Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що 23.03.2017 року позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, про що було зроблено відповідний запис за № 5 та видано свідоцтво про шлюб серії за актовим записом № 5. Від шлюбу в подружжя спільних дітей немає. Позивач зазначає, що кожен із подружжя має різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Окрім того вказує, що відповідач неодноразово застосував насильство відносно неї. Відтак сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення з 2019 року між ними шлюбних стосунків. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Майнових спорів на даний час між подружжям немає На підставі викладеного позивач просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу, укладеного між нею та [PERSON] , який був зареєстрований Виконавчим комітетом Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, про що було зроблено відповідний запис за № 5. Окрім того просить суд після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище [PERSON] . Ухвалою судді від 17.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Позивач в судове засідання не зявилася, заяв про відкладення судового розгляду до суду не подала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, не повідомив суд про причини неявки. За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку, передбаченому ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 23.03.2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, про що було зроблено відповідний запис за № 5 та видано свідоцтво про шлюб серії Серії [NUMBER] . Від шлюбу в подружжя дітей немає. Позивачка зазначає, що сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя. У зв`язку з цим шлюбні стосунки були фактично припинені. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Майнових спорів на даний час між подружжям немає. Як вбачається з матеріалів справи стороною відповідача не подано до суду жодних заперечень, відзиву тощо по суті позову, такий не з`явився в судове засідання та не повідомив суд про причину неявки. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач відзиву на позов не подав. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знаходить. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін не заявлено. Згідно зі ст. 113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу (або під час реєстрації шлюбу або у порядку передбаченому ст. 53 СК), має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвище залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач, крім іншого, просила суд після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] », тому дану вимогу також слід задовольнити. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ним судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved