Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги він мотивує тим, що зазначена квартира не приватизована, надана їй у користування, в такій, окрім неї зареєстрований її син - [PERSON] та племінник - відповідач [PERSON], який більше 27 років не проживає в даній квартирі, обов'язків по утриманню квартири та оплаті комунальних послуг не несе, його особистих речей в квартирі не має. При цьому зазначила, що відповідачу ніхто не чинив перешкод у користуванні квартирою. Реєстрація відповідача в даній квартирі порушує її права, на підставі чого просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, а [PERSON] доповнила, що відповідач [PERSON] є племінником її покійного чоловіка, який ще в 1989 році залишив житло. З того часу відповідач не проживає у квартирі без поважних причин, будь-які перешкоди у користуванні спірною квартирою йому ніхто і ніколи не чинив, жодних його речей у квартирі немає та витрат на утримання такої він не несе. Просять позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, наслідки неявки. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є сином позивача, проживає разом з мітір'ю в спірній квартирі, а відповідач з 1989 року в квартирі не проживає, його речей немає, витрат по утриманню житла той не несе. Третя особа - ЗРА ЛМР будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не направила в судове засідання свого представника, заяви про розгляд справи за його відсутності не подала, про причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення позивача, її представника, третьої особи, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває в комунальній власності, що підтверджується довідкою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Горіховий сад» №08 від 23.09.2016 року (а.с.3). Згідно цієї довідки в квартирі зареєстровано троє осіб: позивач [PERSON], її син [PERSON] і племінник [PERSON] Також встановлено, що відповідач протягом останніх 27 років у вказаній квартирі не проживає, мешканці квартири востаннє бачили його в 2000 році, де він проживає на даний час позивачу не відомо, жодних речей відповідача у спірній квартирі немає. Наведене стверджується поясненнями позивача і третьої особи, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт, що відповідач з 1989 року в спірній квартирі не проживає, а також актами ЛКП «Граніт», ОСББ «Горіховий сад» від 14.07.2016 року та 15.09.2016 року (а.с.4, 5, 6). Згідно даних поштамту ЦПЗ №1 Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта», наведених у листі № 05-06-704 від 30.12.2016 року, за період з 01.11.2015 року по 28.12.2016 року на адресу: [ADDRESS] на ім'я [PERSON] у відділення поштового зв'язку м.Львыв-16 рекомендована кореспонденція не надходила і не вручалася. З відповіді головного лікаря Комунальної третьої міської клінічної лікарні м.Львова № 17 від 12.01.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], на диспансерному обліку в сімейного лікаря не знаходиться, за медичною допомогою до сімейного лікаря упродовж 2016 року не звертався, медична карта на прізвище [PERSON] в реєстратурі амбулаторії сімейної медицини № 3 не числиться. Суду також не надано доказів на спростування повідомлених позивачем обставин того, що відповідачам ніхто і ніколи не чинив перешкод у користуванні спірним жилим приміщенням, однак, вони не користуються таким та не приймають участі в утриманні житла протягом вказаного періоду часу. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З роз'яснень, які містяться у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вбачається, що на ствердження вибуття особи суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації на [ADDRESS] і не проживає в цьому житлі понад шість місяців, в судовому засіданні не встановлено поважності причини його відсутності чи наявності домовленості між ним і позивачем чи власником житла щодо порядку користування квартирою, тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житлом - квартирою на [ADDRESS]. З огляду на те, що позивач просила усі судові витрати залишити за нею, суд, виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст.11 ЦПК України, вважає за можливе не стягувати при задоволенні позову з відповідача судові витрати.

Outcome: approved