Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові позивачка вказує, що з 12.02.2013 року по вона проживала однією сім'єю з відповідачем [PERSON] Від спільного проживання вони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою [PERSON], крім того дитина знаходяться на повному її утриманні, батько матеріальної допомоги на дитину не надає. У зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала заяву у якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.02.2013 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю. На даний час відносини між ними при припинено. Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Михайло - Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області (а.с.3), який проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.2). Як встановлено в судовому засіданні, батько дитини проживає окремо від неї, а тому відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 СК України має обов'язок брати участь у її утриманні та вихованні до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Відповідно до стаття 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст. 180, 183 СК України, враховуючи те, що дитина проживає з матір'ю, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на її утримання у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.09.2015 р. до досягнення сином повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved