Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог, Олешківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про стягнення суми індексації аліментів. В позовній заяві зазначено, що рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22.02.2013 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Глибне Краснопільського району Сумської області, на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500,00 грн щомісячно, починаю з 24 грудня 2012 року і до досягнення ним повноліття, та на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаю з 24 грудня 2012 року і до досягнення ним повноліття. На підставі виконавчого листа було розпочато примусове виконання рішення суду. Відповідач не виконує свого обов`язку по сплаті аліментів утворилася заборгованість за період з 24.12.2012 року по 30.08.2018 року в сумі 58316,67 грн. За період стягнення аліментів індексація їх розміру не проводилася. За розрахунками позивача сума індексації становить 47237,41 грн., яку вона просить стягнути з відповідача на її користь. Відповідач позов не визнав та зазначив, що заборгованість по аліментах виникла не з його вини так як 18.12.2012 року по 13.07.2018 року він відбував покарання у виді позбавлення волі і позивач знала про ці обставини, а тому пропустила строки позовної давності, що становлять 3 роки з моменту, коли особа дізналась, або могла дізнатись про порушення свого права. Про стягнення аліментів відповідач дізнався лише після звільнення і одразу спрямував свої зусилля для погашення заборгованості. Станом на 29.07.2019 року заборгованість відсутня. Крім того, індексацію розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними-особами підприємцями, які проводять відповідні відрахування із доходу платника аліментів. Тобто, відповідач не провадить індексацію, це роблять відповідні організації (підприємства). Позивачем не надані докази того, як змінювався індекс споживчих цін за період, на який вона посилається, розмір бажаної позивачем індексації сформовано на її власних припущеннях, без жодних аргументів і посилань на норми права. Від третьої особи пояснення не надходили. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що розрахунок суми індексації виконано за період з 24.12.2012 року по 30.08.2018 року шляхом обчислення індексу інфляції на всю суму заборгованості на одну дитину [PERSON] , [INFO] , та як [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття. Зазначила, що на сімейні правовідносини позовна давність не розповсюджується. Представник відповідача вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню так як позивачем не надано обґрунтованого розрахунку. Представник третьої особи пояснив, що індексація аліментів не проводилася так як відсутній порядок проведення такої індексації державним виконавцем та вважав, що позов підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22.02.2013 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Глибне Краснопільського району Сумської області, на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 24.12.2012 року і до досягнення ними повноліття, та на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаю з 24.12.2012 року і до досягнення ним повноліття. З 18.12.2012 року по 13.07.2018 року [PERSON] , [INFO] , відбував покарання згідно вироку Херсонського міського суду від 20.04.2017 року, що підтверджується довідкою про звільнення, виданою ДУ «Менська\~\~ виправна колонія (№ 91)» серії ЧРН № 00052. Заборгованість по сплаті аліментів за період з 24.12.2012 року по 30.08.2018 року становила 58316,67 грн., що підтверджується виданою державним виконавцем Олешківського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області довідкою-розрахунком по виконавчому листу № 2121/4982, виданому 22.02.2012 року Цюрупинським районним судом Херсонської області на підставі вищевказаного рішення. По виконавчому листу № 2121/4982, виданого 22.02.2012 року Цюрупинським районним судом Херсонської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, індексація боргу не проводилась, що підтверджується листом Олешківського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області від 05.04.2019 року № 217. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 29.07.2019 року відсутня, що підтверджується виданою державним виконавцем Олешківського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області довідкою-розрахунком. Відповідно до чинної редакції ч. 2 ст. 184 СК України, що діє з 28.07.2018 року, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до положень ч. 2 ст. 184 СК України, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, аліменти не належать до видів доходів, що підлягають індексації відповідно до положень цього закону. Верховний Суд України у постанові №6-113цс13 від 06.11.2013 року висловив правову позицію в якій зазначив, що положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підлягають застосуванню до правовідносин, що пов`язані зі стягненням аліментів за аналогією закону. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» № 1368-VІІІ від 17.05.2016 року внесено зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», відповідно до яких індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру у тому числі і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові №6-113цс13 від 06.11.2013 року, дають суду підстав для висновку, що позивач мала право на стягнення аліментів з урахуванням індексації на підставі положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» починаючи з 24.12.2012 року, разом з тим, суд повністю не погоджується з наданим позивачем розрахунком з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22.02.2013 року передбачено щомісячне стягнення з [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі, що становить 500,00 грн. на кожну дитину, отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексацію слід нараховувати на зазначений місячний розмір аліментів не за кожний місяць, а лише у разі, колі величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації. Позивачем проведено розрахунок суми індексації не визначений судом розмір аліментів за кожен місяць, а на загальну суму заборгованості, що виникла станом на 30.08.2018 року, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», крім того, позивач провів розрахунок за кожен місяць, а не за місяці, в яких було перевищено поріг інфляції. Суд приходить до висновку, що позивачем фактично поданий розрахунок інфляційних втрат при порушенні грошового зобов`язання в той час як спірні правовідносини передбачають індексацію не заборгованості, а періодичних платежів. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позивач звільнена від сплати судового збору і в позові відмовлено, витрати по сплаті судового збору підлягають віднесенню за рахунок держави.

Outcome: dismissed