Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила виділти в натурі майно, що належить їй на праві спільної часткової власності 1/4 частину садибного (індивідуального) житлового будинку № 20 по вул.Вишневій (колишня вул.Бегми) в м.Сарни Рівненської області, загальною площею 27,8 м2, житловою площею 14,4 м2, позначену у експлікації приміщень вказаного будинку як квартира № 1, як окреме домоволодіння, припинивши право спільної часткової власності на житловий будинок № 20, що по вул.Вишневій м.Сарни. [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про припинення її права спільної часткової власності у будинку № 20 по вул.Вишневій м.Сарни Рівненської області та виділенням [PERSON] належної їй 1/4 частини вказаного житлового будинку загальною площею 34 м2, як окреме будинковолодіння. В судовому засіданні [PERSON] власні позовні вимоги підтримала повністю, зустрічний позов [PERSON] не визнала повністю. [PERSON] не визнала заявлені до неї вимог, підтримавши поданий нею зустрічний позов. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заявлений до них позов визнали. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] пояснила, що має намір приватизувати частину земельної ділянки, розташованої біля належної їй квартири та відгородити її від суміжних земельних ділянок, що є неможливим без виділення її частини будинку як окремого будинковолодіння. [PERSON] також зазначила про необхідність виділення її частини булдинковолодіння, вказавши, що не визнає первісний позов [PERSON], так як ставить під сумнів правомірність набуття останньою права на належну їй частину будинковолодіння. Предметом даного спору є визнання житла, належного сторонам, окремим будинковолодінням. Надана [PERSON] копія договору дарування від 18 липня 2016 року, доводить, що остання дійсно набула право власності на 1/4 частину будинку № 20 по вул.Бегми м.Сарни (право власності на вказане житло зареєстровано [PERSON] відповідно до закону, що вбачається із наданої нею копії витягу із Реєстру права власності на нерухоме майно). [PERSON] набула право власності на 1/4 частину цього ж будинку на підставі договору купівлі-продажу від 15 вересня 1994 року, копія якого надана суду. Відповідно до ч.1 ст.381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом із розташованими на ній житловим будинком, господарсько - побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Таким чином, для визнання житла окремим будинковолодінням суду слід встановити чи має це помешкання ознаки садиби. Із позовної заяви та пояснень сторін встановлено, що належні їм квартири розташовані в одноповерховому багатоквартирному будинку, який знаходиться по вул.Вишневій у м.Сарни Рівненської області. На підтвердження вказаних обставин сторонами надані суду копії технічних паспортів на займані ними квартири, із яких встановлено, що квартира №2 (належна [PERSON]І.) та квартира № 4 (належна [PERSON]Ю.) є ізольованими квартирами, розташованими на 1-му поверсі будинку № 20 та мають самостійні входи до них. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знищення та зміни призначення. Таким чином, відповідно до законодавства квартира та домоволодіння або садиба є самостійними обєктами нерухомого майна, право власності на які підлягають державній реєстрації. Проте житловий будинок (домоволодіння) чи садиба обовязково розташовані на відповідній земельній ділянці, у звязку з чим з чим зазначені вище нормативні вимоги закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості, яким є житловий будинок, домоволодіння чи садиба, із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. В порушення вказаної норми сторонами не надано жодних доказів стосовно того, що квартири сторін по справі мають ознаки садиби, крім цього, доказів того, що за будинком № 20 по вул.Вишневій м.Сарни обліковується земельна ділянка також не надано (лист за підписом міського голови від 12 вересня 2016 року не підтверджує вказаних обставин, а лише розяснює порядок виділення частки із спільної сумісної власності). Тому, зважаючи на те, що квартири як позивача-відповідача, так і відповідача-позивача є квартирами у багатоквартирному будинку № 20 по вул.Вишневій м.Сарни Рівненської області, стосовно яких проведено державну реєстрацію, а тому належать їх власникам як окремі самостійні обєкти права власності - ці квартири без попереднього виділення сторонам компетентними органами у встановленому законом порядку земельної ділянки не можуть бути перереєстровані з квартири у домоволодіння (садибу). З огляду на наведене, сторонами не доведено, що належні їм квартира, розташовані у будинку № 20 по вул.Вишневій м.Сарни мають ознаки садиби та можуть бути визнані окремими будинковолодіннями, а тому вимоги як [PERSON], так і [PERSON] є необгрунтованими і не підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст.364, 381, 377 ЦК України,

Outcome: dismissed