Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , вказавши, що є повнолітньою дочкою відповідача, продовжує навчання та, оскільки відповідач надає добровільно матеріальну допомогу, але позивачеві не відомо в якому саме розмірі, просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше ніж досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Ухвалою суду від 20.07.2020 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 04.08.2020 року третьою особою без самостійних вимог на предмет спору надані письмові пояснення, відповідно до яких позовні вимоги [PERSON] підтримує, вказуючи, що внаслідок перебування на її утриманні неповнолітнього сина, який має статус інваліда, вона не має змоги надавати донці матеріальну допомогу в достатній мірі. 07.08.2020 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказував, що в добровільному порядку за заявою, поданою за місцем роботи, сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] . Оскільки має на утриманні неповнолітнього сина, а його родина має статус багатодітної, просив стягнути аліменти в розмірі 1/6 частки від заробітку, але не менше 50%прожиктвого мінімуму для дитини відповідного віку. 17.08.2020 року позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив на позовну заяву. 19.08.2020 року позивачем подано додаткові докази на підтвердження витрат на правову (правничу) допомогу. Ухвалою суду від 31.08.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В ході розгляду справи сторонами заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. Згідно зі свідоцтвом про народження батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] також є матір?ю [PERSON] , [INFO] , який має статус дитини -інваліда, що потребує домашнього нагляду. Відповідно до запису в трудовій книжці [PERSON] 30.09.2019 року звільнилась за власним бажанням, відомості про подальше працевлаштування або відсутність такого відсутні. [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , є батьком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] також є матір?ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Родина [PERSON] та [PERSON] має статус багатодітної родини, що підтверджено відповідним посвідченням. [PERSON] на праві власності належать садовий будинок та земельна ділянка у Вільнянському районі Запорізької області, а також автомобіль Honda Accord, 2012 року випуску. [PERSON] працює на АТ «Мотор-Січ» та з його заробітної плати відраховуються аліменти, що підтверджено відповідними довідками. [PERSON] є студенткою Економіко-правничого коледжу Запорізького національного університету (строк навчання до 31.01.2021 року), за денною формою навчання на платній основі. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стаття 200 СК України встановлює, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд також враховує і те, що надання батьками матеріального утримання повнолітнім дітям, що продовжують навчання, не є безумовним та залежить від можливостей батьків щодо надання такої допомоги. В даному випадку судом встановлено, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку перераховував аліменти на утримання доньки, [PERSON] у свою чергу має обох батьків, обидва з яких мають обов?язок з утримання її на період навчання. Необхідність догляду за молодшим сином не унеможливлює працевлаштування [PERSON] на роботу за певним графіком або на роботу, що може виконуватись вдома. Крім того, неповнолітній [PERSON] має право на отримання матеріального забезпечення з боку батька. Доказів на підтвердження того, що [PERSON] має у власності два автомобілі, два гаража, тощо суду надано не було. З наданих відповідачем документів вбачається, що [PERSON] разом із родиною мешкає у квартирі, яка на праві власності належить його дружині та дітям, має садовий будинок із земельною ділянкою та один автомобіль, його родина має статус багатодітної. Підсумовуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для задоволення позову частково та стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу). Підстав для визначення мінімального розміру аліментів з застосуванням розміру прожиткового мінімуму, суд не вбачає, адже мінімальний розмір аліментів застосовується при стягнені аліментів на утримання неповнолітніх дітей, натомість як позивач досягла повноліття та у розумінні чинного законодавства дитиною не являється. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу суд виходить з того, що позивачем надані докази фактичного отримання таких послуг та їх сплати в сумі 1000 гривень (договір про надання професійної правничої допомоги від 01.06.2020 року, акт приймання-передачі послуг, квитанція про сплату вартості послуг). Така сума, на думку суду, є помірною та справедливою, відповідає обсягу наданих послуг, тож стягнення таких витрат з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог відповідає вимогам чинного законодавства. Також з відповідача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України належить стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial