Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить змінити розмір аліментів, визначений судовим наказом Галицького районного суду м.Львова від 24.10.2017 року у справі №461/7193/17 та стягнути з боржнка аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 усіх видів заробітку та доходу боржника платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.04.2019 року, тобто з дня, коли позивач звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить припинити нарахування і стягнення аліментів за судовим наказом Галицького районного суду м.Львова від 24.10.2017 року у справі №461/7193/17 та відкликати виконавчий лист, що був виданий на виконання такого. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 24.10.2019 року суддею Галицького районного суду м.Львова Стрельбицьким В.В. в порядку ст.184 СК України за заявою позивача винесено судовий наказ, яким вирішено стягнути з боржника [PERSON] аліменти на утримання доньки, у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний судовий наказ перебував на виконанні Галицького ВДВС м.Львів. Розмір щомісячних аліментів складає з 2019 року в місяць по 1013, 50 грн. При цьому, боржник [PERSON] офіційно працює на посаді майстра виробничого навчання ДНЗ «Львівське ВПУТ та СП», що за адресою: 79009, м.Львів, вул.Лесі Українки, 26 і має постійний заробіток. Крім того, позивачу відомо, що на даний час заробіток відповідача складає більше 8000 грн. Вважає, що, на даний час, розмір аліментів має становити 2000 грн. відповідно. До судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності на підставі наявних у справі доказів та про підтримання позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив. Одночасно подав письмовий відгук на позовну заяву, який по своїй суті є відзивом, в якому вказав, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні докази покращення матеріального стану платника аліментів за попереднім судовим наказом від 24.10.2017 року у справі №461/7193/17. Вважає, що позивач зловживає своїми правами та обов`язками, оскільки, не мала права виявляти ініціативу, а державний виконавець не мав правових підстав повертати стягувану [PERSON] виконавчого листа, оскільки аліменти за таким листом використовуються виключно на користь дитини. Крім того, зазначив, що заборгованості по сплаті аліментів він не має та самостійно перераховує кошти для потреб доньки. В судовому засіданні 04.07.2019 року запропонував [PERSON] визначити суму та врегулювати питання стягнення аліментів нотаріально та вважає, що в майбутньому сторони знайдуть порозуміння з даного приводу. Заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 24.10.2017 року суддею Галицького районного суду м.Львова Стрельбицьким В.В. винесено судовий наказ, яким вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. 01.04.2019 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про стягнення з боржника [PERSON] аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку та доходу боржника. 08.04.2019 року Галицьким районним судом м.Львова у справі №461/2361/19, суддею Стрельбицьким В.В. винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку та доходу платника аліментів, але не більше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. 23.04.2019 року позивачем скеровано на адресу Галицького ВДВС заяву, якою просила повернути без виконання попередній судовий наказ від 24.10.2017 року у справі №461/7173/17 про стягнення аліментів з [PERSON] без виконання. Відтак, з 01.05.2019 року стягнення аліментів не проводиться за судовим наказом від 24.10.2017 року. 10.05.2019 року [PERSON] подав до суду заяву про визнання судового наказу, виданого 08.04.2019 року у цивільній справі №461/2361/19 про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню. 17.05.2019 року судом винесено ухвалу, якою суд зупинив виконання судового наказу, виданого 08.04.2019 року у цивільній справі №461/2361/19 про стягнення з боржника - [PERSON] аліменти на утримання дочки. 03.06.2019 року Галицьким ВДВС м.Львова відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу, виданого судом 08.04.2019 року. 04.07.2019 року Галицьким районним судом м.Львова винесено ухвалу у справі №461/2361/19, якою визнано таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий 08.04.2019 року у справі №461/2361/19. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (абзац 2 ч.2 ст.182 СК України). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (абзац 3 ч.2 ст.182 СК України). Згідно ч.1, ч.2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти надитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. У ч.1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є конституційної гарантією (стаття 129 Конституції України). Дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає. Суд прийшов до наступного висновку у зв`язку з відсутністю належних і достовірних доказів на підтвердження того, що об`єктивно існують підстави, визначені чинним законодавством для зміни способу стягнення аліментів, а саме: відбулися зміни матеріального або сімейного стану, сталося погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, чи настали інші обставини, передбачені цим Кодексом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.06.2019 по справі 632/580/17, звернуто увагу, що Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Вирішуючи спір, суд також враховує, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача. Твердження позивача щодо наявності підстав для збільшення розміру аліментів до 2000,00 грн. на дитину є припущенням, оскільки відсутні будь-які докази щодо доходу отримуваного відповідачем у розмірі 8000 грн. Інші обставини, на які посилається позивач, теж не підтверджені належними і допустимими доказами. В той же час, у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на викладене, позивачем у справі не виконано вимоги чинного законодавства щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову про зміну розміру аліментів слід відмовити Керуючи ст.ст. 182, 183, 184, 192 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, -

Outcome: dismissed