Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - про стягнення суми страхового відшкодування. Позивач при зверненні до суду мотивує свої вимоги тим, що 18.07. 2013 року о 18 годині 50 хвилин по вул. Щербакова в Шевчен ківському районі м. Києва сталось ДТП, в результаті якого постраждав автомобіль позивача, яким вона керувала. В результаті зазначеної ДТП належний позивачу автомобіль зазнав пошко дження. Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2013 р. [PERSON]. визнано винним в скоєнні правопорушення, передбачене ст.. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у ви гляді штрафу у розмірі 425 грн. Цивільно-правову відповідальність [PERSON] була застраховано в ПАТ «Страхова компанія» Українська страхо ва група. Позивач зазначає, що 19. 07. 2013 року відповідачу були надані усі необхідні документи для визнання випадку страховим та проведенням страхового відшкодування, а також на вимогу працівників страхової кампанії позивачем було написано заяву про випла ту страхового відшкодування, однак позивачу жодного разу не було повідомлено ні письмово ні через будь яки інші засоби зв'язку про розрахунок відшкодування. Позивач зазначає, що через бездіяльність страховика вона була змушена звернутись до експерта, який зробив розрахунок відновлюваного ремонту, згідно якого сума відновлюваного ремонту складає 50605,24 грн., матеріальний збиток по відшкодуванню становить 30649,11 грн. Зазначає, що 20.09.2013 року позивачу на телефон прийшло повідомлення про переказ страхового відшкодування в сумі 20012,08 грн. Позивач не погоджується із зазначеною сумою страхового відшкодування вважаючи її замалою в зв'язку з чим просила суд стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія» Українська страхова група на користь позивача страхове відшкодування в сумі 10637,03 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. та 1200,00 грн. за проведення експертного дослідження. Позивач в судове засідання не з'явилась, направивши до суду замість себе представника, який в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив суд про задоволення позову. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що 18 червня 2013 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС1636918. 18 липня 2013 року сталася ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу Hyundai Coupe - [NUMBER] під керування [PERSON] та транспортного засобу Chevrolet AVEO - [NUMBER] під керуванням [PERSON] Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2013 року винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] Згідно звіту №3807/1 про оцінку автомобіля Chevrolet AVEO - [NUMBER] від 15 серпня 2013 року - вартість відновлювального ремонту ТЗ Chevrolet AVEO -[NUMBER] складає 79 086, 85 грн.. Сума матеріально збитку завданого власнику ТЗ Chevrolet AVEO - [NUMBER] складає 57 522, 08 грн. = ринковій вартості ТЗ Chevrolet AVEO - [NUMBER]. Таким чином витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Для визначення вартості ТЗ Chevrolet AVEO - [NUMBER] після ДТП, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» були проведені торги з визначення залишкової вартості транспортного засобу згідно якої вартість ТЗ після ДТП склала 37 000,00 грн. включаючи ПДВ. Покупець [PERSON] зобов'язувався придбати даний ТЗ Chevrolet AVEO -[NUMBER], в стані якому він перебував після ДТП, при умові зняття його з обліку та передачі ключів та всіх необхідних документів до 20.09.2013 року. [PERSON] була ознайомлена з даною зобов'язуючою пропозицією та в разі бажання мала можливість скористатись нею. 08 жовтня 2013 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» виплатило [PERSON] різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди в сумі 20 012,08 грн. В зв'язку із зазначеним представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають в зв'язку з чим просив суд відмовити в задоволенні позову повністю. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що 18 липня 2013 року сталася ДТП за участю транспортного засобу Hyundai Coupe - [NUMBER] під керування [PERSON] та транспортного засобу Chevrolet AVEO - [NUMBER] під керуванням [PERSON] Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2013 року винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] (а.с. 7). 18 червня 2013 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС1636918 щодо транспортного засобу Hyundai Coupe - [NUMBER] (а.с. 37). Судом встановлено, що 18. 07. 2013 року [PERSON] звернулась до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою щодо виплати страхованого відшкодування (а.с. 39). Позивач при зверненні до суду посилалась на те, що їй не було повідомлено ні письмово ні через будь які інші засоби зв'язку про розрахунок відшкодування, в зв'язку з чим вона була змушена звернутись до експерта, який зробив розрахунок відновлюваного ремонту, згідно якого сума відновлюваного ремонту складає 50605,24 грн., матеріальний збиток по відшкодуванню становить 30649,11 грн. (а.с. 16-27). Встановлено, що 08 жовтня 2013 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснило виплату [PERSON] різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди в сумі 20 012,08 грн. (а.с. 66-68). Позивач не погоджується із зазначеною сумою страхового відшкодування вважаючи її замалою в зв'язку з чим просила суд про задоволення позову. Представник відповідача заперечуючи проти вимог позивача посилався на те, що згідно звіту №3807/1 про оцінку автомобіля Chevrolet AVEO - [NUMBER] від 15 серпня 2013 року - вартість відновлювального ремонту ТЗ Chevrolet AVEO -[NUMBER] складає 79 086, 85 грн. (а.с.45-61.) Сума матеріально збитку завданого власнику ТЗ Chevrolet AVEO - [NUMBER] складає 57 522, 08 грн. = ринковій вартості ТЗ Chevrolet AVEO - [NUMBER]. Таким чином витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Для визначення вартості ТЗ Chevrolet AVEO - [NUMBER] після ДТП, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» були проведені торги з визначення залишкової вартості транспортного засобу згідно якої вартість ТЗ після ДТП склала 37 000,00 грн. включаючи ПДВ. Покупець [PERSON] зобов'язувався придбати даний ТЗ Chevrolet AVEO -[NUMBER], в стані якому він перебував після ДТП, при умові зняття його з обліку та передачі ключів та всіх необхідних документів до 20.09.2013 року. [PERSON] була ознайомлена з даною зобов'язуючою пропозицією та в разі бажання мала можливість скористатись нею. 08 жовтня 2013 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» виплатило [PERSON] різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди в сумі 20 012,08 грн. З огляду на наведене представник відповідача вважаючи вимоги позивача необґрунтованими просив суд про відмову в задоволенні позову, на що слід зазначити наступне. Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно положень ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з положеннями ст. ст. 1, 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок відшкодування матеріальної шкоди майну, життю та здоров'ю третіх осіб, яка була завдана з вини страхувальника здійснюється страховиком згідно вимог цього закону, не інакше, як на підставі укладеного між страховиком та страхувальником, з вини якого була завдана така шкода, відповідно Договору (страхового полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова виплата це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. У відповідності до п. 32.7 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує тільки шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Ухвалою суду від 24. 01. 2014 року по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу. Згідно висновку № СЕ-1-2-219/14 судового експерта-автотоварознавця з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартості відновлювального ремонту та встановлення можливості проведення ремонтно-відновлювальних робіт складової колісного транспортного засобу складеного 16. 04. 2014 року експертом Судової незалежної експертизи України вбачається наступне (а.с. 92-101): - визначити вартість ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля Chevrolet AVEO д.н. [NUMBER] на дату проведення експертизи неможливо; - визначити вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Chevrolet AVEO д.н. [NUMBER] внаслідок ДТП, на дату проведення експертизи неможливо; - сліди відновлюваного ремонту кузовних деталей на автомобілі Chevrolet AVEO д.н. [NUMBER] відсутні. Встановити факт заміни чи попереднього ремонту АКПП неможливо; - проведення ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженої складової автомобіля Chevrolet AVEO д.н. [NUMBER], а саме АКПП, можливе. Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно вимог ст. ст. 27-30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене вище, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в сумі 10637,03 грн. обґрунтованим, в зв'язку з чим приходить до висновку про можливість задоволення позову в цій частині. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат за проведення експертного дослідження в сумі 1200,00 грн., суд не вбачає підстав для задоволення вказаної вимоги позивача, оскільки оплата позивача за проведення експертного дослідження, яке було здійснено за власної ініціативи позивача поза рамками розгляду даної справи, не відноситься до судових витрат в розумінні ст. 79 ЦПК України. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача моральну шкоду, яку позивач оцінює в сумі 10000 грн., слід зазначити наступне. Позивач в обґрунтування своєї вимоги про відшкодування моральної шкоди посилалась на те, що її сім'я використовувала транспортний засіб для поїздок кожного дня на роботу, дачу та відпочинок з друзями, однак на даний час вони позбавлені такої можливості, що пригнічує і завдає сильних душевних страждань позивачу . Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. П. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 4 від 31. 03. 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. З урахуванням зазначеного вище, зважаючи на те що позивачем та її представником під час розгляду справи не було надано до суду доказів, які б підтверджували факт заподіяння позивачу моральних страждань, що пов'язані з діями або бездіяльністю страхової компанії, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. З урахуванням часткового задоволення позову, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial