Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про виділ в натурі 1/2 частини будинку з господарчими спорудами, що є у спільній частковій власності, який знаходиться за адресою м.Марганець, провулок Фонтанний 15. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй належить 1/2 частина будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 вересня 2014 року, відповідач перешкоджає їй у користуванні в звязку з чим вона зверталась до суду. Просила виділити їй в натурі частину будинку та земельної ділянки. Після проведення судово-будівельної експертизи, 31 травня 2017 року позивачем змінено позовні вимоги та з врахуванням висновку судово-будівельної експертизи про неможливість розподілу житлового будинку в натурі, просила суд встановити порядок користування житловим будинком 15 з господарчими спорудами по провулку Фонтанному в м.Марганці та виділити їй в користування жилу кімнату (1-4) площею 10,2 кв.м, гараж(В); виділити [PERSON] жилу кімнату (1-7) 5,2 кв.м., жилу кімнату (1-3) 8,2 кв.м., гараж (Ж); залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] веранду (1-1) 7,4 кв.м., ванну кімнату (1-2) 4,3 кв.м., прихожу (1-5) 13,7 кв.м., коридор (1-6) 3,9 кв.м., літню кухню (Б), сарай (Д), погріб (Г). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи, у контексті ст. 74 ЦПК України, повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд приходить наступного. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За ч.ч.1, 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст.356 ЦК України). Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч.1ст.357 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що сторонам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарчими спорудами, розташований по провулку Фонтанному 15 в м.Марганець, Дніпропетровської області. (ар.с.6) Позивачу та відповідачу належить по 1/2 частини в праві власності. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 5000/5001-16 від 14 лютого 2017 року по цивільній справі № 180/510/15-ц розподіл житлового будинку домоволодіння 15 по провулку Фонтанному в м.Марганець з виділом в натурі відповідно до належної кожному із співвласників 1/2 частки домоволодіння, або з незначним відступом від цієї частки не можливий. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У справі, що розглядається, спірні правовідносини стосуються не поділу будинку, а встановлення порядку спільного користування ним. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обовязковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6- 1500цс15 від 17 лютого 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України. Так, з наданого суду технічного паспорту на житловий будинок /а.с.28-32/ вбачається, що домоволодіння в цілому складається з: житлового будинку - літ. А, літньої кухні - літ. Б, гараж - літ. В,Ж, вбиральня - літ. Г, сарай- літ. Д , водопровід № 1, огорожа № 2-Б. Житловий будинок літ. А. загальною площею 52,9 кв.м., житловою площею 23,6 кв.м. складається з коридору 1-6, веранди 1-1, ванної 1-2, кімнати 1-3 житловою площею 8,2 кв.м., кімнати 1-4 житловою площею 10,2 кв.м., кімнати 1-7 житловою площею 5,2 кв.м., прихожої 1-5. Як встановлено заочним рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зобовязання не чинити перешкоди у користуванні власністю та вселення, між співвласниками житлового будинку існує конфлікт, внаслідок чого спільне володіння і користування майном є неможливим. Позивач маючи у спільній частковій власності 1/2 частку просить виділити їй в користування кімнату площею 10,2 кв.м., що є меншим, ніж 1/2 частина та виділити в користування відповідача дві кімнати загальною житловою площею 13,4 кв.м., що є більшим, ніж 1/2 частки. За технічним паспортом на будинок, кімната 1-4 не є прохідною, має окремий вхід, ізольована від інших житлових кімнат. За таких обставин, враховуючи факт неможливості добровільного встановлення порядку користування, суд приходить до висновку, що вказаний позивачем варіант порядку користування найбільш враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, має незначні відхилення від визначеної договором ідеальної частки у праві власності, позивач, частка якої зменшується порівняно з ідеальною під час встановлення порядку користування не заперечує проти такого відхилення, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, понесенні судові витрати 732 гривні 70 коп. сплачений судовий збір та 4567 гривень 20 коп. вартість проведеної судово-будівельної експертизи.

Outcome: approved