Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з липня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. До позовної заяви додані копії свідоцтв про одруження, про народження, довідка з Бесарабівської сільської ради про перебування дітей на утриманні позивача. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, подали заяви: позивач - про підтримання позову, відповідач - про його визнання. Обидва заявили про розгляд справи за їх відсутності. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами позивач перебуває в шлюбі з відповідачем з 7.06.1997 року, від якого мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Суд виходить з того, що права та обов'язки сторін регулюються ч.2 ст. 51 Конституції України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, ст.180, ч.3 ст.181-183 Сімейного кодексу України, щодо способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину, який визначається за домовленістю між сторонами, обставин, які при цьому враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення, а також щодо визначення єдиної частки від заробітку (доходу) матері, батька при призначенні аліментів на утримання двох і більше дітей, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оскільки відповідач позов визнав, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. При визначенні виду стягуваних коштів, суд враховує, що вони визначені за домовленістю між сторонами, із урахуванням стану здоров'я, матеріального становища дитини та відповідача, інших обставин. Відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Роз'яснити сторонам положення ч.3 ст.183 СК України, згідно яких, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти будуть стягуватись за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Outcome: approved