Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 97863 грн. 82 коп. боргу за договором позики. На обґрунтування позову зазначила, що 24.07.2018 року вона та [PERSON] уклали договір позики, за яким вона передала [PERSON] 3700 дол. США, які той зобов`язався повернути їй частинами: 1850 дол. США в строк до 31.08.2018 року, 1850 дол. США в строк до 30.09.2018 року. У вказані строки відповідач зазначені кошти позивачці не повернув. Просить стягнути вказаний борг, виходячи з офіційного курсу НБУ грн. до дол. США станом на день передачі позики. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Представник відповідача заперечила проти позову за його безпідставністю. Вказала що відповідач не отримував від позивачки вказаних позивачкою грошових коштів, а підпис у розписці проставив під впливом обману зі сторони позивачки, яка обіцяла надати гроші після підписання розписки, а насправді вказані кошти відповідачеві не дала. Зазначає, що представлена позивачкою розписка не підтверджує факту отримання відповідачем вказаних у розписці коштів та дати їх отримання. Тому вважає, що позивачкою не доведено наявності між позивачкою та відповідачем відносин позики, які вказала позивачка на обґрунтування позовних вимог. З наявних у справі доказів судом встановлені такі обставини та визначені такі правовідносини сторін, що з них випливають: З дослідженого оригіналу розписки встановлено: Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] виникли правовідносини на підставі договору позики, що підтверджується написаною останнім 24.07.2018 року розпискою такого змісту: «Я, [PERSON] , родился [INFO] в городе Ульяновка Кировоградской области, паспорт [NUMBER] , выдан Ульяновским РОУМВД Украина в Кировоградской области 6 декабря 2009 г., беру в долг у гражданки [PERSON] , родилась [INFO] в Кировограде, паспорт [NUMBER] , выдан Кировоградским РО в городе Кировоград УМВС Украины Кировоградской области 8 мая 2014 г., сумму 3700 $ (три тысячи семьсот долларов США) и обязуюсь данную вернуть двумя частями: первую часть 1850 $ (тысяча восемьсот пятьдесят долларов США) до 31 августа 2018 года; вторую половину 1850 $ (тысяча восемьсот пятьдесят долларов США) до 30 сентября 2018 года. Данная расписка написана собственноручно, добровольно, в трезвом сознании и без принуждения при свидетелях [PERSON] и [PERSON] . Дата 24.07.2018. [PERSON] підпис. [PERSON], підпис. Свидетели [PERSON] підпис. [PERSON] , підпис». З наведених вище доказів суд встановив такі фактичні обставини справи та визначив такий зміст спірних правовідносин: Суд приходить до висновку про наявність між позивачкою та відповідачем відносин позики, виходячи з таких міркувань: Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми (постанови ВСУ від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс-17). Таким чином наявність у позивачки зазначеної розписки підтверджує: 1. факт отримання 24.07.2018 року [PERSON] від [PERSON] 3700 дол.США; 2. наявність між сторонами договору позики; 3. обов`язок відповідача повернути позивачці позичені кошти в такі строки - 1850 дол. США в строк до 31.08.2018 року і 1850 дол. США в строк до 30.09.2018 року. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Таким чином заперечення відповідачем факту отримання коштів є безпідставними, оскільки наявність оригіналу розписки у позивачки і відсутність на них відміток про повернення боргу, виходячи із положень ст.545 ЦК України, свідчить про отримання ним коштів та про невиконання зобов`язання по поверненню коштів. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у строк встановлений для його виконання. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч.2 ст.533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Позивачка просить стягнути з відповідача еквівалент 3700 дол. США, виходячи з офіційного курсу дол. США до гривні України станом на день передачі позики - тобто станом на 24.07.2018 року, що становило за 100 дол. США - 2644,9683 грн. Однак ця вимога позивачки суперечить положенням ч.2 ст.533 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Виходячи з того, що інший, ніж передбачений частиною 2 ст.533 ЦК України порядок визначення суми, що підлягає сплаті, договором між сторонами, законом чи іншим нормативно-правовим актом не встановлений, стягненню підлягає еквівалент долара США станом на обумовлені сторонами дати повернення позичених коштів - 31.08.2018 року (за 100 дол. США - 28.2794 грн.) та 18.09.2020 року (за 100 дол. США - 28.2983 грн.). Тобто сума, що підлягає поверненню за вказаним договором є більшою, ніж просить позивачка у позові. Однак, відповідно до змісту ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог. Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивачки суми боргу в межах заявлених нею позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою було сплачений судовий збір у розмірі 979,00 грн. за подання позову (а.с.1), які у зв`язку із задоволенням позову підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивачки.

Outcome: approved