Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про вселення в квартиру [ADDRESS] . Свої вимоги митавує тим , що 01 березня 1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідно до рішення Козятинського міськрайонного суду шлюб між ними розірвано . Під час подружнього життя , згідно договору купівлі- продажу від 23.10.2002 року була придбана квартира [ADDRESS] . Квартира придбана на ім'я відповідача та зареєстрована на праві власності в Вінницькому ООБТІ. На початку липня 2013 року відповідач забрав у неї ключі від квартири та не допустив до неї . На даний час вона проживає в найнятій квартирі , так як відповідач не впускає її до квартири. Поведінка відповідача порушує її право на користування та розпорядженням спільно набутою під час шлюбу квартирою. В судовому засіданні позивачка [PERSON] суду пояснила , що в квартирі вона проживала з сином та колишнім чоловіком та те , що 20 липня 2012 року вона була на роботі та до неї прийшов її колишній чоловік і сказав , що в неї є 10 хвилин , щоб зібрати речі і поїхати з дому. Вона викликала таксі і поїхала з [PERSON] додому. Її речі були розкидані в прихожій . Замки були поміняні в квартирі . З того часу вона більше не була в квартирі . Просить вселити її в квартиру , оскільки в неї більше не має іншого житла та квартира придбана за час шлюбу . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив , що він не виганяв позивачку з квартири , а пішла вона сама , при цьому забрала документи , гроші та золото. Вона може приходити та жити в квартирі . Замки він не міняв. Її особистих речей в квартирі не має . Ніяких перешкод в тому , щоб позивачка жила в квартирі , він не чинить . Ключі від квартири позивачка сама залишила в квартирі . Позовні вимоги не визнає , оскільки вони є безпідставними. Суд, вислухавши пояснення, дослідивши докази вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 01 березня 1997 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON]. Під час подружнього життя , згідно договору купівлі-продажу від 23.10.2002 року посвідченого приватни нотаріусом за реєстром №1862, була придбана квартира під номером [ADDRESS] (а.с.5). Квартира придбана на ім'я відповідача та зареєстрована на праві власності в Вінницькому ООБТІ. Відповідно до копії паспорта позивачки . вона зареєстрована та проживає в [ADDRESS] (а.с.3) На початку липня 2013 року відповідач забрав у позивачки ключі від квартири та не допустив до квартири . На даний час позивачка проживає в найнятій квартирі . Поведінка відповідача порушує право позивачки на користування та розпорядженням спільно набутою під час шлюбу квартирою. Свідок [PERSON] суду пояснила , що знає позивачку ще з дитинства. Останнім часом [PERSON] ображав позивачку , бив її і вона часто зверталась до неї за допомогою. Позивачка часто ночувала у неї в дома. Будучи на роботі ,до неї зателефонувала [PERSON] і сказала , що [PERSON] виганяє її з квартири . Він забрав у [PERSON] ключі від квартири. Літні речі відповідач віддав [PERSON] , а зимові залишились в квартирів. Позивачка переїхала до неї жити. Через декілька днів після того , як [PERSON] переїхала до неї жити, позивач приходив до неї , стукав у двері . Вона викликала міліцію . [PERSON] проживала у неї на протязі місяця. Свідок [PERSON] суду пояснила ,що в липні 2012 року вона була у [PERSON] в магазині . В магазин зайшов чоловік [PERSON] і попросив її вийти . Коли вона знову зайшла ,[PERSON] плакала і сказала , що чоловік вигнав її з квартири і через 10 хвилин сказав , щоб вона забрала речі . Вони викликали таксі і поїхали до [PERSON] додому . В квартиру вони не змогли попасти , оскільки замки були поміняні . Вони вийшли на вулицю , під'їхав [PERSON] , відчинив двері своїм ключем і вони увійшли до квартири. Він почав обзивати [PERSON] , речі валялись в прихожій. Вони їх позбирали і поїхали на таксі до [PERSON] в магазин. Всі речі відповідач не віддав. [PERSON] на даний час знімає квартиру. Виходячи з положень ст. ст. 60,63,65,66,68 Сімейного кодексу України,ст..22 КЗпШ майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання майном . Статтями 41, 47 Конституції України передбачено , що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як за рішенням суду Виходячи з наведеного вимога позивачки про усунення перешкод у здійсненні та розпоряджанні майном , шляхом вселення підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved