Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON], Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Суворовського районного відділу в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій повіреного незаконними, скасування реєстрації місця проживання, усунення перешкод у користуванні майном та виселення, зобов'язання закриття та відкриття особового рахунку. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є користувачем житлової квартири за адресою: [ADDRESS] (яка складається із трьох кімнат, площею 18, 14 та 9 кв.м. - надалі квартира). Дану квартиру, позивачу, її батьку [PERSON] та її брату [PERSON], згідно з ордером №493 від 27 грудня 1994 року, виданим виконкомом Центральної ради народних депутатів було надано для користування. На час видачі ордеру, батько, [PERSON] та [PERSON] були розлучені. Позивачка стверджує, що відповідачка [PERSON], спільно з [PERSON], після продажу своєї квартири у м. Теплодар, переїхала у квартиру за адресою: [ADDRESS], але мешкала там без прописки. Позивачка в 2002р. одружилась та була змушена піти на найману квартиру, оскільки вона не змогла спільно проживати з відповідачами. 22.06.2011 року, розпорядженням Суворовської районної адміністрації м. Одеси № 364, особистий рахунок на квартиру, без її відома, було переоформлено на [PERSON] Вищевказані відомості стали відомі позивачці після отримання відповіді від Суворовської районної адміністрації м. Одеси, на відповідний адвокатський запит, який був наданий під час провадження судової справи за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловою площею. З документів, які були надані Суворовською райадміністрацією вбачається, що [PERSON], скористалася раніше виданою позивачкою на її ім'я довіреністю та переоформила особовий рахунок на себе. Однак за твердженням позивачки вищевказані дії не були узгоджені з нею, та відповідачка [PERSON] діяла в своїх інтересах. Крім того, позивачка на підставі даної довіреності зареєструвала себе в квартирі з 08.06.2011р., а також без її дозволу зареєструвала [PERSON] з 31.08.2011р.. Таким чином, позивачка вважає, що [PERSON] перевищала свої повноваження як повірена, оскільки її дії не були узгоджені з довірителем, тобто позивачкою. На підставі викладеного, позивачка просила: 1. Постановити рішення, яким визнати дії [PERSON], стосовно перереєстрації особистого рахунку квартири за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] на себе незаконними. 2. Постановити рішення, яким визнати дії [PERSON], стосовно реєстрації власного місця проживання та реєстрації місця проживання [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] незаконними. 3. Постановити рішення, яким зобов'язати Суворовську районну адміністрацію м. Одеси зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS]. 4. Постановити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні майном для [PERSON] шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS]. В процесі розгляду справи позивачка доповнювала позовні вимоги та просила: 1. Постановити рішення, яким зобов'язати Суворовський районний відділ в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS]. 2. Зобов'язати Суворовську районну адміністрацію м. Одеси закрий рахунок [PERSON] квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та відкрити особовий рахунок на [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка, а також її представник підтримали позовні вимоги та обставини заявленого позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені за місцем реєстрації, за адресою: [ADDRESS]. Проте за даною адресою не проживають, що підтверджується відповідними записами КП ЖКС «Північний», у зв'язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважаються повідомленими про розгляд справи. Представник Суворовської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської Ради в процесі розгляду справи позовні вимоги не визнала, та пояснила, що дані вимоги є некоректними. В останнє судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Представники Суворовського районного відділу в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в судове засідання не з'явились, згідно листа від 08.04.2014р. просили справу розглянути у їх відсутність. (а.с. 71) Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON] в процесі судового засідання просив задовольнити позовні вимоги частково, оскільки він заперечував проти виселення [PERSON]. В останнє судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], як основний наймач, а також інші члені сім'ї чоловік - [PERSON], дочка - [PERSON], брат - [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 14.04.2004р. (а.с. 67) Судом встановлено, що розпорядженням Суворовської районної адміністрації м. Одеси № 364 від 22.06.2011 року, особистий рахунок на квартиру [ADDRESS] переоформлено на [PERSON]. (а.с. 16) З матеріалів справи вбачається, що підставою для вищевказаного розпорядження стала заява - [PERSON], яку вона також зробила від імені позивачки [PERSON], посилаючись на довіреність від 09.12.2009р., яка була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], у реєстрі № 4834, яка діяла строком до 10.12.2014р. Відповідно до змісту повноважень [PERSON] від імені [PERSON] мала права бути її представником в усіх … організаціях .. з питання управління та розпорядження усім майном, укладати всі передбачені законом угоди по керуванню та розпорядженні майном, здійснювати дії, пов'язані з реєстрацією будь-яких договорів у відповідних органах, підписувати від її імені заяви, розписуватись за неї, виступати від її імені в усіх … установах, в паспортних відділах УМВС з питань постановки на реєстраційний облік або зняття з реєстраційного обліку, та ін.. (а.с. 13-14) Таким чином, між сторонами виникли відносини щодо представництва, які регулюються Главою 17 ЦК України. Так, ч. 1 ст. 237 ЦК України встановлено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ч. 1 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Згідно ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Частиною 1 ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. У відповідності до ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Частина 1 ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Згідно ч. 2 ст. 249 ЦК України даної статті, особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Суд вважає, що дійсно [PERSON] під час подання документів для переоформлення особистого рахунку діяла в своїх інтересах, чим порушила вимоги ч. 3 ст. 238 ЦК України. В той же час, суд вважає, що не можуть бути задоволені позовні вимоги в частині визнання даних дій незаконними, як предмету позовних вимог, оскільки таки вимоги є некоректними. Так, відповідно до ч. 1 ст. 239 ЦК України наслідком вищевказаний дій відповідачки стало прийняття розпорядження Суворовською районною адміністрацією м. Одеси № 364 від 22.06.2011 року. В даному випадку, можливо лише ставити питання про визнання даного розпорядження незаконним, оскільки дане розпорядження створило відповідні права та обов'язки для сторін. Однак позивачка не заявляла позовні вимоги про визнання незаконним розпорядження Суворовської районної адміністрації м. Одеси № 364 від 22.06.2011 року, у зв'язку з чим, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та позбавлений можливості надати правову оцінку даному розпорядженню. В той час, позивачка не позбавлена можливості звернутись з вищевказаною вимогою до суду, при цьому дана вимога буде розглядатись в порядку цивільного судочинства. Позивачка також просить визнати дії [PERSON], стосовно реєстрації власного місця проживання та реєстрації місця проживання [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] незаконними. Суд також вважає, що в даному випадку можливо лише ставити питання про визнання незаконною реєстрації, а також вселення в квартиру [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON], а не визнання незаконним дій, пов'язаних з реєстрацією в квартирі, тобто предметом позовних вимог повинні бути не «дії», а наслідки таких дій. Позивачкою також первісно заявлені вимоги в яких вона просила зобов'язати Суворовську районну адміністрацію м. Одеси зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS]. В процесі розгляду справи, вона просила зобов'язати Суворовський районний відділ в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, аналогічні позовні вимоги заявлені до різних відповідачів, проте позивачкою взагалі не визначене правове обґрунтування даних вимог. Необхідно відзначити, що вищевказані правовідносини регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV. Так, відповідно до ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В зв'язку з тим, що позивачкою не заявлялись позовні вимоги про позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням, тому відсутні підстави для зняття відповідачів з реєстраційного обліку. Позивачкою також заявлені позовні вимоги про усунення перешкоди у користуванні майном шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває у комунальної власності, а також не була приватизована. В зв'язку з чим, суд вважає, що оскільки позивачка не є власником квартири вона не може заявляти позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні майном. В той же час, ЖК України встановлені норми щодо можливості виселення, у тому числі виселення без надання іншого жилого приміщення ст. 116 ЖК України. Однак позивачка в позовних вимогах не визначала правові підстави заявлених вимог, тобто за яких саме підстав вона просить виселити відповідачів. В позовних вимогах позивачка також просить зобов'язати Суворовську районну адміністрацію м. Одеси закрити особовий рахунок на ім'я [PERSON] щодо квартири [ADDRESS], а також відкрити особовий рахунок на ім'я [PERSON]. Суд вважає, що таки вимоги не підлягають задоволенню, оскільки дані вимоги безпосередньо пов'язані з розпорядженням Суворовської районної адміністрації м. Одеси № 364 від 22.06.2011 року, яке не визнано в судовому порядку незаконним, а таким чином є чинним. Крім того, відповідно до ст. 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, проте відповідачі такої згоди не надавали. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вони заявлені без належного правового обґрунтування, тобто предмет позовних вимог, а також факті на які посилається позивачка та факти, які встановлені в судовому засіданні не збігаються із предметом заявлених позовних вимог. В той же час, суд вважає, що позивачка не позбавлена права на повторне звернення до суду за цих же підстав, проте з іншими позовними вимогами, які мають відповідне правове обґрунтування. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed