overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31 серпня 1996 року між ними зареєстровано шлюб. Вони мають повнолітню дитину. Починаючи з березня 2014 року вони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Фактично сімя розпалася, шлюб існує формально. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. 12 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 04 квітня 2019 року. 04 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 26 квітня 2019 року. 26 квітня 2019 року судове засідання відкладено на 15 травня 2019 року за клопотанням відповідача. 15 травня 2019 року сторони, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу та просила не стягувати судовий збір з відповідача. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 серпня 1996 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №363 (а. с. 5). Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство понад п'ять роки, шлюб між сторонами фактично розпався, а сімя носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягала та просила не стягувати сплачений нею судовий збір з відповідача. На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 56, ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 14 грудня 1994 року між ними зареєстровано шлюб. Вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Між ними припинені шлюбні відносини та не ведеться спільне господарство. Фактично сім`я розпалася, шлюб існує формально. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач, належними чином повідомлена про час, дату та місце проведення підготовчого засідання, в судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, судовий збір з відповідача не стягувати та розглядати справу у її відсутність. Відповідач, належними чином повідомлений про час, дату та місце проведення підготовчого засідання, в судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Крім того, просив розглядати справу його відсутність. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд в межах заявлених позовних вимог встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 грудня 1994 року Палацом урочистих події м. Олександрії Кіровоградської області, актовий запис №841 (а. с.7). Вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] ( а. с. 10). Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки, відповідач визнав позов в повному обсязі та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягала. На підставі\~ч.\~ч.\~3,\~4\~ст.\~56,\~ст.\~ст.\~110,\~112\~СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 грудня 2015 року між ними зареєстровано шлюб. Вони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 02 квітня 2018 року вони проживають окремо, між ними припинені шлюбні відносини та не ведеться спільне господарство. Фактично сім`я розпалася, шлюб існує формально. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач, належними чином повідомлена про час, дату та місце судового засідання, не з`явилася. Подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Відповідач, належними чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, не з`явився. Подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Крім того, просив розглядати справу його відсутність. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2551. Вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім`я носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 704,80 грн. На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 56, ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що 04.08.2012 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Вона з відповідачем є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Спільне життя між нею та відповідачем не складається, у них виникають непорозуміння з різних питань, так як вони втратили один до одного почуття поваги та є людьми різних характерів і поглядів на життя. Просить суд шлюб укладений та зареєстрований 04.08.2012 року у с. Нижнє Селище за актовим записом № 9 між нею та [PERSON] розірвати, із збереженням її прізвища Хмара, та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], суму не менше ніж прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення даного позову до суду і до досягнення дитини повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати, залишити їй дошлюбне прізвище Хмара та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечувала проти прийняття заочного рішення, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Веселівського району Запорізької області 17.08.1996 р., актовий запис № 56. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просить судові витрати залишити за нею, а витрати, повязані зі сплатою державного мита при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу, покласти на відповідача. Відповідач позов визнав і не заперечує проти розірвання шлюбу. Вислухавши думку сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.08.1996 р., але, як встановлено у судовому засіданні, шлюбне життя в них не склалося, внаслідок чого шлюбні стосунки фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо більше 10 років. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 12.09.1996 р. н. Спору між сторонами щодо спільного сумісного майна не виникає. Відповідач від обовязку по утриманню дитини не ухиляється. Між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання сина, який має проживати з позивачем. Судом відповідно до ст. 111 СК України вживалися заходи щодо примирення подружжя, але сторони заявили, що призначення будь-яких строків для примирення є недоцільним. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного та ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину. У позовній заяві позивач посилається на те, що з 08.10.2010 року по 11.03.2015 року вона та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2015 року шлюб між ними розірвано, визначено місце проживання дитини з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що за період їхнього з чоловіком окремого проживання (три роки), останній не забезпечував сина необхідним. Вона витрачає власні кошти на сплату комунальних послуг та придбання для малолітнього сина одягу, взуття, медикаментів, продуктів харчування, тощо, в результаті чого, її матеріальне становище є вкрай важким. Вважає, що [PERSON], як батько, повинен належним чином виконувати свої батьківські обов'язки щодо створення необхідних умов для всебічного розвитку та виховання дитини, її матеріального забезпечення. Вказує, що на момент подання цієї позовної заяви між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини. Її фінансове становище не дозволяє утримувати сина в повній мірі. [PERSON], який є фізично здоровим, спроможний забезпечити дитину всім необхідним. Крім того, зауважує, що чоловік не має другої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має також на утриманні будь-яких осіб, зокрема, батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання чи догляду, у зв'язку з чим сплата аліментів на утримання малолітнього сина не погіршить матеріального становища останнього. Тому, вона змушена звернутися до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їх малолітнього сина. З посиланням на викладене просить суд стягувати з [PERSON] аліменти на її - [PERSON] - користь у твердій грошовій сумі на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання даної позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, при цьому її представник - адвокат [PERSON] у даному судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач у даному судовому позов визнав частково, пояснивши, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який навчається. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем вони знаходились в зареєстрованому шлюбі до 12 січня 2002 року. Від спільного життя в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, на час його навчання, хоча є працездатним та має можливість надавати матеріальну допомогу, а тому [PERSON] змушена звернутись до суду в інтересах свого сина [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що на даний час її син - [PERSON] є студентом першого курсу Хіміко-технологічного коледжу ім.Івана Кожедуба Ш.І. СумДУ. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] і тому також повинен надавати допомогу на час навчання, однак добровільно надавати таку допомогу він не згоден. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, на розгляд справи не з'явився, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судовому засідання підтримав заявлені [PERSON] позовні вимоги. Отже, суд вислухавши думку позивача, третьої особи та дослідивши докази по справі дійшов висновку, що позовні вимоги повністю обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 12 січня 2002 року згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с3); сторони від шлюбу мають повнолітнього сина, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.2), батьком якої вказаний відповідач по справі; копія довідки з навчального закладу, підтверджує, що [PERSON] дійсно навчається і є студентом першого курсу денного відділення Хіміко-технологічного коледжу ім.Івана Кожедуба Ш.І. СумДУ (а.с.4); копія довідки про склад сім'ї засвідчує, що позивачка мешкає за адресою [ADDRESS] разом з сином (а.с.5). Крім того, відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. На підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох дітей по 700 грн. щомісячно на кожну дитину .. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебуває в шлюбі. У них [INFO] рооку народилися донька [PERSON], та [INFO] року - син [PERSON] . На даний час вони з відповідачем проживають окремо, в суді вирішується питання про їх розлучення. Діти знаходяться повністю на її утриманні. Відповідач є працездатною особою, інших осіб на утриманні немає, однак участі у вихованні та утриманні дітей не приймає. Власних коштів на утримання дітей їй не вистарчає, а тому просить стягувати з відповідача аліменти на дітей по 700 грн. щомісяця на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги меншила, просила стягнути з відповідача по 400 грн. аліментів на кожну дитину. Відповідач в суд не зявився, оскільки відбув у зону АТО. В телефонограмі він повідомив, що згідний платити аліменти на двох дітей. Оцінивши подані докази , суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення . Як видно з свідоцтв про народження, серії [NUMBER] та серії [NUMBER] батьком [PERSON] та [PERSON], вказаний відповідач [PERSON]. Як видно з довідки № 134 від 16.02.2015 року , виданої Вороняцькою сільською радою Золочівського району Львівської області, позивачка [PERSON] проживає разом із дітьми . Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач працював по заробітках, у звязку з чим мав нерегулярний та мінливий заробіток, на даний час він знаходиться у зоні АТО, є працездатним та немає на утриманні інших осіб, тому аліменти необхідно стягувати у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що слід стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON], до досягнення ними повнолітя в розмірі по 400 грн. щомісяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що вона з відповідачем [PERSON] проживала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу з відповідачем мають дочку [PERSON], [INFO]. На даний час проживають окремо, дочка проживає разом з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки не надає, хоча має змогу надавати допомогу. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 30% від заробітку. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач в судовому засідання позов не визнав та суду пояснив , що має намір в судовому порядку встановити чи він є дійсно батьком дитини. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-СР № 146586 від 14 .03.2012 року [PERSON] 28.02.2012 року , вбачається , що в графі батько зазначено [PERSON]. Дочка сторін проживає з матір»ю [PERSON] (позивачем по справі) та знаходиться на її утриманні . Позивач сама не може утримувати дочку та нести одноособово витрати пов'язані з її вихованням та розвитком, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Судом встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 30% заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття та з урахуванням ч.2 ст.182 СК України, зокрема, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, заслухавши думку учасників судового розгляду, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, її повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Суд вважає, що на відповідача слід покласти сплату судових витрат по справі у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України у вигляді судового збору в сумі 551,20 грн. на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved