Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітнім сином, який продовжує навчання, стягнення коштів, пов`язаних з його навчанням. В обґрунтування позову вказує, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . До досягнення сином повноліття батько сплачував аліменти на утримання сина, однак після того, як син став повнолітнім, ухиляється від сплати аліментів на утримання сина, не зважаючи на те, що син продовжує навчання. Позивачка сплатила за навчання сина за період з 07.08.2015 по 20.02.2018 22478,00 грн. Однак самостійно їй важко забезпечити сина усім необхідним на період його навчання, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 40828,50 грн. за період з липня 2013 року по червень 2018 року, що складає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не менше 24497,10 грн., що складає 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня досягнення дитиною повнолітнього віку і до досягнення ним 23 років за умови продовження навчання. Також просила стягнути з відповідача половину сплаченої позивачкою суми за навчання сина за період з 07.08.2015 по 20.02.2018, що становить 11239,00 грн. У листопаді 2018 року позивачка в порядку ст. 49 ЦПК України подала заяву про уточнення позовних вимог, у якій просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі 1135,00 грн. кожного місяця, починаючи з червня 2015 року по червень 2018 року. Відповідач надав відзив на позовну заяву, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки за період з липня 2013 по червень 2015 року відповідач сплатив позивачці 22766,14 грн. на утримання сина. Крім того, відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, оскільки від іншого шлюбу має на утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , на утримання якої він також сплачує аліменти у розмірі частки від його заробітної плати. Також зауважує, що позивачка подала позовну заяву про стягнення аліментів за два дні до досягнення сином 23 років, син зареєстрований за місцем проживання відповідача, і позивачка не надала жодних доказів, що син перебуває на її утриманні. Позовні вимоги ментів вважає необґрунтованими і безпідставними, просить у задоволенні позову відмовити. У відповіді на відзив [PERSON] вказує, що син є студентом денної форми навчання, стипендію не отримує, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Обов`язки батьків щодо сплати аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, є рівними. Просить задовольнити позов у повному обсязі. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, звернулась із заявою про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні з наведених вище підстав. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою [ADDRESS] , за місцем реєстрації і проживання відповідача. Згідно довідки Запорізької державної інженерної академії №65 від 20.06.2018, [PERSON] навчається на 5 курсі денної форми навчання (контракт), що також підтверджується копією договору про навчання. Згідно довідок навчального закладу б/н від 20.06.2018, [PERSON] за контрактом за період з 07.08.2015 до 01.06.2017 сплатив 11978,00 грн., за період з 31.08.2017 по 20.02.2018 сплатив 10500,00 грн. Позивачка підтвердила свої доходи за період з квітня 2018 року по вересень 2018 року на ТОВ «ПСК Флагман», загальний розмір яких склав 28626,16 грн., на ТОВ «СК Благострой» у загальному розмірі 19638,75 грн., Згідно копії трудової книжки [PERSON] , він працював на ПАТ «Запоріжсталь», довідками про доходи з місця роботи підтверджується, що у 2013 році йому була нарахована заробітна плата у розмірі 76493,08 грн., утримано із заробітної плати аліменти у загальному розмірі 10248,19 грн., Згідно довідки ТОВ «Росукртранс», за період роботи з лютого 2014 року по червень 2015 року із заробітної плати [PERSON] щомісячно утримувались на користь [PERSON] аліменти, загальна сума сплачених аліментів становить 18230,03 грн. Таким чином, після досягнення сином повноліття, з липня 2013 по червень 2015 року, відповідач сплачував аліменти на його утримання, загальний розмір яким склав 22766,14 грн. В період з 01.07.2015 по 22.06.2018 відповідач не був працевлаштований. З 23.06.2018 відповідач був прийнятий на роботу до ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь». У серпні 2018 року його заробіток становив 15163,27 грн., аліментів було утримано 2414,20 грн. Також встановлено, що [PERSON] від іншого шлюбу має малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу з [PERSON] , згідно заяви [PERSON] з 17.08.2018 сплачує аліменти на її утримання у розмірі частки від його заробітної плати. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно із ч.1\~ст.200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз ст.ст.199,200 СК України\~вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови можливості батьків надавати таку матеріальну допомогу. Згідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Як встановлено судом, позивачка звернулась з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, за два дні до досягнення ним 23 років, та згідно позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути аліменти за минулий період. Стягнення аліментів за минулий період регулюється ст. 191 СК України, яка визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, особа, яка має право на аліменти, може звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів протягом усього строку існування такого права. Вимога про стягнення аліментів може бути пред`явлена незалежно від того, скільки часу минуло з моменту виникнення права на аліменти. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені за певних умов, а саме: якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Про ухилення від сплати аліментів можуть свідчити дії зобов`язаної особи щодо приховання дійсного розміру свого заробітку, приховання наявного майна, приховання свого місцеперебування тощо. Заходи щодо одержання аліментів з відповідача практично можуть полягати у спробі установити місцеперебування, місце роботи зобов`язаної особи, спробі укласти договір про сплату аліментів тощо. Отже, для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; ухилення відповідача від надання утримання дитині. При цьому, присудження аліментів за минулий час є правом, а не обов`язком суду. Жодних обставин, за яких суд може присудити аліменти за минулий період, позивачкою не наведено і судом не встановлено.При цьому встановлено, що після досягнення сином повноліття, з липня 2013 по червень 2015 року, відповідач сплачував аліменти на його утримання, загальний розмір яких склав 22766,14 грн. Крім того, позивачкою не доведено право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на свою користь, оскільки нею ненадано доказів, що повнолітній син, який продовжує навчання, проживає з нею. КарачевськийІ.Є., будучи залученим до справи в якості третьої особи, до суду не з`явився, своїх пояснень щодо пред`явленого позову не надав. Щодо позовної вимоги про стягнення половинивитрат на оплату навчання повнолітньогосина, уточнень щодо якої у заяві від 23.11.2018 позивачкою не надавалось, суд дійшов такого висновку. Виходячи з аналізу\~ст. 185 СК України\~додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим,\~ст. 199 СК України\~передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьківутримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,200,201\~цього\~Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Це вбачається за змісту ст. 201 СК України, яка визначає норми СК України, які застосовуються до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання (ст.ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу). Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила\~статті 185 СК України\~не застосовуються. Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від оплати судових витрат зі сплати удового збору, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed