Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулась у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 17 жовтня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 83, а також позивач просить після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дівоче «[PERSON]». З позовної заяви виходить, що 17 жовтня 2015 року сторони уклали шлюб між собою, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 83. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюб між сторонами розпався тому, що відповідач зловживає спиртними напоями від чого часто виникають сварки та скандали, також сторони мають різні погляди на життя. У зв'язку з цим, сторони припинили шлюбні стосунки та вирішили розірвати шлюб. Враховуючи вищевикладене, позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 17 жовтня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 83, а також позивач просить після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дівоче «[PERSON]». Ухвалою судді від 20 березня 2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву від 13.04.2018 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити позов та розірвати шлюб. Також у поданій заяві позивач вказала, що у разі неявки відповідача повідомленого належним чином просить суд провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів ( а.с. 17-18 ). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи двічі повідомлявся належним чином та останньому два рази направлялись рекомендованим листом судові повістки про виклик до суду за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. За даними Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області відповідач зареєстрований проживаючим в [ADDRESS]. Згідно відмітки поштового відділення судова повістка про виклик в судове засідання на 08.05.2018 року відповідачу вручена 18.04.2018 року, судова повістка про виклик в судове засідання на 01.06.2018 року повернута без вручення відповідачу, оскільки останній за вказаною адресою не проживає ( а.с. 22, 26 ). Відповідно до ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно приписів ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідач [PERSON] не повідомляв суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи, а тому судові повістки направлялись відповідачу за адресою його місця проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, а також враховуючи положення ст. 128, 130, 131 ЦПК України, відповідачу [PERSON] належним чином вручено судові повістки і він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення ). Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином двічі повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, не подав відзив на позов, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд, виходячи з приписів ст. 280 ЦПК України, приходить до висновку щодо можливості провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що винесено відповідну ухвалу від 01.06.2018 року. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши позицію позивача по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції в Чернігівській області 17.10.2015 року, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 жовтня 2015 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції в Чернігівській області зроблено відповідний актовий запис за № 83. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу : [PERSON], [PERSON] ( а.с. 5 ). Згідно довідки виконкому Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 26.02.2018 року за вих. № 223 [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою : [ADDRESS] ( а.с. 7 ). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги відсутність у сторін спільних дітей. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу позивач у позовній заяві зазначає те, що відповідач зловживає спиртними напоями і від цього часто виникають сварки та скандали, також сторони мають різні погляди на життя. У зв'язку з цим, сторони припинили між собою шлюбні стосунки і вирішили розірвати шлюб, примирення між сторонами неможливе. З огляду на викладене, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачем причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв'язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved