Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Лебединської міської ради Сумської області, третя особа центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лебединської міської ради, у якому просить визнати за нею право власності на будинок, одноквартирний, незавершеного будівництва (75 % готовності) під літ. «А» та надвірні споруди: літня кухня під літ. «Б» - цегляна, огорожа дощата під № 1-2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.08.2008 [PERSON] придбала об`єкт незавершеного будівництва - будинок, одноквартирний, незавершеного будівництва (75 % готовності) під літ. «А» та надвірні споруди: літня кухня під літ. «Б» - цегляна, огорожа дощата під № 1-2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований на орендованій земельній ділянці згідно договору оренди землі, укладеного між ТОВ «Сула ЛТД» та виконавчим комітетом Ворожбянської сільської ради строком на 5 років. Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Жураховським Д.В. Однак, оригінал договору від 07.08.2008 було втрачено. У зв`язку із цим у 2012 році позивач звернулась до нотаріуса та отримала дублікат такого договору. Оскільки протягом 2001-2021 років позивач постійно змінювала місце проживання, правовстановлюючий документ було втрачено. Звернувшись у 2021 році до приватного нотаріуса для отримання дубліката договору купівлі-продажу, позивач отримала роз`яснення щодо неможливості повторної видачі дубліката правовстановлюючого документа. Посилаючись на те, що правовстановлюючий документ на нерухоме майно договір купівлі-продажу від 07.08.2008 втрачено, у зв`язку із чим [PERSON] не має можливості розпоряджатися своїм майном, позивач просить визнати за нею право власності на об`єкт незавершеного будівництва будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 28.10.2021 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 16.11.2021 підготовче провадження закрито, призначено судовий розгляд справи. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Зазначила, що необхідність визнання за позивачем права власності на незавершений будівництвом житловий будинок пов`язане з тим, що правовстановлюючий документ на таке майно було втрачено, а позивач на даний час не може розпоряджатися належним їй майном, в тому числі оформити право користування земельною ділянкою на якій він знаходиться або продати таке майно. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, рішення по справі просив прийняти на розсуд суду у відповідності до чинного законодавства. Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, справу просив розглядати без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 07.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Жураховським Д.В., ТОВ «Сула ЛТД» (продавець) зобов`язується передати [PERSON] (покупець) об`єкт незавершеного будівництва: будинок одноквартирний, некінченого будівництвом (75 % готовності), який розташований на орендованій земельній ділянці, згідно договору оренди землі, укладеного між продавцем і виконавчим комітетом Ворожбянської сільської ради, 26.09.2007 року, строком на 5 років, обмеження та сервітути відсутні, згідно довідки № 416 від 26.06.2008, виданої відділом земельних ресурсів у Лебединському районі Сумської області. На цій земельній ділянці розташовані один будинок некінчений будівництвом (75 % готовності) під літ. «А» та надвірні споруди: літня кухня під літ. «Б» - цегляна, огорожа дощата під № 1-2. Майно знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 4.2 зазначеного договору, право власності на майно виникає у покупця з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Цей договір підлягає державній реєстрації. Також необхідно здійснити державну реєстрацію права власності (а.с. 7-8). Згідно з відомостями із Державного реєстру правочинів від 07.08.2008 договір купівлі-продажу зареєстровано у реєстрі (а.с. 13). Згідно з копією витягу із Реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради» від 24.12.2012, власником житлового будинку, одноквартирного незакінченого будівництва, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , форма власності приватна, частка 1/1. Підстава виникнення права власності дублікат договору купівлі-продажу р № 1614/07.08.2008/ посвідчений приватним нотаріусом Лебединського районного нотаріального округу Жураховським Д.В., виданий приватним нотаріусом Жураховським Д.В. 20.12.2012 року № 1091 (а.с. 10). Листом від 03.08.2021 № 797/01-16 приватний нотаріус Жураховський Д.В. повідомив [PERSON] про неможливість повторної видачі дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого 07.08.2008 за реєстровим № 1617 (а.с. 11). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів. З урахуванням наведених норм суд повинен установити чи було порушено, не визнано або оспорено права, свободи чи інтереси заявника, i залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні, в залежності від наявності для цього відповідних підстав, встановлених законом або договором. Позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Предметом позову у даній справі є вимога позивача про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна з підстав втрати правовстановлюючого документа на такий об`єкт. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. В разі втрати правовстановлюючого документа позивач звертається до суду, як правило, у зв`язку з неможливістю реалізації ним свого права власності. У таких випадках суб`єктивне право власності іншими особами не порушується, однак, відповідачами в таких справах є особи, які не визнають належності на праві власності майна позивачу у зв`язку з відсутністю у нього відповідного документа. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в межах даної справи представник позивача вказувала на те, що [PERSON] не має можливості розпоряджатися своїм майном, оскільки нотаріус відмовив у видачі дубліката правовстановлюючого документа (договору купівлі-продажу від 07.08.2008 року), відсутні можливості оформити права на земельну ділянку, яка знаходиться під недобудованим будинком, відсутня можливість продати такий об`єкт нерухомого майна. Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Однак до позовної заяви не було додано доказів того, що правомочність розпорядження належним позивачу майном не визнається будь-якою особою (зокрема відповідачем) в такій мірі, що право [PERSON] підлягало б захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спірне нерухоме майно. Більше того, звернувшись до суду [PERSON] вказала відповідачем Лебединську міську раду, однак доказів того, що відповідач не визнає, оспорює або вчиняє перешкоди [PERSON] щодо реалізації права на належне їй майно, суду надано не було. Суд також звертає увагу на те, що право власності [PERSON] на незавершений будівництвом будинок зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, фактично належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.08.2008, а доказів того, що таке право позивача ким-небудь оспорюється, не визнається або порушується, в тому числі відповідачем, матеріали справи не містять. За таких обставин, суд вважає, що в судовому порядку не може бути визнано право власності на майно за умов наявності відомостей про власність позивача на таке майно, в тому числі підтвердження відповідними відомостями про реєстрацію спірного об`єкта нерухомого майна. Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 13.05.2019 по справі № 905/494/18. Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до абз. 2 п. 1.2 Глави 2 Порядку у разі коли державну реєстрацію права власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, відповідно до закону проведено без видачі документа, що посвідчує таке право, право власності підтверджується на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. При цьому позивачем не доведено, що нею вчинялися дії, спрямовані в тому числі на відчуження об`єкта нерухомості, а відповідачем такі дії не визнавались через невизнання за нею права власності на таке майно всупереч наявному зареєстрованому праву власності [PERSON] у Реєстрі речових прав на нерухоме майно. Обов`язковою умовою надання судом правового захисту є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Враховуючи викладене вище, суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed