Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач посилається на те, що 17.10.1992 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], що підтверджується оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданим відділом РАГСу Ужгородської міської управи 17.10.1992 року, актовий запис № 761. Зазначає, що від цього шлюбу в них народилася дитина - донька [PERSON], [INFO], яка на сьогоднішній день є повнолітньою. Дитина проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Позивач вказує, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів та розбіжність у поглядах на життя та подружні відносини. Протягом тривалого часу відносини між ними та спільні почуття фактично відсутні. Неодноразові спроби владнати сімейні стосунки результатів не принесли, тому вона прийшла до висновку про недоцільність подальшого збереження шлюбу. Відносини між ними фактично припинені вже понад п'ять років, весь цей час вони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому просить строк для примирення не надавати. Крім того, позивач зауважує, що щодо поділу майна між ними спору немає, фінансового утримання від відповідача ні вона, ні донька не потребують. Вона неодноразово пропонувала відповідачу з'явитися до органу РАГСу для розірвання шлюбу за взаємною згодою, так як він не заперечує проти розірвання шлюбу, але він не бажає з'явитися добровільно, пояснюючи тим, що в нього немає часу і він на роботі. Шлюб вони розривають вперше. На підставі наведеного позивач просить суд розірвати шлюб, укладений 17.10.1992 року між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований у відділі РАГСу Ужгородської міської управи (свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER], видане 17.10.1992 року, актовий запис № 761). Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.08.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явилася, при цьому 18.10.2018 року через канцелярію суду подала заяву, в якій просить провести підготовче засідання за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з'явився, однак 18.10.2018 року через канцелярію суду подав заяву, згідно з якою просить провести підготовче засідання без його участі, у відповідності до ЦПК України визнає позов та просить ухвалити рішення про його задоволення розірвавши шлюб, наслідки вчинення даної процесуальної дії йому відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 17.10.1992 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі РАГСу Ужгородської міської управи за актовим записом № 761, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 17.10.1992 року. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося та позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Оскільки між сторонами втрачено почуття любові, про що зазначено у позовній заяві та що також підтверджено визнанням позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін не заявлено. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 352,40 грн. судового збору.

Outcome: approved