Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про зміну розміру аліментів. У позові вказувала, що 17.11.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем. 11.04.2013 року в шлюбі народився син [PERSON] Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 11.04.2017 року шлюб між ними розірвано. 12.01.2017 року Вижницьким районним судом Чернівецької області прийнято рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі 700,00 грн. щомісячно. Але такий розмір аліментів недостатній для утримання дитини, оскільки змінилися обставини, за яких аліменти призначалися, а також є таким, що порушує вимоги ст.182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину. На момент призначення аліментів розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку становив 1355,00 грн., а на даний час становить 1492,00 грн. Вважає, що платник аліментів має можливість, адже він неофіційно працює, та повинен сплачувати їй аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Перелік судових витрат складається з витрат на правову допомогу, орієнтовний розмір 3000,00 грн. Просила змінити розмір аліментів, який стягується з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] відповідно до рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 12.01.2017 року шляхом збільшення розміру аліментів та визначення у частці від заробітку відповідача. Стягувати з відповідача на її імя на утримання дитини [PERSON] щомісяця аліменти у розмірі 1/3 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. У відповіді на відзив на позов відповідача зазначила, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку. Здійснення догляду за престарілою особою не означає того, що відповідач здійснює фактичний догляд за нею. [PERSON] самостійно порається по господарству. Відповідач не проживає з [PERSON], вона має працездатних дітей, які фактично здійснюють за нею догляд. Надала розрахунок судових витрат на правову допомогу з підтверджуючими документами про їх сплату. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає частково. У наданому відзиві на позов зазначив, що рішення суду виконує добросовісно, щомісячно сплачує позивачу зазначену суму. На сьогоднішній день не має можливості платити більше, оскільки не працює, здійснює догляд за перестарілою бабусею [PERSON], [INFO], власного будинку не має. Йому виплачується компенсація за здійснення догляду за особою похилого віку, що досягла 80-ти річного віку в сумі 28,60 грн. Вважає, що сума витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. не може бути стягнута, оскільки є завищеною та не підтвердженою жодними доказами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що з 17.11.2012 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі, 11.04.2013 року народився син [PERSON]. Вказані обставини встановлені рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 11.04.2017 року по цивільній справі №713/465/17 (провадження №2/713/279/17), яким шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Вижницького районного суду від 12.01.2017 року по цивільній справі №713/1938/16-ц (провадження №2/713/55/17) вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі 700,00 грн. щомісячно на дитину, починаючи з 19.12.2016 року до досягнення сином повноліття. Рішення набрало законної сили 23.01.2017 року. Згідно довідки про склад сімї №1087, виданої 21.02.2018 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району [PERSON] з сином [PERSON]Р, [INFO] проживає [INFO] «г» в смт. Берегомет. Як на підставу позовної вимоги про зміну розміру аліментів позивач посилається на те, що з 08.07.2017 року внесено зміни до ст.ст.182-184 СК України щодо розміру аліментів. З наданих на спростування позовних вимог відповідачем доказів судом установлено такі обставини. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сімї №518 від 26.03.2018 року, затвердженого в.о. старости с. Черешенька Вижницької міської ради Вижницького району [PERSON], - [PERSON] проживає без реєстрації у будинку матері по вул. Українська, 19 в с. Черешенька, зареєстрований [INFO]; не працює; здійснює догляд за престарілою бабою [PERSON], [INFO]; власного житлового будинку не має; у власності має земельну ділянку площею 0,23 га. Згідно довідки №517 від 26.03.2018 року, виданої в.о. старости с. Черешенька Вижницької міської ради Вижницького району [PERSON], - [PERSON] не працює і ніколи не працював, трудової книжки не має, не навчається, ІТД не займається. Згідно довідки №516 від 26.03.2018 року, виданої в.о. старости с. Черешенька Вижницької міської ради Вижницького району [PERSON], - [PERSON] зареєстрований [INFO] у житловому будинку [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Вижницького районного відділу соцзахисту №1292 від 27.03.2018 року [PERSON] отримує компенсаційну виплату працездатній особі, що не працює (не навчається) і здійснює догляд за інвалідом І групи або особою похилого віку, що досягла 80-річного віку, розмір якої за період з вересня 2017 року по лютий 2018 року становить 175,04 грн. У ч.1 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України закріплено обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до чч.1, 2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.17 ППВС України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року (справа №143 цс13) Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 08.07.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а тому розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2018 році» - у 2018 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року 1492,00 гривні, з 1 липня 1559,00 гривень, з 1 грудня 1626,00 гривень. Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно чч.7, 8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач просила суд змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку у розмірі 1/3 щомісячно, обґрунтовуючи змінами у ст.182 СК України. Враховуючи зазначені вимоги закону, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів, встановлених рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 12.01.2017 року, з підстав вимог ч.2 ст.182 СК України та з урахуванням матеріального становища сторін стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.5 ч.1 п.3 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід зазначити таке. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження вище вказаних обставин суду надані: копія договору про надання правової допомоги від 06.02.2018 року, укладеного між адвокатом [PERSON] та [PERSON], згідно якого адвокат буде представляти її у цивільній справі, кримінальній справі, справі про адміністративне правопорушення, адміністративній справі; розрахунок витрат на правову допомогу по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], про зміну розміру та способу стягнення аліментів, згідно якого: вартість 1 години роботи адвоката 600,00 грн. (включаючи фактичні витрати, податки, збори, обовязкові платежі); ознайомлення з матеріалами справи та збір доказів по справі 0,5 год. 300,00 грн.; консультування 0,5 год. 300,00 грн.; складання позовної заяви 2 год. 1200,00 грн.; складання відповіді на відзив 2 год. 1200,00 грн.; акт наданих правових послуг, згідно якого [PERSON] та адвокатом [PERSON] складено даний акт про те, що на підставі договору про надання правової допомоги від 06.02.2018 року, розрахунку витрат на правову допомогу [PERSON] надав, а [PERSON] прийняла такі послуги з визначеним розміром їх вартості у справі про зміну розміру і способу стягнення аліментів: ознайомлення з матеріалами справи та збір доказів по справі 0,5 год. 300,00 грн.; консультування 0,5 год. 300,00 грн.; складання позовної заяви 2 год. 1200,00 грн.; складання відповіді на відзив 2 год. 1200,00 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордеру без номеру, згідно якої 17.04.2018 року від [PERSON] прийнято 3000,00 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 06.02.2017 року. Таким чином судом установлено, що у договорі про надання правової допомоги, укладеному між [PERSON] та адвокатом [PERSON] 06.02.2018 року не вказано у якій саме справі, що вона включає в себе та які саме юридичні послуги зобовязується надавати адвокат. Договір про надання правової допомоги укладений між [PERSON] та адвокатом [PERSON] 06.02.2018 року, а згідно квитанції до прибуткового касового ордеру без номеру [PERSON] сплачено [PERSON] 3000,00 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 06.02.2017 року, тобто в матеріалах справи відсутні документи, які свідчать про оплату гонорару адвоката (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки) по договору про надання правової допомоги від 06.02.2018 року, що позбавляє суд можливості їх дослідження з метою розподілу судових витрат на правничу допомогу. Крім того позивачем не надано ордеру, виданого відповідно до положень ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Також розмір витрат на оплату послуг адвоката не співмірний із: складністю справи та виконаними адвокатом робами справа не є складною, адвокат участі у справі не приймав; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) викладення обставин справи займає лише половину аркушу А4, а у розрахунку зазначено, що складання позовної заяви зайняло 2 год.; довідка про склад сімї №1087 від 21.02.2018 року надана на запит [PERSON], інших доказів адвокат самостійно не збирав; відповідь на відзив на позов відповідача містить ті ж обставини та норми закону, які зазначені у позовній заяві (крім розрахунку судових витрат), однак у розрахунку зазначено, що її складання зайняло 2 год. За встановлених обставин підстав для задоволення заяви про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд не вбачає. На підставі ч.1 ст.51 Конституції України, ст.ст.7, 180-183, 192 СК України, ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2018 році», п.3 п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: approved