overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 9 серпня 2008 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Біласовецької сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки він зловживає спиртними напоями. В результаті такої поведінки відповідача, з 20 листопада 2015 року фактичні шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться, а тому просить шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, пояснила, що в наданий судом строк поведінка відповідача не змінилась, тому примирення між ними не відбулось. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згоден на розірвання шлюбу, примиритись з позивачкою не бажає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами зареєстрований 9 серпня 2008 року виконавчим комітетом Біласовицької сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис № 4, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 09.08.2008 року. Від шлюбу у них народились донька - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно, виданих 07.07.2009 року. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, що має істотне значення, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ч.1 ст.110, ст.112, ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в 2008 році між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище Набок. Позивачка в підготовчому судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати і наполягає на винесенні рішення про розірвання шлюбу в підготовчому засіданні, оскільки близько пяти років вони спільно не проживають. Відповідач в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, так як подальше збереження сімї неможливе; відзиву на позов не подав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.206 ЦПК України сторонам розяснено наслідки відповідних процесуальних дій. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]М (дошлюбне прізвище Набок) 19 грудня 2008 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №94. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. Близько пяти років сторони разом не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. При цьому, у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити з винесенням рішення в підготовчому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в 2012 році між ними було укладено шлюб, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши прізвище [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить більше строку для примирення не надавати і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки близько трьох років їх спільне подружнє життя не складалось, чоловік проживав окремо від сімї, а наданий судом час не дав позитивного результату. Відповідач відзиву на позов не подав; в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, так як наданий судом час для примирення не сприяв покращанню подружніх відносин і подальше збереження сімї неможливе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]Г (дошлюбне прізвище Осипенко) 28 квітня 2012 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борзнянського районного управління юстиції за актовим записом №12. Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка згідно довідки Борзнянської міської ради №6272 від 26.10.2018р. проживає з матірю. Близько трьох років сторони разом практично не проживають та подружніх відносин не підтримують, спілкуються рідко, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, наданим судом часом для примирення не скористались для збереження сімї, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в вересні 2015 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище [PERSON]. Позивачка в підготовчому судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; наполягає на винесенні рішення про розірвання шлюбу в підготовчому засіданні, оскільки близько пяти місяців вони спільно не проживають і примирення між ними неможливе. Відповідач в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, так як подальше збереження сімї неможливе; відзиву на позов не подав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.206 ЦПК України сторонам розяснено наслідки відповідних процесуальних дій. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]В (дошлюбне прізвище [PERSON]) 18 вересня 2015 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борзнянського районного управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом №81. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину малолітнього сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки Борзнянської міської ради №3336 від 04.06.2018р. проживає з матірю. Близько пяти місяців сторони разом не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. При цьому, у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити з винесенням рішення в підготовчому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в жовтні 2001 року між ними було укладено шлюб, від якого мають усиновлену неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені, разом не проживають, відносин не підтримують, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки близько дев'яти місяців чоловік проживає окремо від сім'ї, уникає спілкування, матеріально не забезпечує; згодна на заочний розгляд справи. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України) та засобами мобільного телефонного зв'язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та телефонограмою, але в судове засідання не з'явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 12 жовтня 2001 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №67. Сторони мають спільну дитину - неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Близько дев'яти місяців сторони разом не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в жовтні 2008 року між ними було укладено шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через розбіжність характерів, зникнення почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки на протязі останніх трьох років їх подружні стосунки погіршилися, а близько трьох місяців вона з чоловіком спільно не проживає, діти мешкають з нею; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час та місце слухання справи з підготовчого засідання, що підтверджується розпискою про одержання повістки, але в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]А (дошлюбне прізвище Стрішна) 04 жовтня 2008 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №63. Від даного шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які згідно довідки Борзнянської міської ради №662 від 13.02.2018р. зареєстровані за однією адресою з обома батьками, але фактично проживають з матірю. Протягом останніх трьох років відносини між подружжям погіршилися й близько трьох місяців сторони разом не проживають, стосунків не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в жовтні 2010 року між ними було укладено шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через зникнення почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить більше строку для примирення не надавати і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки з вересня місяця 2017 року чоловік проживає окремо від сім'ї, матеріально не допомагає й наданий судом час не сприяв збереженню сім'ї. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про одержання судової повістки та довідкою про доставку SMS-повідомлення згідно заявки, але після наданого судом строку для примирення в судове засідання не з'явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) 22 жовтня 2010 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №77. Від даного шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які згідно довідки Борзнянської міської ради №1478 від 19.04.2018р. проживають з матір'ю. З вересня місяця 2017 року сторони разом не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають й наданим судом часом не скористались для збереження сім'ї, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в жовтні 2017 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; в останній час їх сімейні стосунки розладились через подружню зраду чоловіка, його невірність щодо неї, влаштування постійних скандалів, прояви образи честі та гідності, нерозуміння сутності проблем сім`ї, втрату почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, в липні 2018 року вона з дитиною стала проживати у своїх батьків, після чого чоловік почав вчиняти щодо неї та дитини психічне насильство, всупереч її волі забрав грудного сина, в зв`язку з чим вона була змушена звертатися до органів поліції, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; наполягає на розірванні шлюбу, оскільки понад рік вона з чоловіком спільно не проживає й примирення між ними неможливе. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи з минулого судового засідання, що підтверджується розпискою про одержання судової повістки, але в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Неприбуття належним чином повідомленого про судове засідання відповідача в даному випадку за змістом положень ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за наявними доказами. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] дошлюбне прізвище [PERSON] ) 04 жовтня 2017 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом №1972. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. З липня місяця 2018 року сторони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спілкуються рідко, спільних інтересів не мають, позивачка не згодна на примирення й наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Наведений висновок суду також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 30.05.2019р. по справі №442/6319/16-ц. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в липні 2004 року між ними було укладено шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через зникнення почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, разом не проживають, відповідач мешкає з іншою жінкою, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити, зазначивши, що чоловік понад шість місяців залишив сімю для проживання з іншою жінкою й не подає ніяких відомостей про своє місцезнаходження; просить часу для примирення не надавати й наполягає на розірванні шлюбу; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце слухання справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ч.11 ст.128 ЦПК України), що підтверджується відповідною публікацією від 02.07.2018р., але в судове засідання не з'явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]М (дошлюбне прізвище [PERSON]) 16 липня 2004 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №31. Від даного шлюбу сторони є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки Борзнянської міської ради №2546 від 15.05.2018р. проживає з матірю. Близько шести місяців сторони разом не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved