Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради, третьої особи Третьої миколаївської державної нотаріальної контори про визнання права власності на ? частку житлового будинку №26-А по вул.. Набережній в с. Мала Корениха м. Миколаєва загальною площею 83,7 кв.м. з господарськими спорудами: гараж, погріб з шийкою, вбиральню, сарай, сарай, гараж, ворота, огорожу, споруди №4,5,I, II, підвал літ. впд, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], яка померла 09.02.2016 року. В судовому засіданні позивач не зявилась, надала до суду заяву, просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Як встановлено судом, 09.02.2016 року померла рідна сестра позивача - [PERSON], згідно свідоцтва про смерть, вданого 10.02.2016 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №673. Після її смерті відкрилась спадщина, у виді ? частки житлового будинку №26-А по вул. Набережній в с. Мала Корениха м. Миколаєва. Вказана частка житлового будинку належала спадкодавцю на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.06.2006 року, яке набрало законної сили. Позивачка, як єдиний спадкоємець, звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її сестри [PERSON] на ? частки житлового будинку №26-А по вул. Набережній в с. Мала Корениха м. Миколаєва, але постановою державного нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори від 10.08.2016 року їй в цьому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації прав на нерухоме майно спірну частку житлового будинку за спадкодавцем [PERSON] Так, відповідно до ст. 182 ч.1 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме мано, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 року, право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державної реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, як підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Проте, після набрання рішення законної сили, у звязку з тривалою хворобою спадкодавець [PERSON] не здійснила державну реєстрацію прав власності на належну їй частку житлового будинку №26-А по вул. Набережній в с. Мала Корениха м. Миколаєва. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Згідно розяснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Таким чином, при обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на ? частки житлового будинку №26-А по вул. Набережній в с. Мала Корениха м. Миколаєва, в порядку спадкування після смерті [PERSON] не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб, тому підлягають задоволенню. При цьому, суд вважає, що в частині вимог щодо визнання права власності в порядку спадкування також на господарські споруди: гараж, погріб з шийкою, вбиральню, сарай, сарай, гараж, ворота, огорожу, споруди №4,5,I, II, підвал літ. впд, слід відмовити, оскільки рішенням суду від 08.06.2006 року за спадкодавцем [PERSON] визнано право власності лише ? частику житлового будинку №26-А по вул. Набережній в с. Мала Корениха м. Миколаєва, без визнання права власності на будь-які господарські та побутові споруди. Отже, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial