Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, згідно вимог якого просить розірвати шлюб, зареєстрований 17.10.2003 в відділі реєстрації актів громадянського стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області між нею та [PERSON] за реєстраційним номером 78; поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності та визнати за нею та [PERSON] право власності на 5/12 частини квартири [ADDRESS] за кожним; стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати в сумі 2 681,60 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 17.10.2003 в відділі реєстрації актів громадянського стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів укладення шлюбу зроблено запис №78. Після укладення шлюбу вона взяла прізвище чоловіка. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, в зв`язку з різними поглядами на життя, що призводить до постійних сварок. Вони не можуть знайти порозуміння і почуття любові та поваги між ними втрачено. В 2019 році вони припинили фактичні шлюбні відносини, спільного господарства протягом вказаного терміну не ведуть, майже не спілкуються, хоча на даний час і проживають в одній квартирі. Спроби відновити стосунки ніяких результатів не дали. За наведених обставин їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження та примирення неможливі. Сім`я фактично розпалась, в зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їх розлучення. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дітей, оскільки ні вона, ні відповідач не бажають відновлювати відносини. Оскільки вирішити питання розірвання шлюбу при наявності дітей в РАЦ неможливо, то вона вимушена звернутися до суду. Окрім того, за час проживання однією сім`єю за спільні кошти ними було придбано частину квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.01.2014 р. Інша 1/6 частина належить відповідачу на підставі свідоцтва право на спадщину від 26.03.2008. Вона зверталася до [PERSON] з пропозиціями розділити майно, що ними придбано в період шлюбу в добровільному порядку, однак він ухиляється поділу, вказуючи, що нічого ділити не бажає, в зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.05.2020 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву,згідно якої просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення повісток на адресу реєстрації та через оголошення на веб-сторінці Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність позивача та відповідача. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Шлюб між сторонами в справі зареєстрований 17 жовтня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області за актовим записом №78, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , яке видане 17 жовтня 2003 року. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області 01.09.2005, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області 16.09.2013, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 14.11.2017. Сторони шлюбних відносин не підтримують з 2019 року, спільного господарства не ведуть. Спільне життя сторін не склалося у зв`язку із різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння. Почуття любові і поваги між ними втрачено. Бажання та наміри відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, як встановлено судом, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, то шлюб підлягає розірванню. Відповідно до договору купівлі - продажу від 23 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідович Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №66, [PERSON] купив 5/6 часток квартири [ADDRESS] та вказана частка квартири на даний час зареєстрована за останнім на праві приватної власності, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №16600123, який сформовано 23.01.2014. Пунктом 4.1 вказаного Договору передбачено, що [PERSON] у відповідності до ст. 65 СК України надано згоду на купівлю та укладення договору купівлі - продажу її чоловіком [PERSON] , 5/6 часток квартири [ADDRESS] . Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Пунктами 23, 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Оскільки як встановлено судом, 5/6 часток квартира [ADDRESS] придбана [PERSON] під час шлюбу, то остання належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Враховуючи вищевикладене, встановлені судом обставини справи, а також те, що 5/6 часток квартира [ADDRESS] , що є предметом позову, сторонами набуто під час перебування у зареєстрованому шлюбі, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на 5/12 часток квартири, яка є об`єктом права спільної сумісної власності сторін. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 681 грн 60 коп.

Outcome: approved