Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Деснянський районний в м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про встановлення батьківства, внесення змін до актового запису про народження, стягнення аліментів. У вказаному позові просить: визнати відповідача батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Внести зміни в актовий запис про народження [PERSON] , змінивши дані про батька дитини з [PERSON] на [PERSON] , змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач являється батьком [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим нею також заявляється позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] позовні вимоги визнав в частині визнання відповідача батьком [PERSON] . Однак, заперечував щодо стягнення з відповідача аліментів на користь позивача в розмірі ј частини усіх видів його доходів, оскільки у відповідача на утриманні знаходиться ще двоє неповнолітніх дітей. Представник третьої особи: Деснянського районного в м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлялась завчасно та належним чином, надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, вислухавши позивача, її представника, представника відповідача, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, згідно якого актовий запис про народження зроблено відповідно до ст. 135 СК України зі слів матері. Відповідно до ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст.ст. 263, 265 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ст. 134 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно правових позицій, викладених у п.п. 5, 9 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно яких жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.09.2018 року було призначено по справі судово-генетичну експертизу. 02.01.2019 року до суду надійшов Висновок Експерта №430 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, відповідно до якого з 10.12.2018 року по 24.12.2018 року проведено судово-медичну експертизу зразків крові [PERSON] [INFO] та [PERSON] та згідно якого вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] складає не менш ніж 99,99 %. Оцінивши докази у їх сукупності, та з урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем [PERSON] доведено факт того, що батьком дитини [PERSON] , [INFO] дійсно є відповідач [PERSON] . У зв`язку з встановленням судом батьківства відповідача, та визнання ним вказаних позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , судом враховується та береться до уваги те, що відповідач є батьком ще двох дітей: [PERSON] , [INFO] , яка на момент винесення рішення є повнолітньою та [PERSON] , [INFO] . Також судом не можуть залишатися поза увагою доводи та докази позивача про те, що спільна дитина позивача та відповідача [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні, а відповідач має змогу сплачувати аліменти та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання спільної дитини, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/5 частки від усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 15.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В ч.1 статті 183 СК зазначено, що частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Як вказано в ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи наявність достатніх доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача судових витрат згідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial