Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 01.08.2014 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась одна дитина: син [PERSON], [INFO]. Зазначила, що шлюб між сторонами не розірвано, однак вона із сином проживає окремо від чоловіка та самостійно власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітнього сина, а також виконувати всі інші обовязки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання їхньої дитини. Відповідач проживає окремо на протязі року, ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання дитини. З моменту припинення між сторонами спільного проживання, матеріально дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обовязків, які покладені на нього законом, як на батька. За таких умов, позивачка не має можливості належним чином самостійно, без участі чоловіка, утримувати сина. На час звернення до суду із вказаним позовом між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обовязку утримувати їхнього неповнолітнього сина. Відповідач проявив байдужість до позивачки та їхньої дитини, а з часом повідомив, що не має постійної роботи та грошей. Крім цього позивачка у звязку із складним матеріальним становищем потребує матеріальної допомоги від відповідача і на своє утримання. Відповідач є працездатною особою і зобовязаний належним чином виконувати свій батьківський обовязок по вихованню та утриманню дитини. Оскільки він не має постійного місця праці, визначити розмір його щомісячного доходу є важко, тому є необхідність визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням наведеного, просить суд стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини, а також кошти на її утримання в сумі 600 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення неповнолітнім сином трьох років. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з обставин викладених у позовній заяві та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, подав заяву про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із копії свідоцтва про шлюб серія І-ЖД № 209285 від 01.08.2014 року відомо, що сторони, а саме: Мидляк (у подальшому Магац) Н.Р. та [PERSON] зареєстрували шлюб 01.08.2014 року (актовий запис № 65) у Виконавчому комітеті Авангардійської селищної ради Овідіопольського району Одеської області. (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва серія І-ЖД № 424017 від 22.04.2015 року про народження [PERSON], [INFO], відомо, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 8). Із копії довідки від 16.01.2017 року № 137 виданої Виконавчитм комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, відомо, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [INFO], разом з нею зареєстрований син [PERSON], [INFO]. ( а.с. 9). Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.\~\~ У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Враховуючи, що сторони не домовилися про спосіб виконання обовязку утримувати дитину, а тому згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя дитини, матеріальне становище дитини, вік та потреби на її утримання (з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік»), матеріальне становище платника аліментів, повне визнання ним позову та доходить висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти у розмірі по 1500 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Також у відповідності до ч. 1 ст. 75 СК України,\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що позивачка, яка є матірю неповнолітнього [PERSON], [INFO], перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, в звязку із тим не працює. Займається її вихованням, повністю утримує дитину. Відповідач, батько дитини, ухиляється від виконання своїх зобов'язань по утриманню непрацездатної матері, зайнятою доглядом за дитиною. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 600 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] є фізично здоровим та працездатним, тому суд доходить висновку, що він може надавати матеріальну допомогу дружині і саме такий розмір аліментів відповідає інтересам сторін та є посильним для відповідача. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача.

Outcome: approved