Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Руськоіванівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Представник позивачки в судове засідання не з'явилась, але надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила слухати справу в її відсутність, судове засідання провести без фіксації технічними засобами та проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги визнає та просив слухати справу в його відсутність. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. 27 травня 2008 року померла бабуся позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №147407 від 27.05.2008 року. 06 листопада 2000 року [PERSON] склала на імя позивача заповіт, посвідчений секретарем Руськоіванівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №192, який не був змінений та скасований. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Після смерті померлої [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,16 га. в межах згідно з планом, яка розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ділянка №432, масив №39, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №159069, виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Білгород-Дністровського району Одеської області від 22.09.2004 року №1192/2004, виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 24.12.2004 року, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. Договорів оренди землі за №010451500198, кадастровий номер №5120886000:01:001:0399. Позивачка фактично прийняла спадщину після померлої бабусі, користується земельною ділянкою та сплачує всі необхідні платежі. Позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ та рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав, лист від 09.08.2017 року №973/02-17. Згідно відповіді нотаріуса Білгород-Дністровської районної нотаріальної контори від 08.12.2017 року №1632/01-16 за даними спадкового реєстру спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За таких обставин суд вважає, что вимоги позивачки обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved