Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , втвердій грошовій сумі в розмірі 4 500,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 02.04.2014 року розірвано, у якому в них народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розлучення їх діти проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Однак, самостійно вона не може належним чином їх матеріально забезпечити, оскільки коштів, які вона заробляє, недостатньо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, хоча він є здоровим, постійно їздить на заробітки за кордон має. Вони з відповідачем не можуть досягти згоди з приводу способу виконання останнім обов`язку по утриманню дітей, то вона змушена звернутися в суд з даним позовом. В судове засідання позивачка не прибула, від неї поступила заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про направлення йому рекомендованого поштового відправлення. За таких обставин суд постановив про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 даного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, у якому в них народилося троє дітей (копія рішення Долинського районного суду від 02.04.2014 року а.с.6), двоє з яких на даний час неповнолітні, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать свідоцтва (повторно) про їх народження серії [NUMBER] від 19.06.2012 року та серії [NUMBER] від 18.07.2019 року (а.с.7,8), видані відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області та Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з матір`ю, позивачкою по справі, яка займається їхнім матеріальним забезпеченням. Як зазначила в позовній заяві позивачка, відповідач є здоровим, їздить на заробітки за кордон, а отже має можливість сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити частково та стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , втвердій грошовій сумі в розмірі по 1 500,00 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, є обґрунтованим та справедливим, оскільки враховує майнове становище сторін по справі та відповідає вимогам закону й інтересам неповнолітніх дітей. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved