Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про на її користь матеріальної шкоди у розмірі 3999,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.05.2019 в магазині « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , на першому поверсі в камері схову № 17 залишила пакет з чобітками жіночими чорного кольору фірми «ЕККО». Залишивши покупки, вона повернулась додому, забувши забрати залишені чобітки. На наступний день 16.05.2019 вона повернулась до магазину «ВЕЛМАРТ», але відімкнути камеру схову ключем не змогла, оскільки замок був замінений, через що вона зрозуміла, що пакет з чобітками викрадено. Її звернення з цього приводу до адміністрації магазину, до Московського ВП ГУНП в Харківській області, до прокуратури Харківської області, до Державної служби України з питань безпечності та захисту прав споживачів, до Головного управління держпродспоживслужби в Харківській області належних результатів не дали. Факт її перебування в магазині 15.05.2019 та 16.05.2019 в також вартість чобіток у сумі 3999 грн. підтверджується копіями чеків Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 01.06.2020 у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час, з урахуванням положень п. 3 Розділу ХІІ (Прикінцеві положення) ЦПК України, доповненим згідно із Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», та згідно із Законом України № 731-ІХ від 18.06.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»,від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, дійшов до наступного. Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Правовідносини, що склались між Позивачем та Відповідачем, за своєю суттю є правовідносинами із зберігання, що регулюються положеннями Цивільного кодексу України. Відповідно до положень ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов`язаний піклуватися про річ, як про свою власну. Зберігач зобов`язаний виконувати свої обов`язки за договором зберігання особисто. Зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ. Відповідно до статті 937 ЦК України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Відповідно до ч. 1 ст. 948 ЦК України поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання. Відповідно до ч. 1 ст. 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Відповідно до ч. 3 ст. 950 ЦК України зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності. Відповідно до положень ст. 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Як роз`яснив Верховний суд України у постанові пленуму № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 21 Порядку провадження торгової діяльності та правил торгового обслуговування на ринку споживчих товарів, суб`єкт господарювання зобов`язаний забезпечити доступ споживачів до торгових об`єктів без здавання на збереження особистих речей, крім товарів, реалізація яких здійснюється у таких торгових об`єктах; створити умови для збереження речей споживачів, у разі, коли вхід до торговельного об`єкту з товарами, які реалізуються в таких закладах, заборонено. Аналізуючи вищевикладене, зобов`язання щодо здавання до камери схову на зберігання речей має місто лише, якщо особа має з собою товар, який продається у цьому конкретному закладі торгівлі. Також, вказані речі особа здає на зберігання на короткий термін, на час її перебування у торгівельному закладі. Судом встановлено, що звернення [PERSON] щодо крадіжки речей із камери схову магазину «Велмарт» по вул. Гвардійців-Широнінців, 101/99 в м. Харкові зареєстровані в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за № 32391 від 16.07.2019 та за Вх. № К-2099 від 23.07.2019, Вх. № К-2118 від 24.07.2019, Вх. № К-2183 від 29.07.2019. Начальником СВ Московського ВП відомості за вказаними фактами до ЄРДР внесені не були, тому перевірка проводилася в порядку Закону України «Про звернення громадян» та на підставі зібраних матеріалів подальший розгляд було припинено. [PERSON] роз`яснено, що прийняте за результатами розгляду її звернення рішення може бути оскаржено в порядку та термін, визначені ст. ст. 16, 17 Закону України «Про звернення громадян» та відповідно до вимог ст. 303, 304, 306 КПК України (а.с.18). Згідно листа Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області вбачається, що спеціалістами управління захисту споживачів було здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] з метою проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) ТОВ «Фудком» за фактами, викладеними у зверненні [PERSON] стосовно подій від 15.05.2019. Встановлено, що письмових звернень з вищевказаного питання до ТОВ «Фудком» [PERSON] надано не було. Під час виїзду спеціалістами Головного управління було встановлено, що на камерах схову міститься інформація щодо умов зберігання речей, в яких вказано, що речі з камер схову після 23.00 будуть утилізовані, та з вищевказаними умовами [PERSON] мала змогу ознайомитися перед користуванням камерою схову. Згідно письмових пояснень представника ТОВ «Фудком» встановлено, що речі, вилучені з камери схову, зберігалися в магазині 14 днів, після чого були утилізовані. За відсутністю доказів правопорушення, порушень під час перевірки не встановлено (а.с.24-26). Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти до висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суду не надано достовірних, належних та достатніх доказів на підтвердження обставин, на які посилається позивач. Так, матеріали справи не містять відомостей про письмові звернення позивача до адміністрації ТОВ «Фудком» стосовно факту викрадення її речей та відшкодування завданих збитків; про виклик поліції на місце події. З наданих позивачем доказів вбачається, що із заявами стосовно крадіжки її речей з камери схову ТОВ «Фудком» позивач зверталась до поліції 16.07.2019, 23.07.2019, 24.07.2019, 29.07.2019, відомості за вказаними заявами до ЄРДР не були внесені, кримінальні провадження не розпочаті, про що відділом поліції повідомлено позивача, та вказані дії позивачем не були оскаржені. Суд вважає, що позовні вимоги є недоведеними і тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed