Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2015 року. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з Відповідачем не склалося через постійні сварки, скандали. Позивач зазначає, що вони стали зовсім чужими людьми, на даний час проживають окремо. З огляду на вказане просить розірвати шлюб, терміну на примирення не надавати, прізвище змінювати на дошлюбне не бажає. В судове засідання сторони, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, не з'явилися. Позивач подала заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач згідно заяви позов визнав. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні, задовольнивши позов з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 25 серпня 2015 року виконавчим комітетом Кам'янківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, 25 серпня 2015 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - «[PERSON]». Від шлюбу у сторін народилася одна дитина, яка на даний час є малолітньою, - донька [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане Підволочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіалного управління юстиції у Тернопільській області 22 листопада 2016 року). Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач і Відповідач, враховуючи його заяву, не мають бажання зберегти сім'ю та подальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]», та у своїй заяві зазначила про бажання його залишити. Таким чином суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved