Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку «Порто-Франко» про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.08.2014 р. між позивачкою, [PERSON] та ПАТ «Порто-Франко» укладено Договір банківського вкладу («морський короткостроковий»). № [NUMBER], відповідно до якого був відкритий рахунок в іноземній валюті №26301343103840/[NUMBER]. Згідно п.1.2. Договору позивачка внесла на зазначений рахунок 30000.00 USD доларів США. Відповідно до п.3.2.3. Договору Банк зобов'язаний видати вклад за першою вимогою вкладника. З виписки із особового рахунку № [NUMBER] станом з 05.08.2014р. по 12.01.2015 р. вбачається, що залишок коштів становить 30000.00 USD доларів США. Представник позивачки - [PERSON] - [PERSON] зверталась до адміністрації Банку з усними і письмовими заявами про видачу грошей з рахунку. 20.08.2014 р. подала до адміністрації Банку письмову заяву про видачу всієї суми вкладу. Проте їй було відмовлено у виплаті через неплатоспроможність банку. Позивачка також просить стягнути з відповідача моральну шкоду, оскільки в зв'язку з відмовою повернути гроші, позивачка була позбавлена засобів до існування, а тому зазнала душевні страждання. Крім того, позивачка є інвалідом 2-ої групи з дитинства, а кошти вона збирала на лікування та проведення операції. Відповідачка вважає, що її заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в розмірі 100000 грн. На теперішній час відповідач не виконав свої зобов'язання щодо видачі відповідних сум з рахунку. Згідно п.1.4., п.2.1.4. Договору № [NUMBER] позивачка має право щомісячно отримувати відсотки по вкладу - 10,5000% річних. На теперішній час сума відсотків, які Банк повинен сплатити складає 1708,8 доларів США (30000x10,5%:365х198дн.). Відповідно пункту 1 статті 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. В зв'язку з чим, позивачка вважає, що якщо б вона мала можливість розмістити кошти в іншому банку, то отримувала гарантований прибуток у вигляді 7,5% річних, а тому збитки, завдані відповідачем складають суму у розмірі 1220,5 доларів США (30000x7,5%:365х198). Крім того, позивачка посилається також на те, що, згідно ч. 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Зазначений розмір пені гарантується Законом України, а тому не може бути зменшений. В зв'язку з чим, позивачка просить стягнути пеню з відповідача у розмірі 178200 доларів США (30000х3%:365х198). На підставі викладеного, позивачка просить стягнути на її користь грошові кошти за договором банківського вкладу ( «морський короткостроковий») № [NUMBER] від 05.08.2014 р. (рахунок в іноземній валюті №26301343103840/ [NUMBER] ) в розмірі 30000.00 USD доларів США (в гривні станом на день ухвалення рішення суду), три проценти річних за весь час прострочення в розмірі 488,2 доларів США, 7,5% відсотків річних за фактичну кількість днів неправомірного користування грошима - 1220,5 доларів США, пеню 3% на день від простроченої суми в розмірі 178200 доларів США, несплачені відсотки 10,5% - 1708,8 доларів США, всього 211617,5 доларів США, а також моральну шкоду в розмірі 100000 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідач частково повернув частину коштів. На теперішній час, заборгованість позивача складає суму у розмірі 15788, 8 доларів США. Представники відповідача в судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. За згодою представника позивача, суд розглядає справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що 05.08.2014 р. між позивачкою, [PERSON] та ПАТ «Порто-Франко» укладено Договір банківського вкладу («морський короткостроковий»). № [NUMBER], відповідно до якого був відкритий рахунок в іноземній валюті №26301343103840/[NUMBER]. Згідно п.1.2. Договору позивачка внесла на зазначений рахунок 30000.00 USD доларів США. З виписки із особового рахунку № [NUMBER] станом з 05.08.2014р. по 12.01.2015 р. вбачається, що залишок коштів становить 30000.00 USD доларів США. Відповідно до п.3.2.3. Договору Банк зобов'язаний видати вклад за першою вимогою вкладника. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. У відповідності до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Частина 1 ст. 1061 ЦК України визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Представник позивачки - [PERSON] - [PERSON] неодноразово зверталась до адміністрації Банку з усними і письмовими заявами про видачу грошей з рахунку. З матеріалів справи, а також з пояснень представника позивача вбачається, що відповідач частково повернув суму вкладу. Станом на 03.03.2015р. на рахунку залишилась сума у розмірі 15788,8 доларів США, що еквівалентно сумі у розмірі 371194 гривень 70 копійок за курсом НБУ на день ухвалення рішення. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума вкладу у розмірі 15788, 8 доларів США, що еквівалентно сумі у розмірі 371194 гривень 70 копійок за курсом НБУ на день ухвалення рішення. Згідно п.1.4., п.2.1.4. Договору № [NUMBER] позивачка має право щомісячно отримувати відсотки по вкладу - 10,5000% річних. На теперішній час сума відсотків, які Банк повинен сплатити складає 1708,8 доларів США (30000x10,5%:365х198дн.). В зв'язку з чим, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума несплачених відсотків у розмірі 1708,8 доларів США, що еквівалентно сумі у розмірі 40173 гривень 89 копійок за курсом НБУ на день ухвалення рішення. Позивачка також стверджує, що якщо б вона мала можливість розмістити кошти в іншому банку, то отримувала гарантований прибуток у вигляді 7,5% річних, а тому збитки, завдані відповідачем складають суму у розмірі 1220,5 доларів США (30000x7,5%:365х198). Суд вважає, що вищевказані вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно п. 1 статті 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У відповідності п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що вірогідність отримання прибутку у вигляді відсотків за іншим депозитним договором не може бути безперечною підставою для відшкодування збитків, оскільки позивач має можливість розпорядитись сумою коштів після їх отримання у будь-який спосіб. При цьому, сума вкладу, а також термін дії договору, відсоткова ставка встановлюються конкретним договором, а тому не може бути заздалегідь прогнозована. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача збитків у розмірі 1220,5 доларів США не підлягають задоволенню. Позивачка посилається також на те, що, згідно, ч. 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Зазначений розмір пені гарантується Законом України, а тому не може бути зменшений. В зв'язку з чим, позивачка просить стягнути пеню у розмірі 178200 доларів США (30000х3%:365х198). Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати положення ч. 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» оскільки договір банківського вкладу не є послугою, а регулюються іншими нормами законодавства, а саме ст. 1058-1065 ЦК України. В зв'язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 178200 доларів не підлягають задоволенню. Позивачка також просить стягнути з відповідача моральну шкоду, оскільки в зв'язку з відмовою повернути гроші, позивачка була позбавлена засобів до існування, у зв'язку з чим, вона зазнала душевні страждання. Крім того, позивачка є інвалідом 2-ої групи з дитинства, а кошти вона збирала на лікування та проведення операції. Відповідачка вважає, що її заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в розмірі 100000 грн.. Згідно ч. 2 ст. Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12 травня 1991 року при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд вважає, позивачка відчула моральні страждання у зв'язку з затримкою виплати вкладу, оскільки вона є інвалідом 2-ої групи з дитинства, а кошти вона збирала на лікування та проведення операції. Вищевказані обставини не дали їй можливості забезпечувати себе та сім'ю їжею, одягом, ліками та інш.. для забезпечення достатнього рівня життя, вона була змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. В той же час, суд оцінює розмір позовних вимог в цій частині як не відповідний їх характеру, тривалості і тяжкості, в зв'язку з цим, з відповідача повинно бути стягнуто 5000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial