Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до Балашівської сільської ради Березнівського району Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно. Стислий виклад позиції позивача . Позивач в обґрунтування заявлених вимог вказує, що [INFO] померла її мама [PERSON] , після смерті якої вона як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину у виді житлового будинку в [ADDRESS] . Також на підставі рішення Балашівської сільської ради Березнівського району Рівненської області від 06.05.2008 року №168 вона є власником земельної ділянки площею 2500 кв.м., що розташована в [ADDRESS] . Дана обставина стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №253371, виданого Балашівською сільською радою 02.11.2009р. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010958700389. Кадастровий номер земельної ділянки 5620480402:02:002:0023. На плані меж в Державному акті відображено житловий будинок та надвірні господарські будівлі. У листопаді 2018 року позивач з метою оформлення права власності на нерухоме майно звернулася до КП «Березнівське районне бюро технічної інвентаризації» із заявою щодо проведення технічної інвентаризації належного їй садибного (індивідуального) житлового будинку, де 13.11.2018 року на її ім`я було виготовлено технічний паспорт. У грудні 2018 року позивач звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу «Центр надання адміністративних послуг» Березнівської районної державної адміністрації Вітковець Т.В. щодо державної реєстрації права приватної власності на вищевказаний житловий будинок, однак рішенням державного реєстратора було відмовлено в державній реєстрації права приватної власності на зазначене майно, оскільки спадкодавцем не було проведено реєстрації права власності на будинковолодіння, яке їй фактично належало. На підставі наведеного, відповідно до положень ст.15, ст.392 ЦК України просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] . Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 08.02.2019 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Відповідно до ухвали суду від 12.03.2019 року за клопотанням строни позивача до участі у справі було задучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Березнівської районної державної адміністрації Вітковець Т.В. 03.04.2019 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Юсенко А.О. згідно письмової заяви підтримав позовні вимоги повністю; просить розглядати справу у сторін. Відповідач Балашівська сільська рада Березнівського району Рівненської області письмовою просить розглядати справу у відсутності її представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - державний реєстратор відділу «Центр надання адміністративних послуг» Березнівської районної державної адміністрації Вітковець Т.В. у судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву у якій підтримує вимоги позивача, заперечень щодо позову не має. Додатково вказує, що згідно виписки з погосподарської книги від 12.11.2018 року №24, що була представлена позивачем для здійснення державної реєстрації, рік побудови житлового будинку 1960, а рік народження заявника 1953. З цього слідує, що право власності на нерухоме майно виникнуло не з первісних підстав, а з похідних. Тому нею як державним реєстратором було відмовлено [PERSON] у реєстрації права власності на підставі неподання правовстановлюючого документу на житловий будинок. Просить розглянути справу без її присутності. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] спадкодавець [PERSON] померла [INFO] . Із свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 13.03.1969 року вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 07.06.1986 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.06.1986 року. Довідка Балашівської сільської ради Березнівського району Рівненської області №1909 від 20.09.2019 року підтверджує, що мати [PERSON] - [INFO] - [PERSON] - [INFO] до дня смерті [INFO] , була зареєстрована та (постійно) проживала за адресою: [ADDRESS] . Крім неї в будинку за вказаною вище адресою станом на день смерті [INFO] , були зареєстровані і проживали, а саме: дочка померлої - [PERSON] -[INFO] , зять померлої - [PERSON] - [INFO] , внук померлої - [PERSON] - [INFO] , внучка померлої - [PERSON] - [INFO] , внучка - [PERSON] - [INFO] . Згідно виписки із погосподарської книги с.Балашівка Березнівського району Рівненської області №2 особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] , 1960 року побудови, рахується за [PERSON] - 1920 року народження. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №253371, виданого Балашівською сільською радою 02.11.2009р., [PERSON] на підставі рішення Балашівської сільської ради від 06 травня 2008 року №168 є власником земельної ділянки площею 2500 кв.м., яка розташована в [ADDRESS] . Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010958700389. Кадастровий номер земельної ділянки 5620480402:02:002:0023. На плані меж в Державному акті відображено житловий будинок та надвірні господарські будівлі. Рішенням державного реєстратора №44587249 від 13.12.2018р. зупинено розгляд справи у зв`язку із тим, що [PERSON] подано документи не в повному обсязі - відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Рішенням державного реєстратора №45231640 від 28.01.2019р. [PERSON] у зв`язку із невиконанням вимог державного реєстратора, які стали підставою для зупинення розгляду справи, було відмовлено в державній реєстрації права приватної власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 1 статті 529 ЦК України 1963 року передбачає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно положень ч.1 ст.549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п.124 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», яка затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5 передбачено, що доказом вступу в управління чи володіння майном могли бути, зокрема: довідка виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину за законом після смерті матері, так як вступила в оперативне управління спадковим майном. Відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок позбавляє позивача можливості зареєструвати право власності на спадкове майно. Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», «Спадеа і Скалабріно проти Італії», « Максименко та Герасименко проти України», «Новоселецький проти України» тощо, втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах; а також таке втручання передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Ухвалюючи рішення, суд бере до уваги наявність у позивачки права на вирішення спору щодо набуття права власності в порядку спадкування у судовому порядку, відсутність інших спадкоємцві, які б претендували на майно, факт неможливості вирішення цього питання у позасудовому порядку, наявність відповідної відмови у вчиненні реєстраційної дії та з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивачки щодо визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] підлягають до задоволення.

Outcome: approved