої речі та переїхав до своєї мами. Близько двох років сторони фактично проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не поєднані спільним побутом, не живуть шлюбним життям. Неодноразові спроби порозумітися та зберегти сім'ю не дали результату. Оскільки сім'я втратила цінність для відповідача, позивачка бажає припинити шлюбні відносини, так як подальше збереження сім'ї з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам. Позивачкою вживалися заходи досудового врегулювання спору шляхом неодноразових розмов з відповідачем, але це не змінило його ставлення до сім'ї. Позивачка просить строку для примирення не надавати, шлюб розірвати, неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу та сплачений судовий збір. Сторони в підготовче засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. В заяві позивачка зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, збереження сім'ї вважає неможливим за жодних обставин, строку для примирення просить не надавати, неповнолітню дитину залишити проживати з нею. Відповідач в заяві вказав, що на розірвання шлюбу згідний, не заперечує, щоб дітей залишити проживати біля матері. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 24 липня 1999 р. у виконкомі Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 4 від 24.07.1999 р., що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 24 липня 1999 р. Тишківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], актовий запис за № 8 від 05.08.2000 р., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05 березня 2000 року Тишківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, та [PERSON], [INFO], актовий запис за № 6 від 14.10.2010 р., що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14 жовтня 2010 року виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають протягом двох років, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Згідно ч.1 ст. 160 Сімейного кодексу України суд, приймаючи до уваги згоду батьків, вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього сина сторін [PERSON], [INFO], з матір'ю. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved