Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 15.11.2010 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 90. В позовній заяві зазначила, що у шлюбі у них дітей немає, однак добровільно розірвати шлюб відповідач не бажає. Причиною розірвання шлюбу є те, що шлюбні відносини між сторонами припинено в червні 2012 року і до цього часу стосунки між ними не змінилися. Сім'я фактично розпалася, збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, тому позивачка просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, згідна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 15 листопада 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 90, що стверджено повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 07 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СКУ шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч. 1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що сторони від шлюбу дітей не мають, спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не мають взаємних прав та обов'язків, не піклуються про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім'я розпалась повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved