Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про встановлення сервітуту на право користування земельною ділянкою, і вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 22.11.2018 року. Ухвалою суду від 06.12.2018 за вказаною заявою було відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. 28.12.2018 надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. 15.01.2019 надійшло клопотання [PERSON] про приєднання доказів до матеріалів справи. 24.01.2019 року надійшла заява [PERSON] про відвід судді Поровського В.А. 25.01.2019 від представника позивача за зустрічним позовом, відповідача за первісним Волощука П.С. надійшла заява про виклик свідків. 25.01.2019 заяву про відвід головуючого судді, подану [PERSON] , визнано необґрунтованою, передано для розгляду по суті в порядку ст.40 ЦПК України, та зупинено провадження у справі. 29.01.2019 відмовлено в задоволенні заяви позивача [PERSON] про відвід головуючого судді, у зв`язку з чим 30.01.2019 відновлено провадження у справі. 20.02.2019 позивач [PERSON] подала письмове клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи. 18.03.2019 представник [PERSON] адвокат Волощук П.С. подав письмові клопотання про витребування доказів та щодо розгляду питання призначення судової земельно-технічної експертизи. 14.05.2019 позивач [PERSON] надала клопотання про виклик свідків та заяву про врегулювання спору за участю судді. 14.05.2019 зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою було прийнято та відкладено підготовче судове засідання. 30.05.2019 відповідач за зустрічним/позивач за первісним [PERSON] надала відзив на позовну заяву [PERSON] в якому просила залишити його без задоволення. Ухвалою від 09.09.2019 по справі призначено судову земельно-технічну експертизу та зупинено провадження на час проведення експертизи. 27.02.2020 року справу передано для розгляду під головуванням судді Іванків О.В. 21.09.2020 провадження в справі поновлено. 08.04.2021 представник відповідача адвокат Волощук П.С. подав заяву щодо розподілу судових витрат. 08.04.2021 представник позивача адвокат Наход А.В. подав письмові клопотання про виклик свідків та судового експерта для надання пояснень. 08.04.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні [PERSON] уточнила заявлені нею вимоги, просила встановити за [PERSON] , право користування чужою земельною ділянкою (земельного сервітуту) безоплатно, безстроково для проходу та проїзду на транспортному засобі на земельній ділянці [PERSON] з кадастровим номером 562088890:01:001:453, з площею сервітуту 108.5 кв.м. згідно схеми розташування сервітуту, а саме шириною 3 м.70 см., довша сторона якого становить 27 м.89 см., коротша сторона якого становить 23 м. 91 см., довша сторона якого бере свій початок з точки, яка розташована на відстані 15 м. 82 см. від точки 5 в бік точки 6 на кадастровому плані з додатку до Витягу з ДЗК про земельну ділянку з кадастровим номером 562088890:01:001:453 та закінчується в точці на земельній ділянці з кадастровим номером 562088890:01:001:453, яка утворена внаслідок проведення перпендикулярної лінії довжиною 3 м. 93 см. з відрізку між точками 9 і 8, де перпендикулярна лінія бере свій початок на відстані 5 м. 20 см. від точки 9 в бік точки 8, коротша сторона межі сервітутного користування бере свій початок з точки 6, на кадастровому плані з додатку до Витягу з ДЗК про земельну ділянку з кадастровим номером 562088890:01:001:453 та закінчується в точці на земельній ділянці з кадастровим номером 562088890:01:001:453, що знаходиться на відстані 93 см. від межі ділянки з кадастровим номер 562088890:01:001:453 на відстані 9 м. 20 см. від точки 8 в бік точки 9 на межі земельної ділянки з кадастровим номером 562088890:01:001:453 (згідно схеми розташування сервітуту з конфігурацією та метричними даними земельного сервітуту). Встановити за [PERSON] , право користування чужою земельною ділянкою з кадастровим номером 562088890:01:001:453 (земельного сервітуту) безоплатно, безстроково для проходу_до джерела водопостачання власної садиби, з метою проведення, за потреби, ремонтно- налагоджувальних робіт вузла управління джерела водопостачання (колодязя приєднання) та водопроводу до власної садиби та користування таким джерелам водопостачання (протяжністю від початку ділянки [PERSON] зі сторони садиби [PERSON] до джерела водопостачання (колодязя приєднання) шириною не менше ніж один метр в обидві сторони від осі водопроводу та в радіусі 3 метри навколо колодязя приєднання у формі кругового сегмента, хорда (січна лінія) якого пролягатиме по фундаменту споруди [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали власні позовні вимоги та заперечили проти зустрічного позову [PERSON] в межах позову та відзиву на зустрічний позов. [PERSON] пояснила, що раніше її господарство та господарство [PERSON] становили єдине ціле, потім були розділені на два господарства між її батьком та братом (батьком [PERSON] ). Позивач користується проїздом до власного будинку через подвір`я [PERSON] , а також приєдналась до мережі водопостачання з дозволу брата, проїзд та доступ до води є життєво важливими для неї, тому для захисту своїх прав вона просить встановити відповідний сервітут. В той же час, встановлення сервітуту не вплине негативно на користування земельною ділянкою відповідачем. Просила задовольнити її похов та відмовити в задоволенні зустрічного позову. Відповідач [PERSON] та її представник первісний позов не визнали, підтримали зустрічний позов з викладених у ньому мотивів. [PERSON] пояснила, що після розподілу господарства між її дідом та батьком, [PERSON] здійснює заїзд до власного господарства через подвір`я [PERSON] , що створює значні труднощі - шум, бруд та ін. В той же час, до господарства [PERSON] можливо заїхати з іншої сторони, не проїжджаючи через подвір`я [PERSON] , однак позивач цього робити не хоче. На ділянці, яка належить [PERSON] , [PERSON] самовільно спорудила паркан. Крім того, [PERSON] приєдналась до мережі централізованого водопостачання через колодязь в господарстві [PERSON] , і це також створює істотні труднощі, оскільки коли водою користується [PERSON] , у [PERSON] напір води падає і є недостатнім для господарства. Незважаючи на можливість приєднатись до загальної мережі самостійно, позивач від цього ухиляється. Будь-які спроби вирішити конфлікт добровільно, виявились марними. Просила відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити її зустрічний позов. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, показання свідків, висновок експертизи та пояснення експерта, суд прийшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [PERSON] є користувачем двох земельних ділянок в [ADDRESS] , в т.ч. земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,46 га. Відповідач [PERSON] є власником двох земельних ділянок - земельної ділянки кадастровий номер 562088890:01:001:453, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться по [ADDRESS] , загальною площею 0,48 га; та земельної ділянки кадастровий номер 5620888900:01:001:0452, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться по [ADDRESS] загадьною площею 0.25 га. Сторони в своїх поясненнях визнали ту обставину, що позивач [PERSON] здійснює заїзд до власного господарства по земельній ділянці [PERSON] . В обґрунтування власних позовних вимог [PERSON] посилається на норми ст.ст.98-100 Земельного Кодексу, ст.ст.401, 402 ЦК України, якими встановлено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Сервітут повинен здійснюватись у спосіб, наймеш обтяжливий для власника земельних ділянок. Власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування; в-2) право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту; в-3) право на користування земельною ділянкою для потреб дослідно-промислової розробки родовищ бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення та/або видобування бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення, за умови що при цьому не порушуються права землевласника, передбачені статтею 98 цього Кодексу; в-4) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; г-1) право розміщення (переміщення, пересування) об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Аналіз вказаних норм закону в сукупності з іншими положеннями цивільного та земельного законодавства, яке регулює порядок користування суміжними земельними ділянками, право користування чужим майном, а також правила добросусідства, на думку суду засвідчує, що встановлення сервітуту може мати місце в тих випадках, коли користування майном в інший спосіб, тобто без сервітуту, є неможливим. В той же час, правові підстави для обтяження сервітутом чужої земельної ділянки відсутні у разі, якщо встановлена можливість користування майном позивача яким-небудь іншим способом. Подібну позицію неодноразово висловлював в своїх рішеннях Верховний Суд. Зокрема, в постанові від 17.01.2019 року у справі №607/12777/17, ВС в складі Другої палати КЦС вказав, що «обов`язковою умовою встановлення земельного сервітуту є неможливість задоволення потреби особи, яка вимагає встановлення сервітуту, в інший спосіб. Тобто, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що обслуговування та користування будинковолодінням є неможливим без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки». Аналогічні правові висновки містяться також в постановах від 17 вересня 2018 року у справі № 127/1417/16-ц, від 17 вересня 2018 року у справі № 686/3104/16-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 379/794/16-ц. В ході судового розгляду справи за позовом [PERSON] судом встановлено, що прохід, проїзд, прогін худоби до господарства позивача, а також приєднання її до централізованої мережі водопостачання с.Собіщиці є можливим і в інший спосіб, без використання частини земельної ділянки [PERSON] . Наведена обставина підтверджується як письмовими доказами та показаннями свідків, так і висновком експертизи. Зокрема, твердження [PERSON] про те, що інший прохід (проїзд) до її земельної ділянки обмежений природніми та штучними перешкодами з боку інших землекористувачів, повністю спростовується письмовими доказами, оскільки з наданих сторонами картографічних матеріалів (схем розташування земельних ділянок, викопіювань, в т.ч. з Генерального плану с.Собіщиці, топографічних та ситуаційних планів та ін.) вбачається, що земельна ділянка позивача для будівництва та обслуговування житлового будинку межує із землями загального користування, в т.ч. проїздом, а також з іншою земельною ділянкою самої [PERSON] . Показання свідків [PERSON] та [PERSON] не підтвердили поза розумним сумнівом тієї обставини, що існуючий заїзд до господарства [PERSON] через ділянку [PERSON] є єдиним можливим шляхом. Зокрема, вказані свідки пояснили, що існуючий заїзд до будинку [PERSON] існує давно, тобто протягом тривалого часу. Такі показання, на думку суду, не свідчать, і не можуть свідчити про наявність чи відсутність інших можливостей для облаштування проїзду до господарства позивача, а лише підтверджують обставини, які сторони не заперечують. При цьому, і сама позивач у власних поясненнях підтвердила, що проїзд через ділянку [PERSON] є більш зручним для неї, і облаштовувати інший заїзд вона не бажає. Твердження позивача про те, що вона користується існуючим шляхом, тому просить встановити саме такий сервітут у відповідності до вимог чинного законодавства, не підтверджуються доказами, оскільки серед досліджених судом доказів жоден не містить відомостей про те, що через земельну ділянку [PERSON] проходить (чи проходив) шлях, тобто дорога, вулиця, провулок, проїзд, прохід і т.ін. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] самовільно, без згоди [PERSON] як власника земельної ділянки, здійснює проїзд через ділянку відповідача, і такий заїзд не можна вважати існуючим шляхом. Аналогічно, [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів, що для належного користування джерелом водопостачання, яке проходить до її господарства через земельну ділянку [PERSON] , позивачу необхідний доступ до вузла управління (колодязя приєднання), який розташований на цій ділянці. Так, свої позовні вимоги про встановлення сервітуту в цій частині позивач обґрунтовує на можливих в майбутньому порушеннях її права, через відмову відповідача допустити [PERSON] до колодязя приєднання для ремонту в разі поломки. З цього приводу суд констатує, що звернення до суду з позовом передбачає захист порушеного, не визнаного або оспорюваного права, як це встановлено ст.15 Цивільного Кодексу України, ст.4 ЦПК України, а не захист права особи від можливих порушень в майбутньому. При цьому, позивач не надала жодного доказу, що [PERSON] коли-небудь обмежувала подачу води, перешкоджала їй в ремонті мережі водопостачання, не допускала до обстеження чи ремонту колодязя приєднання чи водопровідних труб. Суд також констатує, що за необхідності здійснення певного виду ремонтних робіт, може бути встановлений тимчасовий сервітут на час їх виконання, за умови, що виконання таких робіт потребуватиме встановлення такого сервітуту. При цьому суд також приймає до увагу ту обставину, що [PERSON] може користуватись системою водопостачання автономно, без використання в будь-якій спосіб ділянки [PERSON] , оскільки існує технічна можливість самостійного приєднання її господарства до центральної мережі водопостачання с.Собіщиці, що підтверджується письмовими доказами - листом виконавчого комітету Собіщицької сільської ради №02-27/775 від 26.12.2018 року, а також показаннями свідка [PERSON] та іншими доказами. Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи позивача щодо необхідності встановлення сервітуту фактично зводяться до забезпечення їй певного рівня комфорту в користуванні майном, а реальної необхідності, підкріпленої доказами неможливості користування майном, для встановлення сервітуту позивачем не наведено. Разом з тим, з висновку експерта №191212/3/С від 07.12.2020 року вбачається, що потреба у встановленні сервітутів, про які просить позивач, в даному випадку відсутня, оскільки земельна ділянка [PERSON] межує із землями загального користування (проїздом), а також існує технічна можливість підходу (підключення) садиби [PERSON] до централізованої мережі водопостачання, минуючи земельну ділянку [PERSON] . В той же час, технічна можливість облаштування сервітутів для [PERSON] відсутня. Вказаний висновок судовий експерт [PERSON] підтвердив під час його допиту в судовому засіданні. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не довела обґрунтованості власних позовних вимог, зокрема щодо необхідності встановлення сервітутів, у зв`язку з чим підстави для задоволення первісного позову відсутні. З приводу зустрічних позовних вимог [PERSON] судом встановлено наступне. В судовому засіданні сторони підтвердили наявність на земельній ділянці [PERSON] паркана, спорудженого [PERSON] , крім того, наявність цього паркана підтверджується фотографіями суміжних земельних ділянок, додатками до висновку експерта. Як вбачається з ч.1, 2 ст.103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Згідно ч. 1, 2 ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині знесення паркана, розміщеного на її земельній ділянці, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В той же час, позивач не обгрунтувала, чому використання [PERSON] джерела водопостачання, доступ до якого здійснюється через ділянку [PERSON] , порушує її права саме як власника земельної ділянки і в чому полягають ті перешкоди в користуванні земельною ділянкою, які [PERSON] просить суд усунути. З урахуванням викладеного, підстав для задоволення зустрічного позову в цій частині суд не вбачає. Доводи [PERSON] про те, що використання [PERSON] води у власному господарстві створює труднощі для водопостачання водою господарства [PERSON] (зменшується напір або постачання води припиняється повністю) виходить за межі даного спору, що не перешкоджає [PERSON] звернутись за захистом свого порушеного права у встановленому законом порядку. З приводу відшкодування судових витрат судом встановлено наступне. У відповідності до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати на залучення експертів. Як вбачається зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи надані [PERSON] письмові докази, які підтверджують понесені нею судові витрати на сплату судового збору в сумі 704,8 грн та на оплату експертизи в сумі 4500 грн, суд приходить до висновку, що вказані витрати підлягають частковому відшкодуванню за рахунок [PERSON] , з якої слід стягнути в користь [PERSON] 3204,8 грн.

Outcome: partial