Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування на земельну частку (пай), площею 6.91 га. в умовних кадастрових гектарах що розташована на території Плавської сільської ради Генічеського району Херсонської області. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] в с. Вільне Генічеського району померла її матір [PERSON]. За життя, померла [PERSON] набула права на земельну частку (пай) із земель колективної власності колгоспу ім. «40 років Жовтня» Генічеського району, членом якого була на момент розпаювання колективних земель. Право спадкодавця на земельну частку пай підтверджувалось виданим [PERSON] сертифікатом серії [NUMBER], оригінал якого було втрачено, що на даний час позбавляє її можливості оформити спадщину. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] зменшив позовні вимоги та вказав, що у зв'язку з тим, що стосовно вимог позивача про встановлення факту родинних відносин вже існує постановлене судом рішення, яке набрало законної сили, то вимоги [PERSON] в цій частині розгляду не підлягають. В іншій частині просив позов задовольнити, визнати за [PERSON], в порядку спадкування, право власності на земельну частку (пай), площею 6,91 га в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього колгоспу «40 років Жовтня» Генічеського району, яка знаходиться в адміністративних межах Плавської сільської ради Генічеського району Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON], яка померла [INFO], на підставі Сертифіката серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) виданого 5 жовтня 2001 року і зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів 09.09.2009 року за №713. Представник Плавської сільської ради в судове засідання не з'явився, подавши заяву про заперечення проти позову з ти х підстав, що позивачем пропущено строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та остання від свого права на спадщину відмовилася. Крім того у своєму заперечені вказували, що позивачем було відчужено земельну ділянку ПП «[PERSON]» та отримано грошові кошти, через що остання втратила право на отримання земельної ділянки на праві власності. Представник третьої особи ПП «[PERSON]» в судове засідання також не з'явився. Причини неявки суду не повідомив. Суд вислухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується зібраними по справі доказами, що [PERSON] є дочкою [PERSON], яка померла [INFO] в с. Вільне Генічеського району, що підтверджується рішенням Генічеського районного суду яким було встановлено відповідний факт. Як встановлено судом, за життя [PERSON] набула право власності на земельну частку (пай), площею 6,91 га в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього колгоспу «40 років Жовтня» Генічеського району, яка знаходиться в адміністративних межах Плавської сільської ради Генічеського району Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується виданим [PERSON] сертифікатом серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) виданого 5 жовтня 2001 року і зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів 09.09.2009 року за №713. Ці ж обставини підтверджуються копіями довідок Відділу Держкомзему в Генічеському районі та Плавської сільської ради. З пояснень позивача вбачається, що оригінал сертифікату втрачено, що підтверджується оголошенням у пресі, що у свою чергу перешкоджає їй в оформленні спадщини. Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Виходячи з положень вказаного вище цивільного законодавства, яке діяло на момент відкриття спадщини позивачка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті її матері, але її не оформляла. Відповідно до положень ч. 5 ст. 1268 ЦК Українеи незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З наведенного вище слідує, що позивачка до якої перейшли усі права і обов'язки спадкодавця, маючи право на отримання спадщини, через відсутність у спадкодавця оригіналу документу не може належним чином реалізувати свої права на спадщину за межами судової процедури, що також підтверджується листом нотаріуса про відмову [PERSON] в оформленні спадщини. Заперечення Плавської сільської ради суд до уваги не приймає, оскільки обставини про які йдеться в письмових поясненнях не стосуються предмету спору та прав і обов'язків самого органу місцевого самоврядування. Вони також не підтверджені і не спростовані третьою особою. Вимоги про розподіл судових витрат в судовому засіданні сторонами не заявлялись. На підставі викладеного,

Outcome: approved