Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 2000 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 05.02.2020 року. У даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, про що надала суду письмову заяву, просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій просив розглянути справу без його участі. У відзиві на позовну заяву, позовні вимоги [PERSON] визнав частково, враховуючи його стан здоров`я, матеріальне становище та наявність іншої дитини, просив стягнути з нього аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінивши та проаналізувавши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Так, зі свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON] , [INFO] вбачається, що сторони по справі є його батьками. Дитина проживає спільно з матір`ю та перебуває на її утриманні. У відповідності до ст.180-182 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, судом встановлено, що відповідач у справі, який є батьком неповнолітньої дитини, зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення повноліття. Оскільки в добровільному порядку такого утримання [PERSON] не здійснює, і домовленості між сторонами про способи та розмір утримання не досягнуто, позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Позивач, з якою проживає дитина, обрала стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, що відповідає вимогам ст.ст.182, 184 СК України. З приводу розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, судом встановлено наступне. Згідно частини другої ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту ст.184 СК України вбачається, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі може бути визначений судом або домовленістю між батьками, та підлягає індексації відповідно до закону. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1500 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого законом, із індексацією розміру у відповідності до ст.184 ч.2 СК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved