Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Чернявщинської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в обґрунтування позову зазначивши, що [INFO] року померла її мати [PERSON] Після смерті останньої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,973 га, розташованої на території Чернявщинської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю. Вказане майно спадкодавиця заповіла [PERSON] У встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з дня відкриття спадщини позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки на час відкриття спадщини проживала на тимчасово окупованій території України, а тому через загрозу життю та здоров'ю не мала можливості звернутись до органів нотаріату для прийняття спадщини. В зв'язку з тим, що [PERSON] своєчасно не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, постановою державного нотаріуса від 28.09.2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. 24 квітня 2017 року позивачка уточнила позов та просила визнати крім зазначеного вище поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини те, що вона в період з 2014 по 2016 роки доглядала тяжко хворого чоловіка. На підставі викладеного, позивачка просила суд визначити їй, [PERSON], додатковий строк один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Представники позивачки, [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні уточнений позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області 05 листопада 2014 року (а.с. 14). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,973 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Чернявщинської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Чернявщинською сільською радою Юр'ївського району Дніпропетровської області 21 січня 2002 року (а.с. 9, 10, 13). Згідно зі ст.ст. 1217, 1223, 1233 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За життя, 01 серпня 2012 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1722, за яким належну їй земельну ділянку заповіла [PERSON] (а.с. 12). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, інформація про видані свідоцтва про право на спадщину в реєстрі відсутня (а.с. 34). Отже, позивачка у справі є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] За положеннями ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Наслідком невчинення таких дій є пропущення строку для прийняття спадщини. За нормами статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк, визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку (стаття 254 ЦК України). Отже, шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом почав перебіг з [INFO] року та сплинув 04 травня 2015 року. Позивачка звернулась до державного нотаріуса Першої Краматорської державної нотаріальної контори Донецької області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину лише 28.09.2016 року, тобто після спливу строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, в зв'язку з чим нотаріус постановою відмовив у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 11). Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. [PERSON] стверджує, що своєчасно не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в зв'язку з тим, що на час відкриття спадщини, з 04 квітня 2013 року по 12 грудня 2015 року, проживала на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Луганськ, та через загрозу життю й здоров'ю не мала можливості звернутись до органів нотаріату для прийняття спадщини. На підтвердження зазначеного позивачка надала суду довідку № 1, видану 15.12.2016 року ОСББ «Гармонія» м. Молодогвардійськ» (а.с. 5). Однак, вказані обставини та докази, надані на їх підтвердження, суд оцінює критично з огляду на таке. За положеннями частини 1 статті 57, частини 1 статті 59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Так, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 травня 2015 року № 428-р місто Луганськ віднесене до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-які документи, видані органами та їх службовими особами на тимчасово окупованій території, вважаються недійсними та не створюють правових наслідків. З огляду на викладене, довідку № 1, видану 15.12.2016 року ОСББ «Гармонія» м. Молодогвардійськ», неможливо визнати допустимим доказом на підтвердження фактичного проживання позивачки в м. Луганськ. До того ж, виходячи з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником ОСББ «Гармонія» м. Молодогвардійськ» являється [PERSON], а довідка № 1 від 15.12.2016 року підписана іншою особою - [PERSON] (а.с. 52-54). Інших доказів, які б підтверджували факт постійного проживання [PERSON] в м. Луганськ, суду не надано. Водночас, судом встановлено, що місце постійного проживання позивачки зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Зазначене місто не значиться в Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 травня 2015 року № 428-р. Таким чином, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами факту проживання на тимчасово окупованій території України, на який вона посилається як на об'єктивну причину, що створила перешкоди для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини. Згідно зі свідоцтвом про смерть [PERSON] померла в м. Краматорськ Донецької області. За поясненнями самої позивачки поховання матері здійснювала [PERSON], з чого суд робить висновок, що навіть за умови фактичного проживання в м. Луганську остання все ж таки виїзжала на підконтрольну Україні територію та могла своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. Посилання позивачки на тяжку хворобу її чоловіка, [PERSON], в результаті чого він потребував постійного стороннього догляду та витрачання значних коштів для лікування, як на поважну причину пропуску для прийняття спадщини після смерті померлої матері також не підтверджено відповідними доказами. З наданих медичних документів неможливо встановити, що лікарями [PERSON] рекомендований постійний сторонній догляд (а.с. 43, 50, 51, 55-58). Разом з тим, згідно з пунктом 2.1. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви про прийняття спадщини. З наведеного слідує, що позивачка не була позбавлена можливості направити відповідний документ до нотаріальної контори поштою. Доказів зворотного суду не надано. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, але він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 2 ст. 57 ЦПК обставини, які мають значення для вирішення справи, встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема висновків експерта. Нормами статті 60 ЦПК України закріплено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Необхідно зазначити, що судом в ході розгляду справи неодноразово роз'яснювався обов'язок доказування та наслідки невчинення процесуальних дій, але, не зважаючи на це, в ході розгляду справи стороною позивача не представлено суду переконливих доказів, які б підтверджували ті обставини пропуску строку для прийняття спадщини, на які посилається [PERSON] Про витребування або забезпечення доказів за допомогою суду, незважаючи на роз'яснення, клопотань не заявлено. Отже, факт проживання позивачки на момент відкриття спадщини на тимчасово окупованій території України та необхідність постійного догляду за хворим чоловіком як поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини не доведені належними та допустимими доказами. Інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини [PERSON] не зазначено та з матеріалів справи не встановлено, тому суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed