Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] - про стягнення аліментів. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13. 08. 2013 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Так позивач зазначала, що у зв'язку з тим, що графік її роботи не дозволяє їй своєчасно відводити та забирати дочку з дошкільного навчального закладу, а також у зв'язку із тим, що дочка дуже часто хворіє, і, відповідно не може відвідувати дошкільний навчальний заклад, позивач, про що було відомо відповідачу, для догляду за дитиною найняла няню, [PERSON], доказом чого слугує договір про надання послуг. Відповідно до договору, вартість послуг [PERSON] складає 4000 грн. на місяць. Позивач зазначає, що відповідачу про зазначений факт відомо, більше того певний проміжок часу відповідач оплачував послуги няні. Однак, починаючи з 1 червня 2014 року відповідач не приймає участь у оплаті послуг няні, грошових коштів на це не надає. Окрім того, з 01 вересня 2013 року по даний час, малолітня дитина сторін, [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад № 334 м. Києва «Дельфін», про що свідчить контракт від 15 вересня 2014 року, в якому вказана вартість сплати за навчання 7850 грн., але не менше 900 грн. щомісячно, частка відповідача відповідно складає 450 грн. на місяць. Починаючи з 1 листопада 2014 року відповідач не приймає участі в оплаті за навчання [PERSON] Відповідно вартість додаткових витрат, понесених позивачем з дати подання позову про стягнення аліментів складає 4000 грн. х 5 місяців (червень - жовтень) - 20000 грн. за послуги [PERSON] та 900 грн. -оплата за навчання дитини. 1/2 частина (частка відповідача) складає 10450 грн. Щомісячні додаткові витрати складають 4900 грн., відповідно 1/2 частина (частка відповідача) складає 2450 грн. на місяць. Позивач зазначає, що вищевказані додаткові витрати необхідні до вступу дитини до школи, тобто до 1 вересня 2016 року. В звязку із зазначеним, позивач з урахуванням уточнень, просила суд: - стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини, [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/2 частки на місяць від доходів відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з відповідача на свою користь понесені додаткові витрати на дитину в сумі 10450 грн.; - стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на дитину у розмірі 2450 щомісячно, починаючи з 01.12.2014 року. Позивач та її представник в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримали та просили суд про задоволення позову в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття визнав частко в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини заперечував в повному обсязі посилаючись на те, що він в добровільному порядку надає кошти позивачу на додаткові витрати пов'язані з утриманням дитини, в зв'язку з чим просив суд відмовити в задоволенні позову в цій частині. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав думку відповідача. Суд, вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13. 08. 2013 року було розірвано. Вбачається, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, в зв'язку з чим позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини, [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/2 частки на місяць від доходів відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст. ст. 181, 183 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька. Вбачається, що договір про сплату аліментів сторонами не укладався. Крім того встановлено, що дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що відповідач працює офіційно в ТОВ «Ресторан-Плаза» та отримує офіційну заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи, яка міститься в матеріалах справи, з якої вбачається що загальна сума доходу відповідача за період з 01. 11. 2013 року по 01. 04. 2014 року становить 24895,32 грн. (а.с. 23). З огляду на наведене вище, враховуючи, що позивач несе витрати по утриманню дитини і немає достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню її потреб, з врахуванням віку дитини, забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров'я та відпочинок, а відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати для неї необхідні умови для її розвитку і забезпечення організації її життя, враховуючи передбачені законом обставини, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь понесені додаткові витрати на утримання дитини в загальній сумі 12900, слід зазначити наступне. Позивач при зверненні до суду із вищезазначеною вимогою посилалась на те, що вона в зв'язку із зайнятістю на роботі, для догляду за дитиною найняла няню, [PERSON], про що повідомляла відповідача. Також зазначала, що з гр.. [PERSON] вона уклала договір про надання послуг, відповідно до якого вартість послуг [PERSON] складає 4000 грн. на місяць. Позивач зазначала, що відповідачу про зазначений факт відомо, більше того певний проміжок часу відповідач оплачував послуги няні, однак, починаючи з 1 червня 2014 року відповідач не приймає участь у оплаті послуг няні, грошових коштів на це не надає. Під час розгляду справи, в судовому засіданні в якості свідка була допитана гр.. [PERSON], яка в судовому засіданні підтвердила факт того, що вона дійсно працює нянею та доглядає за малолітньою [PERSON], 2010 року, яка є донькою позивача та відповідача, а також свідок підтвердила суму оплати її послуг в розмірі 4000 грн. на місяць, який оплачується їй позивачем. Також позивач при зверненні до суду із вимогою про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину посилалась на те, що 01 вересня 2013 року по даний час, малолітня дитина сторін, [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад № 334 м. Києва «Дельфін», про що свідчить контракт від 15 вересня 2014 року, в якому вказана вартість сплати за навчання 7850 грн. Позивач зазначала, що починаючи з 1 листопада 2014 року відповідач не приймає участі в оплаті за навчання [PERSON] Відповідач проти задоволення позову в частині стягнення з нього на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини заперечував в повному обсязі посилаючись на те, що він в добровільному порядку надає кошти позивачу на додаткові витрати пов'язані з утриманням дитини. Згідно ст.. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З наведеного вище вбачається, що вимога про стягнення додаткових витратах на дитину, може бути пред'явлена в разі виникнення особливих обставин (розвиток здібностей дитини, хвороба, каліцтвом тощо). Суд, не погоджується з твердженнями позивача, що понесені позивачем витрати на оплату послуг няні, яка доглядає за дитиною, в зв'язку із зайнятістю позивача на роботі, а також влаштування малолітньої дитини до приватного дошкільного навчального закладу є особливими обставинами, що може бути підставою для стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, а тому приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги позивача в цій частині. З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України. За таких обставин,

Outcome: partial