Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, вказавши, що вона з відповідачем з грудня 2015 року до квітня 2017 року перебувала у цивільному шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає. Вона відповідно до норм Сімейного Кодексу має право на отримання матеріальної допомоги на своє утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, тому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони з грудня 2015 року до квітня 2017 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від даних відносин сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 6 - копія свідоцтва про народження). Як вбачається з позовної заяви, дитина проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с. 8). Проте, батько дитини [PERSON] добровільно матеріальної допомоги позивачці не надає. Між тим [PERSON] зазнає матеріальних труднощів, на теперішній час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, у зв'язку із чим її доходів не вистачає для забезпечення нормального життєвого рівня. Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 91 СК України, якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім'єю, той із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до статті 76 цього Кодексу. Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці суду не надав, є молодою працездатною особою, тому спроможній платити аліменти на утримання дружини, яка проживає зі спільною дитиною, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. З вказаних міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб матері дитини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/5 частини від доходу відповідача. Згідно статті 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 17.04.2018 року. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред'явлення даного позову з відповідача на користь та утримання позивача аліментів у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною трьох років. Суд знаходить, що згідно вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір, оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved