Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 13 січня 2020 року між позивачем та відповідачем, [PERSON] , було укладено договір про виготовлення та установку меблів, що був оформлений письмово у формі розписки. Відповідно до розписки, відповідач взяв аванс у розмірі 20 0000,00 грн. на закупку матеріалів для виготовлення кухні та шафи-купе згідно ескізу та домовленості. Строк виготовлення та установки меблів 30 січня 2020 року. Проте, за станом на 30 січня 2020 року відповідач матеріали для виготовлення кухні та шафи-купе не закупив, меблі не виготовив, установку не здійснив, від виготовлення меблів та їх установки відмовився. Відповідачем було частково повернуті кошти окремими платежами: у сумі 2 000,00 грн., 700,00 грн. та 4100,00 грн. Решту суму грошових коштів у розмірі 13 200,00 грн. відповідачем позивачу не повернуто. [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] кошти в розмірі 13 493,65 грн. (13 200,00 грн. неповернутий аванс та 211,20 грн. інфляційні втрати і 82,45 грн. 3% річних) та судовий збір. Судом вчинені наступні процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 червня 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено справу до підготовчого засідання на 01 липня 2020 року. В судове засідання 01 липня 2020 року сторони не з`явились. Від позивача - [PERSON] на поштову адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений, від нього не надходило клопотань про відкладення розгляду справи, причини неявки відповідач суду не повідомив. З урахуванням того, що в судове засідання 01 липня 2020 року відповідач не з`явився вперше, судом було прийнято рішення про відкладення підготовчого судового засідання на 27 серпня 2020 року. 27 серпня 2020 року сторони в судове засідання не з`явились. Від позивача [PERSON] в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Позивач додатково повідомила суд про те, що відповідач [PERSON] кошти не повернув. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 серпня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду по суті на 24 вересня 2020 року. 24 вересня 2020 року сторони в судове засідання не з`явились. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності заперечень проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями. Таким чином, судом вживалися всі необхідні та можливі заходи для повідомлення та виклику відповідача в судові засідання, проте відповідач до суду не з`явився. З метою недопущення затягування розгляду справи, беручи до уваги викладені вище обставини, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності сторін. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 13 січня 2020 року [PERSON] було написано розпису. За змістом розписки [PERSON] взяв у [PERSON] аванс у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень на закупку матеріалів для виготовлення кухні і шафи-купе згідно ескізу та домовленості. Строки виготовлення та установки меблів 30 січня 2020 року. Позивач стверджує, що за станом на 30 січня 2020 року відповідач матеріали для виготовлення кухні та шафи-купе не закупив, меблів не виготовив, установку не здійснив, від виготовлення меблів та їх установки відмовився. Відповідач частково повернув позивачу отримані кошти окремими платежами: у сумі 2 000 (дві тисячі) гривень, передача коштів при особистій зустрічі, 700 (сімсот) гривень, банківський переказ 24 лютого 2020 року, та 4 100 (чотири тисячі) гривень, банківський переказ 07 березня 2020 року. Решту суму грошових коштів у розмірі 13 200 (тринадцять тисяч двісті) гривень відповідач не повернув. Вказане відповідачем не спростоване, тому суд дійшов висновку, що факт неповернення коштів в сумі 13 200,00 грн. знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. У ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, в зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем у розмірі 13 200 грн. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунку вбачається, що розмір інфляційних збитків за період з березня 2020 року по квітень 2020 рік становить 211,20 гривень. Розрахунок 3% річних від простроченої суми, що підлягає стягненню з Відповідача: 13 200 гривень / 365 днів * 76 * 3% річних становить 82,45 гривень. Отже, загальна сума позовних вимог станом на 22 травня 2020 року становить 13 493 гривень 65 копійок, що складається з: 13 200 гривень основна сума заборгованості; 211,20 гривень - інфляційні збитки за період з березень 2020 року по квітень 2020 року; 82,45 гривень - 3 % річних за період з 07 березня 2020 року по 22 травня 2020 року. Таким чином, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. З Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 13 200 гривень, 211,20 гривень інфляційних збитків, 82,45 гривень 3% річних, в всього стягнути грошові кошти в розмірі 13 493 гривень 65 копійок. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved