Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,10 га, що знаходяться в [ADDRESS] Ще за життя спадкодавець розпорядилася належним майном, заповівши все належне їй майно на її користь. При зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому просить в судовому порядку визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. До суду подано заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. До суду подано заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим Ківерцівською державною нотаріальною конторою 07.12.1982 року за реєстровим № 1167, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.15). Відповідно до довідки Ківерцівської міської ради № М-655 від 02.11.2016 року вулиця Червоної Армії перейменована на вулицю Козацька згідно рішення виконавчого комітету Ківерцівської міської ради № 102 від 28.02.1992 року (а.с.17). Наявність у власності спадкодавця земельної ділянки площею 0,1000 га, стверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 17.10.2007 року (а.с.16). [PERSON] померла [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Як вбачається з заповіту, посвідченого 08.08.2011 року Ківерцівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-844, [PERSON] розпорядилася належним їй майном, на користь [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Заповіт не змінено та не скасовано. Відповідно заяви від 14.06.2016 року, поданої [PERSON] до Ківерцівської державної нотаріальної контори, остання від належної їй частки спадщини за заповітом посвідченим Ківерцівською державною нотаріальною конторою 08.08.2011 року за реєстровим № 2-844, що залишилась після смерті [PERSON] відмовилась на користь [PERSON] (а.с.18). Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В силу ч. 1 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України однією з підстав виникнення права власності на земельну ділянку, є прийняття спадщини. Згідно статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку у порядку спадкування переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивач у справі, [PERSON], будучи спадкоємцем майна померлої за заповітом, прийняла спадщину, шляхом звернення з заявою до Ківерцівської державної нотаріальної контори. Відповідач також не заперечує проти визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом. Постановою № 1796/02-31 від 31.10.2016 року державний нотаріус Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області відмовив гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність у спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів на майно. З повідомлення Ківерцівської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO], заведено спадкову справу № 257 за 2016 рік. 14.06.2016 року із заявою про відмову від належної частки спадщини звернулася [PERSON] 08.07.2016 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася [PERSON] Інших спадкоємців не встановлено. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину. Беручи до уваги, викладене, суд дійшов висновку про визнання за позивачем [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходяться в [ADDRESS]

Outcome: approved