Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - сина [PERSON], який продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народився син. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні. Після досягнення дитиною повноліття відповідач категорично відмовляється надавати допомогу на її утримання. Син продовжує навчання на першому курсі денної форми приватного вищого навчального закладу «Донецький інститут туристичного бізнесу». Зі своїх доходів позивач не має змоги повністю забезпечити дитину. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання [PERSON] на період його навчання щомісячно у розмірі ? частини з усіх видів доходів відповідача, починаючи з 25 серпня 2013 року до досягнення сином 23 років. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Судом відповідно до вимог частини 3 статті 415 Цивільного процесуального кодексу України та на підставі положень Мінської Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам» від 22 січня 1993 року, Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень надіслано судове доручення про вручення відповідачу пакету документів (позовної заяви з додатком, повідомлення про розгляд справи на 15 квітня 2014 року на 14-00 годину з резервною датою слухання справи 18 червня 2014 року о 14-00 годині). На виконання судового доручення, судом отримано підтвердження про вручення документів та протокол судового засідання Шариповського міського суду Краноярського краю Російської Федерації від 10 лютого 2014 року, за змістом якого допитаний [PERSON] повідомив, що він заперечує проти задоволення позову про стягнення аліментів, оскільки за Сімейним кодексом РФ стягнення аліментів на навчання не передбачено. Крім того, йому не відомо, чи прийняв син громадянство Россії, або він є громадянином України. Аліменти до 18 років він виплачував. На даний час він офіційно не працевлаштований, має непостійні заробітки, на утриманні має батька літнього віку. Не заперечує, щоб справа була розглянута в Авдіївському міському суді Донецької області в його відсутність. Брати участь у розгляді справи він не бажає. Відповідач у судове засідання, призначене на 18 червня 2014 року, не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Враховуючи викладене, та з урахуванням думки відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим міським відділом ЗАГС м. Шарипове Красноярського краю 15 грудня 1999 року, шлюб між сторонами розірвано, про що зроблено актовий запис № 153 від 16 вересня 1998 року. Згідно з ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як роз'яснено у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Судом встановлено, що [PERSON] є студентом 1 курсу денного відділення Приватного вищого навчального закладу «Донецький інститут туристичного бізнесу». Строк навчання становить з 1 вересня 2013 року по 1 лютого 2017 року, що підтверджується довідкою навчального закладу від 8 вересня 2013 року № 827. [PERSON] знаходиться на утриманні матері, позивача по даній справі, з нею мешкає, що не заперечується сторонами по справі. Відповідач згідно його пояснень постійного місця роботи не має, проживає у Російській Федерації, доглядає батька. Проте, доказів вказаних фактів суду не надав. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інше. Відповідач будь-яких документів про дохід суду не надав. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не підтвердив відсутність в нього можливості надавати допомогу на утримання повнолітнього сина. Однак, суд враховує те, що за характером своєї діяльності дохід відповідача носить непостійний характер, що є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до ч.ч. 1- 2 ст. 184 СК України. З урахуванням наведеного, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за можливе визначити відповідачеві розмір аліментів на утримання сина [PERSON] в сумі 700 гривень на місяць. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. На підставі ст.ст. 182, 184, 198-200 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57- 61, 64, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: partial