Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 29.05.2019 року рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області. Від даного шлюбу у них [INFO] народилась дочка [PERSON] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач має постійне місце роботи та отримує стабільну заробітну плату, інших осіб на його утриманні немає, однак жодної допомоги на утримання неповнолітньої дитини добровільно не надає, хоча під час розлучення запевняв, що буде матеріально допомагати дочці. Оскільки вони з відповідачем не можуть досягнути згоди з приводу способу виконання останнім обов`язку по утриманню дитини, то вона вимушена звернутися в суд з даним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала до суду письмову заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та просить розглянути справу в його відсутності. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 даного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 ч.2 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає правоможної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29.05.2019 року (а.с. 7-8), зареєстрований між сторонами по справі 29.10.2009 року шлюб розірвано. Про те, що від цього шлюбу в них [INFO] народилась дочка [PERSON] , свідчить свідоцтво про її народження (повторне) видане Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області серії [NUMBER] від 17.04.2018 року (а.с. 10). В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, позивачкою [PERSON] , яка самостійно займається її вихованням та матеріальним забезпеченням. Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання своєї дочки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття, оскільки він є здоровим, працездатним, інших утриманців не має та згідний сплачувати визначений розмір аліментів на користь позивачки. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] має постійне місце роботи, де отримує стабільний заробіток і має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, однак в добровільному порядку не виконує свій батьківський обов`язок, суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати з часу звернення в суд з даним позовом і до досягнення дочкою повноліття. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved