Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради (далі - КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Первинна профспілкова організація комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради. В ході слухання справи позивачка уточнила свої позовні вимоги та остаточно просила суд визнати незаконним та скасувати наказ № 244 від 29.06.2018 «З особового складу» про тимчасове переведення [PERSON] , завідувачки відділенням судово-медичної імунології на посаду лікаря судово-медичного експерта імунолога цього ж самого відділення, без її згоди. Окрім цього позивачка просила стягнути судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] з листопада 2001 року і по червень 2018 року працювала завідувачкою відділення судово-медичної імунології Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради. 30.04.2018 року, під час відпустки позивачки, на її адресу надійшов лист від 23.04.2018 року, яким її запрошено на засідання первинної профспілкової організації КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР, яке відбудеться 27.04.2018 о 10-00 годині в кабінеті юридичної служби КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР. У зв`язку з тим, що позивачка знаходилась офіційно у відпустці з 23.04.2018 по 15.05.2018 та не мала можливості бути присутньою при розгляді вказаного питання 27.04.2018, а повідомлення про такий розгляд отримала тільки 30.04.2018, що підтверджується її підписом про отримання такого листа з повідомленням, [PERSON] у своїй доповідній записці на ім`я начальника бюро від 04.05.2018 просила надати їй копію висновку даного розгляду. Окрім цього, позивачка в позові вказує, що 30.04.2018 на її адресу надійшов лист від 23.04.2018, який офіційно зареєстрований КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР, в якому вказано, що він складений працівниками відділення, які були незадоволені роботою позивачки, як керівником відділення. В подальшому, 16.05.2018 [PERSON] отримала лист, що членами профспілкового комітету КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР здійснено виїзне засідання у відділення судово-медичної імунології 17.05.2018 о 13-00 в кабінеті завідувачки, для розгляду колективних заяв-звернень працівників відділу судово-медичної імунології КУ «Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи» ЗОР. До вказаного запрошення колективні заяви-звернення [PERSON] для ознайомлення не надавались. Позивачка вказує, що під час розгляду колективних заяв-звернень, працівниками відділення не було надано жодних доказів невиконання її службових обов`язків, а саме, письмових звернень до неї зі своїми вимогами та невдоволенням за час роботи у відділенні. З цього питання [PERSON] надано заяву від 21.05.2018 на ім`я голови профспілкового комітету [PERSON] ., де [PERSON] вимагала долучити до матеріалів розгляду вищевказаних листів, її заяву та прийняти обґрунтоване та об`єктивне рішення при розгляді даного питання, після чого надати позивачці завірену належним чином копію рішення та можливість зняти фотокопії всіх матеріалів, які стали підставою прийняття остаточного рішення. 21.05.2018 [PERSON] отримала відповідь від голови профспілкового комітету первинної профспілкової організації КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР, [PERSON] , що профспілковий комітет діяв згідно Положення про первинну профспілкову організацію. Розгляд порушення норм законодавчих актів, до компетенції профспілкового комітету не входить. Контроль за дотримання вимог, зазначених документів здійснює лише роботодавець, він же і має право оцінювати результати роботи. 17 травня 2018 року відбулося засідання профспілкового комітету у відділенні судово-медичної імунології КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР, з порядком денним: «Розгляд колективних заяв-звернень працівників відділу судово-медичної імунології КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР». Після розгляду даного питання, члени профспілкового комітету та колектив судово-медичної імунології розійшлися без оголошення рішення. 04.06.2018 року позивачка звернулась до голови профспілкового комітету Слюти Л.О. з проханням надати їй завірені належним чином копії протоколу, рішення засідання та ознайомитися з матеріалами, які стали підставою прийняття остаточного рішення. 06.06.2018 року [PERSON] отримала відповідь начальника КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР від 05.06.2018, що її доповідна записка (вх. від 08.05.2018р., № 844/01-14) розглянута та наказом від 25.05.2018 створено комісію з службової перевірки на розгляд якої були поставлені питання, вказані у ній. 13.06.2018 року складено акт проведення службового розслідування, згідно якого вирішено внести пропозицію про можливість застосування до завідувачки відділення судово-медичної імунології [PERSON] заходів дисциплінарного стягнення щодо кожного порушення окремо. 14.06.2018 року [PERSON] отримала лист від профспілкового комітету КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР, що членами профспілкового комітету здійснено виїзне засідання 14.06.2018 о 9-30 годині в кабінеті кафедри патологічної анатомії та судової медицини, для розгляду супровідного листа адміністрації бюро від 13.06.2018 №01-15/5025, щодо доповідної записки інспектора з кадрів та додатків до неї. Результати розгляду їй також невідомі. Позивачка вказує, що 15.06.2018 року їй надано проект наказу № 01-15/5104 від 15.06.2018, де вказано, що начальник бюро [PERSON] , де вже був його підпис, наказує перевести її з посади завідувачки відділенням судово-медичної імунології на посаду лікаря судово-медичного експерта імунолога вищої кваліфікаційної категорії цього ж самого відділення, за її згодою від 15.06.2018, з посадовим окладом 12 151,75 згідно штатного розпису, звільнивши її від обов`язків завідуючої. Підстава заява [PERSON] Ознайомившись з даним проектом [PERSON] письмово зазначила, що не згодна з проектом наказу. Після цього, як зазначено в позовній заяві, позивачці стало відомо від працівників її відділення, що 20 її підлеглих за усною домовленістю з начальником КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР [PERSON] написали заяви про звільнення з власного бажання з причини неможливості далі працювати під її керівництвом. 02.07.2018 року позивачка ознайомлена з наказом № 244 від 29.06.2018 про тимчасове звільнення її від обов`язків завідувачки відділенням судово-медичної імунології і переведення на посаду лікаря судово-медичного експерта імунолога цього ж самого відділення з передачею матеріальних цінностей в.о. завідувачки відділення судово-медичної імунології [PERSON] . Посилаючись на ст.ст 32, 33 Кодексу законів про працю України просить суд визнати незаконним та скасувати наказ № 244 від 29.06.2018, яким її тимчасово перевели з посади завідувачки відділенням судово-медичної імунології на посаду лікаря судово-медичного експерта імунолога цього ж самого відділення, без її згоди. Ухвалою суду від 01.08.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній цивільній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено строки для подання заяв по суті справи, призначено розгляд справи в судовому засіданні із викликом сторін на 20.09.2018 року. Ухвалою суду від 14.11.2018 позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України залишено без руху у зв`язку із несплатою позивачкою судового збору за подання позовної заяви та надано строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання копії даної ухвали про залишення позовної заяви без руху. На виконання ухвали суду, позивачка усунула недоліки позовної заяви та сплатила судовий збір в порядку та розмірах, визначених Законом України «Про судовий збір». В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав, викладених в ньому. В судовому засіданні пояснили, що, на їх думку, законних підстав для переведення [PERSON] згідно з наказом № 244 без її згоди у відповідача не було. Позивачка вважає таке переведення тиском на її професійну діяльність з боку нового керівництва комунальної установи, вважає, що такий наказ винесено виключно через особисту неприязнь нового керівника до [PERSON] , спрямований на намагання довести [PERSON] до звільнення з комунальної установи, наказ не містить під собою жодного законного підґрунтя. Окрім цього, її представник в судовому засіданні пояснила, що наказ, яким було скасовано наказ № 244 від 29.06.2018 є нікчемним, тобто таким, що не тягне за собою жодних юридичних наслідків, а отже не може братись судом до уваги. Відповідач в особі адвоката Вартанової Г.М. позовні вимоги не визнала в повному обсязі, надала суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. В відзиві відповідач посилається на порушення [PERSON] норм цивільно-процесуального законодавства. За суттю спору, відповідач зазначає, що [PERSON] перевели на іншу посаду у зв`язку з відверненням виробничої аварії, та інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей. Відповідач посилається на те, що не має на меті звільнення [PERSON] хоча вважає, що на час складання оскаржуваного наказу були підстави для звільнення позивачки за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. В обґрунтування оскаржуваного наказу, відповідач посилається на те, що 13.06.2018 до канцелярії КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР надійшло 20 заяв працівників відділення судово-медичної імунології про звільнення за власним бажанням через неможливість працювати під керівництвом [PERSON] . 14.06.2018 року відбулось виїзне засідання профспілкового комітету разом з адміністрацією, завідувачкою відділення судово-медичної імунології [PERSON] та працівниками цього відділення. Наслідком такого засідання стало те, що позивачці запропонували скласти повноваження завідувачки, щоб не страждало все відділення через невміле керування завідувачкою. На наступний день, 15.06.2018 відбулось чергове виїзне засідання профспілкового комітету разом з адміністрацією, завідувачкою відділення судово-медичної імунології [PERSON] та працівниками цього відділення. На цьому засіданні вирішено запропонувати адміністрації перевести [PERSON] на посаду лікаря судово-медичного експерта імунолога, щоб захистити колектив та не допустити звільнення працівників. 29.06.2018 року відповідачем видано наказ № 244 з метою відвернення наслідків обставин, які ставлять під загрозу життя та нормальні життєві умови 20 (двадцяти) працівників відділення судово-медичної імунології, задля нормалізації психологічного клімату та запобігання зупинки роботи у відділенні було вирішено [PERSON] , завідувачку відділенням, тимчасово перевести на посаду лікаря судово-медичного експерта імунолога цього ж самого відділення, без її згоди, тому як дана робота не протипоказана їй за станом здоров`я, на період з 02.07.2018 по 02.08.2018, звільнивши від обов`язків завідувачки з оплатою праці не нижче ніж середній заробіток за попередньою роботою. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Первинної профспілкова організація комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради надала суду письмові пояснення, за змістом яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Вважає тимчасове переведення законним, оскільки, на думку, первинної профспілкової організації КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР при винесенні оскаржуваного наказу були дотримані умови абз. 2 ст. 33 КЗпП України, та таке переведення відбулось для відвернення виробничих аварій та інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей. В судовому засіданні 22.02.2019 відповідач заявив клопотання про допит свідків, яке ухвалою суду від 22.02.2019 залишено без задоволення з підстав його необґрунтованості. Окрім цього, в судовому засідання відповідач заявив клопотання, яке суд задовольнив, про долучення до матеріалів справи копії наказу від 24.01.2019 № 43, яким на підставі наказу «Про звільнення [PERSON] на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України» від 17.01.2019 № 30 скасовано наказ від 26.06.2018 № 244. Також в судовому засіданні з боку відповідача було долучено наказ № 175 від 26.04.2019 «Про виправлення технічної описки у наказі від 24.01.2019 № 43». За змістом якого вбачається, що у зв`язку із виявленням технічної описки у наказі КУ Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР № 43 від 24.01.2019 було внесено зміни до назви наказу та до підпункту 1.1. наказу. В судовому засіданні 26.04.2019 відповідач зазначив, що в наказі № 175 від 26.04.2019 він також допустив технічну описку і просив суд оголосити перерву в судовому засідання з метою виправлення описки. В судовому засіданні 26.04.2019 представник позивача посилаючись на ч. 8 ст. 141 ЦПК України повідомила суд, що у разі задоволення позову нею буде подана відповідна заява про стягнення судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи. Суд задовольнив клопотання та оголосив перерву в судовому засіданні до 13.05.2019. В судовому засіданні 13.05.2019 відповідач долучив до матеріалів справи наказ № 190 від 08.05.2019 року, яким внесено зміни до назви Наказу від 24.01.2019 року № 43 та викладено його у іншій редакції, цим наказом скасовано наказ № 175 від 26.04.2019 року. Заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представників відповідача, а також представників третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд встановив наступне. [PERSON] з листопада 2001 року по червень 2018 року працювала завідувачкою відділення судово-медичної імунології КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР. 29.06.2018 наказом КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР № 244 «З особового складу» з метою відвернення наслідків обставин, які ставлять під загрозу життя та нормальні життєві умови 20 (двадцяти) працівників відділення судово-медичної імунології, задля нормалізації психологічного клімату та запобігання зупинки роботи у відділенні [PERSON] ., завідувачку відділенням судово-медичної імунології, тимчасово переведено на посаду лікаря судово-медичного експерта імунолога цього ж самого відділення, без її згоди, тому як дана робота не протипоказана їй за станом здоров`я, на період з 02.07.2018 по 02.08.2018, звільнивши її від обов`язків завідувачки. Вирішено провести розрахунок [PERSON] з оплатою праці за виконану роботу, але не нижчою, ніж середній заробіток за попередньою роботою, відповідно до її кваліфікації та стажу роботи, з 02.07.2018 по 02.08.2018. Бухгалтерії наказано провести нарахування заробітної плати [PERSON] з 02.07.2018 по 02.08.2018. Покладено виконання обов`язків завідувачки відділення судово-медичної імунології на [PERSON] , лікаря судово-медичного експерта імунолога цього ж відділення з 02.07.2018 по 02.08.2018 з виплатою різниці в посадових окладах. [PERSON] наказано провести передачу матеріальних цінностей станом на 02.07.2018 [PERSON] Як вбачається зі змісту наказу від 29.06.2018 № 244 його підставою стали 20 заяв працівників відділення судово-медичної імунології про звільнення, доповідна інспектора з кадрів, витяг з протоколу засідання Профспілкового комітету Бюро, 2 витяги з протоколу засідання відділення судово-медичної імунології. З оскаржуваним наказом [PERSON] не згодна, про що міститься відповідна відмітка в наказі. Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України). КЗпП України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників. (ст. 1 КЗпП України). За змістом ст. 2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Згідно з ч. 1,2 ст. 33 КЗпП України тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, допускається лише за його згодою. Власник або уповноважений ним орган має право перевести працівника строком до одного місяця на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди, якщо вона не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій, а також інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життєві умови людей, з оплатою праці за виконану роботу, але не нижчою, ніж середній заробіток за попередньою роботою. Отже, тимчасове переведення від постійного відрізняється тим, що воно може проводитись лише при наявності певної виробничої ситуації і на строк, визначений законом. Під виробничою потребою розуміється необхідність виконання невідкладних робіт, яких не можна було передбачити заздалегідь і примірний перелік яких містить ч. 2 ст. 33 КЗпП України. Цей перелік підкреслює винятковість обставин, які дають право власнику або уповноваженому ним органу переводити працівників тимчасово на інші роботи. При цьому недоліки в роботі працівника не становлять виняткових випадків і не дають підстав переводити його тимчасово на інші роботи без згоди працівника. Якщо тимчасове переведення було проведено власником або уповноваженим ним органом лише під приводом виробничої потреби при відсутності виняткових випадків, що засвідчать дійсну необхідність в такому переведенні, останнє визнається незаконним. Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. При цьому тимчасове переведення працівника на іншу роботу не належить до видів дисциплінарних стягнень і не може бути зумовлене необхідністю покарати працівника, притягнути його до відповідальності чи відсторонити від посади. У зв`язку з цим суд погоджується з доводами позивачки про те, що оспорюваний нею наказ винесений відповідачем без достатніх правових підстав, є незаконними та підлягає скасуванню. Відповідачем не доведено в суді існування на момент винесення наказу № 244 від 26.06.2018 обставин, які б ставили або могли поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, що зумовлювало б переведення [PERSON] з цих підстав. Суд відкидає доводи відповідача про те, що перебуваючи на посаді завідувачки відділенням [PERSON] становила загрозу для 20 працівників цього відділення, виходячи з того, що позивачка перебувала на даній посаді тривалий час за відсутності доведених фактів заподіяння нею буд-якої шкоди працівникам відділення. Окрім цього, суд враховує, що ті працівники, які написали заяви про звільнення й досі працюють в комунальній установі. Відповідачем в суді також не доведено, що [PERSON] , обіймаючи посаду завідувачки, внаслідок якихось своїх дій вчиняла психологічний тиск та призводила до зупинки роботи у відділенні. Посилання відповідача на факти службового розслідування, які зафіксовані в акті службового розслідування № 1 від 13.06.2018 не беруться судом до уваги, оскільки по-перше, такі факти не були покладені в основу оскаржуваного наказу, що особисто підтвердила представник відповідача в судовому засіданні, а по-друге, ті обставини, які були предметом проведення службового розслідування не стали підставою для тимчасового переведення позивачки на іншу посаду без її згоди. Досліджуючи накази, що містяться в матеріалах справи про скасування наказу № 244 від 29.06.2018 суд виходить з наступного. Так, в обґрунтування своїх заперечень, відповідач, зокрема, посилається на те, що оскільки на момент розгляду справи ним було скасовано спірний наказ, то спір між сторонами відсутній і на разі права позивачки нічим не порушені, що є додатковою підставою для відмови в задоволені позову. З такими доводами відповідача суд не погоджується, оскільки по-перше, предметом позову [PERSON] є визнання незаконним та скасування наказу № 244 від 29.06.2018. Основною позовною вимогою позивачки є визнання незаконним наказу, оскільки, на думку позивачки, наказ винесено без законних підстав та в протиріччя ст. 33 КЗпП України. Похідною вимогою є скасування спірного наказу. Відповідач, скасовуючи спірний наказ, обґрунтував це тим, що оскільки [PERSON] звільнено на підставі п. 1 ст 40 КЗпП України, то є необхідність скасувати наказ № 244 від 29.06.2018. Але суд зазначає, що скасувавши спірний наказ, відповідач не усунув порушень трудового законодавства та прав позивача, у зв`язку з чим переведення [PERSON] не можна вважати законним. Суд також враховує, що наказ про скасування спірного наказу винесено вже після припинення [PERSON] трудових правовідносин з комунальної установою, а отже відповідач не міг виносити накази, що стосуються позивачки після її звільнення, так як остання не перебувала в трудових відносинах з відповідачем. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши повно та всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з підстав викладених вище. На підставі статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved