Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], вказуючи, що 28 січня 1995 року у Краковецькій селищній раді Яворівського району Львівської області зареєструвала з відповідачем шлюб, від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними не склалося, в сім'ї часто виникали конфлікти, причиною яких було зловживання відповідачем спиртними напоями. Протягом останнього року проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що призвело до втрати почуття любові. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, проте відповідач від розірвання шлюбу через органи РАЦС ухиляється, тому просить суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить їй залишити дошлюбне прізвище «[PERSON]» /а.с.8/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 січня 1995 року у Краковецькій селищній раді Яворівського району Львівської області позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 01, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу /а.с.7/. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сімейним кодексом України передбачено обов`язок суду з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взяти до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя ( ч. 1 ст. 112 СК України ). Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу ( ч. 2 ст. 112 СК України ). Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подружнє життя між сторонами не склалося, на протязі останнього року проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого суд вважає подальше спільне проживання подружжя та збереження сім'ї неможливим, так як це протирічить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню . На підставі ст.ст. 24, 56, 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved