Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що належності їй, [PERSON] , правовстановлюючого документу, а саме реєстраційного посвідчення на будинок [ADDRESS] від 22 жовтня 1979 року за реєстровим № 14155, де її прізвище зазначено як « [PERSON] ». На підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 20 грудня 1967 року, та акту прийому будинку в експлуатацію від 25.10. 1979 року вона отримала реєстраційне посвідчення від 22 жовтня 1979 року на житловий будинок [ADDRESS] . У вказаному право установчому документів її прізвище зазначено як « [PERSON] ». У зв`язку з розбіжностями в її прізвищі у вказаному реєстраційному посвідченні та в паспорті, вона не може розпорядитись будинком. Ухвалою судді від 02.04.2019 в якості заінтересованої особи до участі в справі залучено КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації», відкрито окреме провадження у даній справі. До початку розгляду справи заявник подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримує в повному обсязі. Представники заінтересованих осіб Другої Чернігівської Державної нотаріальної контори, КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» до початку розгляду справи надали заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності, при вирішенні заяви покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] (а.с. 4), пенсійного посвідчення серії [NUMBER] ( а.с. 5), прізвище, ім`я та по-батькові заявника - « [PERSON] ». Як вбачається з вказаного паспорту заявниці, вона зареєстрована в [ADDRESS] ( а.с. 4 на звороті). Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 20 грудня 1967 року, відповідно рішення виконкому Чернігівської міської ради депутатів працюючих № 517 від 11.10.1967 про відвід земельної ділянки «[PERSON] » (заповненого російською мовою) надано на праві безстрочного користування земельну ділянку в [ADDRESS] , загальною площею 400 кв. м. для будівництва житлового одно етажного будинку житловою площею 27,6 кв. м з 2 кімнатами ( а.с. 6-7). На підставі вищевказаного Договору, 22 жовтня 1979 року Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації видано Реєстраційне посвідчення, записаного в реєстрову книгу № 113 за реєстровим № 14153, яким посвідчено те, що будинок [ADDRESS] цілому зареєстрований за « [PERSON] » ( а.с. 5). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності заявнику [PERSON] правовстановлюючого документу - Реєстраційного посвідчення, виданого 22 жовтня 1979 року Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації, записаного в реєстрову книгу № 113 за реєстровим № 14153, яким посвідчено те, що будинок [ADDRESS] в цілому зареєстрований за « [PERSON] ». Суд дійшов висновку, що невідповідність прізвища заявника у правовстановлюючому документі зумовлена невірним перекладом з російської мови на українську. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має юридичне значення та тягне за собою юридичні наслідки, оскільки безпосередньо впливає на право заявниці розпоряджатись нерухомим майном. На підставі наведеного,

Outcome: approved