Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою, у якій просила встановити факт її спільного проживання однією сім`єю із [PERSON] із 2005 року по день смерті [PERSON] Свої вимоги заявник мотивувала тим, що [INFO] померла її прабабуся [PERSON], та після її смерті відкрилась спадщина. Заявниця є спадкоємцем померлої за заповітом, та з метою переоформлення спадщини вона звернулась до нотаріальної контори, однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск шестимісячного строку прийняття спадщини, оскільки вона не може документально підтвердити факт постійного проживання із спадкодавцем на час її смерті. У зв'язку з цим [PERSON] змушена звернутись за захистом своїх прав до суду. У судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала, вказавши, що вона народилась у с. Цівківці Новоушицького району, де раніше була прописана та постійно проживала разом із своїми батьками. Однак, коли у 2005 році захворіла її прабабуся [PERSON], не змогла сама себе обходити, то [PERSON] перейшла жити у її будинок і стала доглядати хвору аж до її смерті у [INFO]. Встановлення факту їй необхідно для переоформлення спадщини, бо [PERSON] залишила на неї заповіт. Однак протягом шестимісячного строку заявниця не звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, у зв'язку з чим останній відмовив їй у прийнятті заяви. Представник заінтересованої особи, Новоушицької селищної ради, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у суд не з'явився, староста Браїлівського старостинського округу В. Облядрук подав заяву про розгляд справи за відсутності представника територіальної громади, визнавши заяву повністю. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Заслухавши заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що заяву належить задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] в с. Цівківці Новоушицького району померла [PERSON], яка була зареєстрована та проживала в [ADDRESS]. Разом із нею без реєстрації проживала [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Заявник є спадкоємцем померлої за заповітом. 27.04.2018 року заявник [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Другої Хмельницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак постановою нотаріуса від 27.04.2018 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з пропущенням строку встановленого ст. 1270 ЦК України та ненаданням відомостей про постійне проживання разом із спадкодавцем. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 03.06. 2011 року; копією паспорта заявника; заповітом від 05.05.2011 року, згідно якого [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]; постановою державного нотаріуса Другої Хмельницької державної нотаріальної контори Федорук С.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.04.2018 року; матеріалами спадкової справи № 1-2018 наданої на запит суду. Факт постійного проживання заявника спільно із [PERSON] на час її смерті підтвердили у суді свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Крім того, згідно довідок Новоушицької селищної ради від 22.05.2018 року № 443, № 444, [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS], та разом із нею без реєстрації проживала [PERSON]. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 1217, 1218, 1220, 1221, 1258, 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, в тому числі про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05. 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими відповідно до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Встановлення факту постійного проживання заявнику необхідно для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця, оскільки реалізувати своє право на оформлення спадщини вона не може через відсутність документа, котрий свідчить про факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Проаналізувавши досліджені докази, суд вважає, що заявником надано належні та допустимі докази на підтвердження вимог про визнання факту її постійного проживання із [PERSON] на час відкриття спадщини, оскільки з урахуванням віку останньої вона потребувала догляду та допомоги, у зв'язку з цим заявник і проживала разом із нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved