overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]; В.Л. про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей. Свій позов мотивує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2002року. Під час перебування у шлюбі у них народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], утриманням яких займається тільки вона. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей у добровільному порядку не надає . Посилаючись на наведене, позивач, згідно уточненої позовної заяви, просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення старшою дитиною повноліття . В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 12 листопада 2010 року народилась [PERSON], 15 березня 2003 року народився [PERSON], 18 липня 2007 року народилась [PERSON], батьками якої є сторони по справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ЕГ №128508, І-ЕГ №114970, І-ЕГ №054576, виданими відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області (а.с.3-5). Судом встановлено, що діти на даний час перебувають на утриманні позивача. Відповідач є батьком дітей, однак в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти присуджується у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі п.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоровя та матеріальне становище сторін і приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача, слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 2000грн., щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. В звязку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору (державного мита) в розмірі 640 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави у відповідності до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]В про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 12липня 2014 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 763. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування\~\~жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про\~побудову\~сімейних відносин між собою\~та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік\~зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина\~\~зобов'язана\~утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік\~відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]Я.(дошлюбне прізвище Лихач) перебувають в шлюбі з 12 липня 2014 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії I-ЕГ №091190 від 12 липня 2014 року. Від даного шлюбу у сторін є дитина: син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити\~шлюбні відносини. Примушування\~\~до припинення шлюбних\~\~відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати та стягнути з відповідача в користь позивача сплачений останньою судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]В про розірвання шлюбу. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 січня 2008 року. В шлюбі [INFO] року народився син [PERSON]. Покликається на те, що сімейне життя між ним та відповідачем по справі не склалось. Сторони подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, спільних інтересів немає. Спроби зберегти сім'ю були марними, примиритися не вдалося. Шлюб існує формально. Просить суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який був укладений 09 січня 2008 року. Сторони в судове засідання не з'явились, а подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 09 січня 2008 року шлюб між сторонами зареєстрований 09 січня 2008 року Прилуцькою сільською радою Ківерцівського району Волинської області, актовий запис № 01 (а.с. 3). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони подружніх відносин не підтримують, протягом двох років разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Шлюб існує формально. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сім'ї неможливе, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що 01 серпня 2015 року вона з відповідачем по справі уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 317. Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб виявися невдалим, спільне життя не склалося. При таких обставинах сумісне життя і збереження сімї стали неможливими. Тому позивач просила суд шлюб розірвати, малолітню дитину залишити проживати разом з нею та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові та просила розглянути справу без її участі. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав та просив справу розглядати без його участі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ст.247 ч.2 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 серпня 2015 року сторони по справі уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 317 (а.с.6). Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя сторін разом не склалося, вони припинили подружні стосунки і тому цей шлюб існує формально. При таких обставинах, сумісне життя і збереження сімї суд вважає неможливим, а тому шлюб слід розірвати, малолітню дитину залишити проживати разом із матір'ю [PERSON] На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що 14 червня 2014 року вона з відповідачем по справі уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 233. Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюб виявися невдалим, спільне життя не склалося. При таких обставинах сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими. Тому позивач просила суд шлюб розірвати, малолітню дитину залишити проживати разом з нею та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові та просила розглянути справу без її участі. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав та просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ч.3 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ст.247 ч.2 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 червня 2014 року сторони по справі уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 233 (а.с.6). Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя сторін разом не склалося, вони припинили подружні стосунки і тому цей шлюб існує формально. При таких обставинах, сумісне життя і збереження сім'ї суд вважає неможливим, а тому шлюб слід розірвати, малолітню дитину залишити проживати разом із матір'ю [PERSON] На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох їх спільних дітей в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання [PERSON] не зявилась, до суду надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі. Одночасно наполягала на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час судового засідання був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.11 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.130 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідач є батьком трьох дітей позивача: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1 СР №050483 від 16 травня 2007 року, копією свідоцтва про народження серії 1 СР №050484 від 16 травня 2007 року, копією свідоцтва про народження серії 1 СР №102011 від 17 грудня 2009 року. Діти знаходяться на утриманні позивача, що стверджується позивачем в позовній заяві і підтверджується довідкою ОСББ від 05 липня 2018 року №6. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] в якому просить визнати її власником житлового будинку з господарським будівлями, спорудами, в порядку спадкування за законом, що розташований в с. Велимче, вул. Соборності, 19 Ратнівського району Волинської області, після смерті матері [PERSON], яка померла 06.07.2004 року. Заявлений позов обґрунтовує тим, що її мати [PERSON] була власником даного житла. Однак вона, за життя, правовстановлюючих документів про право власності на житловий будинок не виготовила. Це стало підставою у відмові у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадщини за законом. Позивач після смерті спадкодавця, своєчасно прийняла спадщину за законом, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідач [PERSON] у поданій до суду письмовій заяві позов визнав, просить справу розглянути без його участі. Дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про смерть слідує, що спадкодавець [PERSON] померла 06.07.2002 року. Нею за життя заповіт не складався. Свідоцтвом про укладення шлюбу підтверджується, що позивач змінила своє прізвище на [PERSON]. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ч.1 ст.1268 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини з дня смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Достовірність доводів позивача підтверджується довідками виданими Велимченською сільською радою Ратнівського району Волинської області, витягом із Спадкового реєстру, з яких встановлено, що власником житлового будинку з господарським будівлями, спорудами, що знаходиться на вул. Соборності, 19 в с. Велимче Ратнівського району Волинської області була спадкодавець [PERSON] Позивач після смерті спадкодавця прийняла спадщину, шляхом постійного проживання із [PERSON] на час відкриття спадщини. Будь-які інші докази, спростовуючі встановлені в судовому засіданні обставини, викладені позивачем, які підтверджені письмовими доказами, в матеріалах справи відсутні та судом не здобуто, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] в якому просить визнати її власником житлового будинку з господарським будівлями, спорудами, в порядку спадкування за законом, що розташований в с. Заброди, вул. Шевченка, 10 Ратнівського району Волинської області, після смерті батька [PERSON], який помер 10.01.2000 року. Заявлений позов обґрунтовує тим, що її батько [PERSON] був власником даного житла. Однак він, за життя, правовстановлюючих документів про право власності на житловий будинок не виготовив. Це стало підставою у відмові у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадщини за законом. Позивачка після смерті спадкодавця, своєчасно прийняла спадщину за законом, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Відповідач [PERSON] в скерованій до суду заяві позов визнала, просить справу розглянути по суті у її відсутності. Дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про смерть слідує, що спадкодавець [PERSON] помер 10.01.2000 року. Ним за життя заповіт не складався. Позивачка [PERSON] (до укладення шлюбу Дмитрук) та відповідач [PERSON] (до укладення шлюбу Дмитрук) є дочками [PERSON], тобто спадкоємцями за законом першої черги. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 549 ЦК України (в ред.1963 року) для того щоб спадкоємець прийняв спадщину необхідно, щоб він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, або щоб подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. При цьому зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Достовірність доводів позивачки підтверджується довідками виданими Забродівською сільською радою Ратнівського району Волинської області, витягом із Спадкового реєстру, з яких встановлено, що власником житлового будинку з господарським будівлями, спорудами, що знаходиться на вул. Шевченка, 8 в с. Заброди Ратнівського району Волинської області був спадкодавець [PERSON] Позивачка після смерті спадкодавця прийняла спадщину, шляхом догляду за будинком та присадибною земельнною ділянкою, тобто вступом у фактичне володіння та управління спадковим майном. Відповідач [PERSON], після смерті спадкодавця за прийняттям спадщини не зверталася, оскільки на неї не претендує, а отже є такою, що не прийняла спадщину. Будь-які інші докази, спростовуючі встановлені в судовому засіданні обставини, викладені позивачкою, які підтверджені письмовими доказами, в матеріалах справи відсутні та судом не здобуто, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить визнати її власником житлового будинку з господарським будівлями, спорудами, в порядку спадкування за законом, що розташований на [ADDRESS], після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Заявлений позов обґрунтовує тим, що спадкодавець [PERSON] був власником даного житла. Однак він, за життя, правовстановлюючих документів про право власності на житловий будинок не виготовив. Це стало підставою у відмові у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадщини за законом. Позивачка прийняла спадщину, шляхом постійного спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідачем скеровано до суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає повністю, просить справу розглянути без її участі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про смерть слідує, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO]. Ним за життя заповіт не складався. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її - ч.1 ст.1268 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - з дня смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї - ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Достовірність доводів позивачки підтверджується довідками виданими Кортеліською сільською радою Ратнівського району Волинської області, витягом із Спадкового реєстру, з яких встановлено, що власником житлового будинку з господарським будівлями, спорудами, що знаходиться на [ADDRESS] був спадкодавець [PERSON] Позивачка в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця своєчасно прийняла спадщину за законом, шляхом постійного спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Будь-які інші докази, спростовуючі встановлені в судовому засіданні обставини, викладені позивачкою, які підтверджені письмовими доказами, в матеріалах справи відсутні та судом не здобуто, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved