Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до комунального закладу «Чигиринський навчально-реабілітаційний центр Черкаської обласної ради» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 7562,10 грн. посилаючись на те, що згідно наказу від 30.08.2017 року № 219-к/ос, вона була звільнена 31.08.2017 року з посади вихователя у зв»язку зі скороченням чисельності та штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України, однак з нею остаточно був проведений розрахунок лише 29.09.2017 року, а тому для захисту своїх прав, вона звернулась до суду з даними позовними вимогами . Позивач та її представник у судовому засіданні збільшили позовні вимоги в частині загальної суми середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що становить 9833,50 грн., яку просили стягнути з відповідача. Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали у повному обсязі, оскільки невчасний розрахунок з позивачем було проведено не навмисно, а у зв»язку із відсутністю коштів для відповідних виплат. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з»явилась, надавши свої пояснення про розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши докази по справі, прийшов до наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів даної справи, позивач, [PERSON], згідно наказу від 30.08.2017 року № 219-к/ос, була звільнена з посади вихователя комунального закладу «Чигиринський навчально-реабілітаційний центр Черкаської обласної ради» 31.08.2017 року у зв»язку зі скороченням чисельності та штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.5,7). Згідно акту перевірки додержання суб»єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов»язкове державне соціальне страхування №23-24-46/1188, Управлінням держпраці у Черкаській області виявлено порушення відповідачем вимог ст..116 КЗпП Уркаїни, оскільки позивача, згідно вищевказаного наказу, звільнено 31.08.2017 року, а виплату заробітної плати проведено лише 08.09.2017 року (платіжне доручення №103 від 07.09.2017 року), виплату нарахованої індексації заробітної плати за червень 2017 року, проведено 29.09.2017 року (платіжне доручення № 114 від 28.09.2017 року) (а.с.28,33,61-72). Таким чином, остаточна виплата всіх сум, що належить позивачу при звільненні проведена лише 29.09.2017 року. Так, у трудових правовідносинах такі поняття як зобов'язання, неустойка чи інша санкція за невиконання зобов'язання не застосовуються. Такі терміни використовуються в низці статей Цивільного та Господарського кодексів України. Статті 116, 117 КЗпП України структурно віднесені до розд. VII «Оплата праці» указаного Кодексу. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Вказана правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією, висловленою у Верховним Судом України в постанові від 14 листопада 2012 року у справі № 6-139 цс 12. Таким чином, в розрізі даного спору, який виник між сторонами, вбачається, що неплатоспроможність боржника не звільняє його від обов'язку провести компенсаційні виплати на оплату праці в розмірі середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача. Як роз'яснено у п.п. 19, 20 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Так, згідно з ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. \~Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої\~ст. 117 КЗпП. \~\~\~Враховуючи викладене, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні згідно ст. ст.\~116,\~117 КЗпП України\~має розраховуватися судом з дня звільнення позивача з 31 серпня 2017 року по день фактичного розрахунку 29 вересня 2017 року. \~\~\~\~Середня заробітна плата має бути визначена на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Оскільки, відповідачем не здійснено розрахунку з позивачем при звільненні, вимоги щодо стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню в сумі 9833,50 грн. виходячи з наступного розрахунку. \~\~(9672,99 грн.+9207,49 грн.) : 48 робочий день = 393,34 грн. (середньоденна заробітна плата) (а.с. 83-90). \~\~\~Отже, середньоденна заробітна плата, яка складає 393,34 грн. х 25 робочих дні (за період з 31.08.2017 року по 28.09.2017 року включно) = 9833,50 грн. При цьому, згідно, п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», справляння і сплата прибуткового податку з громадян, військового збору та інших обов'язкових платежів є обов'язком роботодавця та працівника, відповідальність за перерахування відповідних зборів до бюджету несе роботодавець. Відтак, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Виходячи з наведеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов позивача задовольнити повністю. Крім цього слід заззначити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, однак не стягнення середнього заробітку за час затримки. Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved