Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про зміну розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що присуджених аліментів у розмірі 300 грн. на місяць не вистачає для виховання та матеріального забезпечення дитини, а відповідач передбачені законом батьківські обов'язки по утриманню сина не виконує, участі в його вихованні не приймає, що ставить її у вкрай скрутне матеріальне становище. В зв'язку з цим, просить стягувати з відповідача на її користь на утримання сина щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини доходів з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що хоча їх син і навчається в інтернатному закладі, але вона купує йому одяг, взуття, виділяє кошти на харчування, лікування; працює неофіційно, а відповідач сплачує аліменти нерегулярно й значно нижче встановленого законодавством мінімального рівня. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надавши відзив на позов, в якому зазначив, що на даний час сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. на місяць, крім цього надає додаткову матеріальну допомогу; вихідні дні та канікули син проводить у нього; в інтернатному закладі дитину одягають та годують; проживає і здійснює догляд за хворою матір'ю-пенсіонеркою. Також пояснив, що отримує доход від ведення підсобного господарства, здачі в оренду успадкованого земельного паю та періодичних заробітків від праці по найму. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] від спільного проживання без реєстрації шлюбу являються батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю, що підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини, довідкою Борзнянської міської ради №87 від 05.01.2018р. На підставі рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2010 року, яке набрало законної сили, [PERSON] зобов'язаний сплачувати на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. на місяць, починаючи з 16 листопада 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного становища, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка на даний час отримує доход від неофіційної праці, сину сторін виповнилося тринадцять років і він з огляду на його вік потребує більшого матеріального забезпечення, зокрема: придбання одягу до школи, підручників, канцелярських товарів, харчування, лікування. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки), що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 05 лютого 2014 року по справі №6-143цс13. Крім того, суд враховує ту обставину, що розмір існуючих аліментів в 300 грн. знаходиться значно нижче визначеного законодавством мінімального рівня для дитини відповідного віку (на даний час для дітей віком від 6 до 18 років - 930 грн.), який держава постійно підвищує насамперед з метою найкращого забезпечення інтересів дитини; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). В зв'язку з цим, посилання відповідача на добровільне надання сину щомісячної матеріальної допомоги в сумі 500 грн., догляд за хворою матір'ю-пенсіонеркою, знаходження дитини в інтернатному закладі, не може нівелювати його аліментного обов'язку по наданню сину матеріального забезпечення в гарантованому державою мінімальному розмірі, про що й просить позивачка у своїй заяві. Натомість, суд зважує на отримання відповідачем доходу від ведення підсобного господарства, здачі в оренду успадкованого земельного паю та періодичних заробітків від праці по найму. Таким чином, враховуючи викладені обставини, часткове визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити й стягувати з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру на дитину відповідного віку. Оскільки вимогами [PERSON] є зміна розміру вже стягуваних аліментів, а не присудження їх стягнення вперше, то виходячи з положень ст.ст.191, 192 СК України, новий розмір аліментів має стягуватися з відповідача після набрання рішенням законної сили, а не з дня подачі заяви до суду, як то просить позивачка. Оскільки позивачка при подачі даної заяви у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 704,80 грн. цих судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial