Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Старобільської міської ради Луганської області про визнання права власності. Крім того, [PERSON] звернулась до Виконавчого комітету Старобільської міської ради Луганської області з уточненою позовною заявою про визнання права власності на самочинне збудоване нежитлове приміщення. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що на підставі рішення Старобільської міської ради № 43/135 від 15.07.2010 року з нею було укладено тимчасовий договір оренди землі від 11 серпня 2010 року. Згідно з умовами договору їй було передано земельну ділянку площею 0,00495 га. строком на 1 рік з переважним правом на його поновлення. 29.10.2010 року рішенням виконкому Старобільської міської ради № 112/2 було затверджено розроблений паспорт прив'язки на розміщення МАФ. 3 2010 року кожен рік вирішується питання поновлення договору оренди земельної ділянки для ведення комерційної діяльності - обслуговування модуля по торгівлі промисловими товарами. Будівництво здійснено позивачем самовільно про що свідчить технічний паспорт на нежитлову будівлю, розташовану на [ADDRESS]. У зв'язку з викладеним просить суд визнати за нею право власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, до суду надіслала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Виконавчого комітету Старобільської міської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника відповідача та визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1-3 ст.376ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Старобільської міської ради № 43/135 від 15.07.2010 року, ПП [PERSON] було надано дозвіл на укладання з міською радою тимчасового договору оренди земельної ділянки, площею 0,00495 га, для розміщення об'єкту МАФ за адресою: [ADDRESS] (р-н буд. «Телегазета») терміном на 1 рік, із земель державної власності, розташованих в межах населеного пункту, на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Старобільській міській раді (а.с. 11). Відповідно до копії тимчасового договору оренди землі від 11.08.2010 року, [PERSON] було передано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,00495 га. строком на 1 рік. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. 02.07.2018 року КП «Старобільське районное бюро технічної інвентаризації» виготовило технічний паспорт на нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. З наведених матеріалів справи судом встановлено, що нежитлова будівля позивачем побудована самовільно без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, а також на земельній ділянці, що не була відведена позивачу [PERSON] для цієї мети та на момент будівництва, що дає підстави суду вважати нежитлову будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS], самочинним будівництвом. З вищевикладеного вбачається, що порушень законних прав та інтересів інших осіб або істотних порушень будівельних норм, які можуть призвести до порушення прав інших осіб, під час будівництва нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS], не виявлено. Порушення позивачем [PERSON] в даному випадку можуть стосуватися лише порядку оформлення будівництва та є притаманним будь-якому самочинному будівництву, яке за своєю природою здійснюється без відповідних дозвільних документів, тобто самочинно. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, крім того визнані відповідачем, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved