Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], вказавши, що з відповідачем мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача та продовжує навчання. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, пояснивши додатково, що [PERSON] мешкає та навчається у м. Херсон, стипендію не отримував, оскільки не мав достатньо високого балу за навчальні дисципліни. Натомість після звернення у березні 2017 року з заявою про призначення соціальної стипендії [PERSON] було повідомлено, що за наслідками розгляду звернення [PERSON] є підстави для призначення йому соціальної стипендії у сумі 750 гривень. На цей час [PERSON] потребує надання матеріальної допомоги, у звязку з чим просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував повністю, пояснивши, що [PERSON] навчальний заклад обрано без поради та погодження з батьком, син перебуває на бюджетній формі навчання та має можливість отримувати стипендію. Також відповідач вказував, що хворіє на низку захворювань, тому не має змоги надавати матеріальну допомогу сину. Крім того, [PERSON] вказував, що під час перебування його на стаціонарному лікуванні, [PERSON] будь-якої допомоги йому не надавав, уваги не приділяв, від спілкування відмовляється. При дослідженні доказів судом встановлено наступне. Факт того, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] сторонами визнаний та не оспорювався в судовому засіданні. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 8), а також ДВНЗ «Херсонське морехідне училище рибної промисловості» № 08-26/485 від 16.08.2016 року (а.с. 15) [PERSON] є курсантом денної форми навчання судноводійного відділення ДВНЗ «Херсонське морехідне училище рибної промисловості», не перебуває на повному державному забезпеченні та зареєстрований проживаючим у м. Херсон на період навчання. [PERSON] працює лікарем-лаборантом МСЧ ПАТ «Мотор січ», її середній заробіток становить 3873 гривні (а.с. 29). [PERSON] до січня 2017 року отримував стипендію у сумі 311 гривень, але з січня 2017 року такої стипендії не отримував (а.с. 33). З пояснень позивача вбачається, що стипендію у 2017 року [PERSON] не призначали та не виплачували у звязку з неотриманням ним відповідного мінімального балу по деяким навчальним дисциплінам. Натомість з пояснень позивача вбачається, що у березні 2017 року [PERSON] звернувся за отриманням соціальної стипендії відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати соціальних стипендій студентам (курсантам) вищих навчальних закладів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 р. № 1045 «Деякі питання виплати соціальних стипендій студентам (курсантам) вищих навчальних закладів», та є підстави для призначення йому стипендії в сумі 750 гривень. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2016 року (а.с. 47-48) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої [PERSON] в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку відповідача з 13.06.2016 року до закінчення навчання, але не більше ніж досягнення нею 23-річного віку. Відповідач [PERSON] є пенсіонером, отримує пенсію за вислугу років у сумі 3873,50 гривень (а.с. 37-40). Відповідно до виписних епікризів, консультаційних висновків лікарів (а.с. 49-54) [PERSON] у 2016 та 2017 роках перебував на стаціонарному лікуванні з приводу дисциркуляторної енцефалопатії сполучного ґенезу, церебрального атеросклерозу, гіпертонічної хвороби 2 ст. Суд не приймає до уваги відповідь Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради від 19.03.2004 року (а.с. 55) та розпорядження Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради від 10.03.2004 року щодо виховання [PERSON] до досягнення ним повноліття, оскільки такі документи не мають відношення до предмету спору та не підтверджують обставин, які мають бути доведені при вирішенні спору щодо стягнення аліментів. Судом також не досліджувались та не оцінюються в якості доказів письмові пояснення [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 58-61), оскільки вказані особи судом допитані в якості свідків не були, відповідних клопотань відповідачем не заявлялось. Посилання відповідача на те, що [PERSON] під час перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні не надавав йому допомоги, не відвідував, не виявляв турботи та на цей час відмовляється від спілкування, не мають значення для вирішення спору про стягнення аліментів, оскільки будування особистих відносин між батьками та дітьми перебувають поза межами судового контролю. При вирішенні спору суд виходить з такого. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, умовою для покладення на батьків обовязку з утримання повнолітніх дітей є потреба дітей у наданні допомоги та можливість батьків таку допомогу надавати. Як вказує ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні підстав стягнення та розміру аліментів суд виходить з того, що [PERSON] навчається та на час розгляду справи не має самостійного доходу, натомість ймовірно в майбутньому отримуватиме стипендію в сумі 750 гривень, що водночас не є достатнім для задоволення потреб повнолітньої особи, враховуючи, що прожитковий мінімум для працездатних осіб сягає суми 1600 гривень. Водночас [PERSON], на переконання суду, має змогу надавати сину утримання, враховуючи, що він хоча і хворіє на певні захворювання, водночас не надав суду доказів того, що його витрати на проживання та лікування перевищують розмір його доходу. При цьому також судом враховується і те, що [PERSON] сплачує аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], 29.05.1997 року, а з тексту рішення суду вбачається, що [PERSON] в ході розгляду цієї справи погодився сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів. Підсумовуючи вищевикладене, суд враховує, що [PERSON], хоча в майбутньому ймовірно і отримуватиме соціальну стипендію, натомість її розмір не досягає розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, з чого суд робить висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку йому здатні надавати обоє батьків. Водночас розмір аліментів, про стягнення яких просила позивач, на переконання суду, є завищеним та визначений без урахування того, що [PERSON] досяг повноліття та може мати самостійний дохід, а відповідач є пенсіонером та страждає на певні захворювання, тож потребує лікування та вимушений нести відповідні витрати. Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів на утримання повнолітнього [PERSON] в розмірі 1/8 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 367 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial