Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] належали колгоспному двору, головою якого був її батько [PERSON]. На підставі рішення виконкому Чернелицької селищної ради № 24 від 27.12.1963 р. на його ім'я 28.12.1963 р. видано свідоцтво про право власності. Для будівництва та обслуговування даного житлового будинку виділена земельна ділянка площею 0,75 га. При житті, 24 липня 1991 року, [PERSON] зробив письмове розпорядження на випадок своєї смерті і все своє майно заповів позивачці. Даний заповіт ніким не оскаржувався та не скасовувався. [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті позивачка з сім'єю продовжувала проживати у вказаному будинковолодінні, обробляла земельну ділянку, обслуговувала господарку в цілому, тобто фактично вступила в управління спадковим майном. З метою документального оформлення свого права на спадщину за заповітом після смерті батька позивачка звернулася в нотаріальну контору та 26 червня 2002 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна (земельну частку/пай). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок позивачці відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове господарство. Також нотаріусом роз'яснено, що спадкове господарство зареєстровано як колгоспний двір і визначити конкретну частку спадкодавця неможливо. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15.04.1991 року в спадковому господарстві крім позивачки були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON] (помер [INFO].), дружина [PERSON] (померла [INFO].), зять [PERSON] (помер [INFO].), онук [PERSON], 1986 р.н., онучка [PERSON], 1988 р.н., онук [PERSON], 1990 р.н. Кожному з вище перелічених осіб на праві спільної власності належать рівні частки домоволодіння. Від дня смерті батька й по сьогодні позивачка обслуговує дану господарку; за свої особисті кошти неодноразово провела як поточний, так і капітальний ремонти, щорічно утримує земельну ділянку біля хати, доглядає за нею. Відповідачі не претендують на частку у спадщині та в колгоспному дворі, не зверталися з приводу їх виділу та оформлення. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити. Відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією довідки про об'єкт нерухомого майна № 36, виданої 20.07.2018 р. ФОП [PERSON], стверджується, що станом на 31.12.2012 р. згідно архівних даних Коломийського ОКП «КМБТІ» право власності на житловий будинок в [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] згідно свідоцтва на право власності, виданого виконкомом Чернелицької селищної ради 28.12.1963 р. на підставі рішення № 24 від 27.12.1963 р., реєстровий № 122. Станом на 15.04.1991 р. склад сім'ї [PERSON], який помер [INFO]., був наступний: дружина [PERSON], яка померла [INFO]., зять [PERSON], який помер [INFO]., дочка [PERSON], 1962 р.н., онук [PERSON], 1986 р.н., онучка [PERSON], 1988 р.н., онук [PERSON], 1990 р.н., що стверджується довідкою № 350, виданою 17.07.2018 р. виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради. За заповітом, посвідченим 24 липня 1991 р. виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Городенківського району, зареєстрованим в книзі для запису нотаріальних дій під № 38, [PERSON] все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що він за законом матиме право, - заповів своїй дочці [PERSON]. [PERSON] помер [INFO]. у віці 78 років в селищі Чернелиця Городенківського району, запис за № 18 від 22.06.1999 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 22 червня 1999 року Чернелицькою селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 01.01.2004 р., застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. На час смерті [PERSON] ([INFO].) разом з ним проживали і були зареєстровані: дружина [PERSON], зять [PERSON], дочка [PERSON], 1962 р.н., онук [PERSON], 1986 р.н., онучка [PERSON], 1988 р.н., онук [PERSON], 1990 р.н., онук [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 349, виданою 17.07.2018 р. виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради. Зять спадкодавця [PERSON] помер [INFO]. в селищі Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 8 від 07.02.2007 р. в Книзі реєстрації смертей, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 07 лютого 2007 р. Чернелицькою селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області. Дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO]. в селищі Чернелиця, актовий запис за № 2 від 12.02.2008 р. в Книзі реєстрації смертей, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 12 лютого 2008 р. Чернелицькою селищною радою. Те, що позивачка [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] та [PERSON], стверджується: копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 04 червня 1962 р. Чернелицькою селищною радою Городенківського району, в якому зазначено дошлюбне прізвище позивачки - «[PERSON]», запис за № 22 від 4 червня 1962 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження, та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 27 червня 2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, з якого слідує, що прізвище позивачки після розірвання 27.06.2006 р. шлюбу з [PERSON] - «[PERSON]», актовий запис за № 76 від 27 червня 2006 р. в Книзі реєстрації розірвань шлюбів. Із копій свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.06.2002 р. (спадкова справа № 367), зареєстрованого в реєстрі за № 1085, вбачається, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]., успадкувавши земельну частку (пай) розміром 95,48 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлому згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Спадкоємців, які відповідно до ст.535 УРСР, мають обов'язкову частку в спадщині [PERSON], - судом не встановлено. До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Будинок, який успадковує позивачка, знаходиться по [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 354, виданою 23.07.2018 р. виконкомом Чернелицької селищної ради. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1143/02-31 від 24 липня 2018 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO], на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] з посиланням на те, що в спадкоємця відсутній оригінал документа, який посвідчує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок. З копії технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 10.08.2018 р., встановлено, що житловий будинок збудований в 1983 р., господарські будівлі та споруди - в 1983, 1984 роках. Їх ринкова вартість станом на 14 серпня 2018 р. становить 97 325 грн., що стверджується звітом про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров'я». За господарством закріплена земельна ділянка площею 0,75 га, що підтверджується довідкою № 449, виданою 15 серпня 2018 р. виконкомом Чернелицької селищної ради. Позивачка фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, сплачує за комунальні послуги, що підтверджується довідкою № 449, виданою виконкомом Чернелицької селищної ради 15 серпня 2018 р. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що спадкодавцю [PERSON] був виданий документ, який посвідчував його право власності, як голови колгоспного двору, на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS]. Зазначений документ втрачений. Через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про власність спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, позов визнається бувшими членами колгоспного двору - відповідачами, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позову. На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 525, 526, 535, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved