Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] року померла її тітка [PERSON], яка на день смерті була зареєстрована та проживала на [ADDRESS]. Після смерті тітки відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок по [ADDRESS]. В спадщину вона вступила своєчасно шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем та прийняття спадкового майна після сметі спадкодавця. За життя тітка склала заповіт, яким заповіла їй все своє майно. При зверненні в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом їй було відмовлено з тих причин, що в паспорті відсутня відмітка про реєстрацію на день смерті тітки в будинку в якому вона була зареєстрована, в зв`язку з чим запропоновано звернутись до суду про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS]. Заявник [PERSON] просить провести розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує, про що зазначила у заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання також не з`явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги визнає повністю. Суд, з' ясувавши обставини справи , вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 4). 27.10.2017 [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті усе своє майно заповіла [PERSON]. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Білець В.Є. (а.с. 7). Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 04.07.1989 [PERSON] належить домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] (а.с. 8). [PERSON]з 21 листопада 2005 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS], про що свідчить відмітка у паспорті (а.с. 3). Згідно довідки Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області № 44 від 05.02.2019, [PERSON], яка померла [INFO], на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею був зареєстрований і проживав [PERSON], [INFO]. Разом з ними проживала без реєстрації племінниця [PERSON], яка доглядала за ними, за господарством, а також після смерті [PERSON] здійснила обряд поховання (а.с. 5). Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із роз'яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, у силу вимог ч.1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов'язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем. Задовольняючи заяву про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд бере до уваги, що згідно довідки, виданої Бабинською сільською радою Гощанського району Рівненської області,заявник [PERSON]на час відкриття спадщини проживала з померлою [PERSON] без реєстрації, своєчасно прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном; визнання факту заінтересованою особою; те, що метою встановлення даного факту є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Outcome: approved