Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], неповнолітнього [PERSON], третя особа, яка заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - орган опіки та піклування служби у справах дітей Ківерцівської районної держадміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком та усунення перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом виселення, без надання іншого житлового приміщення.. Згідно поданої позивачем [PERSON] заяви, остання змінила позовні вимоги, а саме просила не розглядати її вимогу про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку в [ADDRESS], в якому вона проживає разом зі своїми дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначений будинок був подарований їй батьком [PERSON] Разом з тим, у належному їй будинку, без правових на те підстав, проживають відповідачі [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON], які є для неї сторонніми особами, і їх проживання обмежує її право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, обмежує норми житлової площі на повноправних жильців. Крім того, відповідач [PERSON] втручається в її особисте життя, спонукає до конфліктів та поводить себе як власник будинку. Враховуючи те, що відповідачі своїми діями чинять перешкоди в користуванні житловим будинком і добровільно відмовляються виселитися з нього, просить суд усунути створені відповідачами перешкоди, шляхом їх виселення з житлового будинку в [ADDRESS], без надання іншого житла. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити заявлені вимоги. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнали, вказуючи на те, що вони правомірно проживають у спірному будинку і мають право на частку житлової площі, оскільки були зареєстровані, у даному будинку зі згоди попереднього власника [PERSON], як члени сімї, тому просили відмовити у задоволенні заявленого позову. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] підтримав позицію своєї довірительки, вказуючи на те, що [PERSON] зі своїми дітьми, один з яких є неповнолітній, проживають у спірному будинку на законних підставах, тому просив відмовити у задоволенні заявленого позову. Представник третьої особи органу опіки та піклування Ківерцівської РДА Дейна О.В. та прокурор Новік Л.В. в судовому засіданні висловили думку про наявність підстав для задоволення даного позову, при цьому просили врахувати всі обставини для захисту прав та інтересів відповідача [PERSON], оскільки він є неповнолітнім. Заслухавши пояснення сторін у справі, думку прокурора, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються нормами ЦК України (глава 28). Статтями 319, 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з тим, права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього. Аналіз вище наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. Відповідно до довідки про склад сім'ї № 2572, виданої [PERSON] Ківерцівським ВУЖКГ 07.07.2014 року, в житловому будинку [ADDRESS], прописані: [PERSON], її діти [PERSON], неповнолітній [PERSON], [INFO], колишня дружина брата - [PERSON], племінниця [PERSON], неповнолітній племінник [PERSON], [INFO], батько [PERSON] /а.с. 24/. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] була невісткою попереднього власника будинку [PERSON], і з його згоди була прописана у спірному будинку зі своїми дітьми, як члени сім'ї, користувалися жилим приміщенням нарівні з власником приміщення, будь-якої угоди між сторонами про порядок користування житловим приміщенням укладено не було. Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.07.2006 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано /а.с. 7/, однак після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] продовжила проживати у спірному будинку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] подарував даний будинок дочці [PERSON], договір дарування від 18.10.2005 року /а.с. 9/, та на підставі чого остання оформила право власності на відповідний житловий будинок та земельну ділянку для його обслуговування, які знаходяться в [ADDRESS], що стверджується витягом № 9156924 від 05.12.2005 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с. 8/, державним актом на право приватної власності на землю серії ЯД №317847 від 25.11.2008 року /а.с. 6/. Встановлено, що [PERSON], як новий власник житлового будинку, дозволу на проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] не надавала та спільного господарства вони не вели, про що і не заперечили сторони по справі. Разом з тим, посилання відповідачів та представника відповідача [PERSON] - [PERSON] на те, що [PERSON], [PERSON] і [PERSON] мають право на частки у спірній квартирі, як члени сім'ї попереднього власника будинку [PERSON], і про зміну власника їм відомо не було, спростовується самими поясненнями відповідачів, які визнали той факт, що позивач повідомляла їх про зміну власника, а саме те що [PERSON] є власником на підставі договору дарування з 2005 року, та просила покинути їх даний житловий будинок, і разом з тим вказаний договір та право власності на даний житловий будинок ніким не було оскаржено у передбаченому законом порядку. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на частину майна, до складу якого входить житловий будинок в Житомирській області, тобто має право на житлову площу в порядку спадкування, і вказану обставину [PERSON] підтвердила в судовому засіданні. Отже, чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника. Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком. З огляду на викладене, оскільки позивач є власником житлового будинку, що розташований по [ADDRESS],, а відповідач вселився в нього та проживає в цьому будинку як член сім'ї колишнього власника будинку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову з урахуванням обраного позивачем способу захисту порушених прав. На підставі ст. 3, 11, 15, 30, 60-62, 85, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 15, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 64, 116, 150, 156, 157 ЖК України, ст. 41 Конституції України, суд

Outcome: approved