Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] діючу в своїх інтересах та інтересах [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування та проживання у житлі. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником 31/50 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що в даному будинку зареєстровані відповідачі, які виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації та понад п`ять років у даному будинку не проживають, що створює позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні нерухомим майном. За таких обставин позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 19 липня 2019 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. Сторони в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які в силу ст. 59 ЦПК України, є законними представниками [PERSON] , [INFO] , в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просять розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позову, не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до реєстраційного посвідчення Вінницького ООБТІ від 25.082005 (копія на а.с. 7), а також рішення Хмільницького міськрайонного суду від 21.06.2005 (копія на а.с.5-6) встановлено, що [PERSON] є власником 31/50 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . З довідки Відділу ведення реєстру територіальної громади Хмільницької міської ради Вінницької області № 17-31/733 від 09.07.2019 (а.с. 12) вбачається, що до складу зареєстрованих осіб у будинку [ADDRESS] , крім позивача [PERSON] входять, відповідачі - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що також підтверджується копією домової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] (а.с.8-11) . З довідки № 07-20/726 від 09.07.2019 ( а.с. 20) вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак понад п`ять років за місцем реєстрації на проживають, а постійно проживають у Російській Федерації. Оцінивши надані докази в порядку ст. 89 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71, ст. 72 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що позивачем доведено те, що відповідачі у належному позивачу житловому будинку не проживають без поважних причин понад один рік, а також те, що відповідачі проживають на території Російської Федерації, визнають пред`явлений позов, а малолітній син відповідачів проживає разом із матір`ю, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення, що відповідатиме інтересам сторін та не порушуватиме інтересів малолітньої дитини. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 29, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved