Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що збереження сім'ї з відповідачем не відповідає їх взаємним інтересам. Зазначає, що шлюб було укладено 21.04.2012 року та сторони мають спільну доньку - [PERSON], [INFO] -року народження. Сімейне життя не склалося та з серпня 2012 року позивач та відповідач припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо один від одного. Збереження шлюбу є неможливим, сім'я розпалася остаточно, шлюб існує формально і його необхідно розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити позов. Пояснила, що збереження сім'ї не відповідає як інтересам сторін так і дитини, спільне життя припинено з грудня 2013 р.. Повідомила, що після розірвання шлюбу бажає повернути дошлюбне прізвище - «[PERSON]». Відповідач визнав обставини викладені позивачем, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Пояснив, що з позивачем вони дійсно проживають окремо одне від одного з грудня 2013 р., збереження сім'ї не є можливим і час для примирення їм не потрібен. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Шлюб між позивачем та відповідачем був укладений 21 квітня 2012 р. і зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 228. Після укладання шлюбу, як свідчить відповідне свідоцтво, [PERSON] отримала прізвище - «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. За положеннями ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Як встановлено в судовому засіданні, і не заперечувалось сторонами подружжя з грудня 2013 року припинило шлюбні відносини, кожен з них живе окремим життям. Також з грудня 2013 р., і це не оспорюється сторонами, позивач та відповідач припинили ведення спільного господарства та мають окремі бюджети. Як зазначили в судовому засіданні позивач та відповідач збереження шлюбу не відповідає їх інтересам та їм не потрібен час для примирення. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторонами в судовому засіданні не заперечувалось, що подальше шлюбне життя не є можливим, оскільки шлюб існує формально та їм не потрібен час на примирення. За встановлених обставин, беручі до уваги, що позивач вважає збереження шлюбу неможливим, а відповідач не заперечує щодо його розірвання, суд приходить до висновку про задоволення вимог [PERSON]. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що позивач після розірвання шлюбу бажає повернути дошлюбне прізвище - «[PERSON]» Розподіляючи судові витрати, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved