Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем [PERSON] вони одружилися 16.11.2010 року та шлюб був зареєстрований виконкомом Грушівської сільської ради, актовий запис №56. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її вихованні та утриманні. У шлюбі з відповідачем вона прожила два роки. Після одруження вони стали проживати у батьків відповідача. На початку життя складалося нормально, але поступово відповідач став її безпричинно ревнувати до всіх мужчин, влаштовувати в сім`ї скандали, сварки, які переходили у бійки. Коли відповідач став її бити, вона забрала свої речі і пішла жити до своїх батьків. У 2013 році вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, але суд їх не розлучив, оскільки вона була вагітна. Вже 8 років вона з відповідачем не проживає, зараз вона створила нову сім`ю, та має намір офіційно одружитися. А тому, вважає, що їхній шлюб розпався остаточно. Оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, просить не надавати строк на примирення з відповідачем, а шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України\~\~передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.11.2010 року і від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Позовних вимог щодо порядку виховання та утримання неповнолітніх дітей, поділу спільного майна сторін\~ не заявлено. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved