Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та Юр`ївської селищної ради Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову\~позивачка зазначила,\~що 17.06.1998\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~на підставі\~договору купівлі-продажу,\~укладеного на\~Павлоградській філії\~Придніпровської товарної\~біржі, придбали в [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадкоємицею за законом є дочка померлого [PERSON] , яка прийняла спадщину. Однак, оскільки договір купівлі-продажу будинку не був посвідчений нотаріусом, [PERSON] позбавлена можливості у встановленому законом нотаріальному порядку оформити право на спадщину щодо нерухомого майна, тому просить визнати дійсним, реальним та виконаним договір купівлі-продажу від 17.06.1998 житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а також визнати за нею право власності на Ѕ частку вказаного нерухомого майна в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . 01.12.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, в порядку підготовки справи до судового розгляду витребувано копію спадкової справи. Позивачка в судове засідання не з`явилась, проте надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, при цьому позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, при цьому визнала позовні вимоги. Представник відповідача Юр`ївської селищної ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій по суті визнав позовні вимоги та просив слухати справу за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Григор`єва О.Л. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв про слухання справи за її відсутності або з повідомленням про наявність поважних причин неявки не надавала. Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, вважає позов таким, що належить задовольнити в повному обсязі. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого міським (Кіровським) відділом запису актів цивільного стану Адміністрації міста Ростов-на Дону Російської Федерації [INFO] (а.с.\~16). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке належало померлому на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 17.06.1998 на Павлоградській філії Придніпровської товарної біржі (а.с. 21). Враховуючи, що смерть спадкодавця, тобто юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав місце на території іншої держави, до правовідносин, що виникли, необхідно застосовувати норми Закону України «Про міжнародне приватне право» як до таких, що мають у своєму складі іноземний елемент (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право»). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 71 зазначеного Закону спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Житловий будинок (об`єкт нерухомого майна), про наявність спадкових прав на який заявляє позивачка, знаходиться на території держави Україна, до того ж право власності на нерухомість за вимогами ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягає обов`язковій державній реєстрації. Таким чином, в даному випадку відносини щодо спадкування підпадають під регулювання норм права держави України. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.ст. 1217, 1258, 1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка згідно зі свідоцтвом про народження № [NUMBER] та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] являється донькою [PERSON] , тобто спадкоємцем за законом першої черги (а.с.\~17, 18а). За положеннями ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] позивачка прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Юр`ївського нотаріального округу Дніпропетровської області, на підставі чого заведено спадкову справу №\~28/2019. З матеріалів спадкової справи встановлено, що спадкові договори, заповіти спадкодавець за життя не складав, відомості про інших спадкоємців, які мають право на спадкування після смерті [PERSON] , в матеріалах спадкової справи відсутні (а.с. 51-121). Згідно з ч. 1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог закону [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Юр`ївського нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, однак приватний нотаріус постановою від 03 серпня 2020\~року відмовила їй у вчиненні зазначеної нотаріальної дії в зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу належного спадкодавцю житлового будинку не посвідчений нотаріально (а.с. 22). Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012\~року № 296/5). На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Отже, зазначена постанова державного нотаріуса є такою, що відповідає вимогам нормативних актів. Одночасно суд відмічає, що відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку стала тією обставиною, що унеможливила оформлення позивачкою права на спадщину після смерті [PERSON] в нотаріальному порядку. Як виходить з матеріалів справи,\~17 червня 1998 року на Придніпровській товарній біржі між [PERSON] , з одного боку, [PERSON] та [PERSON] , з іншого боку, укладений договір купівлі-продажу нерухомого, за яким [PERSON] та [PERSON] придбали житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 12,6\~кв.м (а.с. 21). Право приватної спільної сумісної власності на нерухоме майно зареєстровано в КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 17.06.1998 під № 2-84. Відповідно до довідки Юр`ївської селищної ради [PERSON] був зареєстрований та проживав у у вказаному житловому будинку з 12 вересня 2002 року по день смерті (а.с. 53, зворотній бік). Оскільки договір купівлі-продажу укладений у червні 1998 року, застосуванню до цих відносин підлягають норми чинного на той час законодавства ЦК УРСР\~1963 року. Статтею 47 ЦК УРСР\~була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином. Частиною 2\~статті 47\~ЦК УРСР визначалось, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Відповідно до\~ст. 224, 227 ЦК УРСР\~за договором купівлі-продажу продавець зобов`язувався передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язувався прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.\~Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягав нотаріальному посвідченню, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягло недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Разом з\~тим,\~у суду\~відсутні відомості\~про те,\~що при вчиненні правочину дії сторін не були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, що сторони не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності. Навпаки, вимоги договору купівлі-продажу сторонами виконані, ніяких претензій щодо передачі майна не було, проведена державна реєстрація договору купівлі-продажу, [PERSON] з 2002 року проживав в житловому будинку та зареєстрував своє місце проживання. Оскільки [PERSON] виконав умови договору купівлі-продажу житлового будинку, ним здійснено оплату за придбане майно грошовими коштами, які [PERSON] одержав до підписання цього договору, що виходить з п. 3 правочину, тому на думку суду за життя покупець [PERSON] на підставі ст.ст. 128, 153 ЦК УРСР\~та ст.\~49\~Закону України «Про власність»\~набув право власності на частину житлового будинку та правомірно володів нею. З огляду на те, що [PERSON] помер, вирішити питання про нотаріальне посвідчення договору неможливо, а позивачка внаслідок цього позбавлена можливості оформити спадкові права на частину житлового будинку, належну її батьку. За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , інші спадкоємці, які могли б претендували на спадкове майно, згідно даних спадкової справи №\~\~28/2019 не заявили про свої права на спадщину, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку позбавляє спадкоємця можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі продажу, а також визнати за [PERSON] право власності на частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті її батька. Судом не вирішується питання про розподіл судових витрат, оскільки [PERSON] в поданій на адресу суду заяві просить не стягувати з відповідачів сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved