Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на особисте утримання дружини, мотивуючи тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 12.05.2017 року, шлюб між ними не розірвано, але з березня 2018 року подружні стосунки між ними припинені. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON]. З відповідачем спільно не проживають. Відповідач не надає\~ допомогу на її особисте утримання до досягнення дитиною 3-х річного віку. Вважала, що відповідач може надавати допомогу на її утримання в розмірі по 1/6 частині всіх видів заробітку (доходу), оскільки він працює лісничим у ДП «Лубенське лісове господарство», має земельний пай. На підставі викладеного, [PERSON] прохала суд стягувати з [PERSON] аліменти на її особисте утримання в розмірі по 1/6 частині всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною [PERSON]О, [INFO] 3-х річного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, [PERSON] зазначила, що у відповідача є батько пенсійного віку. Відповідач має сина [PERSON], [INFO], на утримання якого він надає допомогу добровільно. На утримання їх спільного сина [PERSON] з відповідача вже стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) за судовим наказом.\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначив, що [PERSON] постійно надає допомогу дружині в добровільному порядку. Позивачем не надано суду до суду належних доказів того, що [PERSON] має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу, зокрема не надано даних щодо працевлаштування відповідача та будь-які дані щодо розміру отримуваних ним доходів. Визнав той факт, що за судовим наказом з відповідача вже стягуються аліменти на утримання сина [PERSON]. Зясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що позивач та\~ відповідач уклали шлюб 12 травня 2017 року. Шлюб між сторонами не розірвано. Позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON], 18 жовтня 2018 року, який проживає разом із позивачем [PERSON] та перебуває на її утриманні, на даний час [PERSON] не виповнилося 3 роки. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на особисте утримання [PERSON] до досягнення дитиною 3-х річного віку не надає, внаслідок чого у сторін виник спір. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Лубенської райдержадміністрації та отримує допомогу по вагітності та пологах по 02.01.2019 р. та допомогу при народженні дитини на сина [PERSON], 18.10.2018 року. Сторонами визнається, що на даний час з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання спільної малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), хоча з цього приводу у встановлений ЦПК України строк та в установленому ЦПК України порядку до суду не надано доказів щодо цього. \~ Також відповідач, крім малолітнього сина [PERSON], [INFO], має ще одну неповнолітню дитину, а саме [PERSON], [INFO], що підтверджується копією паспорта відповідача, яку також зобовязаний утримувати матеріально у відповідності до вимог ст. 180 СК України. Відповідно до частин другої, четвертої та шостої статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Тобто, за змістом вказаної норми право на утримання не є абсолютним і повязується необхідністю доведення того факту, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований, дані щодо розміру його заробітної плати чи іншого доходу, а посилання позивачки на те, що він працює лісничим у ДП «Лубенське лісове господарство» не підтверджено жодними доказами. Також, відсутні докази того, що відповідач має земельний пай та отримує від цього доходи. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні відповідач має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO], яких відповідно до ст. 180 СК України зобовязаний утримувати, при чому вказаний обовязок не повязаний із можливістю надавати вказане утримання. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на час розгляду справи 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для сина відповідача [PERSON], [INFO] становить 1013,50 грн. (категорія дітей віком від 6 до 18 років, 2027 грн. /2), а для сина [PERSON], [INFO] становить\~ 813 грн. (категорія дітей віком до 6 років, 1626 грн. /2). При цьому, ч.2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, з дотриманням принципу змагальності, суд вважає, що позивачем не доведено позовні вимоги, оскільки з урахуванням наданих учасниками справи доказів, обовязку відповідача утримувати двох своїх дітей, яким не виповнилося 18 років, відповідач [PERSON] не має можливості надавати матеріальну допомогу на особисте утримання дружини. Відсутність такої обовязкової умови як можливість надавати матеріальну допомогу дружині є підставою для відмови в стягнення аліментів згідно ст. 84 СК України. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON]\~ про стягнення з [PERSON] аліментів на особисте утримання дружини

Outcome: dismissed