Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. У позовній заяві позивач посилається на те, що 24.09.2005 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено актовий запис № 556, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 24.09.2005 року. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19.05.2015 року шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвано, присуджено на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], які підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1600 грн. щомісячно, починаючи з 09.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з нею. Оскільки при розірванні шлюбу судом не було визначено місця проживання дитини після розлучення, і відповідачем не було заявлено з приводу цього ніяких вимог, то їх спільний син після розірвання шлюбу залишився проживати разом з нею. Позивач зазначає, що за місцем її проживання створені всі умови для нормального виховання та розвитку, стосунки між дитиною і нею, як матір'ю, за місцем проживання характеризуються з позитивної сторони, вихованню та розвитку своєї дитини приділяє достатню увагу. Відповідач у вихованні дитини участі не брав. Після того, як вони з відповідачем почали проживати власним життям у зв'язку з розірванням шлюбу між ними, то відповідач не виявляв стосовно дитини належного батьківського піклування, не виплачував у повній мірі аліменти на утримання їх сина. Проте, в жовтні цього року відповідач заявив про свій намір найближчим часом забрати дитину до себе. До теперішнього часу вона та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання сина. Крім того, позивач зауважує, що 10.11.2017 року примусово без її згоди відповідач змінив місце проживання їх сина і по теперішній день син проживає з відповідачем. Відповідач робить перешкоди у її спробах поспілкуватися та побачитися з сином і налаштовує його проти неї. На думку позивача, позбавлення дитини його віку недостатнього спілкування з матір'ю несприятливо позначається на розвиткові дитини. Вона неодноразово телефонувала відповідачу з проханням побачитися з сином та приходила за місцем проживання відповідача з ціллю побачити сина та поспілкуватися з ним, однак відповідач не надає їй такої можливості. Він брутально та з агресією висловлюється на її адресу і не пускає до дитини. Позивач вважає, що в інтересах дитини, їх син повинен проживати саме з нею, а не з батьком, оскільки вона має постійне місце проживання, а саме комфортабельну квартиру з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. В цій квартирі також обладнана кімната для дитини, щоб її син міг мати здоровий сон, навчатися, гратися. Також вона має постійне місце роботи та джерело існування, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові та моральної, матеріальної забезпеченості. З народженням сина вона займалася доглядом за ним, при цьому виконувала усі обов'язки з організації домашнього побуту, займалася ремонтом та облаштуванням квартири по вул. 8-го Березня, 5/49, самостійно займалася розвитком дитини, відвідувала з ним заняття з англійської мови, малювання, а також школи розвитку дітей, приділяла увагу фізичному вихованню дитини, дбала про його стан здоров'я, регулярно відвідувала з сином різноманітні заняття, а тому, вважає, що вона, як мати, створила всі умови для проживання, виховання та розвитку сина і материнську турботу і любов останньому ніхто не зможе краще надати як вона. Позивач стверджує, що проживання сина разом з нею відповідає його інтересам, вона має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, зазначає, що вона не вчинятиме жодних перешкод для спілкування відповідача із сином і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування батька. Крім того, позивач вказує, що спиртними напоями вона не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризуюся позитивно, добре відноситься до сина. Вважає, що перебування сина в сім'ї відповідача негативно виливає на його виховання та здоров'я. Відповідач не може надати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров'я дитини умов проживання. Від сусідів та спільних знайомих її колишнього чоловіка вона дізналася, що в останній час він постійно зловживає спиртними напоями, майже не займається вихованням сина та не стежить за його станом здоров'я. З посиланням на викладене позивач просить суд визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], уродженця м. Ужгород, разом з матір'ю [PERSON], [INFO]. Ухвалою судді від 06.04.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Цією ж ухвалою постановлено залучити до участі у справі 308/11654/17 орган опіки та піклування - виконавчий комітет Ужгородської міської ради, якому до наступного судового засідання з метою розв'язання спору подати суду письмовий висновок. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Ухвалою суду від 25.06.2018 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити цивільну справу за даною позовною заявою до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з'явилася, при цьому її представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомлено, відзив протягом строку, встановленого судом відповідно до положень ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач не подав та клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Представник органу опіки та піклування - Шатрова В.В. у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позову, посилаючись на обставини, наведені у висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, що долучений до матеріалів справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Заслухавши представника позивача та представника драгун опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. У сторін народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2015 року (справа № 308/4151/15-ц) розірвано шлюб, зареєстрований 24.09.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 556, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим 24.09.2005 року, між [PERSON] та [PERSON] Ухвалено присудити аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], та стягувати їх з відповідача в розмірі 1600 грн. щомісячно, починаючи з 09.04.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Між сторонами на даний час існує спір щодо визначення місця проживання їх спільного сина. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місце знаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 161 СК України). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з положеннями ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Із змісту ч. 4 ст. 19 СК України випливає, що при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування надає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Висновком органу опіки та піклування - виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 07.12.2017 року за № 626/12-26 стверджується, що виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, розглянувши матеріали та заяви [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS], та [PERSON], [INFO], мешканки [ADDRESS], щодо визначення місця проживання та способів участі у вихованні малолітнього [PERSON], [INFO], встановив наступне. Зокрема, в ході проробленої роботи встановлено, що мати малолітнього [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та проживає без реєстрації в квартирі за адресою; [ADDRESS]. За цією ж адресою проживає її малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 08/11 від 13.11.2017 року, виданою ОСББ «8-го Березня 5» та актом обстеження умов проживання від 23.11.2017 року. Акт обстеження проведений за адресою: [ADDRESS], вказує на те, що умови проживання знаходяться у доброму стані, є необхідні комунальні зручності, сучасні меблі і побутова техніка, для дитини створені всі необхідні умови для нормального виховання та розвитку, в дитини є своя кімната, стосунки між сином та його матір'ю доброзичливі, традиційні. [PERSON] з 01.09.2009 року працює на посаді викладача в Ужгородському музичному коледжі ім. Д.Є. Задора. Її нарахований дохід за період з травня 2017 року по жовтень 2017 року становив 48534,82 грн., що підтверджується довідкою про доходи віл 20.11.2017 року № 421. За місцем роботи [PERSON] характеризується з позитивної сторони, що підтверджується відповідною характеристикою. Вихованню та розвитку своєї дитини вона приділяє достатню увагу, що, зокрема, підтверджується довідкою від 16.11.2017 року № 183, виданою ДНЗ № 36 загального розвитку Ужгородської міської ради. За період перебування малолітнього [PERSON] у ДНЗ з 2014 року [PERSON] приводить у садок і забирає сина додому, є членом батьківською комітету, активно цікавиться життям дитини у ДНЗ. Згідно з цим же висновком встановлено, що батько малолітнього [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. За цією ж адресою зареєстрована його мати [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 888 від 05.03.2002 року, виданою КП «ЖРЕР» № 6. Баба малолітнього [PERSON] надала нотаріально посвідчену заяву-згоду на реєстрацію свого онука [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Акт обстеження, проведений за даною адресою, вказує на те, що умови проживання знаходяться у задовільному стані, є необхідні комунальні зручності, меблі та побутова техніка, для дитини створені умови для нормального виховання та розвитку. Батько любляче ставиться до сина. [PERSON] по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, що підтверджуються характеристикою, підписаною сусідами. [PERSON] на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується відповідними довідками, та працює на посаді старшою інспектора Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, його нарахований дохід за період з травня 2017 року по жовтень 2017 року становив 79102,07 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 20.11.2017 року № 449. За місцем роботи [PERSON] характеризується з позитивної сторони, що підтверджується відповідною службовою характеристикою. [PERSON] регулярно надає матеріальну допомогу на утримання свого сина, що підтверджується копіями банківських квитанцій. 28.11.2017 року на засідання комісії з питань захисту прав дитини Ужгородського міськвиконкому, з'явилися батьки дитини. Заслухавши думку батьків, дослідивши результати обстеження умов проживання батьків та інших матеріалів і документів, та насамперед враховуючи інтереси дитини, органом опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому встановлено, що доцільним буде визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON], [INFO], за адресою її місця проживання. Крім того, виходячи з наведеного та враховуючи інтереси малолітнього [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому вирішив рекомендувати батьку малолітнього [PERSON] надати можливість безперешкодно спілкуватися з дитиною, з можливістю спільно проводи час, за місцем його проживання із обов'язковим врахуванням стану здоров'я, інтересів та потреб дитини. Також батькам дитини рекомендовано знайти взаєморозуміння в питаннях виховання малолітнього [PERSON] для його подальшого нормального розвитку, сприйняття та усвідомлення сімейних цінностей і моралі. На переконання суду, проживання спільної дитини сторін з матір'ю відповідатиме принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи. При цьому, судом враховується можливість матері забезпечити належні умови проживання, виховання та розвиток дитини, оскільки вона має постійне місце проживання, місце роботи та стабільний заробіток, а також позитивно характеризується. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що визначення місця проживання дитини разом з позивачем може зашкодити її інтересам, матеріалами справи не встановлено. Між тим, суд вважає, що дитина сторін потребує перш за все жіночого догляду (регулярне та своєчасне харчування, дотримання правил гігієни, постійний нагляд), а тому, на даному етапі їх сину однозначно буде краще проживати з матір'ю. За приписами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). З урахуванням встановлених обставин, а також за рівних матеріально-побутових умов, створених кожною із сторін для їх сина, однакового ставлення до виконання свої батьківських обов'язків і дитини, з невеликим наданням переваги матері, враховуючи її прагнення до якнайкращої соціальної адаптації дитини, та з урахуванням віку дитини і висновку органу опіки та піклування, в інтересах дитини, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON], [INFO]. Разом з тим, суд зауважує, що батько дитини не обмежений у своєму праві на спілкування з сином, турботу відносно останнього та участь у вихованні дитини, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір'ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved