Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності документу, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON], якому належить на праві власності 80/100 часток домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 серпня 1949 року, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 березня 1958 року ( справа № 2-152), дублікату договору дарування від 14 грудня 1979 року, реєстровий номер № 5-4845, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 лютого 1991 року ( справа № 2/5- 308 ). Спадщину після його смерті прийняла [PERSON] - дружина померлого, а її матір, оскільки проживала у спадковому будинку разом з померлим, була у ньому зареєстрована та після смерті чоловіка прийняла на себе оперативне управління спадковим майном. Однак оформити в нотаріальній конторі своє право на спадщину не мала можливості, оскільки виявилась розбіжність у свідоцтві про шлюб, виданому 24 вересня 1948 року Мещовським районним бюро ЗАГС (серія [NUMBER] ): при написанні даних про чоловіка - [PERSON], 1927 року народження, зазначено російською - «[PERSON]», ім'я «[PERSON]», по батькові «[PERSON]». То ж, зазначений документ не підтверджує обставину, що [PERSON] та [PERSON] являлись чоловіком та дружиною. [INFO] [PERSON] померла. Заявник [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. 15 лютого 2012 року у Першій ХДНК отримала свідоцтво про право спадщину за заповітом на недоотриману померлою суму пенсії, що іншого майна заявнику було відмовлено у зв'язку з наявності розбіжності даних про [PERSON] в свідоцтві про шлюб її батьків. Тому заявник просила встановити факт належності правовстановлюючого документу, що саме [PERSON], 1927 року народження, а не [PERSON] належить свідоцтво про шлюб з [PERSON], 1930 року народження, видане 24 вересня 1948 року Мещовським районим бюро ЗАГС Калузької області. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] повністю підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити, надав судові аналогічні пояснення. Зацікавленої особа Перша Харківська державна нотаріальна контора звернулась до суду з проханням слухати справу у відсутність її представника, належним чином повідомлена про дату та місце судового засідання. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Як встановлено у судовому засіданні, в [ADDRESS] розташоване домоволодіння, 80/100 часток якого зареєстровано на ім'я [PERSON] на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 серпня 1949 року, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 березня 1958 року ( справа № 2-152), дублікату договору дарування від 14 грудня 1979 року, реєстровий номер № 5-4845, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 лютого 1991 року ( справа № 2/5- 308 ) / а. с. 5-12/. [INFO] [PERSON] помер /а. с. 17/. Його дружина, водночас матір заявника, [PERSON] спадщину прийняла, оскільки проживала у спадковому будинку разом з померлим, була у ньому зареєстрована, однак оформити в нотаріальній конторі своє право на спадщину не мала можливості, оскільки виявилась розбіжність у свідоцтві про шлюб, виданому 24 вересня 1948 року Мещовським районним бюро ЗАГС (серія [NUMBER] ): при написанні даних про чоловіка - [PERSON], 1927 року народження, зазначено російською - «[PERSON]», ім'я «[PERSON]», по батькові «[PERSON]» / а. с. 19/. З метою виправлення помилки [PERSON] зверталась до архіву за місцем реєстрації шлюбу, на що отримала довідку про відсутність архіву з 1931 по 1953 роки з причини знаходження даної місцевості під окупацією в часи Великої Вітчизняної війни / а. с. 20/. [INFO] [PERSON] померла / а. с. 21/. За життя вона склала заповіт, посвідчений 21 січня 2005 року приватним нотаріусом ХМНО Олійник Л.М. ( реєстровий № 102), згідно якого все своє майно на випадок своєї смерті заповідала [PERSON]- заявнику у справі / а. с. 22/. Але остання не має можливості оформити спадщину після смерті батьків перешкоджає розбіжність в даних про чоловіка в документі про шлюб батьків. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що добре знали батьків заявника, що ім'я по батькові батька [PERSON] було саме [PERSON], а не [PERSON], вони постійно проживали в спірному будинку. Пункт 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, суд приходить до висновку, що свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON], видане 24 вересня 1948 року у Мещовському районному бюро ЗАГС Калузької області належить не [PERSON], 1927 року народження, як то зазначено у документі, а [PERSON], 1927 року народження. Внаслідок наявності описок у документах заявник позбавлена можливості отримати спадщину, яка залишилася після смерті батьків та розпорядитися належним їй майном. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved