Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , на час навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до закінчення навчання, тобто до червня (включно) 2021 року. Позов обґрунтований наступними обставинами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 30 листопада 2012 року був розірваний. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . За рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2016 року відповідач сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Син досяг повноліття, та навчається на другому курсі судноводійного факультету Національного університету «Одеська морська академія». Вказала, що згідно договору «про надання освітніх послуг за денною формою навчання» № 303-17/св від 18 серпня 2019 року, загальна вартість навчання складає 120600 гривень, термін закінчення навчання червень 2021 року. Позивач зазначила, що після досягнення сином повноліття відповідач вихованням та утриманням сина не займається, матеріально не допомагає. Відповідач є особою працездатного віку та має фізичних та психічних вад. Зазначила, що крім повнолітнього сина [PERSON] , відповідач має неповнолітню дитину від іншого шлюбу. Крім того зазначила, що відповідач займається міжнародними перевезеннями та отримує заробітну плату близько 43000 гривень на місяць. Тому позивач вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розгляд справи проводити у її відсутність, вказала, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у\~судові засідання\~не з`являвся, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся, відповідно до ст. 128 ЦПК України, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відзив на позов до суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, викладеної у заяві, суд ухвалює\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~матеріалах справи\~доказів,\~що відповідає\~вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 30 листопада 2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 11). В період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, серії [NUMBER] , актовий запис № 562 (а.с. 10). Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 17 квітня 2019 року вбачається, що [PERSON] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Встановлено, що [PERSON] навчається на другому курсі судноводійного факультету Національного університету «Одеська морська академія», що підтверджується довідкою №780 від 17 квітня 2019 року підписаною деканом судноводійного факультету НУ «Одеська морська академія» (а.с. 14). Згідно п.1, пп.1, ч. 4 Договору № 303-17/св від 18 серпня 2017 року про надання освітніх послуг за денною формою навчання, вартість навчання за освітнім ступенем бакалавр на весь термін навчання становить 120600 гривень, у тому числі: за перший курс 30150 гривень: за другий курс 30150 гривень; за третій курс 30150 гривень; за четвертий курс 30150 гривень (а.с. 15). Встановлено, що позивачу через скрутне матеріальне становище надано можливість сплачувати вартість освітніх послуг щомісяця в розмірі 3425 гривень. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач та Національний університет «Одеська морська академія» уклали додаткову угоду до договору про надання освітніх послуг за денною формою навчання № 303-17/св від 18 серпня 2017 року про харчування [PERSON] . Вартість триразового харчування для курсантів Університету становить 75 гривні за добу (а.с. 16). Оплата за вказані послуги здійснена позивачем, що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 17-27). Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до\~ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу . При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З позовної заяви встановлено, що у відповідача від іншого шлюбу є неповнолітня дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що син відповідача продовжує навчання після 18 років та потребує матеріальної допомоги, тому вважає, що оскільки відповідачем не надано жодних доказів щодо своєї непрацездатності, стану здоров`я та матеріального становища, а також інформації про наявність у нього непрацездатних дружини та/або батьків, то він може платити аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до закінчення навчання, тобто до червня (включно) 2021 року. Суд роз`яснює, що згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Суд зазначає, що забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти є обов`язком батьків (стаття 150 частина 3 СК України), в той час як забезпечення отримання дитиною вищої освіти є правом батьків, реалізація якого пов`язана, в тому числі, із можливістю батьків надавати відповідну матеріальну допомогу (зокрема, стаття 198 СК України та стаття 199 СК України). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~витрати по\~сплаті судового\~збору у\~розмірі 768,40\~гривень підлягають\~стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved