Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 16 травня 1987 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає, але відповідач відмовляється розірвати шлюб добровільно. Позивач зазначає, що їх сім'я з відповідачем фактично розпалась, причиною розпаду стали різні погляди на життєві ситуації, сторони не проживають разом і не ведуть спільного господарства. Вважає збереження сім'ї неможливим, тому просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила час на примирення не надавати (а.с. 15). Відповідач, який належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, та від нього не надійшло повідомлення про причини неявки (а.с. 11, 13). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою відповідача без поважних причин, враховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 травня 1987 року Майорівською сільською радою Біляївського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 6 (а.с. 3). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає, однак позивач відмовляється розірвати шлюб добровільно через органи РАГСу. Сім'я розпалася і її збереження неможливо, тому що між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах суд доходить висновку, причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б її інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved