Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження її сина [PERSON], [INFO], оскільки дитина була народжена на тимчасово окупованій території у м. Горлівка Донецької області, про що 12.01.2016 року мовою оригіналу «Никитовским отделом ЗАГС г.Горловка Государственной Регистрационной палаты Министерства юстиции Донецкой Народной Республики » було складено актовий запис про народження № 4 та видано свідоцтво про народження серії ДНР № 005166. У графі мати зазначено мовою оригіналу громадянку «Захарченко Наталия Михайловна», у графі батько мовою оригіналу зазначено «Подлесный Юрий Васильевич», шлюб батьків дитини у встановленому законом порядку зареєстровано не було. Переїхавши з тимчасово окупованої території до України, дитина разом з матірю мешкає за адресою : [ADDRESS]. Обставиною, яка зумовила заявницю звернутися до суду з вказаною заявою є відмова Хортицького районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області у реєстрації народження сина [PERSON] [INFO], через відсутність первинного медичного свідоцтва про народження дитини та у звязку з тим, що державні органи України не визнають документів, наданих заявницею, оскільки вони видані державними органами та території не підконтрольній Україні. Заявниця [PERSON] в судове засідання не зявилась. Звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутністю, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Хортицького районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області в судове засідання не зявився. Надіслали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, рішення просять ухвалити на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Обєктивно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши надані заявницею докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та така , що підлягає задоволенню виходячи з наступного. 25.12.2015 року на тимчасово окупованій території у м. Горлівка Донецької області народився [PERSON], про що 12.01.2016 року мовою оригіналу «Никитовским отделом ЗАГС г.Горловка Государственной Регистрационной палаты Министерства юстиции Донецкой Народной Республики» було складено актовий запис про народження № 4 та видано свідоцтво про народження серії ДНР № 005166, копія якого знаходиться в матеріалах справи на аркуші № 5. У графі мати зазначено мовою оригіналу громадянку «Захарченко Наталия Михайловна», у графі батько мовою оригіналу зазначено «Подлесный Юрий Васильевич», шлюб батьків дитини у встановленому законом порядку зареєстровано не було. Переїхавши з тимчасово окупованої території до України, дитина разом з матірю мешкає за адресою : [ADDRESS]. Обставиною, яка зумовила заявницю звернутися до суду з вказаною заявою є відмова Хортицького районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області у реєстрації народження сина [PERSON] [INFO], копія якої знаходиться в матеріалах справи на аркуші № 10. Підставами для відмови у реєстрації народження дитина зазначені відсутність первинного медичного свідоцтва про народження дитини та у звязку з тим, що державні органи України не визнають документів, наданих заявницею, оскільки вони видані державними органами та території не підконтрольній Україні. Пунктом 7 частини першої статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає стави про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до частини третьої статті 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Статтею З Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» чітко закріплено, що тимчасово окупованою територією є [PERSON] Крим та м.Севастополь. Положенням частини другої статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 1статті 57 ЦПК України Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом частини першої статті 59 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, у своєму висновку Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туречинни », зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що заява законна, обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved