Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці про стягнення недоплаченого відшкодування втраченого заробітку в зв’язку з втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, зобов’язання здійснити нарахування та виплату відшкодування втраченого заробітку, мотивуючи його тим, що з червня 1966 р. вона працювала у Вінницькому державному підприємстві Виробниче об’єднання «Хімпром» в цеху №5 – Фосфорні солі апаратником кристалізації, а з 03.05.1975 р. старшим апаратником пічного відділення, з 01.12.1975 р. перейменованого на апаратника обжигу. З 11.05.1978 р. призначена змінним інженером-технологом. У січні 1979 р. їй було встановлено професійне захворювання на посаді змінного інженера-технолога, та з його заробітної плати визначено розмір відшкодування, який отримувала до 1992 р. До 1992 р. посада змінного інженера-технолога була скорочена. При перерахунку у 1992 р. суми відшкодування було взято заробітну плату апаратника розкладання, яким вона ніколи не працювала. При перерахунку розміру відшкодування ДП ВО «Хімпром» допущено порушення вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 276 від 26.05.1992 р. Вінницьке державне підприємство «Виробниче об'єднання «Хімпром» було ліквідоване без правонаступника, з 01.06.2001 року страхові виплати виплачуються Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці. В результаті невірного нарахування відшкодування вона недоотримала за період з 01.05.1992 р. по 31.05.2014 р. 106690,44 грн. Щомісячний розмір відшкодування має становити 2403,29 грн. з 01.06.2014 р. (а.с. 2-5, 82) В судовому засіданні позивач [PERSON], її представник – адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просять його задоволити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, пояснив, що Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці виплачує позивачу відшкодування в тому розмірі, в якому проводились виплати ВО «Хімпром». Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08.06.1966 р. позивач [PERSON] зарахована апаратчиком кристалізації в цех харчових фосфатів ДП «Виробниче об'єднання «Хімпром», 03.05.1975 р. переведена старшим апаратчиком пічного відділення, з 01.12.1975 р. посаду перейменовано на апаратника обжигу. З 11.05.1978 р. позивач призначена змінним інженером-технологом. Наказом від 28.04.1999 р. № 84 [PERSON] було звільнено в зв'язку з скороченням згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України з 28.04.1999 р. ( витяг з трудової книжки позивача, а.с. 7-10). Позивачу встановлено в червні 1997 р. третю групу інвалідності в зв»язку з профзахворюванням безстроково. (а.с. 13) Вінницьке державне підприємство «Виробниче об'єднання «Хімпром» було ліквідоване без правонаступника, з 01.06.2001 р., страхові виплати [PERSON] виплачуються Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці. Позивач зробила перерахунок відшкодування втраченого заробітку у зв’язку із втратою працездатності внаслідок професійного захворювання в період з 01.05.1992 р. по 31.05.2014 р., сума недоплати становить 106690,44 грн., розмір місячного відшкодування має становити з 01.06.2014 р. 2403,23 грн. (а.с. 14-21) Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №ОС-18 від 02.10.2014 р., проведеної Вінницькою торгово-промисловою палатою (Відділ оцінки майна та судових експертиз), відшкодування втраченого заробітку в зв’язку із втратою працездатності внаслідок професійного захворювання нараховується та виплачується позивачу [PERSON] в період з 01.05.1992 р. по 31.05.2014 р. з порушенням діючого законодавства. Розрахунок відшкодування втраченого заробітку у зв’язку із втратою працездатності внаслідок професійного захворювання в період з 01.05.1992 р. по 31.05.2014 р., що поданий до позовної заяви (а.с. 14-21) в сумі 106690,44 підтверджується документально та нормативно. (а.с. 75-79) Вартість експертизи 6000,00 грн. (а.с. 83) Відповідно до ч. 7 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці». Порядок нарахування, перерахунку та виплати щомісячних сум відшкодування шкоди до 11 липня 2001 р. визначався Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 р. №472 (далі - Правила). Відповідно до п. 4 Правил відшкодування шкоди, заподіяної працівнику ушкодженням здоров'я (надалі - потерпілому) складається з: виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності; виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам сім'ї та утриманцям померлого); компенсації витрат на медичну та соціальну допомогу (посилене харчування, протезування, сторонній догляд тощо). Згідно п. 9 Правил розмір відшкодування втраченого потерпілим заробітку встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності і середньомісячного заробітку, який він мав до ушкодження здоров'я; визначений розмір втраченого заробітку або відповідна його частина залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності коригуванню у бік зменшення не підлягає. П. 22 Правил визначено, що середньомісячний заробіток для обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку (або відповідної його частини) визначається за бажанням потерпілого за 12 або 3 останні повні календарні місяці роботи, що передували каліцтву, а при професійному захворюванні - стійкій втраті професійної працездатності; середньомісячний заробіток у зазначений період підлягає коригуванню на час встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності з урахуванням підвищення тарифних ставок, посадових окладів відповідних працівників виробничого підрозділу (дільниці, цеху) підприємства, де працював потерпілий до моменту ушкодження здоров'я, або індексації доходів відповідно до чинного законодавства. П. 4 Постанови Кабінету міністрів України від 26 травня 1992 р. №276 «Про заходи щодо виконання постанови Верховної Ради України від 29 квітня 1992 р. «Про підвищення соціальних гарантій для населення» передбачено підприємствам, установам і організаціям визначити розмір виплат, які відповідно до чинного законодавства обчислюються із середнього заробітку (допомога у разі тимчасової непрацездатності, вихідна допомога, відпустка тощо), з урахуванням нових тарифних ставок і посадових окладів у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 1992 р. №140 «Про додаткові заходи у зв'язку з підвищенням заробітної плати»; провести з 1 травня 1992 р. перерахування розмірів відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок трудового каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, виходячи із середньої заробітної плати відповідних працівників підприємств, установ, організацій за січень-квітень 1992 р., відкоригованого на величину фактичного підвищення тарифних ставок і посадових окладів; установити, що при визначенні розмірів відшкодування шкоди у випадках трудового каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, які призначатимуться після 1 травня 1992 р., середньомісячний заробіток обчислюється за три місяці, що передували каліцтву або встановленню втрати працездатності; сума заробітної плати до 1 травня 1992 р. збільшується на величину підвищення на підприємстві тарифних ставок і посадових окладів. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 6000,00 грн. витрат на проведення судової експертизи і 1250,60 грн. судового збору.

Outcome: approved