Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просила визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою за №2 по вул.Мазепи, 2 в м.Тернополі. В обґрунтування вимог позивач вказує, що вона є наймачем квартири за №2 по вул.Мазепи, 2 в м.Тернополі. У даній квартирі, крім неї також зареєстровані її син [PERSON] та відповідач [PERSON], проте останній з 1999 року не проживає за вищевказаною адресою, без поважних причин. Посилаючись на наведене, просила визнати відповідача \~таким, що втратив право користування квартирою. \~ Позивач та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві. Не заперечили щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відзив та заперечення на позов не подавав. На підставі вимог ст.ст. 223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що \~згідно ордеру за №466 від 06 лютого 1974 року, виданого виконкомом Тернопільської міської ради депутатів трудящих [PERSON] на склад сімї з чотирьох осіб, а саме: [PERSON] (чоловік), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син) надано право на зайняття квартири за №2 по вул.Побєди, 2 м.Тернопіль (на даний час вулиця Мазепи). [PERSON] помер 08 квітня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №034628 від 09 квітня 1998 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради, про що зроблено актовий запис за №401. 15 травня 2001 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №122124 від 16 травня 2011 року, виданимвідділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №649. Згідно довідки за №531 від 08 травня 2018 року, виданої ДП «Фаворит 1», у вказаній квартирі зареєстровані позивачка, її син [PERSON] та [PERSON], який є сином її брата [PERSON] Як вбачається з актів перевірки паспортного режиму від 18.01.2018 року, 03.05.2018 року, 05.04.2018 року, складених комісією ДП «Фаворит 1», [PERSON] зареєстрований у [INFO], але не проживає з 1999 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивачки підтвердили факт не проживання відповідача за вищевказаною адресою з 1999 року, без поважних причин. Із долучених до позовної заяви квитанцій на оплату житлово-комунальних послуг встановлено, що [PERSON] несе всі витрати по утриманню спірної квартири [ADDRESS]. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог статті 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з вимогами статті 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до вимог ч.2 ст.107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. За змістом ч.1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач з 1999 року добровільно не проживає у спірній квартирі, не цікавиться ним, не приймає участі в його утримані та не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не звертався. \~ \~ \~ \~ Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за №2 по вул.Мазепи, 2 в м.Тернополі. Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач у судове засідання не зявився та не представив суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача.

Outcome: approved