Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтуванні свого позову вона вказала, що її діду [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 15 листопада 1974 року, виданого виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради депутатів трудящих Чугуївського району, та зареєстрованого 15 листопада 1974 року в Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 208, на праві приватної власності належав житловий будинок № 36 по вул. Ворошилова в смт. Новопокровка Чугуївського району Харківської області. 14 лютого 1975 року на підставі договору дарування, посвідченого виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради депутатів трудящих Чугуївського району, [PERSON] подарував їй 1/2 частину вказаного житлового будинку зі всіма службовими та надвірними спорудами, та вона у відповідності із законом зареєструвала вказаний договір 17 березня 1988 року в Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 208. Таким чином, в даний час 1/2 частина вказаного будинку належить позивачці, а інша 1/2 частина зареєстрована та належить дідусю позивачки - [PERSON] 21 квітня 1978 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 13 червня 1978 року, серії II-ВЛ № 276366. Після його смерті залишилось двоє спадкоємців дружина [PERSON] та їх єдиний син [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, що підтверджується записом в домовій книзі, а саме фактом її реєстрації у тому ж домоволодінні, в якому був прописаний і її чоловік. [PERSON] на момент смерті батьків в будинку прописаний не був, однак допомагав їм. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка шляхом фактично вступу в управління та володіння спадковим майном, проте право власності на спадщину у встановленому порядку не оформила. 15 червня 1982 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим 17 червня 1982 року, серії II-ВЛ № 409412. Після її смерті залишився один єдиний спадкоємець [PERSON] Як вказувалось, в будинку він ніколи прописаний не був, а був прописаний у місті Харкові. Проте, тривалий час перед смертю матері [PERSON] мешкав разом із нею у спадковому будинку, здійснював за нею догляд та допомагав по господарству, поховав матір, після її смерті продовжив постійно проживати в зазначеному будинку, прийняв особисті речі [PERSON] у власне користування, сплачував комунальні платежі, робив ремонт. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняв її єдиний син [PERSON] шляхом фактично вступу в управління та володіння спадковим майном шляхом постійного проживання у спадковому будинку (як до смерті матері, так і після її смерті), проте також до нотаріальної контори не звернувся та право власності на спадщину у встановленому порядку не оформив. 17 травня 1988 року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] залишився заповіт, який він склав 08 квітня 1988 року та який був посвідчений в цей же день виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області (про що було зроблено запис в реєстрі за номером 50). Згідно заповіту [PERSON] заповідав дочці [PERSON] все своє майно. [PERSON] був пропущений встановлений законом шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у звязку з тим, що смерть батька стала для неї значним ударом, і крім того вона фактично прийняла спадщину. Так, в останній час перед смертю батька самостійно доглядала його, ховала його (довідка додається), після його смерті продовжує постійно проживати в зазначеному будинку, прийняла особисті речі [PERSON] у власне користування (в тому числі і всі документи), сплачує комунальні платежі, робить ремонт, підтримує будинок в належному стані. І головне, що позивачка з 16 травня 1975 року зареєстрована в цьому будинку і з того часу постійно мешкає в ньому (копія будинкової книги додається). То б то вона була безперервно прописана (зареєстрована) в спадковому будинку до смерті її батька, на час його смерті, та після його смерті і до теперішнього часу. Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняла його донька [PERSON] шляхом фактично вступу в управління та володіння спадковим майном шляхом постійної реєстрації та постійного проживання у спадковому будинку (як до смерті батька, так і після його смерті по теперішній час). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позовні вимоги, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та третя особа проти позову не заперечують, просили розглядати справу за відсутності їх представників. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що діду позивачки, [PERSON], на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 15 листопада 1974 року, виданого виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради депутатів трудящих Чугуївського району, та зареєстрованого 15 листопада 1974 року в Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 208, на праві приватної власності належав житловий будинок № 36 по вул. Ворошилова в смт. Новопокровка Чугуївського району Харківської області. 14 лютого 1975 року на підставі договору дарування, посвідченого виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради депутатів трудящих Чугуївського району, [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частину вказаного житлового будинку зі всіма службовими та надвірними спорудами, та вона у відповідності із законом зареєструвала вказаний договір 17 березня 1988 року в Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 208. Таким чином, в даний час 1/2 частина вказаного будинку належить позивачці, а інша 1/2 частина зареєстрована та належить дідусю позивачки - [PERSON] 21 квітня 1978 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 13 червня 1978 року, серії II-ВЛ № 276366. Після його смерті залишилось двоє спадкоємців дружина [PERSON] та їх єдиний син [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, що підтверджується записом в домовій книзі, а саме фактом її реєстрації у тому ж домоволодінні, в якому був прописаний і її чоловік. [PERSON] на момент смерті батьків в будинку прописаний не був, однак допомагав їм. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка шляхом фактично вступу в управління та володіння спадковим майном, проте право власності на спадщину у встановленому порядку не оформила. 15 червня 1982 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим 17 червня 1982 року, серії II-ВЛ № 409412. Після її смерті залишився один єдиний спадкоємець [PERSON] Як вказувалось, в будинку він ніколи прописаний не був, а був прописаний у місті Харкові. Проте, тривалий час перед смертю матері [PERSON] мешкав разом із нею у спадковому будинку, здійснював за нею догляд та допомагав по господарству, поховав матір, після її смерті продовжив постійно проживати в зазначеному будинку, прийняв особисті речі [PERSON] у власне користування, сплачував комунальні платежі, робив ремонт. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняв її єдиний син [PERSON] шляхом фактично вступу в управління та володіння спадковим майном шляхом постійного проживання у спадковому будинку (як до смерті матері, так і після її смерті), проте також до нотаріальної контори не звернувся та право власності на спадщину у встановленому порядку не оформив. 17 травня 1988 року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] залишився заповіт, який він склав 08 квітня 1988 року та який був посвідчений в цей же день виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області (про що було зроблено запис в реєстрі за номером 50). Згідно заповіту [PERSON] заповідав дочці [PERSON] все своє майно. [PERSON] був пропущений встановлений законом шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у звязку з тим, що смерть батька стала для неї значним ударом, і крім того вона фактично прийняла спадщину. Так, в останній час перед смертю батька самостійно доглядала його, ховала його (довідка додається), після його смерті продовжує постійно проживати в зазначеному будинку, прийняла особисті речі [PERSON] у власне користування (в тому числі і всі документи), сплачує комунальні платежі, робить ремонт, підтримує будинок в належному стані. І головне, що позивачка з 16 травня 1975 року зареєстрована в цьому будинку і з того часу постійно мешкає в ньому (копія будинкової книги додається). То б то вона була безперервно прописана (зареєстрована) в спадковому будинку до смерті її батька, на час його смерті, та після його смерті і до теперішнього часу. Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняла його донька [PERSON] шляхом фактично вступу в управління та володіння спадковим майном шляхом постійної реєстрації та постійного проживання у спадковому будинку (як до смерті батька, так і після його смерті по теперішній час). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. На підставі наведеного та

Outcome: approved