Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на час навчання до досягнення ним двадцяти трьох років в розмірі ? частини всіх видів заробітку, вказуючи, що її син [PERSON] досяг повноліття та з 01.09.09р. навчається у Київському національному університеті внутрішніх справ на денній формі навчання у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку повинен та може надавати його батько, відповідач по справі. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов, мотивуючи свої вимоги тим, що її син, батьком якого є відповідач, навчається у Національній академії внутрішніх справ МВС України, проживає в гуртожитку та його грошове забезпечення складає 215 грн., яких вистачає лише на необхідні для навчання приладдя та засоби гігієни. Ці кошти не можуть забезпечити його потреби в належному харчуванні, одязі, інших речах, необхідних для життя. Тричі на місяць він приїжджає до дому з м. Києва, витрачаючи на проїзд близько 240 грн. Крім того, кожного разу бере з собою продукти харчування на 500 грн. та гроші на інші потреби. Її щомісячні витрати на утримання сина складають близько 3 000 грн. на місяць. Крім того, вона понесла витрати на придбання форменого одягу в сумі 1850,47 грн. Відповідач працює, отримує достатній заробіток, тому вважає, що він має можливість надавати допомогу на утримання сина. Відповідач, який був допитаний в порядку судового доручення мировим суддею судової дільниці №13 міста окружного значення Сургута Ханти-Мансійського автономного округу-Югри Російської Федерації, позовні вимоги не визнав. В судове засідання відповідач надав заперечення, вказуючи, що він працює бурильником в Сургутському УПНП и КРС, однак він не має можливості надавати допомогу на утримання сина на час навчання, оскільки перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], на якого сплачує аліменти. З вересня 2010р. він навчається на заочній формі навчання в Сургутському нафтовому технікумі на платному відділенні, згідно договору пайової участі в будівництві №33-1-70 СФ є пайовиком в будівництві житлового будинку та здійснює щомісячні платежі, має два споживчих кредити, по яких сплачує банку основну суму та відсотки. Утримання сім`ї, навчання та сплата за договорами потребує значних матеріальних затрат. Позивачка працює, перебуває у шлюбі з [PERSON], який також працює, дітей від шлюбу у них немає, отже їх сім`я є забезпеченою. Крім того, він зазначає, що позивачка не є належним позивачем, оскільки син навчається в м. Києві та не проживає з нею, а позов про стягнення аліментів повинен бути поданий за його місцем проживання та розглядатись за законодавством Російської Федерації. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову на підставі обставин, викладених в запереченнях, наданих відповідачем. Крім того, [PERSON] зазначив, що відповідач також має на утриманні своїх непрацездатних батьків [PERSON] та [PERSON], який є інвалідом ІІ групи. [PERSON] навчаючись у Національній академії внутрішніх справ МВС України за державним замовленням перебуває на повному державному забезпеченні, тому не потребує матеріальної допомоги на час навчання. Третя особа [PERSON] надала суду заперечення, в яких просила відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що стягнення аліментів на утримання повнолітнього [PERSON] поставить їх сім`ю у скрутне майнове становище, оскільки у них на утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON], їхня сім`я сплачує пайовий внесок за квартиру, щомісячні платежі за кредитами та відповідач навчається на платній основі. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При цьому, правом на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. [PERSON] є матір`ю [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 10). Відповідно до довідки №23, виданої ОСББ «Центр» [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом з [PERSON] та з вересня 2010р. тимчасово виписаний на час навчання в м. Києві. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] досяг повноліття та з 01.09.2009р. є курсантом Національної академії внутрішніх справ МВС України та навчається на денній формі навчання за державним замовленням в м. Києві (а.с. 40). Відповідно до довідки №109 від 02.02.2011р. (а.с. 41,42) на час навчання курсанти вищих навчальних закладів МВС України отримують грошове забезпечення, харчування, мають право на безкоштовне проживання у гуртожитках казарменого типу, тобто перебувають на повному державному утриманні. Так, [PERSON] проживає в гуртожитку і плату за проживання не вносить, що підтверджується довідкою від 08.02.2011р. № 46/521 (а.с.40); середня сума його грошового забезпечення з серпня 2010р. по січень 2011р. згідно довідки №66 (а.с. 44) складає 248 грн. 67 коп. Це дає право вважати суду, що на теперішній час позивачка не є утримувачем сина, будь-яких витрат, пов`язаних з навчанням останнього, не несе, а тому немає підстав для стягнення аліментів на її користь для утримання сина. Не спростовують цього твердження позивачки про те, що вона несе матеріальні розходи на пошив форменого одягу, проїзд сина та надання продуктів харчування, оскільки це свідчить про належне виконання нею своїх батьківських обов`язків. Відповідач працює бурильником в Сургутському УПНП и КРС ВАТ «Сургутнефтегаз» (а.с. 49), перебуває у шлюбі з [PERSON] (а.с. 45), має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 46), та непрацездатних батьків [PERSON] та [PERSON], який є інвалідом ІІ групи загального захворювання (а.с. 73,74.75), з вересня 2010р. навчається у Сургутському нафтовому технікумі на платній основі (а.с. 54), є пайовиком в будівництві житлового будинку відповідно до договору №33-1-70СФ, за яким до червня 2011р. сплачує щомісячні платежі (а.с. 57-61); має два споживчих кредити, строк сплати яких закінчується у січні 2015р. та листопаді 2014р. (а.с. 65, 69). Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Outcome: approved