Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в Новомиргородський районний суд Кіровоградської області із позовом до [PERSON] , третя особа: Новомиргородська міська рада Новомиргородського району Кіровоградської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, мотивуючи тим, що відповідачка зареєстрована, проте не проживає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , вже понад дев`ять років не допомагає утримувати житловий будинок та не сплачує за житлово-комунальні послуги, однак залишається зареєстрованою в ній, а це перешкоджає їй реалізувати свої майнові права. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак представник позивача подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просила суд справу розглядати без їхньої участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоч належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням, які розміщені на офіційному веб-сайті Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 20.04.2021 року та 06.05.2021 року будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслала. Отже, за вищевказаних обставин у відповідності до ст. 130 ЦПК України [PERSON] про час та місце розгляду у справі повідомлена належним чином. Представник Новомиргородської міської ради Новомиргородського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, будь яких клопотань до суду не направляв. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України: суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін та зі згоди представника позивача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими підставами. [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі Рішення народного суду Новомиргородського району від 06.05.1978 року (1/2 частина) та Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Новомиргородського державною нотаріальною конторою 13.07.1985 року № 940 (1/2 частина), що підтверджується копією архівної довідки № 12 від 05.02.2021 року, виданою ОКП «Кіровоградське ООБТІ». Відповідачка, [PERSON] , зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією домової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] та довідкою Новомиргородської міської ради Новомиргородського району Кіровоградської області №4499 від 11.03.2021 року. [PERSON] з 2011 року не проживає та не з`являється за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов життя від 26.02.2021 року складений комісією в складі депутатів Новомиргородської міської ради. Згідно Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 11 березня 2021 року [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 23 жовтня 1987 року, власних речей в даному будинку не має, не вчиняє жодних дій щодо утримання будинку. Відповідачка не допомагає утримувати житловий будинок та не сплачує за житлово-комунальні послуги, однак залишається зареєстрованою в ньому. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 15 Цивільний кодекс України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст.72 Житлового КодексуУкраїни визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з положень ст.150 Житлового кодексу України та ст.383 Цивільного кодексу України власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла; і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї; колишніми членами його сім`ї; а також членами сім`ї колишнього власника житла. Таким чином, відповідач втратив право на користування житловим будинком, що належить позивачу, отже є підстави визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.

Outcome: approved