Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 25 вересня 1993 року Димитровською селищною радою м.Олександрії Кіровоградської області, актовий запис № 42. Від спільного проживання вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та неповнолітню [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сімейні відносини не склались, між ними часто виникали непорозуміння, намагаючись розібратись в сімейних стосунках бесіди переростали в сварки. Між ними зникло почуття любові та взаємопорозуміння, що призвело до фактичного припинення подружніх відносин. Починаючи з серпня 2017 року проживають окремо, спільний побут відсутній. Спору з приводу місця проживання неповнолітньої дитини та поділу спільного майна між ними немає. Сторони, належно повідомлені про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились. Від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач - наполягає на своїх позовних вимогах, а відповідач - не заперечує щодо розірвання шлюбу. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 25 вересня 1993 року Димитровською селищною радою м.Олександрії Кіровоградської області, актовий запис № 42. (свідоцтво про одруження серія [NUMBER]). Від спільного проживання вони мають двох спільних дітей, [PERSON], [INFO], та неповнолітню [PERSON], [INFO], остання за спільною згодою сторін проживає з матір'ю - позивачем по справі. Відносини між подружжям не склалися, що призвело до розпаду сім'ї. Обоє дійшли висновку про неможливість подальшого спільного проживання, про що свідчать їх заяви на адресу суду. Відповідач в своїй заяві вказав, що позов визнає, а згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні відносини. Крім того, суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved