Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, вимоги якої були уточнені в процесі розгляду справи, про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги обґрунтовує наступним. З існуючої інформації щодо історії виникнення родини заявниці [PERSON] розпочалася із м. Сан-Ремо, Італія. [PERSON] (прапрапрапрадідусь заявниці) мав сина [PERSON] (прапрапрадідусь заявниці), потім вони переїхали жити в м. Одесу і мали прізвище [PERSON] через літеру «А» відповідно до книги Пьеро Каццола «Русский Пьемонт»/за ред.. М.Г. Талалай.-М.2013, с.210-215. В 1833 році в м. Одесі у сім'ї [PERSON] народився син [PERSON] (прапрадідусь заявниці), що підтверджується архівною довідкою від 23.02.2017 року №П-191 Державного архіву Одеської області щодо перепису населення Російської імперії від 28.01.1897 року. В 1879 році у сім'ї [PERSON] народилася донька [PERSON] (прабабуся заявниці). Оскільки відомості про народження [PERSON] в архіві не збереглися, заявниця вимушена звернутись до суду про встановлення факту народження та національності [PERSON]. Відповідно до архівної довідки Одеського обласного архіву від 23.02.2017 року №П-191 щодо перепису населення Російської імперії 28.01.1897 року по м. Одеса зазначається запис про родину [PERSON] - батька [PERSON] (прабабусі заявниці), [PERSON] - мати [PERSON] (прабабусі заявниці), а відповідно до архівної довідки від 21.11.2016 року №П-1174 зазначено: «[PERSON], італійська піддана». Факт укладення шлюбу [PERSON] підтверджується записом про шлюб у метричній книзі Хрестовоздвіженскої церкви №37 від 18.02.1907 року, яка зберігається у Державному архіві Одеської області. Відповідно до цього запису, шлюб був укладений між [PERSON], одеським міщанином і [PERSON], італійською підданою. Прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу було змінено на [PERSON]. В 1909 році в сім'ї [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] (бабуся заявниці). Запис про шлюб [PERSON] та [PERSON] міститься в книзі реєстрації актів про шлюб Одеського міського відділу РАЦС від 1932 року. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. В 1942 році у сім'ї [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] (батько заявниці). Запис про шлюб [PERSON] та [PERSON] міститься у відділі реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. В 1975 році у сім'ї [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] (сестра заявниці), а у 1977 році народилась донька [PERSON] (заявниця). У відповідності до вимог уточненої заяви, заявниця просить суд: 1. Встановити факт, що у м. Одеса, Україна у 1879 році народилась дитина жіночої статі [PERSON], її батьками є [PERSON] (італійський підданий) та [PERSON] (італійська піддана). 2. Встановити факт, що [PERSON], [INFO], є за націоналістю італійською підданою. 3. Встановити факт, що [PERSON] та [PERSON] є правнучками [PERSON]. Встановлення факту народження і реєстрації народження та національності [PERSON] необхідне заявниці для підтвердження родинних стосунків. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала та просила суд про їх задоволення. В матеріалах справи містяться письмові пояснення представника заінтересованої особи, відповідно до змісту яких просить розглянути справу за її відсутності та ухвалити рішення згідно чинного законодавства (а.с. 32-33). За даних обставин, суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Вислухавши пояснення заявниці, вивчивши матеріали заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог заяви, виходячи з наступного. Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON] (прапрапрапрадідусь заявниці) мав сина [PERSON] (прапрапрадідусь заявниці), потім вони переїхали жити в м. Одесу і мали прізвище [PERSON] через літеру «А» відповідно до книги Пьеро Каццола «Русский Пьемонт»/за ред.. М.Г. Талалай.-М.2013, с.210-215, копія яких наявна в матеріалах справи. В 1833 році в м. Одесі у сім'ї [PERSON] народився син [PERSON] (прапрадідусь заявниці), що підтверджується архівною довідкою від 23.02.2017 року №П-191 Державного архіву Одеської області щодо перепису населення Російської імперії від 28.01.1897 року (а.с. 8, 9-11). В 1879 році у сім'ї [PERSON] народилася донька [PERSON] (прабабуся заявниці). Відомості про народження [PERSON] в архіві не збереглися, що підтверджується довідкою Державного архіву Одеської області (а.с. 6). Відповідно до архівної довідки Одеського обласного архіву від 23.02.2017 року №П-191 щодо перепису населення Російської імперії 28.01.1897 року по м. Одеса зазначається запис про родину [PERSON] - батька [PERSON] (прабабусі заявниці), [PERSON] - мати [PERSON] (прабабусі заявниці), а відповідно до архівної довідки від 21.11.2016 року №П-1174 зазначено: «[PERSON], італійська піддана» (а.с. 8). Факт укладення шлюбу [PERSON] підтверджується записом про шлюб у метричній книзі Хрестовоздвіженскої церкви №37 від 18.02.1907 року, яка зберігається у Державному архіві Одеської області. Відповідно до цього запису, шлюб був укладений між [PERSON], одеським міщанином і [PERSON], італійською підданою. Прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу було змінено на [PERSON] (а.с. 7). В 1909 році в сім'ї [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] (бабуся заявниці) (а.с. 16). Запис про шлюб [PERSON] та [PERSON] міститься в книзі реєстрації актів про шлюб Одеського міського відділу РАЦС від 1932 року. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 18). В 1942 році у сім'ї [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] (батько заявниці) (а.с. 17). Запис про шлюб [PERSON] та [PERSON] міститься у відділі реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 20). В 1975 році у сім'ї [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] (сестра заявниці), а у 1977 році народилась донька [PERSON] (заявниця) (а.с. 15). З експертного висновку від 20.03.2017 року №056/122 (а.с. 12) вбачається, що записи архівної довідки від 23.02.2017 року №П-191 [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ([PERSON]) Осипович, [PERSON], [PERSON] і записи архівної довідки від 21.11.2016 року №П-1174 [PERSON], [PERSON] є ідентичними. Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст.ст. 256, 258 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №86/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.7 Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність і має право на збереження своєї національної культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Приписи статтей 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» гарантують громадянам незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної свідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Згідно з ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявницею доведено ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог. Однією з вимог заяви [PERSON] є встановлення факту, що її сестра [PERSON] є правнучкою [PERSON]. Дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки [PERSON] не виступає заявником у даній справі. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що обставини, викладені у заяві повністю знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та наявних у матеріалах справи доказах, а тому заява підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial