Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] 15 липня 2011 року Добрятинською сільською радою Млинівського району Рівненської області за актовим записом № 2 - розірвати, мотивуючи це тим, що спільне життя між ними не склалося, оскільки в них різні характери та погляди на життя. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактично подружнього життя не підтримують, на даний час спільними та взаємними правами і обов'язками не пов'язані. Твердо переконана, що в таких умовах шлюб зберегти неможливо і рахує за необхідне шлюб між нею та відповідачем розірвати. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, однак до початку розгляду справи через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю. Справу просила розглядати без її участі (а.с. 24). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до початку розгляду справи через службу поштового зв'язку подав заяву, в які просив відкласти розгляд справи та заперечував проти розірвання шлюбу. В заяві зазначив, що на час розгляду справи їхні взаємовідносини та побут у сім'ї не налагодились, однак, незважаючи на це, бажає зберегти сім'ю. Просить надати їм, як подружжю строк для примирення і не проводити розгляд справи у його відсутності (а.с. 31). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з'явився на судовий розгляд справи, а причини його неявки судом визнано неповажними, оскільки причини неявки не підтверджені документально, а позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу та не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Обставини щодо сімейних конфліктів з відповідачем на побутовому грунті, наведені позивачкою в її особистих поясненнях під час підготовчого судового засідання, фактично визнаються відповідачем, а тому вважаються встановленими та доказуванню не підлягають. Впродовж наданого судом строку для примирення - /6 місяців/ взаємовідносин між подружжям, які б характеризувались взаємоповагою та дотриманням подружжям прав кожного із них з одночасним виконанням своїх обов'язків, зокрема немайнових, а саме: на повагу до своєї індивідуальності; добровільний поділ сімейних обов'язків; турботу про сімейні стосунки між собою та іншими членами сім'ї на почуттях любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, відновлено не було. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що взаєморозуміння між подружжям відсутнє, шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, вжиті судом заходи для збереження сім'ї виявились безрезультатними. З цих підстав заперечення відповідача проти позову суд вважає такими, що не грунтуються на фактичних обставинах справи і є безпідставними. В той же час з викладеного, суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, оскільки суперечить інтересам позивача. Тому, шлюб, який існує лише юридично, необхідно розірвати. Враховуючи вище викладене, на підставі статей 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved