Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25 лютого 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №17. В позовній заяві зазначила, що від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін зовсім протилежні погляди на сімейне життя. Позивачка намагалася всіма силами зберегти сім'ю, але після спільного проживання у шлюбі переконалася, що вони з відповідачем є зовсім різними людьми. Подружні відносини між ними фактично припинилися, відсутнє взаєморозуміння і довір'я. Позивачка вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам дитини, тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності, де зазначено, що позивачка позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позов визнає. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 25 лютого 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 17, що стверджено повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 25 липня 2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження (переклад з італійської) [NUMBER] від 28.07.2004 р. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка не змінювала прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, тому суд не вирішує питання про її прізвище після розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved