Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просила визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] за набувальною давністю. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що вона є власницею даної квартири: зокрема, до 22.10.1988 року користувалась цією квартирою на правах основного квартиронаймача, з 22.10.1988 року (після сімейного обміну квартирами) користувалась нею на правах члена сім'ї своїх батьків, а з [INFO] (після смерті мами) заволоділа всією квартирою і користується нею, як єдина спадкоємниця першої черги за законом, яка прийняла спадщину. З часу, коли [INFO], померла мама позивачки, а батько жив окремо, [PERSON], вважала і зараз вважає батьківську квартиру [ADDRESS] своєю власною. Але із-за відсутності правоустановлюючих документів у неї виникли складнощі з оформленням прав власності на квартиру. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2013 року задоволено клопотання позивачки [PERSON] про забезпечення доказів у цій справі та витребувано від Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції інформацію про те, за ким і на яких підставах зараз залишаються зареєстрованими всі частки квартири [ADDRESS]. Після забезпечення доказів і отримання Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.12.2013 року № 14893754 з Реєстраційної служби ХМУЮ позивачка [PERSON] уточнила свої позовні вимоги ї просила визнати рівними та виділити [PERSON] 1/3 частку квартири [ADDRESS] із спільної сумісної власності [PERSON] з [PERSON], а також просила визнати за позивачкою [PERSON] право власності на цю 1/3 частку квартири за набувальною давністю, посилаючись на те, що з 12.11.1997 року (вже більше 16-ти років) ніхто інший, крім неї і її покійної мами, не виявляв і зараз не виявляє намірів володіти, користуватися чи визнати своєю 1/3 частку квартири, яка до цього часу залишається зареєстрованою за [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, її представник подав заяву, в якій просив справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги вони підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі з підстав, зазначених в уточненій позовній заяві. Відповідачка [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності та відсутності її представника, проти задоволення позовних вимог [PERSON] вони не заперечували. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомили, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO], позивачка [PERSON], як єдина спадкоємниця прав і обов'язків своєї мами [PERSON], заволоділа квартирою [ADDRESS] і по цей час володіє цією квартирою, як своєю власною. Згідно ч. 5 ст 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оформлення свідоцтва про право на спадщину не обмежено в часі. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На даний час за [PERSON] зареєстровано право власності тільки на 1/3 частку квартири [ADDRESS], що підтверджується Витягом з державного реєстру про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 11.04.2011 року № 29625270. За покійним батьком позивачки, [PERSON], та її родичкою, [PERSON], залишаються зареєстрованими у спільній сумісній власності 2/3 частки квартири [ADDRESS], що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.12.2013 року № 14893754. Реєстраційної служби ХМУЮ. Перехід права власності на батьківську частку квартири, що зареєстрована за [PERSON], здійснюється в порялку спадкування після виділення відповідної частки із спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виходячи з цього, як [PERSON], так і [PERSON] із їх спільної сумісної власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] підлягає виділенню кожному по 1/3 частці зазначенної квартири. Стосовно 1/3 частки квартири [ADDRESS], що підляягає виділенню [PERSON], яка виписалась з квартири 12.11.1997 року і не користується нею вже більше 16-ти років, ніхто інший, крім позивачки [PERSON], не виявляв і зараз не виявляє намірів володіти, користуватися чи визнати цю частку своєю. Якщо до вводу в дію Цивільного кодексу України (з 01.01.2004 року) і поширення Прикінцевими та перехідними положенями ЦК України норм набувальної давності, починаючи з 01.01.2001 року, і були формальні володільці чи власники цієї 1/3 частки квартири, то вони вже погодилися з її втратою, - тому ця частка може бути визнана власністю фактичного добросовісного давністнього володільця. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Згідно правил ст. 344 ЦК України, позивачка [PERSON], як спадкоємниця прав і обов'язків своєї мами [PERSON], має право до свого часу володіння квартирою з [INFO], приєднати період з 01 січня 2001 року (за три роки до набрання чинності ЦК України 01 січня 2004 року) по [INFO], в якому 1/3 часткою квартири [ADDRESS] відкрито і безперервно володіла її покійна мама. Для цілей набувальної давності, відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються, починаючи з 01 січня 2001 року, термін добросовісного володіння 1/3 часткою квартири [ADDRESS] слід рахувати з 01.01.2001 року по 21.11.2013 року (по дату подання до суду позовної заяви), що в сумі становить більше 12 років і 9 місяців. На підставі викладеного, слід прийти до висновку, що з 01.01.2001 року, спадкодавець [PERSON], володіла 1/3 часткою квартири 4 роки 9 місяців і 8 днів підряд, а після неї, - позивачка [PERSON] особисто володіє цією часткою квартири уже більше 8 років і 1 місяця, прийнявши у спадок всі права і обов'язки [PERSON]: як її особисту власність, так і те, чим вона добросовісно володіла. Відповідно до ст. 346 ЦК України для настання правових наслідків спливу строку набувальної давності (виникнення права власності) набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Строк набувальної давності спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. З моменту спливу строку набувальної давності у давнісного володільця виникає право власності на чуже майно, яким він відкрито і безперервно володів. 10-ти річний срок набувальної давності на 1/3 частку квартири [ADDRESS], що залишається зареєстрованою на даний час за [PERSON], сплив 01 січня 2011 року. Усіх вимог закону позивачка [PERSON] дотрималась і у неї з 01 січня 2011 року виникло право власності на цю частку квартири в порядку набувальної давності. Право власності на 1/3 частку квартири у [PERSON] виникло незалежно від прав попереднїх власників на неї, - воно не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння нерухомим майном, як своїм власним. Тривалість володіння [PERSON] (з врахуванням часу володіння її покійної мами, правонаступницею якої вона є) 1/3 часткою квартири [ADDRESS], підтверджується тим, що 01.01.2011 року закінчиться визначений у Цивільному кодексі України 10-ти річний срок безперервного володіння нерухомим майном. Добросовісне володіння випливає з того, що [PERSON] не знала і не повинна була знати всіх минулих обставин володіння частками квартири [ADDRESS], бо до неї право володіння зазначеною вище 1/3 часткою квартири перейшло в порядку спадкування за законом прав і обов'язків її покійної мами, [PERSON], яка за життя володіла і цією часткою квартири. Відкритість та безперервність володіння підтверджується тим, що [PERSON] володіла і володіє всією квартирою, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку інші особи не вчиняли дій, які б свідчили про визнання нею обов'язку повернути 1/3 частку квартири власнику, а також те, що ні їй, ні її покійній мамі, жодною особою протягом більше ніж 12-ти років не пред'являвся позов про повернення цієї частки. Таким чином, за давністним володільцем [PERSON] підлягає визнанню право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS], що виділена [PERSON] із спільної сумісної власності з [PERSON] на 2/3 частки квартири [ADDRESS], в порядку набувальної давності. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позову і визнання за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 182, 344, 346, 370, 392 ЦК України, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,

Outcome: approved