Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 3.02.2009 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Тарасівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 6. Від шлюбу мають трьох дітей, синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з ним та знаходяться на його утриманні. Зазначає, що спільне проживання з відповідачкою не склалося та на протязі останніх двох років Вона почала вживати спиртні напої, через це між ними постійно виникали сварки. Вказує, що [PERSON] залишила дітей на його утриманні, а сама виїхала в Чеську Республіку де перебуває і зараз. Повідомляє, що 17 вересня 2020 року він вже звертався до Тячівського районного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання трьох дітей. Однак судом було відмовлено у задоволенні позову, через перебування на утриманні відповідачки новонародженої дитини, якій на час розгляду справи судом, ще не виповнилося одного року. Зазначає, що про народження доньки [PERSON] , яка згідно свідоцтва про народження (Cepії [NUMBER] ) народилася [INFO] у районі Кладно Чеської Республіки, він не знав. [INFO] дитині [PERSON] виповнилось один рік, відтак він вдруге звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб, оскільки вважає та повністю переконаний, в тому що сумісне їх проживання з відповідачем є неможливим, і їх сім`я фактично розпалася та не існує більш як два роки. Позивач будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. 10.11.2021 року подав заяву, в якій просив позов задовольнити та заперечував щодо надання строку для примирення, через подружню зраду відповідачки. Представник позивача адвокат Коржук І.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Ствердив, що відповідачка зрадила позивачу у подружній вірності та народила дитину від іншого чоловіка з яким на даний час проживає в Чеській Республіці. Зазначив, що сторони не не живуть разом більше двох років. Троє синів сторін проживають з батьком та за твердженням його довірителя примирення між сторонами неможливе. Відповідачка будучи належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася та про причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавала. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заслухавши предстанвика позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 3.02.2009 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Тарасівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 6. Від шлюбу мають трьох дітей, синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як встановлено в судовому засіданні троє синів сторін проживають з батьком. Разом з цим, [INFO] [PERSON] народила дочку [PERSON] батьком якої в свідоцтві про народження зазначений позивач, а матір`ю відповідачка. Дочка проживає в Чеській Республіці разом з матір`ю. Відповідно до ч.1 ст. 122 Сімейного Кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Представник позвиача стверджує, що позивач не є біологічним батьком новонародженої дитини, однак доказів які б підтвердили ці обставини не надав. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають більше двох років. З пояснень наданих представником позивача в судовому засіданні вбачається, що відповідачка проживає на території Чеської Республіки в фактичному шлюбі з іншим чоловіком, позивач наполягає на розірванні шлюбу, та категорично заперечує щодо надання строку для примирення. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою, яка не підтримує зв`язку з ним та проживає з іншим чоловіком, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останнім судовий збір у сумі 908 грн. Разом з цим в позовній заяві позивач просив не стягувати з відповідачки на його користь сплачений ним судовий збір та цбю позицію в судовому засіданні підтримав його представник.

Outcome: approved