Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.04.2018 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] . Однак подружнє життя з відповідачем не склалося, між ними постійно виникають конфлікти і суперечки. Близько двох місяців шлюбних стосунків вони не підтримують та проживають окремо. З урахуванням наведеного просить шлюб розірвати, так як він існує формально. Неповнолітню дитину залишити проживати з нею. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~ 25.09.2020 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі. \~ \~ \~ \~Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про проведення розгляду справи у її відсутності, та підтримання позовних вимог; примирення з відповідачем не бажає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій вказує, що позов визнає повністю та просить розірвати шлюб, примирення з позивачем не бажає, просить розглядати справу у його відсутності. \~ \~ \~ \~ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 10.04.2018 року, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 10 квітня 2018 року (актовий запис №11). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ) Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Судом із позовної заяви встановлено, що між подружжям склались відносини, які унеможливлюють подальше збереження шлюбу, сторони у письмових заявах наполягають на розірванні шлюбу, клопотання про надання строку для примирення жодною зі сторін не заявлено; визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу. Що стосується позовної вимоги [PERSON] про визначення після розірвання шлюбу місця проживання дочки з нею, то вона не підлягає до задоволення, так як позовна заява не містить будь-якого обґрунтування даної вимоги, суду не були представлені будь-які докази щодо необхідності визначення місця проживання малолітньої дитини саме з позивачем, дана вимога відображена лише у прохальній частині позовної заяви. З урахуванням даної обставини суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці її право звернутись з вказаною вимогою згідно до положень ст.161 Сімейного кодексу України.

Outcome: partial