Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком. Позов мотивовано тим, що 31.10.1990 року між сторонами було розірвано шлюб. Відповідно до свідоцтва про право власності № 2323 на житловий будинок з господарськими будівлями від 19.04.2007 року [PERSON] належить на праві приватної власності 100% домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS]. Згідно державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0825га., розташована в [ADDRESS]. В 2007 році на прохання відповідача позивач надала згоду на його реєстрацію у належному їй будинку, для подальшого працевлаштування. На прохання позивача знятись з реєстрації відповідач відмовляється. Протягом останнього року відповідач чинить перешкоди в користуванні [PERSON] майном, вчиняє відносно неї протиправні дії, псує належне їй майно, погрожує фізичною розправою. Просить усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування та розпорядження житловим будинком, шляхом зняття з реєстрації [PERSON] з адреси: [ADDRESS] та стягнути понесені судові витрати. 03.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання жінки та чоловіка однією сім'єю та про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності. Позов мотивовано тим, що 31.10.1990 року між сторонами було розірвано шлюб, після якого позивач поїхав проживати до своєї матері в Київську область Кагарлицький район с. Стритівка. Однак, з грудня 1996 року позивач та [PERSON] стали проживати разом однією сім'єю в гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. З цього моменту у них були відносини притаманні подружжю, разом проживали, мали спільний побут, бюджет, вели спільне господарство, разом порались по хатнім справам, мали спільні плани, разом вирішували проблеми. З грудня 1996 року по 15.07.1999 року [PERSON] працював у виправній трудовій колонії №86, а з 20.12.1999 року по 14.08.2008 року державній пожежній частині №1 при управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області, де отримував заробітну плату, з якої формувався сімейний бюджет. 09.03.2002 року [PERSON] на підставі договору дарування, набула право власності на земельну ділянку, яка розташована в [ADDRESS], яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а тому позивач разом з [PERSON] вирішили будувати будинок. 19.04.2007 року було видано свідоцтво про право власності № 2323 на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] так, з 2007 року [PERSON] та [PERSON] почали поживати у вказаному будинку. За час спільного проживання з [PERSON] було набуто майно, а саме: в 2007 році закінчено будівництво домоволодіння по [ADDRESS], приблизно в 2010 році придбано рухоме майно: спальня, до складу якої входять ліжко, шафа, комод, трюмо та дві тумбочки, шафа-купе, м'який куточок, до складу якого входить ліжко та два крісла, кухонна стінка. Просить встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] з [PERSON] з 01.12.1996 року по 01.05.2013 року. Поділити майно, яке належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Визнати за [PERSON] право власності на ? ідеальну частку житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на ? ідеальну частку житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на спальню, до складу якої входить ліжко, шафа, трюмо, комод, дві тумбочки, та м'який куточок, до складу якого входить ліжко і два крісла. Визнати за [PERSON] право власності на шафу - купе та кухонну стінку та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 2500гривень. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2014року прийнято зустрічний позов [PERSON] та об'єднано з первісним позовом [PERSON] в одне провадження. В судовому засіданні позивач та її представник за первісний позовом підтримали свій позов за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити. Зустрічний позов [PERSON] не визнали, просили відмовити в задоволені. Відповідач та його представник в судовому засіданні первісний позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Зустрічний позов підтримали за обставин викладених в ньому, просили задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що первісний позов [PERSON] не підлягає до задоволення, а зустрічний позов [PERSON] підлягає до задоволення, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 31.10.1990 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис 861 (а.с.16). Згідно свідоцтва про право власності №2323 на житловий будинок з господарськими будівлями від 19.04.2007 року [PERSON] на праві приватної власності належить 100% домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] (а.с. 44). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю виданого 29.04.2002року на підставі договору дарування від 09.03.2002 року № 2-942 [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0825га по [ADDRESS] (а.с.45). Згідно свідоцтва про вінчання 10.08.1997 року повінчались [PERSON] та [PERSON] при свідках [PERSON] та [PERSON] (а.с.47). Відповідно до виписки № 503 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого МДП №2 відділення сімейної медицини [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 05.09.2008 року по 15.09.2008 року і зазначено адресу місця проживання [ADDRESS] (а.с.53). Згідно довідки Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 02-585/08 від 23.01.2014 року [PERSON] в вересні 2008 року була виплачена грошова допомога при звільненні зі служби в сумі 6336 грн., та в жовтні 2009 року одноразова грошова допомога згідно Постанови КМУ від 11.07.2007 року № 908 в сумі 21780гривень (а.с.54). Відповідно до архівної довідки Державної служби України з надзвичайних ситуацій управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області № 01-679/21 від 27.01.2014 року [PERSON] проходив службу в підрозділах МНС в Вінницькій області з 20.12.1999року по 14.08.2008 року (а.с.55). Згідно довідки ПАТ «Стрижавський кар'єр» №22 від 22.01.2014 року [PERSON] працює на ПрАТ «Стрижавський кар'єр» з 01.08.2012 року по теперішній час (а.с.56). Відповідно до довідки Вінницької виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№86) № 7/8 від 07.02.2014 року [PERSON] проходив службу у Вінницькій виправній колонії (№86) на посадах молодшого начальницького складу з 01.04.1997 року по 15.07.1999року та звільнений по ст. 63 «ж» (за власним бажанням) (а.с.63). Згідно довідки Вінницької виправної колонії (№86) про заробітну плату за 1997- 1999року №7/10 від 19.02.2014 року [PERSON] отримав заробітну плату за період з 04.04.1997 року по 15.07.1999 рік в сумі 3828,80грн. (а.с.70). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду показали, що [PERSON] в будинку [ADDRESS] проживає з 2002 року разом із [PERSON], а до цього проживав з останньою в гуртожитку по [ADDRESS]. Крім того, зазначили, що [PERSON] приймав участь в будівництві зазначеного будинку та купував будівельні матеріали. З викладено вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю з 01.12.1996 року по 01.05.2013 рік, та за спільні кошти збудували будинок [ADDRESS], який є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суд не бере до уваги так, як про будівництво будинку їм відомо зі слів позивача - [PERSON] Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суди встановлюють факт сумісного проживання жінки та чоловіка без шлюбу. Згідно ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки через формування їх ознак. Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, незалежно від розірвання шлюбу. Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у разі поділу майна є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК). Згідно зі ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Статтею 190 Цивільного кодексу України встановлено, що під майном, як особливим об'єктом розуміється окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживчою річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. З аналізу норм діючого законодавства вбачається, що ознаками фактичних шлюбних відносин є: факт спільного співжиття жінки та чоловіка; взаємна матеріальна допомога та підтримка; взаємне визнання та виявлення подружніх відносин перед третіми особами; наявність спільного побуту, та інші обставини, що свідчать про проживання жінки та чоловіка однією сім'єю. Згідно ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 74 Сімейного Кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 Сімейного Кодексу України. Отже, до майна, що було набуте під час проживання осіб однією сім'єю, застосовуються положення сімейного законодавства, які регулюють правові відносини з приводу права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи викладене, суд вважає що зустрічний позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі, а первинний позов [PERSON] слід залишити без задоволення, як безпідставний та недоведений. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 2743,60гривень.

Outcome: approved