Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в жовтні 2018 р. до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, обґрунтовуючи позов тим, що позивач є рідною дочкою [PERSON], який є працездатним, має постійне місце роботи. Позивач наразі навчається у ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» на контрактній основі (сукупна вартість навчання 92400 грн.). До досягнення повноліття [PERSON] сплачував аліменти в розмірі 3200 грн. Наразі [PERSON] і проживає разом із матір'ю [PERSON], яка є тимчасово безробітною, а тому позивач потребує матеріальної допомоги на сплату коштів за навчання, і крім того, на канцелярські приладдя, навчальну літературу, проїзд, харчування, одяг тощо. Згідно ухвали від 05 листопада 2018 р. позов залишено без руху. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року в справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників. Згідно поданого відповідачем відзиву на позовну заяву [PERSON] зазначив, що позивач звернулась із позовом про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання перебуваючи на 2 курсі університету, не підтвердивши, що вона має заборгованість у сплаті коштів за навчання. У позовній заяві не зазначено про перелік майна, його кількість і вартість, яке необхідне [PERSON] до закінчення навчання. Аліменти за період до завершення навчання (112 000 грн) в 1,5 рази перевищує залишок вартості навчання. Крім того, не надано підтверджувальних документів відносно безробіття матері. Одночасно, розмір його доходів за останні 6 місяців становить 43471,57 грн, тобто 7245,26 грн на місяць. За таких обставин, місячний розмір аліментів, який просить стягнути позивач (4000 грн) становить більше половини його щомісячних доходів, майже в 4 рази перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів і майже в 2 рази перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів. При цьому, на утриманні [PERSON] перебувають дружина [PERSON], падчерка [PERSON], що потребують матеріальної допомоги. У поданому представником відповідача клопотанні додатково повідомлено, що згідно засвідчених довідок ДВНЗ «КНЕУ імені Вадима Гетьмана» за навчання позивача сплачені кошти на суму 35574,00 грн, тобто залишок коштів за можливе навчання, які необхідно сплатити становить 56826,00 грн. Разом з тим, при позовних вимогах про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 4000 грн щомісячно сума аліментів за період 33 місяці становить 132 000 грн. Від позивача на адресу суду 31.01.2019 р. надійшла заява про зміну позовних вимог, у відповідності з якою [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення цього позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. У відзиві (запереченнях) на заяву про зміну позовних вимог, що надійшла до суду від відповідача, останнім відзначено, що позивачем одночасно змінено предмет і підстави позову, чого не допускає ст. 49 ЦПК України. Додатково повідомив, що має сумніви щодо власного батьківства відносно позивача, не зважаючи на те, що сумлінно сплачував аліменти до досягнення [PERSON] повноліття. Повторно відмітив, що належних доказів, які б підтверджували факт відсутності роботи у матері позивача [PERSON] для суду не надано, відсутні докази щодо наявності будь-яких перешкод, що унеможливлюють її участь в утриманні повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Докази в потребі матеріальної допомоги не надані, розраховані витрати на навчання значно перевищують мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину від 6 до 18 років (1013,50 грн). Враховуючи вищевикладене, вважав обґрунтованим розмір аліментів у сумі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років. Згідно відповіді на відзив на заяву про зміну позовних вимог сторона позивача відмітила, що в заяві від 31.01.2019 р. змінено лише предмету позову. Фактичні обставини, на яких обґрунтовано позовні вимоги не змінено. Оскільки [PERSON] є студенткою денної форми навчання, остання з об'єктивних причин утримувати себе не в змозі. При цьому, у неї наявні потреби у здійсненні витрат, пов'язаних із проживанням, сплатою комунальних послуг, телефонного та інтернет зв'язку, оплатою проїзду, купівлею книжок, канцелярських приладів, елементарного одягу та взуття, оплатою навчання та забезпечення елементарних загальнолюдських потреб у харчуванні тощо. У здійсненні витрат на навчання [PERSON] участі не приймав, хоча закон передбачає рівний обов'язок батьків щодо її утримання. Заперечення відповідача щодо позовних вимог обумовлені лише його небажанням здійснювати належну підтримку своєї дитини. Тому пропозиції щодо сплати аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму є такими, що не ґрунтуються на нормах закону. У відповідності до заперечень щодо відповіді на відзив сторона відповідача виклала власні міркування з приводу: порушення ст. 49 ЦПК України відносно одночасної зміни предмету і підстав позову; не доведення можливості утримувати дитину; можливості застосування до відповідача мінімального гарантованого розміру аліментів; необхідності підтвердження витрат дитини; не доведення відсутності доходу матері; ухилення позивача від перевірки батьківства відповідача. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити, а саме стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Суду підтвердила, що є студенткою 2 курсу денної форми навчання ДВНЗ «КНЕУ ім. В.Гетьмана», термін навчання в бакалавраті - до червня 2021 року. Оплату послуг за навчання у ВНЗ сплачувала її матір. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги також підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, а саме в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму. Суду повідомив, що він офіційно працює, має розмір посадового окладу в сумі 7000 грн. Враховуючи наявність інших утриманців: дружини і падчерки, він спроможний не заперечує сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Представник відповідача [PERSON] проти позовних вимог заперечив з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відзив на позовну заяву, вказавши, що позивач не довела належними доказами необхідність її утримувати на період навчання, оскільки кошти за навчання були сплачені, позивач проживає разом із працездатною матір'ю. Суд, заслухавши пояснення учасників справ, ознайомившись із матеріалами справи, дослідивши надані докази в їх сукупності та співставленні, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та матір позивача [PERSON] до 10.07.2001 р. перебували в зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського РУЮ у м. Києві серії [NUMBER] (актовий запис № 582). Факт навчання позивача у ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадими Гетьмана» підтверджується сукупністю досліджених доказів, а саме: довідкою університету від 26.09.2018 р., договором № 171646 від 22.08.2017 р., які вказують на те, що [PERSON] є студенткою 2 курсу денної форми навчання факультету міжнародної економіки і менеджменту, спеціальність (напрям підготовки) - економіка, термін навчання з 01.09.2017 по 30.06.2021 року (вартість навчання за семестр становить 11500 грн). Відповідно до довідки за підписом в.о. головного бухгалтера ДВНЗ «КНЕУ ім. В. Гетьмана» [PERSON] сплачувала кошти за навчання позивача у 2017-2018 рр., остання станом на 10.12.2018 р. заборгованості у сплаті не мала. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утриманння припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, встановлено, що повнолітня [PERSON] продовжує навчання у ДВНЗ «Київський національний економічний університету імені Вадима Гетьмана» на контрактній основі, у трудових відносинах не перебуває, додаткових джерел для оплати навчання не має, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Окрім власне оплати послуг за навчання у ВНЗ [PERSON] має потребу в коштах для здійснення витрат на особисті потреби. Згідно ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин,зазначених у ст.182 СК України. Ст. 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Встановлено,що позивач проживає із матір'ю, яка особисто несе витрати з утримання своєї дочки. Разом із тим, закон передбачає рівний обов'язок батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання розміру аліментів враховується також потреби особи даного віку. Так, згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на момент подачі позову складав - 1841 грн. При вирішенні питання по суті спору суд враховує матеріальний стан та стан здоров'я позивача, яка потребує матеріального утримання, враховує потреби особи її віку. Крім цього, суд враховує стан здоров'я відповідача і його матеріальний стан, те, що він офіційно працевлаштований, має постійний дохід, одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків та бере до уваги можливості відповідача по наданню такої допомоги повнолітній дочці. Враховуючи викладене, суд вважає, що сума аліментів в розмірі однієї чверті є достатньою покриття частини витрат позивача та помірною для сплати відповідачем, з огляду на що, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 24 жовтня 2018 року. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України), а тому відповідна сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст. ст. 199, 200 СК України,

Outcome: approved