Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому після уточнень, доповнень та змін просить встановити факт її спільного проживання із [PERSON] однією сімєю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з жовтня 1993 року до часу відкриття спадщини [PERSON] 27 серпня 2014 року; змінити черговість спадкування, визнавши її спадкоємцем першої черги як дружини та надавши їй право на спадкування у першу чергу після смерті чоловіка; визнати за нею право власності на 1/2 частини квартири № 106 по пр.. [PERSON],136-В в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 27.08.2014. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначає, що з жовтня 1993 року вона почала мешкати із [PERSON] однією сімєю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та сумісний бюджет, тобто мали фактичні шлюбні стосунки, мешкали вона в квартирі [PERSON] за адресою: м. Харків, пр.. [PERSON],136-В кВ. 106, куди вона перевезла свої особисті речі, а також меблевий гарнітур, холодильник, телевізор тощо. Реєструвати вони свій шлюб не поспішали, оскільки в цьому не було потреби, спільних дітей вони не мали, протягом багатьох років вони турбувались один про одного, любили та жити тільки один для одного. За час спільного проживання вони зробили ремонт у квартирі, виклали плиткою санвузол та кухню, придбали водонагрівач у ванну кімнату, вона брала побутові кредити на придбання побутової техніки в квартиру, а саме пральну машину, телевізор які і на теперішній час знаходяться в квартирі. Спірна квартира була отримала [PERSON] в 1993 році по державній програмі, за умовами якої особа приймає особисту участь у будівництві, своєю працею допомагає побудувати собі квартиру, о потім отримує її у користування. У 1994 році [PERSON] приватизував квартиру на своє імя і вона постійно спільно мешкали в ній, робили ремонті роботи. Як і кожної сімї, в них були сімейні традиції і свята, вони разом святкували усі визначні події, разом відвідували своїх друзів, завжди разом їздили на відпочинок. У 2006 році померла мати [PERSON], і позивач усі витрати на її поховання взяла на себе, оскільки розмір її заробітку на той час дозволяв утримувати себе та свого чоловіка. Крім того, у 2008 році [PERSON] переніс інсульт, внаслідок якого в нього розвинулась дисциркуляторна енцелопатія, він мав гіпертонічну хворобу третього ступеню, стенокардію, кардіосклероз, мав постійного проходити обстеження та лікування на стаціонарі лікарні, [PERSON] постійно здійснювала за ним необхідний догляд. 27 серпня 2014 року її чоловік [PERSON] помер, вона займалась організацією його поховання. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої входить спірна квартира. Двоюрідні брати [PERSON] [PERSON] та [PERSON] та його сестра [PERSON] на спадщину не претендують та подали відповідні заяви до нотаріуса. [PERSON] також звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак їй необхідно встановити факт спільного проживання із спадкодавцем для отримання права на спадкування. Враховуючи, що вона може вважатися лише спадкоємцем четвертої черги, вона просить змінити черговість одержання права на спадкування та надати їй право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги [PERSON] Третя особа у справі [PERSON] звернувся до суду із позовними вимогами, які в ході розгляду справи неодноразово змінював та доповнював. Остаточно просив встановити факт та визнати що [PERSON], померлий 27.08.2014, є його рідним батьком, внесши відповідні зміни до актового запису про його народження; визнати за ним право власності на гараж № 67 в гаражному кооперативі «Шанс-1» за адресою: м. Харків, вул.. Ньютона,124, а також право власності на квартиру № 106 по пр.. [PERSON],136-В в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], померлого 27 серпня 2014 року. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на те, що його мати [PERSON] із [PERSON] кілька років мешкали спільно, а у березня 1985 року народився він. Після його народження і до початку 1992 року його батьки жили разом, вели спільне господарство, мали спільний побут, але у зареєстрованому шлюбі не перебували. Мати зареєстрували його народження особисто, однак він вважав та називав [PERSON] своїм батьком. І після того, як батьки почали мешкати окремо, вони часто спілкувались, [PERSON] приїздив до них, а [PERSON] приїздив до нього, вона телефонували один одному. [PERSON], який є двоюрідним братом [PERSON], є його хрещеним батьком. [PERSON] завжди хотів у належний спосіб юридично підтвердити та встановити факто того, що [PERSON] є його батьком, але через безтурботність він постійно зволікав з цим питанням. До того ж в листопаді 2010 року під час ремонту будинку по вул.. Тринклера в м. Харкові [PERSON] зазнав трудового каліцтва, впавши з висоти близько 20 метрів і з того часу не може пересуватися, є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього нагляду. Всі ці факти тривалий час перешкоджали [PERSON] зайнятися питанням юридичного підтвердження факту батьківства [PERSON] Після смерті його батька 27 серпня 2014 року він звернувся до нотаріальної контори із питанням щодо оформлення спадкового майна та дізнався про наявність в провадження суду позову [PERSON] та вважав за потрібне звернутися із відповідним позовом. В ході розгляду справи [PERSON] подав заяву про залишення без розгляду його вимог щодо визнання права власності на гараж № 67 в гаражному кооперативі «Шанс-1» за адресою: м. Харків, вул.. Ньютона,124, в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], померлого 27 серпня 2014 року, а також заяву про відшкодування судових витрат. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали свої уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити. Не заперечували той факт, що [PERSON] є сином [PERSON] та має право на спадкування після смерті свого батька. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] заперечував проти заявлених вимог [PERSON], просив відмовити в їх задоволенні, надавши до суду свої письмові заперечення, долучені до матеріалів справи, в подальшому в судові засідання не зявлявся, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи встановленому законом порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні визнавали факт батьківства [PERSON] [PERSON], а також факт спільного проживання [PERSON] разом із [PERSON] з 1993 року по день смерті останнього, буди допитані у судовому засіданні в якості свідків, в подальшому в судові засідання не зявлялись, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи встановленому законом порядку. Представник третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні підтримав уточнені вимоги свого довірителя, просив їх задовольнити, в частині визнання права власності га гараж просив позов залишити без розгляду. Позовні вимоги [PERSON] просив залишити без задоволення, оскільки лише [PERSON] є спадкоємцем першої черги, а підстав для зміни черговості спадкування суду не надано. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. За даними КП «ХМБТІ» станом на 22.05.2015 квартира № 106 по пр.. [PERSON],136-В в м. Харкові по праву власності зареєстрована на імя [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ХМЦПЖФ від 20.01.1994, реєстровий № 3-94-5771. 27 серпня 2014 року [PERSON] помер (актовий запис № 12213 від 29.08.2014, зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції). КП «Жилкомсервіс» надано інформацію станом на 16.06.2015, з якої вбачається, що за адресою: м. Харків пр.. [PERSON],136-В кВ. 106 був зареєстрований [PERSON], [INFO], з 30.01.1991 по день його смерті 27.08.2014. Після смерті [PERSON] Сьомої [PERSON] державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 539/2014. Сестра [PERSON] [PERSON] та його двоюрідні брати [PERSON] та [PERSON] оформили нотаріально посвідчені заяви щодо відмови у прийнятті спадщини після смерті [PERSON]. Позивач [PERSON] стверджує, що з 1993 року вона мешкала разом із [PERSON] як чоловік та дружина, вела із ним спільне господарство, мали спільний бюджет, однак шлюб не реєстрували. Вважаючи себе спадкоємцем четвертої черги, однак не маючи належних документів на підтвердження цього факту, однак бажаючи оформити спадкові права, [PERSON] звернулась до суду із відповідним позовом. В ході розгляду справи судом було виявлено наявність судового рішення про встановлення факту батьківства рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.03.2015 у справі № 639/102/15-ц, яким було встановлено юридичний факт, що [PERSON], померлий 27.08.2014, є батьком [PERSON], [INFO]; даним судовим рішенням внесені відповідні зміни до актового запису про народження дитини. На підставі даного судового рішення було видано повторне свідоцтво про народження [PERSON] серії І-ВЛ № 410254. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06.07.2015 рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.03.2015 скасовано, а заява [PERSON] про встановлення факту батьківства залишена без розгляду. [PERSON], вважаючи себе сином [PERSON] та бажаючи отримати належні йому права на спадщину як спадкоємця першої черги, заявив відповідні позовні вимоги. Суд вважає, що заявлені позивачем [PERSON] та третьої особою [PERSON] обґрунтовані з наступних підстав. Так, в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень п. 5) ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, якщо від цього факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Позивачем [PERSON] суду надано достатньо доказів, що підтверджують факт спільного проживання її разом із [PERSON], в тому числі і показанні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON][PERSON], [PERSON], а також допитаних в якості свідків відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Перелічені вище свідки підтвердили, що [PERSON] мешкав разом із [PERSON] з 1993 року по день смерті [PERSON] 27 серпні 2014 року в квартирі останнього за адресою: м. Харків, пр.. [PERSON],136-В кВ. 106, вели себе як чоловік та жінка, турбувались один про одного, усі свята та визначні події проводили разом, їздили на відпочинок також разом. На запит суду Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції від 15.04.2015 надано інформацію про відсутність актового запису про шлюб [PERSON], [INFO]; Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції від 23.04.2015 повідомлено про відсутність актового запису про шлюб [PERSON], [INFO] Як зазначено в Постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо. Окремо зазначено про те, що проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для підтвердження факту спільного проживання [PERSON] разом із [PERSON] як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 1993 року по день смерті [PERSON] 27.08.2014 року. Водночас суд вважає, що вимоги [PERSON] про встановлення факту батьківства також підтверджуються належними та достатніми доказами, а саме поясненнями відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які також допитані в якості свідків, а також свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Всі перелічені особи стверджують, що [PERSON] та [PERSON] мешкали разом без реєстрації шлюбу, хоча весілля своє справляли в серпні 1983 року, в 1985 році в них народився спільний син [PERSON]. В 1991 році [PERSON] та [PERSON] перестали мешкати разом, однак [PERSON] продовжував спілкування із своїм сином [PERSON] За клопотанням третьої особи [PERSON] судом у справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, згідно висновків якої від 18.02.2015 за № 533 [PERSON], померлий 27.08.2014, кісткові рештки якого надано на дослідження, може бути біологічним батьком [PERSON], [INFO]; ймовірність даної події складає 99,9998%. Відповідно до положень п. 1) ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, якщо від цього факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Згідно ст.. 130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 СУ України, а саме матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. В п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені в ст.. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав цього встановлення, передбачених у ст.. 53 Кодексу про шлюб та сімю, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства дитини, яка народилась до 01.01.2004, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують батьківство, в їх сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства мати та батька дитини до її народження, спільне виховання або утримання батьком дитини. Відповідно до положень ст.. 53 Кодексу про шлюб та сімю України (втратив чинність 27.07.2010) походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Враховуючи зібрані судом докази, наявні достатні підстави вважати доведеним факт батьківства між [PERSON] та [PERSON] та необхідність внесення змін до свідоцтва про народження дитини,

Outcome: partial