Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідачів, в якому прохає визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 101 в будинку № 79 по проспекту Героїв Дніпра у м.Горішні Плавні. Одночасно позивач прохає встановити факт належності їй правовстановлюючого документа, а саме договору купівлі-продажу від 06.09.1991 року. Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідачі починаючи з липня 2016 року у житловому приміщенні за місцем реєстрації не проживають без поважних причин, помешканням не користуються, участі в утриманні житла не беруть, їх особисті речі у квартирі відсутні. Вимоги в частині встановлення факту, що має юридичне значення, обґрунтовані позивачем допущеною при перекладі її по батькові помилкою, яка позбавляє її вільно розпоряджатись своєю власністю. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявились, звернувшись із відповідними клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності у заочному порядку, заявлені позовні вимоги ними підтримані у повному обсязі. Про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Будучи повідомленими про час і місце розгляду справи в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, через оголошення у пресі, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, правом надання заперечень та доказів на їх підтвердження, не скористались. Представник Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №4, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, звернувся на адресу суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, беручи до уваги згоду позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено наступне. За договором купівлі-продажу від 06.09.1991 року (а.с.8) [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (проспект [PERSON]) у місті Комсомольську (Горішні Плавні). Вказаний договір було зареєстровано КП «Кременчуцьке МБТІ» у реєстровій книзі №3 за №195 від 26.09.1991 року. Згідно з наданою КЖЕП № 4 довідкою від 17.07.2017 року (а.с.15) за адресою м.Горішні Плавні, [PERSON], 79, кв.101 є зареєстрованими позивач [PERSON], її син [PERSON] та в якості членів її сімї відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно з комісійним актом від 17.07.2017 року, посвідченим КЖЕП №4 м.Горішні Плавні, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації з серпня 2016 року не проживають (а.с.19). Виходячи із змісту позову, відповідачі у спірному помешканні з 2016 року не проживають, комунальні послуги не сплачують, їх особисті речі у жилому приміщенні відсутні. Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених письмових доказів, суд вважає предявлений позов в частині визнання осіб таки, що втратили право користування жилим приміщенням обґрунтованим. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За нормою ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, предявивши разом із тим вимогу щодо позбавлення права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення особи померлою. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 386 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. За змістом ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону і втрачають право у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником або законом. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт не проживання відповідачами за місцем реєстрації понад встановлені ст.405 ЦК України строки без поважної причини, з огляду на що предявлений позов в цій частині підлягає до задоволення повністю. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог [PERSON] щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документа, суд виходить з наступного. Як убачається із змісту позову, у звязку із допущеною в договорі помилкою в частині написання по батькові позивачки українською мовою, остання позбавлена вільно розпоряджатись належним їй майном. Згідно з приєднаною копією паспорту громадянина України, позивачем у справі є [PERSON] (російською Ридовна), [INFO] (а.с.22), проте у договорі від 06.09.1991 року, покупцем нерухомості у ньому зазначена [PERSON] (а.с.9). За таких обставин, суд вважає очевидним, що помилка у договорі виникла внаслідок перекладу по батькові позивача у справі. Виходячи із змісту ст.258 ЦПК України встановлення факту, що має юридичне значення залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника будь-які правові наслідки, юридичний інтерес особи, яка звертається із відповідною заявою, має бути безумовний. За таких обставин, суд вважає за необхідне встановити факт належності позивачу правовстановлюючого документа, а саме договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 06.09.1991 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved