Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свій позов обгрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Однак, починаючи з липня 2006 року відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дитини, він не приймає участі у її вихованні, матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує. Адреса місця його проживання невідома. Покликаючись на те, що відповідач батьківських обов'язків не виконує на протязі тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві і просить задовольнити їх. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Представник третьої особи Шульган Ф.П. вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої дочки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, думку прокурора про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, реєстрація розірвання якого проведена відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області 07.11.2006 року (а.с.6). В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.07.2003 року (а.с.5). До висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] прийшла служба у справах дітей, що підтверджується висновком від 30.01.2015 року №12 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр.[PERSON].» (а.с.20). Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 04.02.2015 року № 69-5 затверджений висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення гр.[PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] (а.с.19). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Таким чином, судом встановлений факт ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідачем, що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. На підставі ст.ст.164 165 СК України, ст. 18 Конвенції про права дитини, Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved