Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та просить захистити права позивача як споживача неналежних фінансових послуг; визнати недійсними іпотечний догові № 800000346-И від 11.06.2007 р. та № 800000347-И, посвідчені Александренко Е.Д., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, мотивуючи свої вимоги наступним. 11.06.2007 року між нею та ЗАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 800000346 на суму 194 638 доларів США та кредитний договір № 8 00000347 на суму 34 000 доларів США. На власні потреби без обмежень. В забезпечення виконання зобов»язань між сторонами укладено іпотечні договори № 800000346-И та № 800000347-И від 11.06.2007 р., посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Александренко Е.Д., зареєстровані в реєстрі за № 1549 та № 1551. В іпотечних договорах відсутні істотні умови такі як опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації та посилання на видачу заставної або її відсутність. Зокрема, ст. 3 іпотечних договорів містять опис предмета іпотеки, що складається з двох окремих квартир (за адресою [ADDRESS] загальною площею 55 кв. м. та за адресою [ADDRESS] загальною площею 50,60 кв. м. відповідно) по дві кімнати кожна, в той час, як на момент укладання угод іпотеки ці квартири були об»єднані в одну, що підтверджується договором № 11/0606 централізованої охорони майна, що знаходиться в жилих приміщеннях громадян від 01.03.2006 р., укладеного між позивачем та ДЗАТ «ОХРОНА-Комплек». Оскільки дата укладання договору на охорону майна є ранішою за дату укладання спірних договорів, опис іпотеки не відповідає дійсності і відповідно є недостатнім для укладання договорів іпотеки. Невідповідність опису предмета іпотеки дійсному стану речей підтверджується також і висновком експерта Українсько-Німецького підприємства з іноземними інвестиціями у формі ТОВ «РЕМ» від 06.01.2015 р., відповідно до якого предмет іпотеки складає одну квартиру, яка складається з 5 кімнат загальною площею 146,9 кв. м., за візуальним станом квартири ремонтні роботи проводились не менше 10 років тому. Тобто на момент взяття житлового приміщення в іпотеку воно вже становило не два окремі приміщення, а одне і було недостатнім для ідентифікації. Таким чином при укладанні договорів сторонами порушено положення ст. 18 Закону України «Про іпотеку», що є підставою для визнання договорів іпотеки недійсними. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги, просила задовольнити. Представник відповідача заперечував щодо задовольняння вимог. Пояснив, що [PERSON] отримала від банку грошові кошти у розмірі 228 638,00 доларів США, які по теперішній час не повернула. Заборгованість позичальника становить 314 662,00 доларів США. Під час дії договору іпотеки позивач без дозволу іпотеко держателя зробила реконструкцію та об»єднала квартири, які перебувають в іпотеці в одне приміщення, у зв»язку із чим ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду. Апеляційним судом м. Києва 21.05.2015 р. задоволено позов банку, визнано дії позивача неправомірними та зобов»язано [PERSON] повернути приміщення її квартир до попереднього стану. Під час укладання договорів іпотеки сторонами не було порушено вимог чинного законодавства, зокрема, і Закону України «Про іпотеку». За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, опитавши свідків та дослідивши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено і не заперечується сторонами, що 11.06.2007 р. між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є відповідач, було укладено кредитні договори № 800000346 та № 800000347 за умовами якого позивач отримала грошові кошти у розмірі відповідно 194 638,00 доларів США та 34 000,00 доларів США. На забезпечення виконання зобов»язань за кредитними договорами 11.06.2007 р. сторонами було укладено договори іпотеки № 800000346-И та № 800000347-И. За умовами іпотечних договорів № 800000346-И та № 800000347-И позивач передала банку в іпотеку належну їй на праві власності квартиру, що складається з 2 кімнат, загальною площею 55,00 кв. м. та жилою площею 31,70 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та квартира, що складається з 2 кімнат, загальною площею 50,60 кв. м. та жилою 29,80 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про іпотеку» Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити істотні умови, зокрема, відомості про опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; посилання на видачу заставної або її відсутність. За приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Звертаючись до суду з вимогою про захист прав позивача як споживача неналежних фінансових послуг представник не зазначив, та не пояснив у судовому засіданні у чому полягають порушення таких прав і які неналежні фінансові послуги надає відповідач. Підставою ж для визнання недійсними договорів іпотеки представником зазначена недостатність опису предмета іпотеки, що унеможливлює його ідентифікацію. Згідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною першою ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. В свою чергу приписами ч. 2 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі відсутності в іпотечному договорі однієї із вказаних в законі істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду Представник позивача зазначив у судовому засіданні, що на момент передачі нерухомого майна в іпотеку, квартири становили одне ціле, що підтверджується відповідними доказами. На підтвердження своїх вимог представник [PERSON] посилається на договір № 11/0606 від 01.03.2006 р. централізованої охорони майна, що знаходиться в жилих приміщеннях громадян, укладеного між [PERSON] та ДЗАТ «ОХОРОНА-Комплекс», з якого вбачається, що єдиний об»єкт обладнано сигналізацією , а також на висновок ТОВ «РЕМ» від 06.01.2015 р. з якого вбачається, що предмет іпотеки є п»ятикімнатною квартирою де не проводились ремонтні роботи за візуальним станом не менш ніж 10 років. Також, як пояснили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартири № 204 та № 205, де проживає родина [PERSON] об»єднані в одну. Такі дії вчинялися не позивачем. Приписами ст. 214 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В свою чергу відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. 21 травня 2015 року колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14.01.2015 р. ухвалене за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] , третя особа: Державна архітектурно-будівельна інспекція України про зобов»язання привести приміщення у попередній стан та ухвалено нове. Визнано незаконними дії [PERSON] щодо перепланування квартир [ADDRESS] Зобов»язано [PERSON] за власний рахунок повернути приміщення квартир [ADDRESS] до попереднього стану, який існував станом на 11.10.2007 року згідно технічних характеристик квартир. При цьому судом встановлено, що відповідно до договору іпотеки відповідачем були надані в іпотеку квартира [ADDRESS] які за своїми технічними характеристиками були ізольованими квартирами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що укладаючи договори іпотеки сторонами було визначено предмет іпотеки опис якого є придатним до ідентифікації.. При цьому суд вважає за можливе не брати до уваги пояснення свідків, договір про охорону майна та висновок спеціаліста, оскільки обставини, що підлягають доказуванню у межах даного спору встановлені судовим рішенням, яке відповідно до положень ст. 319 ЦК України набрало чинності з моменту його проголошення. Обставини, які б свідчили про скасування зазначеного рішення у встановленому законом порядку під час розгляду справи отримано не було. Щодо відсутності у оспорюваних договорах посилання на видачу заставної або її відсутність, як це передбачено ст. 18 Закону України «Про іпотеку» слід зазначити наступне. Сторони, як свідчить п. 1.2.договорів зазначили, що на момент укладання договору заставна не випускається. Протягом строку дії договору відповідно до Закону України «Про іпотеку» сторонами може бути укладена додаткова угода до цього договору щодо випуску закладної. Беручи до уваги вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення вимог [PERSON] Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed