Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

[PERSON] , звернулась до суду з позовом до ТОВ «Росвен інвест Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В., у якому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального Горай О.С., вчинений 03.02.2021, зареєстрований в реєстрі за №21115, про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» заборгованості у розмірі 25\~900,00 грн., таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ТОВ «Росвен інвест Україна» на користь [PERSON] судові витрати за подання вказаного позову та заяви про забезпечення позову у загальному розмірі 1362 грн.; стягнути з ТОВ «Росвен інвест Україна» на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.; стягнути з ТОВ «Росвен інвест Україна» на користь [PERSON] безпідставно стягнуті грошові кошти за оскаржуваним виконавчим написом у розмірі 8455,07 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 03.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис №21115 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» заборгованості в розмірі 25\~900 грн.. На підставі вказаного виконавчого напису, 22.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. відкрито виконавче провадження №64661878. В рамках вказаного виконавчого провадження, постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В., про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22.03.2021, було звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , які остання отримує у ГУНП в Запорізькій області. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, оскільки при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом не було перевірено безспірність заборгованості. 30.09.2021, на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла заява, у якій вона просила позовну вимогу про стягнення з ТОВ «Росвен інвест Україна» на користь [PERSON] безпідставно стягнутих грошових коштів за оскаржуваним виконавчим написом у розмірі 8455,07 грн., залишити без розгляду. Ухвалою судді від 29.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). Вирішено провести перше судове засідання у цій справі 29.10.2021. Цією ж ухвалою витребувано від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. копію нотаріальної справи за вчиненим ним виконавчим написом №21115 від 03.02.2021, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості у розмірі 25 900, 50 грн., та від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. копії матеріалів виконавчого провадження №64661878 з примусового виконання виконавчого напису №21115 від 03.02.2021, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості у розмірі 25 900, 50 грн. Одночасно з поданням позовної заяви позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою про забезпечення позову в даній справі, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом №21115 від 03.02.2021, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за №2662, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості у розмірі 25 900, 50 грн., також просила заборонити здійснення будь-яких дій задля виконання вказаного виконавчого напису. Ухвалою судді від 30.09.2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково, зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 64661878, яке перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича, на підставі виконавчого напису, вчиненого 03.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №21115, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 03126, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, буд. 6, заборгованості за кредитним договором від 12.06.2013, який укладено між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] у розмірі 22\~658,64 грн. до розгляду справи по суті. В іншій частині заяву залишено без задоволення. 18.10.2021 на адресу суду від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. надійшли витребувані матеріали виконавчого провадження №64661878. 22.10.2021 на адресу суду надійшла заява приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. щодо виконання ухвали судді від 29.09.2021 про витребування доказів, у якій приватний нотаріус повідомив про відсутність можливості надати витребувані докази, оскільки вони вилучені в ході проведення обшуку у приміщенні офісу нотаріуса. 29.10.2021 на адресу суду надійшла заява позивача [PERSON] про надання доказів у справі. Також, 29.10.2021 на адресу суду надійшло клопотання позивача [PERSON] про стягнення з ТОВ «Росвен інвест Україна» на користь [PERSON] витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.; Інших заяв по суті справи не надходило, відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. 12.06.2013 між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 001-07045-120613, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 15\~000 грн. 03.02.2021, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис за реєстровим № 21115 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором № 001-07045-120613 від 12.06.2013, який укладено між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна», у загальному розмірі плати за вчинення виконавчого напису 22\~658,64 грн. Як зазначено у виконавчому написі, стягнення заборгованості проводиться за період з 22.05.2020 по 31.01.2021, сума заборгованості складає 22\~158,64 грн., та складається із: прострочена сума заборгованості за кредитом 13\~212,18 грн.; заборгованість за несплаченими відсотками 8946,46 грн.; та плата за вчинення виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. від 01.03.2021 відкрито виконавче провадження ВП №64661878 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 21115 від 03.02.2021, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в сумі 22\~658,64 грн., згідно кредитного договору від 12.06.2013, укладеного з ПАТ «Дельта Банк». Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. від 22.03.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника, під час примусового виконання виконавчого провадження ВП №64661878, звернуто стягнення на доходи боржника, постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника [PERSON] , яка отримує дохід у ГУНП в Запорізькій області у розмірі 20 % від заробітної плати, пенсії, стипендії, та інші доходів боржника до виплати загальної суми 25\~900,00 грн. У своїй позовній заяві позивач [PERSON] просить визнати вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що сума заборгованості зазначена приватним нотаріусом у виконавчому написі, як така, що підлягає стягненню, не є безспірною, оскільки позивач не отримувала претензії з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором, розрахунок заборгованості за кредитним договором, роблено відповідачем одноособово, без врахування думки та позивача, та не відповідає дійсності. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ст. ст. 12,81,89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Згідно з ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№1172\~від 29\~червня 1999\~року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 26.11.2014\~№ 662 (надалі - Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого, в абзаці першому пункту 1 після слів «заставлене майно» доповнено словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку)». Крім того, розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» доповнено пунктом 11 такого змісту: «Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». Також Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, пункти 1 і 2 Постанови № 662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 судом застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п. 1 та п. 2 постанови № 662 оприлюднені в Офіційному вісник України 21.03.2017. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Виконавчий напис, вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., 03.02.2021 на підставі кредитного договору № 001-07045-120613 від 12.06.2013, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк». Вказані обставини свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Тобто, станом на 03.02.2021 (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору № 001-07045-120613 від 12.06.2013, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк». Крім того, у позові позивач зазначає, що сума заборгованості зазначена приватним нотаріусом у виконавчому написі, як така, що підлягає стягненню, не є безспірною, оскільки позивач не отримував претензії з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором, а розрахунок заборгованості за кредитним договором, зроблено відповідачем одноособово, без врахування думки позивача, та не відповідає дійсності, що не було перевірено приватним нотаріусом під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вказані доводи позивача, відповідачем не спростовані. Відповідач ТОВ «Росвен Інвест Україна» відзиву на позовну заяву, з наданням належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача не надало. З врахуванням такої пасивної процесуальної поведінки відповідача з питання правової позиції даного позову, не бажання користуватися своїми правами, передбаченими ЦПК України з метою доведення правомірності оскаржуваного виконавчого напису, а саме ненадання відзиву на позов та витребуваних судом документів, суд доходить до висновку, що доводи позивача та надані позивачем докази є належними і допустимими, також достовірними і достатніми для підтвердження його позовних вимог. Суд позбавлений можливості перевірити, на підставі яких документів приватний нотаріус вчинив виконавчий напис, та, чи відповідають вони переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, та взагалі не відомо чи дійсно у [PERSON] на час вчинення виконавчого напису була наявна заборгованість перед ТОВ «Росвен Інвест Україна» та її розмір. За таких обставин, суд доходить до висновку, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису ним не було перевірено чи мав боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, чи існувала така заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З огляду на викладені обставини суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису, який вчинений 03.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за № 21115, таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що судом задоволені позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути ТОВ «Росвен інвест Україна» на користь позивача її витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 908,00 грн. а також, за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн., а всього 1362,00 грн. Також, позивачам заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У позовній заяві та клопотанні про стягнення витрат на правову допомогу зазначено, що витрати на правову допомогу становлять 4000 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 10.09.2021, укладений між [PERSON] та адвокатом Левицькою Ю.В., ордер про надання правничої допомоги №1062826, укладений на підставі вказаного договору, акт надання послуг від 27.10.2021, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг складає 4000 грн., із яких 1000 грн. за надання консультації клієнту, 1000 грн. за направлення адвокатських запитів, та 2000 грн. за представництво в судових засіданнях, акт прийому-передачі виконаних робіт від 27.10.2021, та прибуткового касовий ордер. Щодо виконання послуг адвокатом у виді представництва позивача в судовому засіданні, суд зазначає, що ухвалою судді від 30.09.2021 постановлено розгляд вказаної справи проводити без повідомлення (виклику) сторін, тобто без проведення судового засідання за участю сторін, що свідчить про безпідставність заявленої суми вартості цієї послуги. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн., які є документально підтвердженими, і відповідач, у свою чергу, не ставив під сумнів співмірність витрат на правову допомогу, а в іншій частині заяву про стягнення витрат на правову допомогу слід залишити без задоволення, оскільки надання інших послуг, а саме витрати, пов`язані із участю у судовому засіданні позивачем та адвокатом не доведено.

Outcome: approved