Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.09.2013 року помер її дядько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, що складається із: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Завітне, вул. Шевченка, 55, Ківерцівського району Волинської області. 26.09.2012 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого усе належне на день його смерті майно заповів [PERSON], позивачу по справі. У визначений законом термін вона звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька, але нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Завітне, вул. Шевченка, 55, Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті дядька [PERSON], який помер 12.09.2013 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, згідно поданої заяви просять проводити слухання справи у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.09.2013 року помер [PERSON], що стверджується відповідним свідоцтвом серії І-ЕГ № 147131 від 12.09.2013 року (а.с.7). Відповідно до довідки Завітненської сільської ради № 145/02.15 від 05.03.2014 року та витягу із по господарської книги № 1 за 2011-2015 роки (а.с.9-10) за [PERSON] значиться житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Завітне, вул. Шевченка, 55, Ківерцівського району Волинської області. 26.09.2012 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповів [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Позивач у визначений законом термін звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.12). Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Завітне, вул. Шевченка, 55, Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті дядька [PERSON], який помер 12.09.2013 року.

Outcome: approved