Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що її батьками є [PERSON] , 1937 року народження, яка померла [INFO] , та [PERSON] , 1934 року народження, який помер [INFO] . При житті, 28 березня 2013 року, [PERSON] зробив письмове розпорядження на випадок смерті, яким все своє майно заповів позивачці; заповіт посвідчений секретарем Топорівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 7, ніким не скасований і не відмінений. Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, до якої входить будинковолодіння, побудоване в 80-тих роках на земельній ділянці площею 0.25 га за адресою: [ADDRESS] . Спадкове господарство зареєстроване як колгоспний двір, голова якого [PERSON] . Реалізуючи своє право на спадщину за заповітом, позивачка звернулася до нотаріуса з відповідною заявою, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з реєстрацією спадкового господарства, як колгоспного двору. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На час припинення колгоспного двору в спадковому господарстві проживали та були зареєстровані: спадкодавець (тато позивачки) [PERSON] , 1934 р.н., помер [INFO] , дружина спадкодавця [PERSON] , 1937 р.н., померла [INFO] , дочка спадкодавця - позивачка та онуки спадкодавця - відповідачі [PERSON] , 1984 р.н., [PERSON] , 1987 р.н. Із заявою про виділення частки члена колгоспного двору не звертався ніхто. Позивачка фактично вступила в управління спадковим майном, виготовила технічну документацію на будинок за власні кошти, продовжує утримувати будинок та прибудинкову територію в належному стані, обробляє землю, сплачує комунальні послуги, однак не може належним чином реалізувати своє спадкове право на житло, що змушує її звернутися до суду з даним позовом. Позивачка та її представник - адвокат Бундзяк У.М. в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки подала до суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності та за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надіслали до суду заяви про проведення судового засідання без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 07 липня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 110 від 08 червня 1988 р., в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташоване в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Станом на 15.04.1991 в житловому господарстві, яке відносилося до колгоспного двору, в [ADDRESS] були зареєстровані і проживали: [PERSON] , 1934 р.н., [PERSON] , 1937 р.н., [PERSON] , 1964 р.н., [PERSON] , 1984 р.н., [PERSON] , 1987 р.н., що підтверджується довідками № 635 від 06.11.2019 та № 643 від 08.11.2019, виданими виконавчим комітетом Топорівської сільської ради згідно погосподарської книги № 1-2 за 1991-1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] . Член колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 55 років в с. Топорівці Городенківського району, актовий запис № 27 від 26 грудня 1992 р., що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30 квітня 2020 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 01.01.2004 , застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. На день смерті [PERSON] ( [INFO] ) в господарстві в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1934 р.н., [PERSON] , 1964 р.н., [PERSON] , 1984 р.н., [PERSON] , 1987 р.н., що стверджується довідкою № 644, виданою 08.11.2019 виконавчим комітетом Топорівської сільської ради згідно погосподарської книги № 1-2 за 1991-1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис за № 7 від 28 травня 2005 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Топорівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Із копії витягу № 00026254924 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, сформованого 30 квітня 2020 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), вбачається, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям, актовий запис № 6 від 26 лютого 1957 р. виконавчого комітету Топорівської сільської ради Городенківсьокго району. Позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать копії: свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , виданого Торговицькою сільською радою Городенківського району, запис за № 94 від 30 вересня 1964 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження; свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС, з якого слідує, що позивачка при реєстрації шлюбу з [PERSON] , 1961 року народження, змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 27 від 02 жовтня 1982 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу; свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 02 вересня 1994 р. відділом ЗАГС, з якого вбачається, що прізвище позивачки після розірвання шлюбу « [PERSON] », запис за № 106 від 14 листопада 1992 р. в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого виконкомом Торговицької сільської ради, яким стверджено, що позивачка при реєстрації шлюбу з [PERSON] , 1961 року народження, змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 10 від 04 жовтня 1994 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу. Наведене свідчить, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] в рiвних частках є її чоловік [PERSON] та дочка - позивачка [PERSON] , які прийняли спадщину, однак документи про спадкування не оформили. Повідомленням державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 412/01-16 від 18 березня 2020 р. та Інформаційною довідкою № 59856918 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 18.03.2020 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. За заповітом, посвідченим 28 березня 2013 секретарем виконавчого комітету Топорівської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 7, [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів своїй дочці [PERSON] , [INFO] . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 54322812 (номер в реєстрі нотаріальних дій 7), що доводиться копією Інформаційної довідки № 56783534 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 09.07.2019 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. у зв`язку з відкриттям спадкової справи. Батько позивачки [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 84 роки в с. Топорівці Городенківського району, актовий запис № 10 від 01 квітня 2019 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На день смерті [PERSON] в житловому будинку в [ADDRESS] проживала [PERSON] , 1964 р.н., яка провела похорон свого батька [PERSON] , що стверджується довідкою № 645, виданою 08.11.2019 виконавчим комітетом Топорівської сільської ради згідно погосподарської книги № 1 за 2016-2019 роки, особовий рахунок № [NUMBER] . Із копії спадкової справи № 144/2019, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я., вбачається, що позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (11.07.2019). Копією Витягу № 56829219 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 11.07.2019 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 64447723 (номер у нотаріуса 144/2019), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO] . Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. від 16 листопада 2019 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , з посиланням на те, що спадковий житловий будинок належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , частка померлого в даному житловому будинку конкретно не визначена. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 25.10.2019, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1972 році, господарські будівлі та споруди - в 1972, 1980, 1991 роках. Їх ринкова вартість станом на 30.10.2019 становить 141 261 грн., що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку № 30102019_00612 /С, складеного ФОП « [PERSON] ». Розмір земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] становить 0,25 га, що стверджується довідкою № 641, виданою виконавчим комітетом Топорівської сільської ради. Cудом встановлено, що позивачка фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не встановлено, позов визнається відповідачами - колишніми членами колгоспного двору, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 524- 526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved