Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 27.12.2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами був розірваний 14.06.2014 року. На час розірвання шлюбу позивач була вагітна, про що було повідомлено відповідачу, проте, у зв'язку з небажанням відповідача утримувати її як вагітну дружину, стосунки між сторонами погіршились та шлюб фактично перестав існувати. 12.06.2014 року [PERSON] звернулась до відповідача з вимогою щодо сплати аліментів на її утримання під час вагітності до досягнення дитиною трьох років. [INFO] народилась [PERSON], батьком якої є відповідач. Однак, матеріальної допомоги як під час вагітності, так і на теперішній час [PERSON] не надає. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково, пояснив, що після розірвання шлюбу сторони відновляли стосунки та проживали однією сім'єю у серпні 2014 року, вели спільне господарство, він надавав матеріальну допомогу [PERSON], просив стягнути з нього аліменти у розмірі 350 грн. щомісячно з дня подання позовної заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти і відповідні ним правовідносини. 27.12.2013 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано у Червонозаводському відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 692. (а.с.4). 14.06.2014 року шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], актовий запис № 55. (а.с.5). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а. с. 24). Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки, як пояснив у судовому засіданні відповідач, його дохід складається не тільки з оплати за трудовим договором, а також ведення підсобного господарства, є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно положень ч.2 ст.79 Сімейного Кодексу України, якщо позивач вжив заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більше як за один рік. Приймаючи до уваги пояснення позивача та відповідача стосовно того, що після розірвання шлюбу сторони відновляли сімейні стосунки та проживали разом, відповідач в цей період часу матеріально підтримував позивача, враховуючи відсутність у платника аліментів дітей, непрацездатних осіб, які б перебували на його утриманні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень щомісячно на утримання дружини, з якою проживає дитина, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 24.11.2014 року, до досягнення [PERSON], [INFO], трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, в судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій позасудовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому засіданні. Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу, матеріали справи містять копії квитанцій щодо вартості послуг адвоката у загальному розмірі 1940, 00 гривень, але не містять розрахунку про кількість годин, які були затрачені для надання правової допомоги у цій справі, а також копію угоди про надання правової допомоги від 12.06.2014 року, однак, немає підтвердження його фактичного виконання, оскільки відповідний акт приймання робіт відсутній, тому, у стягненні витрат на правову допомогу суд вважає вірним відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., від сплати якого при зверненні до суду з позовом позивач по даній категорії справ звільнена, відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial