Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до Тишицької сільської ради Березнівського району Рівненської області про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадкове майно. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що згідно заповіту, посвідченого 12.03.2009 року секретарем Тишицької сільської ради Березнівського району Рівненської області, її мама [PERSON] заповіла їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РВ №0168580. Взамін вказаного сертифікату [PERSON] ще за життя отримала Державні акти на право власності на земельні ділянки серія ЯЕ №237503, серія ЯЕ №237504, серія ЯЕ №237505 від 25.05.2009 року, однак при цьому відповідних змін спадкодавцем у заповіт внесено не було. [INFO] року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина за вищевказаним заповітом, яку [PERSON] прийняла у встановленому законом порядку, так як звернулась із відповідною заявою до нотаріальної контори. [PERSON] покликається на те, що має намір оформити право власності на спадкове майно, однак не має змоги цього зробити, оскільки спадкодавець заповіла їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РВ №0168580, згідно якого 25.05.2009 року видано державні акти на право власності на земельні ділянки, а тому просить здійснити тлумачення заповіту, складеного 12.03.2009 року [PERSON], в частині посилання в змісті заповіту на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), вважаючи що це посилання стосується земельних ділянок згідно державних актів на право власності на земельні ділянки серія ЯЕ №237503, серія ЯЕ №237504, серія ЯЕ №237505 від 25.05.2009 року в загальному розмірі 1.02 Га., які видані на ім'я спадкодавця [PERSON] Крім того, позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки на території Тишицької та Малинської сільських рад Березнівського району Рівненської області, що належали спадкодавцю [PERSON] згідно державних актів на право власності на земельні ділянки серія ЯЕ №237503, серія ЯЕ №237504, серія ЯЕ №237505 від 25.05.2009 року в загальному розмірі 1.02 Га. Представник позивача [PERSON] письмовою заявою підтримав позовні вимоги, просить розглядати справу у його відсутності. Відповідач Тишицька сільська рада Березнівського району Рівненської області письмовою заявою позов [PERSON] визнала, просить розглядати справу у відсутності представника. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] спадкодавець [PERSON] померла [INFO] року. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Тишицької сільської ради Березнівського району Рівненської області 12.03.2009 року, [PERSON] заповіла сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РВ №0168580, виданий Березнівською райдержадміністрацією 10.04.1997 року, зареєстрований 28.04.1997 року у Книзі реєстрацій сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №6084 - [PERSON], [INFO]. Із свідоцтва про народження серія [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] Відповідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 12.04.1991 року. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №237503 від 25.05.2009 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010958700211, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,72 Га на території Тишицької сільської ради Березнівського району Рівненської області. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №237504 від 25.05.2009 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010958700132, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,15 Га на території Малинської сільської ради Березнівського району Рівненської області. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №237505 від 25.05.2009 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010958700212, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,15 Га на території Тишицької сільської ради Березнівського району Рівненської області. Відповідно до довідки Управління Держземагентства у Березнівському районі Рівненської області за №02-05/259 від 01.04.2014 року, державні акти на право власності на земельні ділянки серія ЯЕ №237503, серія ЯЕ №237504, серія ЯЕ №237505 від 25.05.2009 року на ім'я [PERSON] видані взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серія РВ №0168580, виданого Березнівською райдержадміністрацією 10.04.1997 року. Із оглянутої спадкової справи №84/2013 до майна померлої [INFO] року [PERSON] встановлено, що позивач [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ст. 1256 Цивільного кодексу України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Стаття 213 ЦК України передбачає, що на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.203 ЦК України, крім інших загальних вимог до правочину, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Судом встановлено, що спадкодавець після отримання Державних актів на право приватної власності на землю не внесла до заповіту змін. На даний час заповіт складений [PERSON], яка померла [INFO] року, на користь позивача [PERSON] є дійсним та ніким не оспорений. З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON], складаючи заповіт, виявила свою волю щодо настання реальних правових наслідків вчиненого нею правочину, а саме тих наслідків, що в разі її смерті позивач успадкує не сам сертифікат, як окремий документ, а саме земельну ділянку (пай). Адже на час складання заповіту заповідач не могла вказати в даному правочині, що заповідає конкретну земельну ділянку, так як на той час земельна ділянка не була виділена в натурі. Право заповідача на земельну частку (пай) підтверджувалося саме сертифікатом, в якому згідно постанови Кабінету Міністрів України № 801 від 12.10.1995 р. «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» вказувалася площа земельної ділянки в умовних кадастрових гектарах та вартість паю. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги та тлумачення змісту заповіту [PERSON] як такого, що містить посмертне розпорядження спадкодавця щодо її майнового права на земельні ділянки, яке підтверджується Державними актами на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №237503, серія ЯЕ №237504, серія ЯЕ №237505 від 25.05.2009 року. При вирішенні позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове нерухоме майно - земельні ділянки, суд виходить з наступного. Згідно положень ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Постановою державного нотаріуса Березнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області від 28.03.2014 року, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу [PERSON], у зв'язку із невідповідністю майна, яке заповідалось до поданих спадкоємцем правовстановлюючих документів. Таким чином, перешкодою для реалізації спадкових прав позивача є не відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки, власником яких була спадкодавець, а саме невідповідність майна, яке заповідалось, представленим правовстановлюючим документам. Згідно п.4.9 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України,- не раніше зазначених у цих статтях строків. Пункт 4.20 вказаного Порядку визначає, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Після здійснення судом тлумачення заповіту, свідоцтво про право на спадкове майно позивач [PERSON] має змогу отримати в нотаріальній конторі, а тому позовні вимоги про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у виді земельних ділянок задоволенню не підлягають.

Outcome: partial