Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , третя особа Одеська міська рада про поділ будинку в натурі, визначення порядку користування домоволодіння земельною ділянкою. Позовні вимоги мотивовані тим, що за договором купівлі - продажу частини домоволодіння від 19.06.2006 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (надалі - Позивач), посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Гарською В. В ., Позивач є власником 1/2 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складається в цілому з житлового будинку під літерою «А», літньої кухні «Б», сараю «В», вбиральні «Г», огородження №1 житловою площею 15,9 кв.м, і розташоване на земельній ділянці площею 1044 (одна тисяча сорок чотири) кв.м. Вказаний договір купівлі - продажу був зареєстрований в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 03.07.2006 року, р/н [NUMBER] , номер запису 41031, в книзі 277-108. Позивачем стверджує, що між нею та відповідачем виникли спір щодо порядку користування земельною ділянкою, а добровільно вирішити дане питання сторони не можуть. На підставі викладеного, позивач просить визначити порядок користування домоволодінням та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно 2го варіанту експертизи, визначити шестимісячний термін для проведення необхідних переобладнань в будівлі та земельній ділянці для подальшого відокремленого користування кожного своєю частиною домоволодіння, зобов`язати відповідача самостійно сплатити заборгованість за комунальні послуги, яка виникли до моменту винесення рішення суду про порядок користування домоволодінням, що знаходиться за адресою, [ADDRESS] . В судове засідання представник позивача подав заяву, згідно якої просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також справу розглянути у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась за місцем реєстрації, проте за вищевказаними адресою судові повістки не отримує, у зв`язку з чим, на підставі п.2 ч.1 ст.131 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутності відповідача, згідно вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що за договором купівлі - продажу частини домоволодіння від 19.06.2006 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (надалі - Позивач), посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Гарською В. В ., Позивач є власником 1/2 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складається в цілому з житлового будинку під літерою «А», літньої кухні «Б», сараю «В», вбиральні «Г», огородження №1 житловою площею 15,9 кв.м, і розташоване на земельній ділянці площею 1044 (одна тисяча сорок чотири) кв.м.Вказаний договір купівлі - продажу був зареєстрований в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 03.07.2006 року, р/н [NUMBER] , номер запису 41031, в книзі 277-108. (а.с. 4-6) Судом встановлено, що позивачка в будинку фактично не проживає, оскільки між нею та відповідачкою виник конфлікт щодо порядку користування будинком. Ухвалою суду від 13.09.2017р. була призначена судова будівельно-технічна експертиза щодо визначення порядку користування житловим будинком з надвірними спорудами [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] та [PERSON] , а також порядку користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] , між співвласниками [PERSON] та [PERSON] відповідно до ідеальних часток, тобто по 1/2 частки кожному. Згідно висновку №568 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 16.04.2019р. від 16.04.2019р., яка була проведена ТОВ ОФ «Інюг-експертиза», встановлено, що поділити будинок відповідно до ідеальних часток по 1/2 за кожним неможливо, а тому експертом запропоновано інший варіант поділу будинку: Так, співвласнику №1 виділяється у особисте користування жилий будинок літ. «А,а», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», душ літ. «Д», що складає 71/100 частин домоволодіння. Співвласнику № 2 виділяється у особисте користування літню кухню літ. «Б», що складає 29/100 частин домоволодіння. Враховуючи даний порядок користування сума компенсації співвласнику № 2, від співвласника № 1 становить 16530 гривень. Окрім того, згідно варіанту № 2 співвласнику № 1 можливо визначити порядок користування земельною ділянкою, відповідно до ідеальних часток, а саме виділити співвласнику № 1 у користування земельну ділянку площею 454,3 кв.м., а співвласнику № 2 виділити у користування земельну ділянку площею 454,3 кв.м, згідно з координатами, які визначені у висновку експерта. (Т.2, а.с. 31-53) Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України та ч. 1 ст. 86 ЗК України, є спільною частковою власністю. До складу житлового будинку [ADDRESS] , входять надвірні споруди, які розміщені на земельній ділянці і становлять з ним одне ціле, а саме : літня кухня, гараж, сарай, льох, навіс-сарай, огорожі, мостіння та колодязь, що підтверджується експлікацією, яка міститься в технічному паспорті не житловий будинок, складеного 16 листопада 2016 року в результаті проведення його технічної інвентаризації ТОВ «Нове бюро технічної інвентаризації». У відповідності до ст.361 ЦК України, кожному із співвласників належить частка у праві спільної часткової власності, у зв`язку з цим кожен з них має право самостійно розпоряджатися своєю часткою. Право на виділ частки із майна в натурі підтверджує наявність у кожного із співвласників всієї повноти повноважень щодо володіння, користування та розпорядження часткою, що регламентується ст. 364 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з п.2 ст.367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У відповідності до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. За роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»(п.20) «у разі, коли громадяни, яким жилий будинок належить на праві спільної власності, крім наданої для будівництва й обслуговування цього будинку та господарських будівель земельної (присадибної) ділянки з належного дозволу відповідного органу виконавчої влади або місцевої ради тимчасово користуються ще й незайнятою суміжною ділянкою, суд вирішуючи спір про порядок користування присадибною ділянкою та розпорядження нею, може одночасно визначити за тими же правилами і порядок тимчасового користування суміжною ділянкою, зазначивши в рішенні, що він встановлюється на період до припинення права користування нею..» У постанові Верховного Суду України №6-841цс16 від 15 травня 2017р., зроблено наступний правовий висновок, а саме, що при застосуванні положень статті 120 ЗК України в поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що в разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Разом з тим відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. На підставі викладеного, суд вважає можливим поділити житловий будинок з господарськими спорудами в натурі наступним шляхом: 1. Виділити [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) у особисту приватну власність 71/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS], у складі наступних приміщень: жилий будинок літ. «А,а», надвірних споруд: сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», душ літ. «Д», що складає 71/100 частин домоволодіння. 2. Виділити [PERSON] у особисту приватну власність 29/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами № [ADDRESS], у складі наступних приміщень: літня кухню літ. «Б,б». 3. Стягнути з [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) у на користь [PERSON] суму компенсації у розмірі 16530 гривень. 4. Припинити спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] . Встановити наступний порядок користування земельною ділянкою, а саме: виділити [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) у користування земельну ділянку площею 454,3 кв.м., [ADDRESS] , згідно меж, які визначені літ. «А-Б-В-Г-Д-К-И-З-А». виділити [PERSON] земельну ділянку площею 454,3 кв.м. [ADDRESS] , згідно меж, які визначені літ. «З-И-К-Д-Е-Ж-З». Встановити розділову межу між земельними ділянками, що виділяються співвласниками, згідно літ. «Д,К,И,З». В той же час, суд вважає безпідставним вимоги позивачки про зобов`язання відповідачки самостійно сплачувати весь борг за комунальні послуги, а також дозволити їй проведення реконструкції належної їй споруди без погодження безпідставними, оскільки позивачем не надано належних доказів, що підтверджують порушення її прав. Вимоги щодо визначення розміру заборгованості за комунальні послуги позивачкою не заявлялись, а тому вони можуть бути предметом іншого судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: partial