Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування. Свій позов обґрунтовує тим, що вона є власником 7/9 частин квартири [ADDRESS].[PERSON] та [PERSON] належить по 1/9 частин вказаної квартири. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак, вона не має можливості розпоряджатися своїм власним майном, так як відповідачів не впускають її до квартири. Спроби увійти до квартири завершуються скандалами з відповідачами, потрапити до квартири вона не може. У зв'язку з протиправним діями відповідачів вона змушена була звернутися із заявою до міліції, але їй було відмовлено у притягненні відповідачів до відповідальності через цивільно-правовий характер даного спору. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод щодо здійснення ним права користування своїм майном. Стаття 155 ЖК України визначає, що власника квартири не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випадків, установлених законодавством. Спірна квартира складається з 3 кімнат. Для забезпечення її права на проживання в квартирі , необхідно встановити порядок користування квартирою. Просить суд зобов'язати відповідачів припинити чинити дії, які перешкоджають позивачу реалізовувати своє право щодо користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]; вселити її у вказану квартиру; встановити порядок користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], виділивши їй в користування дві кімнати загальною площею 31,6 кв.м., а всі підсобні приміщення залишити в спільному користуванні; зобов'язати відповідачів не порушувати встановлений порядок користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити повністю. Відповідачі повторно не з'явилися в судове засідання, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Суд на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Позивач проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 7 червня 2013 року визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 7/9 частин квартири [ADDRESS] після [PERSON], який помер [INFO]. Вказаним рішенням суду також встановлено, що [PERSON] є власником 1/9 частини квартири [ADDRESS] та [PERSON] є власником 1/9 частини квартири [ADDRESS]. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 7 листопада 2013 року вбачається , що [PERSON] є власником 7/9 частин квартири [ADDRESS]. Відповідно довідки КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради від 27 вересня 2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном, в тому числі і часткою квартири, на власний розсуд. Статтею 358 ЦК України визначено, право спільної часткової власності здійснюється власниками за їх згодою. Кожний із власників має право на надання йому у володіння і користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві загальної часткової власності. У випадку неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації або пропонувати встановити порядок користування. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі якщо не можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири. В такому випадку може бути встановлений лише порядок користування приміщеннями квартири. В іншому випадку може бути встановлений порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Як вбачається з технічного паспорта на квартиру [ADDRESS], вказана квартира є трикімнатною, складається з кімнати площею 17,7кв.м. (№8 відповідно плану квартири), кімнати площею 13,9кв.м. (№7 відповідно плану квартири) кімнати площею 16,5 кв.м. (№5 відповідно плану квартири), кухні, площею 5,9кв.м., ванної кімнати, площею 2,1кв.м., вбиральні, площею 1,0 кв.м., коридору, площею 4,9кв.м. Позивачка, яка являється співвласником 7/9 частин квартири, просить виділити їй в користування кімнату площею 17,7 кв.м. (№8 відповідно плану квартири) та кімнату площею 13,9 кв.м. (№7 відповідно плану квартири), а кімнату площею площею 16,5кв.м. просить виділити в користування відповідачам. Кухня, ванна кімната, вбиральня, та коридор мають бути залишені в загальному користуванні. Оскільки сторони не можуть в добровільному порядку встановити порядок користування квартирою, суд вважає, що порядок користування житлом має бути встановлений в судовому порядку за варіантом запропонованим позивачкою, а саме їй слід виділити користування житлову кімнату площею 17,7 кв.м. (№8 відповідно плану квартири), кімнату площею 13,9 кв.м. (№7 відповідно плану квартири), а кімнату площею 16,5 кв.м. просить виділити в користування відповідачам. Кухня, ванна кімната, вбиральня, та коридор мають бути залишені в загальному користуванні. При цьому суд враховує, що відповідачами не було запропоновано свій варіант встановлення порядку користування квартирою. Суд вважає, що такий порядок користування квартирою не порушить житлових умов співвласників житла, оскільки відповідачам в користування виділяється ізольована кімната. Не можуть бути задоволені вимоги позивачки про зобов'язання відповідачів припинити чинити дії, які перешкоджають їй реалізовувати своє право щодо користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]; вселити її у вказану квартиру та зобов'язати відповідачів не порушувати встановлений порядок користування житловим приміщенням виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні позивачкою не доведено, що відповідачі чинять дії, які перешкоджають їй реалізувати своє право на користування житловим приміщення в квартирі, перешкоджають їй вселитися у вказану квартиру та порушують встановлений порядок користування житловим приміщенням. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів, з кожного, на користь позивачки слід стягнути по 121 грн. 80 коп. судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 11,60, 213-215, 88 ЦПК України,

Outcome: partial