Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до вищого навчального закладу «Львівський кооперативний коледж економіки і права» та просить постановити рішення яким зобов'язати відповідача поновити її на раніше займаній посаді бібліотекаря бібліотеки та виплатити середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу. Позов обґрунтовує тим, що на посаді бібліотекаря вона працювала у цьому навчальному закладі з 01 вересня 1987 року по 06 жовтня 2014 року, тобто більше 27 років. Наказом від 06 жовтня 2014 року у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників її було звільнено із посади бібліотекаря, п.1 ст.40 КЗпП України на підставі наказу №35/1§4 від 03 липня 2014 року із виплатою заробітної плати та вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку. Таке звільнення вважає незаконним, адже мала ряд суттєвих переваг у порівнянні із [PERSON] та [PERSON], котрі на її думку продовжують працювати у бібліотеці відповідача. Такими перевагами вважає наступні: наявність у неї вищої освіти за даною спеціальністю, що підтверджується Дипломом [NUMBER], виданим 02 червня 1992 року Київським інститутом культури; присвоєння їй кваліфікаційної категорії «Бібліотекар 1-ї категорії» у 2005 році; присвоєння їй кваліфікаційної категорії «Провідний бібліотекар» 2010 році; наявність у неї найбільшого стажу роботи у бібліотеці цього Коледжу; нагородження її у 2012 році Грамотою Об'єднаного комітету профспілки працівників ВНЗ «Львівський кооперативний коледж економіки і права» і Директора цього Коледжу - за багаторічну сумлінну працю та особистий трудовий внесок у розвиток даного навчального закладу; той факт, що вона є особою похилого віку та ветераном праці з 22 травня 2013 року, у зв'язку із чим вважає, що взагалі не підлягає такому звільненню. Крім того, наголошує, що з 12 по 23 грудня 2005 року підвищувала свій професійний рівень на курсах підвищення кваліфікації на гуманітарно-природничому факультеті Львівського національного університету імені І.Франка за спеціальністю «Бібліографія і бібліотекознавство», про що отримала Свідоцтво СПК №006003 від 23 грудня 2005 року. Зважаючи на наведене, вважає таке звільнення безпідставним та просить постановити рішення про поновлення її на раніше займаній посаді із виплатою середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. На адресу суду надійшла заява якою [PERSON] підтримала свої вимоги у повному обсязі та просила розгляд справи проводити у її відсутності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі покликаючись на доводи викладені у позові та додатково пояснив, що відповідач, прохаючи Об'єднаний комітет профспілки працівників Коледжу про надання згоди на скорочення своїх працівників, умисно дезінформував цей профспілковий орган, не зазначивши у своїй «Порівняльній таблиці» правдиві дані щодо осіб, що підлягали такому скороченню. Наголошує, що [PERSON] не було запропоновано іншої посади. Крім того, вважає, що у зв'язку з тим, що завідувач бібліотекою не має належної освіти та нетривалий стаж роботи, необхідно було провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, тобто його довірительку, на посаду завідувача бібліотекою, відповідно звільнивши з такої працюючу [PERSON] Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила у повному обсязі та додатково пояснила, що в межах Коледжу було скорочено усі посади бібліотекаря, а інших вакантних посад, які б можна було запропонувати позивачу зокрема, у навчальному закладі не було, тому про переважне право на залишення на роботі йтись не може, а так зване перегрупування, котре визнає обов'язковим представник позивача, неможливе, оскільки не передбачене законодавством. Одна з посад бібліотекаря не була скорочена 06 жовтня 2014 року, оскільки [PERSON] перебувала у відпустці, а як тільки відпустка завершилась, і цю посаду було скорочено на підставі наказу про внесення змін до штатного розпису від 03.07.2014 року та повідомлення [PERSON] про заплановане вивільнення від 28.07.2014 року та згоди профспілкового комітету від 02.10.2014 року. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи суд приходить до висновку про неможливість задоволення позову з таких мотивів. Наказом №69 ВК § 4 від 06.10.2014 року позивача [PERSON] було звільнено із посади бібліотекаря у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України із виплатою вихідної допомоги та компенсації за дні невикористаної відпустки. Відповідно до наказу №35/1 від 03.07.2014 року про внесення змін до штатного розпису у зв'язку із скороченням посад (професій) у зв'язку із раціоналізацією штатної структури коледжу за результатами господарської діяльності вирішено вивести з 07 жовтня 2014 року зі штатного розпису ВНЗ «ЛККЕіП» 4 штатні одиниці посади бібліотекар та 1 штатну одиницю посади завідувач читальним залом. Згідно наказу від 11.07.2014 року №39 §2 «Про попередження про заплановане звільнення у зв'язку із скороченням чисельності та штату» письмові попередження зобов'язано підготувати таким працівникам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Необхідність вивільнення працівників та підставність рішення про оптимізацію чисельності та штату працівників підтверджується і довідкою №838 від 25.05.2015 року та довідкою №839 від 25.05.2015 року. Позивач [PERSON] 04.08.2014 року отримала під розписку повідомлення про заплановане вивільнення. Цим же повідомленням [PERSON] була повідомлена про те, що вакантні посади у ВНЗ «Львівський кооперативний коледж економіки і права» відсутні. Відсутність вакантних посад у цьому ВНЗ станом на 06.10.2014 року підтверджує і надана довідка №822 від 21.05.2015 року. Згідно витягу з штатного розпису ВНЗ «Львівський кооперативний коледж економіки і права» на 01 вересня 2014 року посади бібліотекаря займали наступні працівники: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Посаду завідувача бібліотекою, котра не скорочувалась, обіймала [PERSON] Згідно витягу з штатного розпису ВНЗ «Львівський кооперативний коледж економіки і права» на 01 січня 2015 року в межах навчального закладу існувала 1 штатна одиниця посади бібліотекар, котру обіймала [PERSON] Із повідомлення про отримання трудової книжки від 04.03.2015 року адресоване [PERSON], вбачається, що остання не була звільнена за п.1 ст.40 КЗпП України 06.10.2014 року у зв'язку із поданими нею заявами про надання невикористаних днів щорічної основної відпустки та листків непрацездатності. В матеріалах справи містяться відповідні заяви [PERSON] від 03.10.2014 року, від 12.11.2014 року, від 08.12.2014 року, від 02.01.2015 року, від 06.02.2015 року, від 20.02.2015 року, та відповідні накази ВНЗ про надання невикористаної відпустки від 03.10.2014 року №68/1 §4, від 12.11.2014 року №74/1/1 §4, від 08.12.2014 року №78 §4, від 02.01.2015 року №1 §1, від 06.02.2015 року №4/1 §2, від 20.02.2015 року №5/1§4. Зважаючи на встановлені обставини звільнення [PERSON] 04.03.2015 року суд вважає таке законним, здійснене без порушень трудового законодавства України. Згідно Закону України «Про відпустки» за бажанням працівника у разі його звільнення йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в такому випадку є останній день відпустки. [PERSON] наказом №9 §1 від 04.03.2105 року була звільнена 04.03.2105 року із виплатою вихідної допомоги та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки з 1997 року по 2007 рік на підставі наказу «Про внесення змін до штатного розпису» від 03.07.2014 року №35/1, повідомлення [PERSON] про заплановане вивільнення від 28.07.2014 року та згоди профспілкового комітету (протокол від 02.10.2014 року). Завідувача читальним залом [PERSON] було звільнено із займаної посади наказом від 03.10.2014 року №68 §3 за згодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України) із виплатою компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Бібліотекаря [PERSON] було звільнено із займаної посади наказом від 06.10.2014 року №69 §3 у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП України) із виплатою вихідної допомоги та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Бібліотекаря [PERSON] було звільнено із займаної посади наказом від 06.10.2014 року № 69 §2 за згодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України) із виплатою компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Наказом №35/1 §5 від 03.07.2014 року було створено комісію з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі або щодо яких встановлено обмеження на звільнення. Згідно витягу з протоколу №1 засідання комісії з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі або щодо яких встановлено обмеження на звільнення за ч.1 ст.40 КЗпП України в.о. директора коледжу запропоновано на звільнення кандидатури [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Оскільки в межах ВНЗ «Львівський кооперативний коледж економіки і права» було прийнято рішення про скорочення 4-х із 4-х штатних одиниць посади бібліотекар та 1-ї із 1-ї штатної одиниці посади завідувач читальним залом, усіх працівників, що обіймали вказані посади - звільнено, то й про переважне право на залишення на роботі в порівнянні із працівниками, що обіймають рівнозначні посади, йтись не може. В даному випадку необхідно встановити наявність чи відсутність осіб, щодо яких встановлено обмеження на звільнення. Згідно порівняльної таблиці, що визначає рівень освіти, стаж роботи, кваліфікацію та можливі обмеження на звільнення осіб, що обіймають заявлені на скорочення посади, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в таких осіб обмежень на звільнення - немає. Із повідомлення голови об'єднаного профкому Львівського кооперативного коледжу економіки і права від 02.10.2014 року та витягу із протоколу №15 засідання об'єднаного профкому Львівського кооперативного коледжу економіки і права від 02.10.2104 року вбачається, що розглянувши подання в.о. директора Львівського кооперативного коледжу економіки і права від 19.09.2014 року №125/1 про надання попередньої згоди на звільнення у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників ВНЗ «Львівський кооперативний коледж економіки і права» бібліотекарів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], завідувача читальним залом [PERSON] на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України, члени профкому одноголосно ухвалили надати згоду на таке звільнення вказаних осіб. В матеріалах справи міститься копія посвідчення серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], пред'явник такого посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів праці, зокрема переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності штату працівників незалежно від часу роботи на даному підприємстві, в установі або організації, першочергове працевлаштування при ліквідації підприємства, установи, організації, однак статус ветерана праці не визначає обмежень щодо звільнення таких осіб в передбаченому законом порядку. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 р. № 9 у пункті 19 зазначається, що суди зобов'язані з'ясувати, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням працівників за пунктом 1 ст. 40 КЗпП, чи справді були зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи дотримано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. Зважаючи на викладене та вимоги ППВС України, суд вважає, що звільнення [PERSON] 06.10.2014 року за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників відбулось із додержанням вимог трудового законодавства України. Незважаючи на високий рівень освіти та кваліфікації позивача, довготривалий стаж роботи, похилий вік та статус ветерана праці, суд не вбачає жодних законодавчо передбачених обмежень щодо звільнення [PERSON] і наголошує, що принцип переважного права на залишення на роботі в даному випадку, за відсутності в ВНЗ рівнозначних посад, застосовуватись не може.

Outcome: dismissed