Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про поділ майна спільно нажитого під час шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що з 04.09.1999 року по 28.03.2013 року перебувала в зареєстрованому в шлюбі з відповідачем. За час шлюбу ними набуто та належить на праві спільної сумісної власності наступне майно: кінь вартістю 2000 гривень, м'який куток «Шаман» вартістю 3810 гривень, 2 дивани «Малютка» вартістю 1450 гривень кожен, будівельна цегла 1000 штук вартістю 700 гривень, комп'ютер «Асус» вартістю 5000 гривень, корова вартістю 2000 гривень, холодильник б/у вартістю 600 гривень, тюлі для вікон вартістю 250 гривень, штори для вікон вартістю 450 гривень, крісло вартістю 350 гривень, меблева стінка «Юніор» вартістю 2070 гривень. Загальна сума майна, яке ними спільно придбане за час шлюбу становить 20130 гривень. На даний час все перераховане майно знаходиться по місцю проживання відповідача. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо розподілу майна. Просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши їй комп'ютер «Асус» вартістю 5000 гривень, м'який куток «Шаман» вартістю 3810 гривень, диван «Малютка» вартістю 1450 гривень. Загальною вартістю 10260 гривень. Решту спільного майна вартістю 9870 гривень залишити відповідачу. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлений позов із підстав викладених у позовній заяві і просила його задоволити. Показала, що все перераховане в позовній заяві майно було придбано під час шлюбу за кошти подружжя. До розлучення проживала з чоловіком в будинку його батьків. Представник позивача адвокат [PERSON] підтримав заявлений позов і просив задоволити. Показав, що позивачка згідна сплатити відповідачу різницю в розмірі вартості майна в сумі 195 гривень. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Показав, що за час шлюбу ними було придбано за власні кошти лише диван «Малютка» та меблева стінка «Юніор» і дане майно він згідний розділити з позивачкою. Все інше майно перелічене в позовній заяві було придбано за кошти його батьків, в будинку яких вони проживали з дружиною до розлучення. Представник відповідача адвокат [PERSON] просив позовні вимоги задоволити частково, враховуючи покази відповідача та третьої особи. Різницю в вартості майна сплатити позивачці. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала частково. Показала, що з перерахованого в позовній заяві майна за кошти подружжя було придбано лише 2 дивани «Малютка», крісло до комп'ютера, меблеву стінку «Юніор». Інше майно належить їй так, як було придбано за кошти її та її покійного чоловіка. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню частково. Як встановлено в судовому засіданні і це ствердили сторони, вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.09.1999 року по 20.03.2013 року та проживали в будинку батьків відповідача. Згідно роз'яснень викладених в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК) можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором. Суд вважає доведеним, що під час спільного подружнього життя сторонами придбано майно, а саме: м'який куток «Шаман» вартістю 3810 гривень, 2 дивани «Малютка» вартістю 2900 гривень, ноутбук «Асус» вартістю 4099 гривень, меблева стінка «Юніор» вартістю 2070 гривень, крісло вартістю 350 гривень, а всього на суму 13229 гривень. Дане доводиться доказами добутими в ході судового розгляду. Так із товарних чеків долучених до матеріалів справи (а.с.12) встановлено, що подружжям було придбано 20.06.2009 року м'який куток «Шаман» вартістю 3810 гривень, меблеву стінку «Юніор» вартістю 2070 гривень, крісло вартість 350 гривень, 2 дивани «Малютка» вартістю 2900 гривень, 9 червня 2012 року ноутбук «Асус» вартістю 4099 гривень. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працює в школі вчителем інформатики. В 2012 році його попросила позивач поїхати з ним і вибрати ноутбук. Нею був придбаний ноутбук «Асус», його вартості і чи виписувався чек він не пам'ятає. Факт придбання за кошти подружжя під час шлюбу двох диванів «Малютка», меблевої стінки і крісла до комп'ютера підтвердила в судовому засіданні третя особа на стороні відповідача [PERSON]. Відповідач також підтвердив, що подружжям за час шлюбу було придбано меблеву стінку та диван «Малютка» Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не довів, що перераховане в позовній заяві майно, крім дивана «Малютка» та меблевої стінки «Юніор» було придбано за кошти його батьків. Позивач також не довела, що все майно перераховане в позовній заяві є спільною сумісною власністю подружжя. Суд критично оцінює покази свідків [PERSON], [PERSON] про те, що м'який куток «Шаман», диван «Малютка», ноутбук були придбані не подружжям, а батьками відповідача так як вони спростовуються матеріалами справи. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що під час спільного подружнього життя позивачем і відповідачем було придбано слідуюче майно: м'який куток «Шаман» вартістю 3810 гривень, 2 дивани «Малютка» вартістю 2900 гривень, ноутбук «Асус» вартістю 4099 гривень, меблева стінка «Юніор» вартістю 2070 гривень, крісло вартістю 350 гривень, а всього на суму 13229 гривень. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач під час подружнього життя працювали, мали дохід і мали можливість придбати зазначене вище майно. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частини майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Вартість половини майна подружжя становить 13229 грн. : 2 = 6614 грн. 50 коп.. Суд вважає, що позивачу слід виділити ноутбук «Асус» вартістю 4099 грн., диван «Малютка» вартістю 1450 грн., а всього на суму 5549 грн. Відповідачу виділити диван «Малютка» вартістю 1450 грн., м'який куток «Шаман» вартістю 3810 грн., меблеву стінку «Юніор» вартістю 2070 грн., крісло вартістю 350 грн. на загальну суму 7680 грн. Оскільки виділена частка позивача менша від частки відповідача, то суд вважає за можливе присудити позивачу грошову компенсацію замість її частини в праві спільної сумісної власності, яка становить 1065 грн. 50 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved