Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого був її чоловік [PERSON]. Згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на обумовлене житлове господарство зареєстроване за [PERSON] як головою колгоспного двору. У відповідності до технічного паспорта від 31.07.2018 року житлове господарство по [ADDRESS] Городенківського району складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою А, загальною площею 82,4 кв.м, житловою площею 60,4 кв.м., літньої кухні, трьох сараїв, гаража, стодоли, комори, вбиральні, криниці, огорожі та вимощення. Будівництво житлового будинку завершено у 1978 році. Відповідно до звіту про оцінку ЕТВО «Придністров'я» ринкова вартість вищезгаданого житлового господарства становить 114 420 грн. [PERSON] помер [INFO] року, заповітного розпорядження на випадок своєї смерті не залишив. На час його смерті діяв Цивільний кодекс України 1963 року, ст. 524 якого встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.529 ЦК України (в ред.1963 р.) спадкоємство за законом здійснюється почергово, спадкоємцями першої черги є дружина і діти спадкодавця. З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася до Городенківської державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину. 12.09.2003 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельний пай та на грошовий вклад в банку. Постановою від 30.08.2018 р. нотаріус відмовила позивачці у видачі документів на спадщину на житлове господарство через реєстрацію його як колгоспного двору. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. На момент припинення колгоспних дворів у житловому господарстві проживали: чоловік позивачки [PERSON], позивачка, їх дочка [PERSON] та внучка [PERSON]., які не зверталися з заявами про прийняття спадщини чи про виділ частки у колгоспному дворі. На час смерті спадкодавця позивачка проживала разом з ним, вели спільне господарство. Після його смерті позивачка прийняла спадщину: оформила свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, продовжує проживати в житловому будинку, за власні кошти виготовила технічну документацію, оплачує комунальні послуги. Однак, оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспного двору. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали, не заперечують щодо його задоволення. Суду пояснили, що не звертались за виділенням часток у колгоспному дворі. З приводу оформлення часток у спадковому майні до нотаріальної контори не зверталися та не мають такого наміру. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності позивачки. Суд, вислухавши пояснення відповідачів, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 06 серпня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13 липня 1988 р., вбачається, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташоване в [ADDRESS], дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8624 від 17.07.2018 р., видана згідно архівних даних МБТІ станом на 31.12.2012 р., свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 104 за [PERSON], як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 06.08.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13.07.1988 р. Про те, що [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS], нумерація не змінилася, - свідчить довідка № 497, видана 27.08.2018 р. виконкомом Рашківської сільської ради Городенківського району. Згідно даних погосподарської книги № 4 (особовий рахунок [NUMBER]) станом на 15.04.1991 року в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова домогосподарства [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], що стверджується довідкою № 482, виданою 09.08.2018 р. виконкомом Рашківської сільської ради. [PERSON] помер [INFO] р. у віці 64 роки в с. Рашків Городенківського району, актовий запис за № 12 від 12 липня 2002 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 12 липня 2002 року Рашківською сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер [INFO] р., застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини, - визначено ст.526 ЦК УРСР. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. [PERSON], [INFO], на день смерті ([INFO] р.) був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]; склад його сім?ї становив: дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], що стверджується довідкою № 481, виданою виконкомом Рашківської сільської ради 09.08.2018 р. Відмітка про сімейний стан в паспорті громадянина України серії [NUMBER] позивачки [PERSON] свідчить, що 10 листопада 1956 р. був зареєстрований шлюб з [PERSON], [INFO]. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Онука спадкодавця [PERSON], [INFO], у зв'язку із реєстрацією шлюбу 21.02.2009 р. змінила дошлюбне прізвище «Клочана» на «[PERSON]», актовий запис № 1. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2016 року по справі № 342/618/16-ц (провадження № 2/342/466/2016), яке набрало законної сили 15 серпня 2016 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON]. розірвано; після розірвання шлюбу дружині залишено прізвище «[PERSON]». При одруженні 18 лютого 2017 р. з [PERSON], [PERSON] змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 18 лютого 2017 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Івано-Франківській області. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Копією спадкової справи № 564/2003 р., наданою суду в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С., стверджено, що позивачка [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] р. Їй 12 вересня 2003 р. державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1522, на земельну частку (пай), що належала померлому розміром 81,88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі в агрофірмі ім. В. Кнігніцького в м. Городенка; 21 травня 2008 р. державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 834, на грошовий вклад з процентами, що належав померлому по рах. № [NUMBER], № [NUMBER] у філії Городенківське відділення ВАТ «Державний ощадний банк України» № 6342 м. Горденка Івно-Франківської області. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] З копії технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1978 р., господарські будівлі та споруди - в 1978, 1985, 1988 роках. Ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 10 вересня 2018 р. становить 114420 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров'я». За згаданим господарством числиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0,25 га, що підтверджується довідкою № 498, виданою виконкомом Рашківської сільської ради 27.08.2018 р. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1999/02-31 від 30 серпня 2018 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON], відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Після смерті чоловіка позивачка продовжує проживати в житловому будинку по [ADDRESS], користується житловим будником, господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не встановлено, відповідачі - дочка та онука спадкодавця позов визнають, на частку у спадковому майні не претендують, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 120, 123, 525, 526, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 346, 392, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved