Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] являється власницею житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.01.1997 р.,посвідченого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів. Проте у свідоцтві про право власності допущено технічну помилку, а саме прізвище заявниці вказано як « [PERSON] » , замість « [PERSON] ». Вказана вище обставина додатково підтверджується технічним паспортом на квартиру,інв..№ 872, реєстровий № -М-2/304. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , її прізвище після реєстрації шлюбу,зазначено російською мовою « [PERSON] ». Відповідно до диплому № [NUMBER] , виданого 01 липня 1959 року Полтавським державним педагогічним інститутом ім..В. Короленко , її прізвище зазначено українською мовою як « [PERSON] ».Для виправлення помилки у свідоцтві про право власності на житло від 10.01.1997р. вона була змушена звернутися до КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Полтавської області із письмовою заявою щодо внесення змін до свідоцтва про право власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS] . Але листом від 21.10.2019 р. їй було повідомлено, що факт технічної помилки встановити неможливо та рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою.Тому вона вимушена звернутися до суду з зазначеною заявою. Встановлення факту необхідно заявниці для належного оформлення документів на квартиру [ADDRESS] , т .я . даний факт обмежує її у вільних правах на володіння, користування та розпорядження нерухомим майном. Враховуючи вищевказані обставини, заявник просить постановити рішення, яким встановити факт належності їй [PERSON] , правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] Заявник в судове засідання не з*явилася, подала заяву у якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Заінтересовані особи - в судове засідання не з*явилися по невідомій суду причині. Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин , суд вважає необхідним заяву [PERSON] задовольнити повністю з наступних підстав. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що [PERSON] являється власницею житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.01.1997 р.,посвідченого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів. В даному свідоцтві про право власності на житло, допущено технічну помилку, а саме прізвище заявниці вказано як « [PERSON] » , замість « [PERSON] ». Вказана вище обставина додатково підтверджується технічним паспортом на квартиру,інв..№ 872, реєстровий № -М-2/304. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , її прізвище після реєстрації шлюбу,зазначено російською мовою « [PERSON] ». Відповідно до диплому № [NUMBER] , виданого 01 липня 1959 року Полтавським державним педагогічним інститутом ім..В. Короленко , її прізвище зазначено українською мовою як « [PERSON] », що вказує на невірне написання прізвища та належність правовстановлюючого документу іншій особі. Після звернення до КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Полтавської області , яке видавало свідоцтво про право власності, їй було відмовлено у виправленні описки та рекомендовано звернутися до суду. Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо. Вказане свідчить про відсутність об`єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону. В той же час факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 10.01.1997 року на квартиру [ADDRESS] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів . Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. Такі розбіжності між записами антропонімів значною мірою зумовлені неусталеністю правил і принципів міжмовного перетворення, українсько-російською міжмовною інтерференцією і є відхиленням від чинних правописних норм. З урахуванням зазначеного можна зробити висновок, що прізвище « [PERSON] » та « [PERSON] » попри розбіжності у документах ,є ідентичними. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факт належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved