Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про\~ розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частки заробітної плати щомісячно, але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття посилаючись на те, що відповідач є батьком її неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO]. Вони з чоловіком не підтримують сімейні відносини, разом не проживають, причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння, між ними постійно виникають сварки з ініціативи чоловіка, що кожен раз спричиняє позивачці та дитині душевні страждання, крім того відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в судовому порядку на утримання неповнолітньої дитини а також розірвати між ними шлюб зареєстрований 01 червня 2013 року Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 45. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити, пояснивши, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, проте має змогу її надавати, так як працює на залізній дорозі машиністом, тому просить стягнути аліменти на утримання дитини а також розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки примирення між ними не можливе. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову визнав частково, згоден на розірвання шлюбу та не заперечує сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Також надав до суду заперечення відповідача [PERSON], в якому останній зазначив, що причини для розлучення які вказала позивач, є надуманими, оскільки справжньою причиною для розлучення є подружня зрада позивачки. Крім цього, він не відмовляється від сплати аліментів на утримання доньки, матеріальну допомогу їй надає, але вважає, що присуджені судом аліменти будуть витрачені не за цільовим призначенням, враховуючи розгульний та вільний спосіб життя позивачки. Суд, вислухавши позивачку, представника відповідача, вивчивши матеріали справи,\~ дійшов\~ висновку про те, що\~ позов\~ підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Мягка) [PERSON]\~ зареєстрували шлюб 01 червня 2013 року який був зареєстрований Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 45 (а.с. 8). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до\~ст. 24 СК України,\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,\~ 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст.112 СК України,\~\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони не бажають примиритись,\~ не проживають разом, загальне господарство не ведуть, а також те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти його розірвання, суд приходить до висновку, що сторони втратили відчуття любові і поваги один до одного, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому позов необхідно задовольнити, розірвавши шлюб сторін. Згідно з нормами ч.ч. 8, 9\~ст.7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що позивачка не працює, інших доходів не має, стан здоровя позивачки та дитини нормальний, інших утриманців у позивачки не має. Відповідач має постійне місце роботи, стан його здоровя нормальний, утриманців не має. Як слідує з матеріалів справи\~ та пояснень позивачки, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, оскільки неповнолітня дитина потребує матеріальної допомоги, а її батько спроможний та зобовязаний надавати їй матеріальну допомогу, за таких обставин, та враховуючи факт неспроможності позивачки самостійно забезпечити дитину всіма необхідними матеріальними благами, необхідними для їх належного фізичного та духовного розвитку, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісячно, але не менш ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитини повноліття в судовому порядку.

Outcome: approved