Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування позову, позивач послався на те, що [INFO] помер її батько, внаслідок чого відкрилась спадщина на його майно, зокрема житловий будинок. За життя він заповіту не складав, інші спадкоємці, крім позивача, відсутні. Спадщину позивачем було прийнято, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Під час оформлення документів, позивач з'ясував, що батько багато років проживав у будинку за адресою [ADDRESS], який юридично був оформлений на [PERSON], однак вона там не була зареєстрована, фактично ніколи не проживала, ніхто ніколи не бачив цю особу, з батьком у жодних відносинах вона не перебувала, ніяких договорів між ними не існувало. Як стверджує позивач, за життя батько ніколи не від кого не приховував факт знаходження в його володінні даного будинку, вів там господарство, товаришував з сусідами, доглядав та ремонтував будинок, сплачував необхідні комунальні платежі, вживав звичайних заходів щодо забезпечення охорони будинку. З 2000 року по день смерті, тобто по [INFO] батько постійно, безперервно проживав та доглядав будинок. Після смерті батька, позивач, будучи його єдиним спадкоємцем, добросовісно, відкрито та безперервно фактично продовжила володіти та користуватися цим будинком, а тому вважає себе особою, яка має усі правові підстави заявляти про давність володіння. Посилаючись на вимоги ст. 16, 344 ЦК, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві. Представник Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області в судове засідання не з'явився, у письмовій заяві від 21.08.2014 року позов визнав повністю. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів справи, [INFO] помер батько позивача - [PERSON], у зв'язку із чим, відкрилась спадщина на його майно. Встановлено, що з 2000 року і по день смерті [PERSON] проживав та вів господарство у будинку за адресою [ADDRESS]. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.07.2014 року відомості щодо реєстрації права власності на спірний будинок у реєстрі речових прав - відсутні. Відповідно до довідки КП Бориспільської районної ради Бориспільське районне «БТІ» №272 від 19.08.2014 року право власності на будинок за адресою [ADDRESS] не зареєстроване. Також, в зазначеній довідці БТІ вказало, що 28.05.2014 року за даною адресою проводилась інвентаризація житлового будинку за заявою [PERSON] Відповідно до відомостей погосподарської книги №16 на 2011-2015 роки дане домоволодіння значиться за [PERSON] Згідно довідки від 19.05.2014 №441 Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області [PERSON] за адресою [ADDRESS] ніколи не була зареєстрована та не проживала, оскільки в даному будинку проживав лише один [PERSON] Як вбачається із технічного паспорту на спірний житловий будинок, виготовлений 28.05.2014 року на замовлення [PERSON], спірний житловий будинок побудовано у 1946 році загальною площею 41,7 кв.м. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що являється колишньою дружиною померлого спадкодавця та матір'ю позивача, після їх розлучення у 1994 році [PERSON] виїхав у с. Іванків та почав там проживати один, поселившись у будинку за адресою [ADDRESS]. Свідок зазначив, що [PERSON] у спірному будинку вона ніколи не бачила, з померлим у жодних відносинах вона не перебувала. Позивач в судовому засіданні також підтвердила, що коли приїжджала до батька в гості [PERSON] вона у будинку ніколи не бачила. Також свідок та позивач пояснили, що за життя [PERSON] ніколи не від кого не приховував факт знаходження в його володінні даного будинку, вів там господарство, товаришував з сусідами, доглядав та ремонтував будинок, сплачував необхідні комунальні платежі, вживав звичайних заходів щодо забезпечення охорони будинку. З 2000 року по день смерті, тобто по [INFO] [PERSON] постійно, безперервно проживав та доглядав будинок. Після його смерті володіти будинком стала позивач. Свідок [PERSON] та позивач підтвердили, що з липня 2013 року [PERSON] здійснює фактичне володіння спірним будинком, здійснила ремонт, познайомилась із сусідами, доглядає за будинком, сплачує необхідні комунальні платежі, вживає звичайних заходів щодо забезпечення охорони будинку. Дані обставини не заперечує Іванківська сільська рада. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2014 року було визначено [PERSON] додатковий строк три місяці для подання нею заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що спадщину після смерті батька позивач прийняв, звернувшись у зазначений строк до нотаріуса, однак нотаріусом було відмовлено мені у видачі свідоцтва на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на будинок та землю. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Згідно Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.14 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Встановлено, що [PERSON] добросовісно заволодів чужим майном - житловим будинком, який знаходиться за адресою [ADDRESS]. - і продовжував відкрито, безперервно володіти ним протягом тринадцяти років. Після його смерті позивач, будучи його єдиним спадкоємцем, добросовісно, відкрито та безперервно фактично продовжила володіти та користуватися цим будинком, а тому є особою, яка має усі правові підстави заявляти про давність володіння. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Суд погоджується із доводами позивача щодо приєднання до часу володіння позивачем будинком (період з липня 2013 року по жовтень 2014 року) часу, протягом якого цим будинком володів її батько (період з 2000 року по 2013 рік). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] та визнати за нею право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS].

Outcome: approved