Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, а саме: квартири [ADDRESS], мотивуючи свій позов тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.09.2009 року. За час спільного подружнього життя 17.09.2009 року шляхом укладення договору купівлі-продажу було придбано квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS], що відповідно до вимог ст.ст. 60, 61, 62 Сімейного кодексу України, належить їм на праві спільної сумісної власності. В даний час досягнути згоди щодо визначення часток у спільному подружньому майні сторони не можуть. Просила визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Представник позивача подав суду заяву про уточнення позовних вимог просить суд визнати право власності на ? частини вищезазначеної квартири. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися та подали заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити та розгляд справи проводити у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується письмовою розпискою. Заяви про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи не подавав. Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 12 К п ШС України та ст. 21 СК України шлюб є дійсним при укладенні (реєстрації) його в органах державної реєстрації актів цивільного стану. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24.09.2009 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом РАЦСу Луцького міського управління юстиції 08.08.2012 року (а.с. 4). Крім того, із пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що на час подачі до суду даного позову в Луцькому міськрайонному суді перебуває справа про розлучення. За час спільного подружнього життя 17.09.2009 року шляхом укладення договору купівлі-продажу було придбано квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 10-11), що відповідно до вимог ст.ст. 60, 61, 62 Сімейного кодексу України, належить їм на праві спільної сумісної власності. Належність даної квартири на праві спільної сумісної власності підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 12). Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Взаємної згоди щодо поділу квартири сторони не дійшли, договору не укладали. Відповідно, позивачу та відповідачу належить по ? частині спірної квартири кожному. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку про задоволення позову, а саме про визнання за позивачем права власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved